# michna

lvr: 55
prk: 01
id: 5501
nru: א,א
thu:
  הכול מעריכין ונערכין, נודרין ונידרין--כוהנים ולויים וישראל, נשים ועבדים.  וטומטום ואנדרוגינוס, נודרין ונידרין ומעריכין; אבל לא נערכין, שאינו נערך אלא זכר ודאי ונקבה ודאית.  חירש שוטה וקטן, נידרין ונערכין; אבל לא נודרין ולא מעריכין, מפני שאין בהן דעת.  פחות מבן חודש, נידר אבל לא נערך


lvr: 55
prk: 01
id: 5501
nru: א,ב
thu:
  הנוכרי--רבי מאיר אומר, נערך, אבל לא מעריך; רבי יהודה אומר, מעריך, אבל לא נערך.  וזה וזה מודים, שהן נודרין ונידרין


lvr: 55
prk: 01
id: 5501
nru: א,ג
thu:
  הגוסס, והיוצא ליהרג--לא נידר, ולא נערך; רבי חנניה בן עקביה אומר, נערך, מפני שדמיו קצובין, אבל אינו נידר, מפני שאין דמיו קצובין.  רבי יוסי אומר, נודר ומעריך ומקדש; ואם הזיק, חייב בתשלומין


lvr: 55
prk: 01
id: 5501
nru: א,ד
thu:
  האישה שהיא יוצאה ליהרג, אין ממתינין לה עד שתלד; ישבה על המשבר, ממתינין לה עד שתלד.  האישה שנהרגה, נהנין בשערה; בהמה שנהרגה, אסורה בהניה.


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,א
thu:
  אין בערכין פחות מסלע, ולא יתר על חמישים סלע.  כיצד:  נתן סלע, והעשיר--אינו נותן כלום; פחות מסלע, והעשיר--נותן חמישים סלע.  היו בידיו חמש סלעים--רבי מאיר אומר, אינו נותן אלא אחת; וחכמים אומרין, נותן את כולם:  שאין בערכין פחות מסלע, ולא יתר על חמישים סלע.  אין פתח בטועה פחות משבעה, ולא יתר על שבעה עשר.  אין בנגעים פחות משבוע אחד, ולא יתר על שלושה שבועות


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,ב
thu:
  אין פוחתין מארבעה חודשים המעוברין לשנה, ולא נראה יתר על שמונה.  שתי הלחם נאכלות--אין פחות משניים, ולא יתר על שלושה; לחם הפנים נאכל--אין פחות מתשעה, ולא יתר על אחד עשר.  קטן נימול--אין פחות משמונה, ולא יתר על שנים עשר


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,ג
thu:
  אין פוחתין מעשרים ואחת תקיעה במקדש, ולא מוסיפין על ארבעים ושמונה.  אין פוחתין משני נבלים, ולא מוסיפין על שישה; ואין פוחתין משני חלילים, ולא מוסיפין על שנים עשר.  ובשנים עשר יום בשנה החליל מכה לפני המזבח--בשחיטת פסח ראשון, ובשחיטת פסח שני, ביום טוב הראשון של פסח, וביום טוב הראשון של עצרת, ובשמונת ימי החג.  ולא היה מכה באבוב של נחושת; אלא באבוב של קנה, מפני שקולו ערב.  ולא היה מחלק אלא באבוב יחידי, מפני שהוא מחלק יפה


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,ד
thu:
  ועבדי הכוהנים היו, דברי רבי מאיר; רבי יוסי אומר, משפחת בית הפגרים ובית ציפריה ומאמוס היו, ומשיאין לכהונה.  רבי חנניה בן אנטיגנוס אומר, לויים היו


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,ה
thu:
  אין פוחתין משישה טלאים המבוקרין בלשכת הטלאים, כדי לשבת ולשני ימים טובים של ראש השנה; ומוסיפין עד לעולם.  אין פוחתין משתי חצוצרות, ומוסיפין עד לעולם.  מתשעה כינורות, ומוסיפין עד לעולם; והצלצל לבד


lvr: 55
prk: 02
id: 5502
nru: ב,ו
thu:
  אין פוחתין משנים עשר לויים עומדין על הדוכן, ומוסיפין עד לעולם.  אין קטן נכנס לעזרה לעבודה, אלא בשעה שהלויים אומרין בשיר; ולא היו אומרין בנבל וכינור אלא בפה, כדי ליתן תבל בנעימה.  רבי אליעזר בן יעקוב אומר, אין עולין מן המניין, ולא עומדין על הדוכן; אלא בארץ היו עומדין, וראשיהן כבין רגלי הלויים, וצוערי הלויים היו נקרין.


lvr: 55
prk: 03
id: 5503
nru: ג,א
thu:
  יש בערכין להקל ולהחמיר, בשדה אחוזה להקל ולהחמיר, ובשור המועד שהמית את העבד להקל ולהחמיר, באונס ובמפתה ובמוציא שם רע להקל ולהחמיר.  יש בערכין להקל ולהחמיר, כיצד:  אחד שהעריך את הנאה שבישראל, ואת הכעור שבישראל--נותן חמישים סלע; אם אמר הרי דמיו עליי, נותן את שווייו


lvr: 55
prk: 03
id: 5503
nru: ג,ב
thu:
  ובשדה אחוזה להקל ולהחמיר, כיצד:  אחד המקדיש בחולת המחוז, ואחד המקדיש בפרדסות סבסטה--נותן בית זרע חומר שעורים בחמישים שקל כסף; ובשדה מקנה, נותן את שווייו.  רבי אליעזר אומר, אחת שדה אחוזה ואחת שדה מקנה:  מה בין שדה אחוזה לשדה מקנה--אלא שבשדה אחוזה, הוא נותן חומש; ובשדה מקנה, אינו נותן חומש


lvr: 55
prk: 03
id: 5503
nru: ג,ג
thu:
  ובשור המועד שהמית את העבד להקל ולהחמיר, כיצד:  אחד שהמית את הנאה שבעבדים, ואת הכעור שבעבדים--נותן שלושים סלע; המית בן חורין, נותן את שווייו.  חבל בזה ובזה, משלם נזק שלם


lvr: 55
prk: 03
id: 5503
nru: ג,ד
thu:
  ובאונס ובמפתה להקל ולהחמיר, כיצד:  אחד שאנס ופתה את הגדולה שבכהונה, ואת הקטנה שבישראל--נותן חמישים סלע; ובבושת ובפגם, הכול לפי המבייש והמתבייש


lvr: 55
prk: 03
id: 5503
nru: ג,ה
thu:
  ובמוציא שם רע להקל ולהחמיר, כיצד:  אחד שהוציא שם רע על הגדולה שבכהונה, ועל הקטנה שבישראל--נותן מאה סלע.  נמצא האומר בפיו, חמור מן העושה מעשה:  שכן מצינו, שלא נחתם גזר דין על אבותינו במדבר אלא על לשון הרע, שנאמר "וינסו אותי, זה עשר פעמים" (במדבר יד,כב).


lvr: 55
prk: 04
id: 5504
nru: ד,א
thu:
  הישג יד, בנודר; והשנים, בנידר.  וערכים, בנערך; והערך, כזמן הערך.  הישג יד בנודר, כיצד:  עני שהעריך את העשיר, נותן ערך עני; ועשיר שהעריך את העני, נותן ערך עשיר


lvr: 55
prk: 04
id: 5504
nru: ד,ב
thu:
  אבל בקרבנות אינו כן:  הרי שאמר קרבנו של מצורע זה עליי--אם היה מצורע עני, מביא קרבן עני; עשיר, מביא קרבן עשיר.  רבי אומר, אומר אני אף בערכים כן; וכי מפני מה עני שהעריך את העשיר נותן ערך עני, שאין העשיר חייב כלום; אבל עשיר שאמר ערכי עליי, ושמע העני ואמר מה שאמר זה עליי--נותן ערך עשיר.  עני והעשיר או עשיר, והעני--נותן ערך עשיר; רבי יהודה אומר, אפילו עני שבישראל, והעשיר וחזר והעני--נותן ערך עשיר


lvr: 55
prk: 04
id: 5504
nru: ד,ג
thu:
  אבל בקרבנות אינו כן:  אפילו אביו מת, והניח לו ריבוא, וספינתו בים, ובאה לו בריבואות--אין להקדש בהן כלום


lvr: 55
prk: 04
id: 5504
nru: ד,ד
thu:
  השנים בנידר, כיצד:  ילד שהעריך את הזקן, נותן ערך זקן; וזקן שהעריך את הילד, נותן ערך ילד.  וערכים בנערך, כיצד:  איש שהעריך את האישה, נותן ערך אישה; ואישה שהעריכה את האיש, נותנת ערך איש.  והערך כזמן הערך, כיצד:  העריכו פחות מבן חמש, ונעשה יתר על בן חמש, פחות מבן עשרים, ונעשה יתר על בן עשרים--נותן כזמן הערך


lvr: 55
prk: 04
id: 5504
nru: ד,ה
thu:
  יום שלושים, כלמטה הימנו.  שנת חמש ושנת עשרים, כלמטה הימנה:  שנאמר "ואם מבן שישים שנה ומעלה" (ויקרא כז,ז), הרי אנו למדים כולם משנת שישים--מה שנת שישים כלמטה הימנה, אף שנת חמש ושנת עשרים כלמטה הימנה.  הין, אם עשה שנת שישים כלמטה הימנה להחמיר, נעשה שנת חמש ושנת עשרים כלמטה הימנה להקל--תלמוד לומר, שנה שנה לגזירה שווה:  מה "שנה" (ויקרא כז,ז) האמורה בשנת שישים כלמטה הימנה--אף "שנה" (ויקרא כז,ה) האמורה בשנת חמש ושנת עשרים כלמטה הימנה, בין להקל בין להחמיר.  רבי אלעזר אומר, עד שיהו יתרות על השנים חודש ויום אחד.


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,א
thu:
  האומר משקלי עליי, נותן משקלו:  אם כסף, כסף; ואם זהב, זהב.  מעשה באימה של ידמטיה שאמרה משקל בתי עליי; ועלתה לירושלים, ושקלוה, ונתנה משקלה זהב.  משקל ידי עליי--רבי יהודה אומר, ממלא חבית מים, ומכניסה עד מרפקו; ושוקל בשר חמור וגידים ועצמות, ונותן לתוכה עד שתתמלא.  אמר רבי יוסי, וכי היאך אפשר לכוון בשר כנגד בשר, ועצמות כנגד עצמות; אלא שמין את היד, כמה היא ראויה לשקול


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,ב
thu:
  דמי ידי עליי--שמין אותו, כמה הוא שווה ביד, וכמה הוא שווה בלא יד.  זה חומר בנדרים מבערכים.  חומר בערכים מבנדרים כיצד:  האומר ערכי עליי, ומת--ייתנו הירושים; דמי עליי, ומת--לא ייתנו הירושים, שאין דמים למתים.  ערך ידי וערך רגלי עליי, לא אמר כלום; ערך ראשי וערך כבדי עליי, נותן ערך כולו.  זה הכלל--דבר שהנשמה תלויה בו, נותן ערך כולו


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,ג
thu:
  חצי ערכי עליי, נותן חצי ערכו; ערך חציי עליי, נותן ערך כולו.  חצי דמיי עליי, נותן חצי דמיו; דמי חציי עליי, נותן דמי כולו.  זה הכלל--דבר שהנשמה תלויה בו, נותן דמי כולו


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,ד
thu:
  האומר ערכו של פלוני עליי--מת הנודר והנידר, ייתנו היורשים.  דמיו של פלוני עליי--מת הנודר, ייתנו היורשים; מת הנידר--לא ייתנו היורשים, שאין דמים למתים


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,ה
thu:
  שור זה עולה, ובית זה קרבן--מת השור ונפל הבית, אינו חייב לשלם.  דמי שור זה עליי עולה, ודמי הבית הזה עליי קרבן--מת השור ונפל הבית, חייב לשלם


lvr: 55
prk: 05
id: 5505
nru: ה,ו
thu:
  חייבי ערכין, ממשכנין אותן; חייבי חטאות ואשמות, אין ממשכנין אותן.  חייבי עולה ושלמים, ממשכנין אותן:  אף על פי שאין מתכפר לו עד שיתרצה, שנאמר "לרצונו" (ויקרא א,ג)--כופין אותו, עד שיאמר רוצה אני.  וכן אתה אומר בגיטי נשים--כופין אותו, עד שיאמר רוצה אני.


lvr: 55
prk: 06
id: 5506
nru: ו,א
thu:
  שום היתומים שלושים יום, ושום ההקדש שישים יום; ומכריזין בבוקר ובערב.  המקדיש נכסיו, והייתה עליו כתובת אישה--רבי אליעזר אומר, כשיגרשנה, ידיר הניה; רבי יהושוע אומר, אינו צריך.  כיוצא בו, אמר רבן שמעון בן גמליאל, הערב לאישה בכתובתה, והיה בעלה מגרשה--ידיר הניה:  שמא יעשו קנוניה על נכסיו של זה, ויחזיר את אשתו


lvr: 55
prk: 06
id: 5506
nru: ו,ב
thu:
  המקדיש את נכסיו, והייתה עליו כתובת אישה ובעל חוב--אין האישה יכולה לגבות כתובתה מן ההקדש, ולא בעל חוב את חובו; אלא הפודה--פודה על מנת ליתן לאישה כתובה, ולבעל חוב את חובו.  הקדיש תשעים מנה, והיה חובו מאה מנה--מוסיף עוד דינר, ופודה את הנכסים האלו, על מנת ליתן לאישה כתובתה, ולבעל חוב את חובו


lvr: 55
prk: 06
id: 5506
nru: ו,ג
thu:
  אף על פי שאמרו חייבי ערכים, ממשכנין אותן--נותנים לו מזון שלושים יום, וכסות שנים עשר חודש, ומיטה, ומצע, וסנדליו, ותפיליו:  לו אבל, לא לאשתו ובניו.  ואם היה אומן--נותנין לו שני כלי אומנות, מכל מין ומין:  אם היה חרש--נותנין לו שני מעצדין, ושתי מגרות.  רבי אלעזר אומר, אם היה איכר, נותנין לו צמדו; חמר, נותנין לו חמורו


lvr: 55
prk: 06
id: 5506
nru: ו,ד
thu:
  היה לו מין אחד מרובה, ומין אחד ממועט--אין אומרין למכור מן המרובה, וליקח לו מן המעט; אלא נותנין לו שני מינין מן המרובה, וכל שיש לו מן הממועט.  המקדיש את נכסיו, מעלין לו את תפיליו


lvr: 55
prk: 06
id: 5506
nru: ו,ה
thu:
  אחד המקדיש נכסיו, ואחד המעריך לעצמו--אין לו לא בכסות אשתו, ולא בכסות בניו, ולא בצבע שצבען לשמן, ולא בסנדלים חדשים שלקחן לשמן.  אף על פי שאמרו עבדים נמכרים בכסותן לשבח--שאם תילקח לו כסות בשלושים דינר, משביח הוא במנה; וכן פרה--אם ממתינין אותה לאטליס, משבחת היא; וכן מרגלית--אם מעלין אותה לכרך, משבחת היא:  אין להקדש, אלא מקומו ושעתו.


lvr: 55
prk: 07
id: 5507
nru: ז,א
thu:
  אין מקדישין לפני היובל, פחות משתי שנים; ולא גואלין לאחר היובל, פחות משנה.  אין מחשבין חודשים להקדש, אבל הקדש מחשב חודשים.  המקדיש את שדהו בשעת היובל, נותן בית זרע חומר שעורים בחמישים שקל כסף.  היו שם נקעים עמוקים עשרה טפחים, או סלעים גבוהים עשרה טפחים--אין נמדדין עימה; פחות מכן, נמדדין עימה.  הקדישה שתיים או שלוש שנים לפני היובל, נותן סלע ופונדיון לשנה.  אם אמר הריני נותן דבר שנה בשנה--אין שומעין לו, אלא נותן כולם כאחד


lvr: 55
prk: 07
id: 5507
nru: ז,ב
thu:
  אחד הבעלים, ואחד כל האדם.  מה בין הבעלים לכל אדם--אלא שהבעלים, נותנין חומש; וכל אדם, אין נותנין חומש


lvr: 55
prk: 07
id: 5507
nru: ז,ג
thu:
  הקדישה, וגאלה--אינה יוצאה מידו ביובל; גאלה בנו, יוצאה לאביו ביובל.  גאלה אחר או אחד מכל הקרובים, וגאלה מידו--אינה יוצאה מידו ביובל.  גאלה אחד מן הכוהנים, והרי היא תחת ידו--לא יאמר הואיל והרי היא יוצאה לכוהנים ביובל, הרי היא תחת ידי והרי היא שלי; אלא יוצאה לכל אחיו הכוהנים


lvr: 55
prk: 07
id: 5507
nru: ז,ד
thu:
  הגיע יובל, ולא נגאלה--הכוהנים נכנסים לתוכה, ונותנין את דמיה, דברי רבי יהודה; רבי שמעון אומר, נכנסים, אבל לא נותנין.  רבי אלעזר אומר, לא נכנסין, ולא נותנין, אלא נקראת שדה רטושים, עד היובל השני; הגיע היובל השני, ולא נגאלה--נקראת רטושי רטושים, עד היובל השלישי.  לעולם אין הכוהנים נכנסים לתוכה, עד שיגאלנה אחר


lvr: 55
prk: 07
id: 5507
nru: ז,ה
thu:
  הלוקח שדה מאביו, ומת אביו, ואחר כך הקדישה--הרי היא כשדה אחוזה.  הקדישה, ואחר כך מת אביו--הרי היא כשדה מקנה, דברי רבי מאיר; רבי יהודה ורבי שמעון אומרין, כשדה אחוזה, שנאמר "ואם, את שדה מקנתו, אשר, לא משדה אחוזתו" (ויקרא כז,כב)--שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה, יצאת זו שהיא ראויה להיות שדה אחוזה.  שדה מקנה אינה יוצאה לכוהנים ביובל, שאין אדם מקדיש דבר שאינו שלו.  כוהנים ולויים מקדישין לעולם, וגואלין לעולם--בין לפני היובל, בין לאחר היובל.


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,א
thu:
  המקדיש את שדהו בשעה שאינה יובל, אומרין לו פתח את ראשון:  שהבעלים, נותנין חומש; וכל אדם, אינו נותן חומש.  מעשה באחד שהקדיש את שדהו מפני רעתה, אמרו לו פתח את ראשון; אמר הרי היא שלי באיסר.  אמר רבי יוסי, לא אמר זה אלא בכביצה, שהקודש נפדה בכסף ובשווה כסף.  אמר לו, הגעתך.  נמצא מפסיד איסר, ושדהו לפניו


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ב
thu:
  אמר אחד הרי היא שלי בעשר סלעים, ואחר אומר בעשרים, ואחר אומר בשלושים, ואחר אומר בארבעים, ואחר אומר בחמישים--חזר בו של חמישים, ממשכנין מנכסיו עשר; חזר בו של ארבעים, ממשכנין מנכסיו עשר; חזר בו של שלושים, ממשכנין מנכסיו עשר; חזר בו של עשרים, ממשכנין מנכסיו עשר; חזר בו של עשר--מוכרין אותה בשווה, ונפרעין משל עשר את המותר


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ג
thu:
  הבעלים אומרים בעשרים, וכל אדם אומרין בעשרים--הבעלים קודמין, מפני שהן מוסיפין חומש.  [ג] אמר אחד הרי היא שלי בעשרים ואחת, הבעלים נותנין עשרים ושש, בעשרים ושתיים, הבעלים נותנין עשרים ושבע, בעשרים ושלוש, הבעלים נותנין עשרים ושמונה, בעשרים וארבע, הבעלים נותנין עשרים ותשע, בעשרים וחמש, הבעלים נותנין שלושים--שאין מוסיפין חומש על עילויו של זה.  אמר אחד הרי היא שלי בעשרים ושש--אם רצו הבעלים לתת שלושים ואחת ודינר, הבעלים קודמין; ואם לאו, אומרין לו הגעתך


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ד
thu:
  מחרים אדם מצאנו ומבקרו, ומעבדיו ומשפחותיו הכנעניים, ומשדה אחוזתו; ואם החרים את כולם, אינם מוחרמין, דברי רבי אליעזר.  אמר רבי אלעזר בן עזריה, ומה אם לגבוה, שאין אדם רשאי להחרים את כל נכסיו--על אחת כמה וכמה, שיהא אדם חייב להיות חס על נכסיו


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ה
thu:
  המחרים בנו ובתו, ועבדו ושפחתו העבריים, ושדה מקנתו--אינן מוחרמין, שאין אדם מחרים דבר שאינו שלו.  כוהנים ולויים, אין מחרימין, דברי רבי יהודה.  רבי שמעון אומר, כוהנים אינן מחרימין, שהחרמין שלהם; ולויים מחרימין, שאין חרמין שלהן.  רבי אומר, נראין דברי רבי יהודה בקרקעות, שנאמר "כי אחוזת עולם הוא, להם" (ויקרא כה,לד); ודברי רבי שמעון במיטלטלין, שאין החרמין שלהם


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ו
thu:
  חרמי הכוהנים--אין להם פדיון, אלא ניתנין לכוהנים כתרומה.  רבי יהודה בן בתירה אומר, סתם חרמים--לבדק הבית, שנאמר "כל חרם, קודש קודשים הוא לה'" (ויקרא כז,כח); וחכמים אומרין, סתם חרמים--לכוהנים, שנאמר "כשדה החרם:  לכוהן, תהיה אחוזתו" (ויקרא כז,כא).  אם כן למה נאמר "כל חרם, קודש קודשים הוא לה'"--שהוא חל על קודשי קודשים, ועל קודשים קלים


lvr: 55
prk: 08
id: 5508
nru: ח,ז
thu:
  מחרים אדם את קודשיו, בין קודשי קודשים ובין קודשים קלים.  אם נדר, נותן את דמיהם; ואם נדבה, נותן את טובתן.  שור זה עולה--אומרין כמה אדם רוצה ליתן בשור זה, להעלותו עולה שאינו חייב.  הבכור--בין תמים בין בעל מום, מחרימין אותו.  כיצד פודין אותו הפודין--אומרין כמה אדם רוצה ליתן בבכור זה, ליתנו לבן בתו או לבן אחותו.  רבי ישמעאל אומר, כתוב אחד אומר "הקדש" (ראה דברים טו,יט), וכתוב אחד אומר "אל תקדש" (ראה ויקרא כז,כו).  אי אפשר לומר "הקדש" שכבר נאמר "אל תקדש", ואי אפשר לומר "אל תקדש" שכבר נאמר "הקדש":  אמור מעתה, מקדישו אתה הקדש עילוי, ואי אתה מקדישו הקדש מזבח.


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,א
thu:
  המוכר את שדהו בשעת היובל--אינו מותר לגאול פחות משתי שנים, שנאמר "במספר שני תבואות, ימכור לך" (ויקרא כה,טו).  הייתה שנת שידפון או יירקון או שביעית, אינה עולה לו מן המניין; נרה או הבירה, עולה לו מן המניין.  רבי אלעזר אומר, מכרה לו לפני ראש השנה, והיא מלאה פירות--הרי זה אוכל ממנה שלוש תבואות, לשתי שנים


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ב
thu:
  מכרה לראשון במנה, ומכרה הראשון לשני במאתיים--אינו מחשב אלא עם הראשון, שנאמר "לאיש אשר מכר לו" (ויקרא כה,כז).  מכרה לראשון במאתיים, ומכרה הראשון לשני במנה--אינו מחשב אלא עם האחרון, שנאמר "לאיש", לאיש אשר בתוכה.  לא ימכור ברחוק ויגאול בקרוב, ברע ויגאול ביפה, ולא ילווה ויגאול, ולא יגאול חציים; ובהקדש מותר בכולם.  זה חומר בהדיוט מבהקדש


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ג
thu:
  המוכר בית בבתי ערי חומה--הרי זה גואל מיד, וגואל כל שנים עשר חודש:  הרי זו כמין ריבית, ואינה ריבית.  מת המוכר, יגאול בנו; מת הלוקח, יגאול מיד בנו.  ואינו מונה שנה אלא משעה שמכר לו, שנאמר "עד מלאות לו שנה תמימה" (ויקרא כה,ל):  כשהוא אומר "תמימה", להביא חודש העיבור; רבי אומר, ליתן לו שנה בעיבורה


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ד
thu:
  הגיע יום שנים עשר חודש, ולא נגאלה--הייתה חלוטה לו:  אחד הלוקח ואחד שניתן לו במתנה, שנאמר "לצמיתות" (ויקרא כה,ל).  בראשונה, היה נטמן יום שנים עשר חודש, שתהא חלוטה לו.  התקין הלל הזקן, שיהא חולש את מעותיו בלשכה, ויהא שובר את הדלת ונכנס; אימתיי שירצה הלז, יבוא וייטול את מעותיו


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ה
thu:
  כל שהוא לפנים מן החומה--הרי הוא כבתי ערי חומה, חוץ מן השדות; רבי מאיר אומר, אף השדות.  בית הבנוי בחומה--רבי יהודה אומר, אינו כבתי ערי חומה; רבי שמעון אומר, כותל החיצון היא חומתו


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ו
thu:
  עיר שגגותיה חומתה, ושאינה מוקפת חומה מימות יהושוע בן נון--אינה כבתי ערי חומה.  ואלו הן בתי ערי חומה:  שלוש חצרות של שני שני בתים מוקפות חומה מימות יהושוע בן נון--כגון קצרה ישנה של ציפורין, וחקרה של גוש חלב, ויודפת הישנה, וגמלה, וחדיד, וגדוד, ואונו, וירושלים, וכל כיוצא בהן


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ז
thu:
  בתי החצרים--נותנין להם כוח יפה שבבתי ערי חומה, וכוח יפה שבשדות:  נגאלין מיד, ונגאלין כל שנים עשר חודש כבתים, ויוצאין ביובל ובגרעון כסף כשדות.  ואלו הן בתי החצרים:  שתי חצרות של שני שני בתים, אף על פי שמוקפות חומה מימות יהושוע בן נון--הרי הן כבתי החצרים


lvr: 55
prk: 09
id: 5509
nru: ט,ח
thu:
  ישראל שירש את אבי אימו לוי, אינו גואל כסדר הזה; וכן לוי שירש את אבי אימו ישראל, אינו גואל כסדר הזה:  שנאמר "כי בתי ערי הלויים" (ויקרא כה,לג)--עד שיהא לוי, בערי הלויים, דברי רבי.  וחכמים אומרין, אין דברים אמורים אלא בערי הלויים.  אין עושין שדה מגרש, ולא מגרש שדה; ולא מגרש עיר, ולא עיר מגרש.  אמר רבי אלעזר, במה דברים אמורים, בערי הלויים.  אבל בערי ישראל--עושין שדה מגרש, ולא מגרש שדה; מגרש עיר, ולא עיר מגרש:  כדי שלא יחריבו את ערי ישראל.  כוהנים ולויים מוכרין לעולם, וגואלין לעולם--שנאמר "גאולת עולם, תהיה ללויים" (ויקרא כה,לב).


# bavli

id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ב,א משנה
pgu: ב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעריכין</span></span></span> ונערכין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נודרין</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נידרין</span> כהנים לוים וישראלים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נשים ועבדים</span> טומטום ואנדרוגינוס נודרין ונידרין ומעריכין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל לא נערכין</span> שאינו נערך אלא הזכר ודאי ונקבה ודאית חרש שוטה וקטן נידרין ונערכין אבל לא נודרין ולא מעריכין מפני שאין בהם דעת


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ב,א גמרא
pgu: ב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעריכין</span></span></span> לאתויי מאי לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מופלא סמוך לאיש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נערכין לאתויי מאי</span> לאתויי מנוול ומוכה שחין סד``א נדר בערכך כתיב כל שישנו בדמים ישנו בערכין וכל שאינו בדמים אינו בערכין קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נפשות</span> כל דהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נודרין</span> לאתויי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נידרין</span> איצטריך ליה נידרין לאתויי מאי אי לאתויי טומטום ואנדרוגינוס בהדיא קתני להו ואי לאתויי חרש שוטה וקטן בהדיא קתני להו אי לאתויי פחות מבן חודש בהדיא קתני להו ואי לאתויי <עובד כוכבים> {נכרי} בהדיא קתני להו לעולם לאתויי פחות מבן חודש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תני והדר מפרש</span> הכל סומכין לאתויי מאי לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יורש</span> ודלא כרבי יהודה הכל ממירין לאתויי מאי לאתויי יורש ודלא כרבי יהודה דתניא יורש סומך יורש מימר ר' יהודה אומר יורש אינו סומך יורש אינו מימר מאי טעמא דרבי יהודה<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קרבנו</span> ולא קרבן אביו ויליף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תחלת הקדש</span> מ<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סוף הקדש</span> מה סוף הקדש יורש אינו סומך אף תחלת הקדש יורש אינו מימר ורבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> המר ימיר לרבות את היורש וילפינן סוף הקדש מתחלת הקדש מה תחלת הקדש יורש מימר אף סוף הקדש יורש סומך ורבנן האי קרבנו מאי עבדי ליה מיבעי ליה קרבנו ולא קרבן <עובד כוכבים> {נכרי} קרבנו ולא קרבן חבירו קרבנו לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כל בעלי חוברין</span> לסמיכה ורבי יהודה לרבות כל בעלי חוברין לסמיכה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לית ליה</span> ואי נמי אית לי


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ב,ב גמרא
pgu: ב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <עובד כוכבים> {נכרי} וחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מחד קרא נפקי</span> אייתרי להו תרי חד קרבנו ולא קרבן אביו ואידך לרבות כל בעלי חוברין לסמיכה ורבי יהודה האי<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> המר ימיר מאי עביד ליה מיבעי ליה לרבות את האשה דתניא לפי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שכל הענין</span> אינו מדבר אלא בלשון זכר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מה סופינו</span> לרבות את האשה ת``ל ואם המר ימיר ורבנן מואם ור' יהודה ואם לא דריש:  הכל חייבין בסוכה לאיתויי מאי לאיתויי קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שאינו צריך לאמו</span> דתנן קטן שאינו צריך לאמו חייב בסוכה הכל חייבין בלולב לאיתויי מאי לאיתויי קטן היודע לנענע דתנן קטן היודע לנענע חייב בלולב הכל חייבין בציצית לאיתויי מאי לאיתויי קטן היודע להתעטף דתניא קטן היודע להתעטף חייב בציצית הכל חייבין בתפילין לאיתויי מאי לאיתויי קטן היודע לשמור תפלין דתניא קטן היודע לשמור תפלין אביו לוקח לו תפלין הכל חייבין בראייה לאיתויי מאי לאיתויי מי שחציו עבד וחציו בן חורין ולרבינא דאמר מי שחציו עבד וחציו בן חורין פטור מן הראייה לאיתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חיגר</span> ביום ראשון ונתפשט ביום שני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הניחא למאן דאמר</span> כולן תשלומין זה לזה אלא למ``ד כולן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תשלומין לראשון</span> לאיתויי מאי לאיתויי סומא באחת מעיניו ודלא כי האי תנא דתניא יוחנן בן דהבאי אומר משום רבי יהודה סומא באחת מעיניו פטור מן הראייה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl=''> שמות כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יראה יראה</span> כדרך שבא לראות כך בא ליראות מה לראות בשתי עיניו אף ליראות בשתי עיניו ואיבעית אימא לעולם לאיתויי מי שחציו עבד וחציו בן חורין ודקא קשיא לך דרבינא לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במשנה ראשונה</span> כאן במשנה אחרונה דתנן מי שחציו עבד וחציו בן חורין עובד את רבו יום אחד ואת עצמו יום אחד דברי ב``ה אמרו להם ב``ש תיקנתם את רבו ואת עצמו לא תיקנתם לישא שפחה אינו יכול בת חורין אינו יכול יבטל והלא לא נברא העולם אלא לפריה ורביה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1045' data-rgl=''> ישעיהו מה </span> לא תוהו בראה לשבת יצרה אלא מפני תיקון העולם כופין את רבו ועושה אותו בן חורין וכותב שטר על חצי דמיו וחזרו בית הלל להורות כדברי ב``ש הכל חייבין בתקיעת שופר לאיתויי מאי לאיתויי קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שהגיע לחינוך</span> דתנן אין מעכבין את הקטן מלתקוע ביו``ט הכל חייבין במקרא מגילה הכל כשרין לקרות את המגילה לאיתוי


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ג,א גמרא
pgu: ג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאתויי נשים</span> וכדר' יהושע בן לוי דאמר ר' יהושע בן לוי נשים חייבות במקרא מגילה שאף הן היו באותו הנס הכל חייבין בזימון לאתויי מאי לאתויי נשים ועבדים דתניא נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מזמנות לעצמן</span> ועבדים מזמנין לעצמן הכל מצטרפין לזימון לאתויי מאי לאתויי קטן היודע למי מברכין דאמר רב נחמן יודע למי מברכין מזמנין עליו הכל מטמאין בזיבה לאתויי מאי לאתויי תינוק בן יומו דתניא איש מה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl=''> ויקרא טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>איש איש</span> לרבות תינוק בן יום אחד שמטמא בזיבה דברי רבי יהודה רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה אומר אינו צריך הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl=''> ויקרא טו </span> והזב את זובו לזכר ולנקבה לזכר כל שהוא זכר בין קטן בין גדול לנקבה כל שהיא נקבה בין קטנה בין גדולה אם כן מה תלמוד לומר איש איש דברה תורה כלשון בני אדם הכל מטמאין בטמא מת לאתויי מאי לאתויי קטן סלקא דעתך אמינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> איש אשר יטמא ולא יתחטא איש אין קטן לא קמ``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> ועל הנפשות אשר היו שם אלא איש למעוטי מאי למעוטי קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מכרת</span> הכל מטמאין בנגעים לאתויי מאי לאתויי קטן סד``א<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> איש צרוע כתיב איש אין קטן לא קמ``ל ואימא הכי נמי<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> אדם כי יהיה בעור בשרו מכל מקום ואלא איש למה לי לכדתניא איש אין לי אלא איש אשה מנין כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והצרוע</span> הרי כאן שנים א``כ מה ת``ל איש לענין של מטה איש פורע ופורם ואין האשה פורעת ופורמת הכל רואין את הנגעים הכל כשרין לראות את הנגעים לאתויי מאי לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שאינו בקי</span> בהן ובשמותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והאמר מר</span> אינו בקי בהן ובשמותיהן אינו רואה את הנגעים אמר רבינא לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דמסברי ליה וסבר</span> הא דמסברי ליה ולא סבר:  הכל כשרין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לקדש</span> לאתויי מאי לרבי יהודה לאתויי קטן ולרבנן לאתויי אשה דתנן הכל כשרין לקדש חוץ מחרש שוטה וקטן רבי יהודה מכשיר בקטן ופוסל באשה ובאנדרוגינוס:  הכל כשירין להזות לאתויי מאי לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ערל</span> וכדר``א דא``ר אלעזר ערל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שהזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הזאתו כשרה</span>:  הכל שוחטין לאתויי מאי חדא לאתויי כותי וחדא לאתויי ישראל מומר הכל מעלין לא``י לאתויי מא


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ג,ב גמרא
pgu: ג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאתויי עבדים</span> ולמאן דתני עבדים בהדיא לאתויי מאי לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מנוה היפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לנוה הרעה</span> ואין הכל מוציאין לאתויי עבד שברח מח``ל לארץ:  הכל מעלין לירושלים לאתויי מנוה היפה לנוה הרעה ואין הכל מוציאין לאתויי מאי לאתויי מנוה הרעה לנוה היפה:  הכל חייבין בסוכה כהנים לוים וישראלים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פשיטא</span> אי הני לא מחייבי מאן מיחייבי כהנים איצטריכא ליה סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> בסוכות תשבו ואמר מר תשבו שבעת ימים כעין תדורו מה דירה איש ואשתו אף סוכה איש ואשתו והני כהנים הואיל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ובני עבודה נינהו</span> לא ליחייבו קא משמע לן נהי דפטירי בשעת עבודה בלא שעת עבודה חיובי מיחייבי מידי דהוה אהולכי דרכים דאמר מר הולכי דרכים ביום פטורין מן הסוכה ביום וחייבים בלילה:  הכל חייבין בציצית כהנים לוים וישראלים פשיטא כהנים איצטריך לי' סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> לא תלבש שעטנז גדילים תעשה לך מאן דלא אישתרי כלאים לגביה בלבישה הוא דמחייב במצות ציצית והני כהנים הואיל ואשתרי כלאים לגבייהו לא לחייבו קמ``ל נהי דאישתרי בעידן עבודה בלא עידן עבודה לא אישתרי:  הכל חייבין בתפילין כהנים לוים וישראלים פשיטא כהנים איצטריך ליה סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0506' data-rgl=''> דברים ו </span> וקשרתם לאות על ידך והיו לטוטפות בין עינך כל דאיתיה במצוה דיד איתיה במצוה דראש והני כהנים הואיל וליתנהו במצוה דיד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ילבש על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו ובין בשרו אימא במצוה דראש נמי לא ליחייבו קמ``ל דלא מעכבי אהדדי כדתנן תפלה של יד אינה מעכבת של ראש ושל ראש אינה מעכבת של יד ומאי שנא דיד דכתיב ילבש על בשרו ראש נמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> ושמת המצנפת על ראשו תנא שערו היה נראה בין ציץ למצנפת ששם מניח תפילין הכל חייבין בתקיעת שופר כהנים לוים וישראלים פשיטא כהנים איצטריכא ליה סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0429' data-rgl=''> במדבר כט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יום תרועה</span> יהיה לכם מאן דליתיה אלא בתקיעה דחד יומא חייב והני כהנים הואיל ואיתנהו בתקיעה כוליה שתא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> ותקעתם בחצוצרות על עולותיכם אימא לא ליחייבו מי דמי התם חצוצרות הכא שופר איצטריך סלקא דעתך אמינא הואיל ותנן שוה היובל לראש השנה לתקיעה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולברכות</span> דאיתיה במצות יובל איתיה במצות ראש השנה דליתיה במצות יובל ליתיה במצות ר``ה והני כהני הואיל וליתנהו במצות דיובל דתנן כהנים ולוים מוכרין לעול


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ד,א גמרא
pgu: ד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וגואלין לעולם אימא במצות ר``ה נמי לא ליחייבו קמשמע לן נהי דליתנהו בהשמטת קרקע בהשמטת כספים בשילוח עבדים מיהא איתנהו:  הכל חייבים במקרא מגילה כהנים לוים וישראלים פשיטא לא צריכא ליבטיל עבודתם וכדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל כהנים בעבודתם ולוים בדוכנן וישראל במעמדן מבטלין עבודתם ובאין לשמוע מקרא מגילה הכל חייבין בזימון כהנים לוים וישראלים פשיטא לא צריכא דקאכלי קדשים סד``א<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> ואכלו אותם אשר כופר בהם אמר רחמנא והא כפרה היא קמ``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0508' data-rgl=''> דברים ח </span> ואכלת ושבעת אמר רחמנא והא איתנהו:  הכל מצטרפין לזימון כהנים לוים וישראלים פשיטא לא צריכא דקאכלי כהנים תרומה או קדשים וזר קאכיל חולין סד``א הואיל ואי בעי זר למיכל בהדי כהן לא מצי אכיל אימא לא ליצטרף קמ``ל נהי דזר בהדי כהן לא מצי אכיל כהן בהדי זר מצי אכיל הכל מעריכין כהנים לוים וישראלים פשיטא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא נצרכא אלא לבן בוכרי</span> דתנן א``ר יהודה העיד בן בוכרי ביבנה כל כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ששוקל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חוטא</span></span> אמר לו רבן יוחנן בן זכאי לא כן אלא כל כהן שאינו שוקל חוטא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא שהכהנים דורשין מקרא זה לעצמן</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> וכל מנחת כהן כליל תהיה לא תאכל הואיל ועומר ושתי הלחם ולחם הפנים שלנו הם היאך הם נאכלין ולבן בוכרי נמי כיון דלכתחילה לא מיחייבי לאיתויי כי מייתי נמי חוטא הוא דקא מעייל חולין לעזרה דמייתי להו ומסר לצבור סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וכל ערכך יהי' בשקל הקדש כל דאיתיה בשקלים איתי' בערכין והני כהנים הואיל וליתנהו בשקלים ליתנהו בערכין קמ``ל א``ל אביי האי וכל ערכך לכל ערכין שאתה מעריך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא יהו פחותין מסלע</span> הוא דאתא אלא אמר אביי איצטריך סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> ופדויו מבן חדש תפדה בערכך כל דאיתיה בפדיון הבן איתיה בערכין והני כהנים הואיל וליתנהו בפדיון הבן ליתנהו בערכין קמ``ל א``ל רבא אלא מעתה גבי איל אשם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> ואת אשמו יביא לה' איל תמים מן הצאן בערכך ה``נ דכל דאיתיה בערכין איתיה באיל האשם טומטום ואנדרוגינוס דליתנהו בערכין ליתנהו באיל האשם אלא אמר רבא ואיתימא רב אשי איצטריך סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והעמידו לפני הכהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא כהן לפני כהן</span> קמ``ל נערכין לאתויי מנוול ומוכה שחין מנה``מ דת``ר בערכך להביא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ערך סתום</span> ד``א בערכך ערך כולו הוא נותן ולא ערך אברים יכול שאני מוציא אף דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שהנשמה תלויה בו</span> ת``ל נפשות נפשות ולא המת אוציא את המת ולא אוציא את הגוסס ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והעמיד והעריך</span> כל שישנו בהעמדה ישנו בהערכה וכל שאינו בהעמדה אינו בהערכה ד``א נפשות אין לי אלא אחד שהעריך אחד אחד שהעריך מאה מנין ת``ל נפשות דבר אחר נפשו


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ד,ב גמרא
pgu: ד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אין לי אלא איש שהעריך בין איש בין אשה אשה שהעריכה איש אשה שהעריכה אשה מנין ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נפשות</span> ד``א נפשות לרבות מנוול ומוכה שחין שיכול נדר בערכך כל שישנו בדמים ישנו בערכין וכל שאינו בדמים אינו בערכין ת``ל נפשות<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה ערכך לרבות טומטום ואנדרוגינוס <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לדמים</span> שיכול נדר בערכך כל שישנו בערכין ישנו בדמים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וכל שאינו בערכין</span> אינו בדמים תלמוד לומר והיה ערכך הזכר זכר ולא טומטום ואנדרוגינוס יכול לא יהו בערך איש אבל יהיו בערך אשה ת``ל והיה ערכך הזכר ואם נקבה היא זכר ודאי נקבה ודאית ולא טומטום ואנדרוגינוס אמר מר בערכך לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ערך סתום</span> מאי ערך סתום דתניא האומר ערך סתום עלי נותן כפחות שבערכין וכמה פחות שבערכין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלשת שקלים</span> ואימא חמשים תפשתה מרובה לא תפשתה תפשתה מועט תפשתה ואימא שקל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וכל ערכך יהיה בשקל הקודש ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בהשג יד</span> הוא דכתיב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא קרא</span> למה לי אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שאינו נידון בהשג יד</span> מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כמפרש דמי</span> איכא דאמרי אמ' רב נחמן אמר רבה בר אבוה נידון בהשג יד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פשיטא</span> מהו דתימא כמפרש דמי קמשמע לן ד``א בערכך ערך כולו הוא נותן ואינו נותן ערך דמי אברים והא אפיקתיה לערך סתם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קרי ביה ערך בערכך</span> יכול שאני מוציא דבר שהנשמה תלויה בו תלמוד לומר נפשות נפשות ולא את המת והא אפיקתיה קרי ביה נפש נפשות אוציא את המת ולא אוציא את הגוסס תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והעמיד והעריך אי הכי מת נמי תיפוק לי מוהעמיד והעריך הכי נמי ואלא נפש נפשות למה לי כדבעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למימר קמן</span> ד``א נפשות אין לי אלא אחד שהעריך אחד אחד שהעריך מאה מנין ת``ל נפשות ד``א נפשות אין לי אלא איש שהעריך בין איש בין אשה אשה שהעריכה איש ואשה שהעריכה אשה מנין ת``ל נפשות דבר אחר נפשות להביא מנוול ומוכה שחין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא אפיקתיה להנך</span> הנך לא צריכי קרא מ``ט כי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שקול</span> הוא</span> ויבואו כולם כי איצטריך קרא למנוול ומוכה שחין הוא דאצטריך<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה ערכך לרבות טומטום ואנדרוגינוס לדמים דמים למה לי קרא לא יהא אלא דמי דיקלא אילו אמר דמי דיקלא מי לא יהיב אמר רבא לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שנידון בכבודו</span> סד``א נדר בערכך כתיב כל שישנו בערכין נידון בכבודו וכל שאינו בערכין אינו נידון בכבודו א``ל אביי ודלא איתיה בערכין מי נידון בכבודו והתניא ראש עבד זה הקדש הוא והקדש שותפין בו ראש עבד מכור לך משמנין ביניהם ראש חמור זה הקדש הוא והקדש שותפין בו ראש חמור מכור לך משמנין ביניהם ראש פרה מכור לך לא מכר אלא ראשה של פרה ולא עוד אלא אפילו ראש פרה הקדש אין להקדש אלא ראשה וא``ר פפא דהא מזדבן רישא דתורא בבי טבחא והא חמור ופרה ליתנהו בערכין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואין נידון בכבודו</span> וליטעמיך תיקשי לך עבד דאיתיה בערכין ואין נידון בכבודו אלא לא קשיא הא בקדשי מזבח הא בקדשי בדק הבית במאי אוקימתה בקדשי מזבח אימא סיפא ולא עוד אלא אפי' אמר ראש פרה זו הקדש אין להקדש אלא ראשה אמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>תפשוט קדושה בכולה</span> מי לא תניא האומ


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,א גמרא
pgu: ה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רגלה של זו עולה יכול תהא כולה עולה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כל אשר יתן ממנו לה' יהיה קדש ממנו קודש ולא כולה קודש יכול תצא לחולין ת``ל יהיה בהוייתה תהא הא כיצד תמכר לצורכי עולות ודמיה חולין חוץ מדמי אותו אבר שבה דברי ר``מ רבי יהודה ורבי יוסי ור``ש אומרים מנין לאומר רגלה של זו עולה שכולה עולה תלמוד לומר כל אשר יתן ממנו לה' יהיה קדש לרבות את כולה ואפילו למ``ד אין כולה עולה הני מילי דאקדיש דבר שאין הנשמה תלויה בו אבל דבר שהנשמה תלויה בו קדשה כולה <אלא> לא קשיא הא בקדושת הגוף הא בקדושת דמים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והא מר הוא דאמר</span> מקדיש זכר לדמיו קדוש קדושת הגוף לא קשיא הא דאקדיש כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא דאקדיש חד אבר</span> חד אבר נמי איבעויי איבעיא לן דבעי רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הקדיש אבר לדמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מהו</span></span> כי איבעי לן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בתם</span> הכא בבעל מום דומיא דחמור בעל מום נמי איבעויי איבעיא לן דבעי רבה דמי ראשי לגבי מזבח מהו כי אבעיא לן מקמי דאשמעה להא מתניתא השתא דשמעה הא מתניתא לא מיבעיא לן גופא בעי רבה דמי ראשי לגבי מזבח מהו נידון בכבודו או אינו נידון בכבודו לא אשכחן בדמים דאינו נידון בכבודו או דלמא לא אשכחן לגבי מזבח דנידון בכבודו תיקו בעי רבא ערכי עלי לגבי מזבח מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נידון בהשג יד</span> או אין נידון בהשג יד לא אשכחן בערכין דאין נידון בהשג יד או דלמא לא אשכחן לגבי מזבח דמיפריק אלא בשויו תיקו בעי רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הקדיש שדה אחוזה</span> לגבי מזבח מהו מי אמרינן לא אשכחן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שדה אחוזה דמיפרקא</span> אלא בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף או דלמא לא אשכחן לגבי מזבח דמיפריק אלא בשויו תיקו


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,א משנה
pgu: ה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פחות מבן חדש נידר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אבל לא נערך</span>


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,א גמרא
pgu: ה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר המעריך פחות מבן חדש ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נותן דמיו</span> וחכמים אומרים לא אמר כלום במאי קמיפלגי ר``מ סבר אין אדם מוציא דבריו לבטלה יודע שאין ערכין לפחות מבן חדש וגמר ואמר לשם דמים ורבנן סברי אדם מוציא דבריו לבטלה כמאן אזלא הא דאמר רב גידל א``ר האומר ערך כלי עלי נותן דמים כר``מ פשיטא דכר``מ אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מהו</span> דתימא אפילו כרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>התם</span> הוא דטעי סבר כי היכי דאיכא ערכין לבן חודש איכא נמי לפחות מבן חודש אבל הכא דליכא למיטעי ודאי אדם יודע שאין ערך לכלי וגמר ואמר לשם דמים קמשמע ל


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,ב גמרא
pgu: ה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולרבי מאיר למאי איצטריך</span> מהו דתימא טעמא דרבי מאיר התם דגזר פחות מבן חודש אטו בן חודש אבל הכא דליכא למיגזר אימא לא קמ``ל טעמא דרבי מאיר דאין אדם מוציא דבריו לבטלה לא שנא הכא ול``ש הכא כמאן אזלא הא דאמר רבה בר יוסף אמר רב ואמרי לה אמר רב ייבא בר יוסי אמר רב המקדיש בהמת חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נותן דמיה</span> כמאן כרבי מאיר הא אמרה רב חדא זימנא דאמר רב גידל אמר רב האומר ערך כלי עלי נותן דמיו מהו דתימא התם הוא דיודע שאין ערך לכלי וגמר ואמר לשם דמים אבל בהמה דבת מיקדש היא איכא למימר דהכי קאמר אי אמינא לה למרה מזבין לה ניהלי תיקדוש לה מהשתא ואקרבה אבל דמי לא קאמר קמ``ל אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והוא דאמר עלי</span> אבל אמר הרי זו לא


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,ב משנה
pgu: ה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <עובד כוכבים> {הנכרי} רבי מאיר אומר נערך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל לא מעריך</span> רבי יהודה אומר מעריך אב


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ה,ב גמרא
pgu: ה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר בני ישראל מעריכין ואין <העובדי כוכבים> {הנכרים} מעריכין יכול לא יהו נערכין תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>איש</span> דברי ר' מאיר אמר רבי מאיר וכי מאחר שמקרא אחד מרבה ומקרא אחד ממעט מפני מה אני אומר נערך ולא מעריך מפני שריבה הכתוב בנערכין יותר מבמעריכין שהרי חרש שוטה וקטן נערך אבל לא מעריכין רבי יהודה אומר בני ישראל נערכין ואין <העובדי כוכבים> {הנכרים} נערכין יכול לא יהו מעריכין תלמוד לומר איש אמר רבי יהודה וכי מאחר שמקרא אחד מרבה ומקרא אחד ממעט מפני מה אני אומר <עובד כוכבים> {הנכרי} מעריך ולא נערך מפני שריבה הכתוב במעריכין יותר מבנערכין שהרי טומטום ואנדרוגינוס מעריכין אבל לא נערכין אמר רבא הלכתיה דרבי מאיר מסתברא טעמיה לא מסתברא טעמא דרבי יהודה מסתברא הלכתיה לא מסתברא הלכתיה דרבי מאיר מסתברא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a04' data-rgl=''> עזרא ד </span> לא לכם ולנו לבנות <את> בית אלהינו טעמיה לא מסתברא דקא מייתי ליה מחרש שוטה וקטן שאני חרש שוטה וקטן דלאו בני דעה נינהו טעמא דרבי יהודה מסתברא דקא מייתי ליה מטומטום ואנדרוגינוס דאף על גב דבני דעה נינהו מעטינהו רחמנא הלכתיה לא מסתברא דכתיב לא לכם ולנו לבנות <את> בית אלהינו ורבי יהודה האי לא לכם ולנו מאי עביד ליה אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמר אבימי</span> וערכו נגנז <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא מעתה</span> לא ימעלו בו דתנן חמש חטאות המתות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומעות ההולכות לים המלח</span> לא נהנין ולא מועלין אלמה תניא גבי קדשי <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במה דברים אמורים</span> בקדשי מזבח אבל בקדשי בדק הבית מועלין בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא אמר רבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משום רפיון ידים</span> הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a04' data-rgl=''> עזרא ד </span> ויהי עם הארץ מרפין ידי עם יהודה ומבהלים אותם לבנות


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ו,א גמרא
pgu: ו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנא חדא <עובד כוכבים> {גוי} שהתנדב נדבה לבדק הבית מקבלים הימנו ותניא אידך אין מקבלין א``ר אילא א``ר יוחנן לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בתחילה</span> הא בסוף דאמר ר' אסי אמר רבי יוחנן בתחילה אפילו מים ומלח אין מקבלין מהם בסוף <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דבר המסויים</span> אין מקבלין דבר שאינו מסויים מקבלין היכי דמי דבר המסויים אמר רב יוסף כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמה כליא עורב</span> מתיב רב יוסף<span class='tlm-sfr' data-chp='35b02' data-rgl=''> נחמיה ב </span> ואיגרת אל אסף שומר הפרדס אשר למלך וגו' אמר ליה אביי שאני מלכותא דלא הדרא ביה דאמר שמואל אי אמר מלכותא עקרנא טורי עקר טורי ולא הדר ביה:  אמר רב יהודה אמר רב <עובד כוכבים> {גוי} שהפריש תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכריו</span> בודקין אותו אי בדעת ישראל הפרישה תינתן לכהן ואם לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>טעונה גניזה</span> חיישינן שמא בלבו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לשמים</span> מיתיבי <עובד כוכבים> {גוי} שהתנדב קורה ושם כתוב עליה בודקין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם אמר בדעת ישראל הפרשתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יגוד</span> וישתמש במותר ואם לאו טעונה גניזה חיישינן שמא בלבו לשמים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>טעמא דשם כתוב עליה</span> דבעיא גניזה הא אין שם כתוב עליה לא בעיא גניזה הוא הדין דאע``ג דאין שם כתוב עליה נמי בעיא גניזה והא קמ``ל דאע``ג דשם כתוב עליה יגוד וישתמש במותר דשם שלא במקומו לאו קדוש דתנן היה כתוב על ידות הכלים ועל כרעי המטה הרי זה יגוד ויגנוז אמר רב נחמן אמר רבה בר אבהו האומר סלע זו לצדקה מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לשנותה</span> סבור מינה לעצמו אין לאחר לא איתמר אמר רב אמי אמר רבי יוחנן בין לעצמו בין לאחר אמר רבי זעירא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא שנו</span> אלא דאמר עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל אמר הרי זו</span> בעינא בעי למיתבה מתקיף לה רבא אדרבה איפכא מיסתברא אמר זו משתמש בה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי היכי דליחייב באחריותה</span> אבל אמר עלי לא אלא לא שנא:  תניא כוותיה דרבא נדר צדקה ואין הקדש צדקה מאי קאמר לא נדר ולא הקדש צדקה אלא לאו הכי קאמר צדקה הרי היא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בבל תאחר</span> ואינה כהקדש דאילו הקדש אסור לאשתמושי ביה ואילו צדקה שרי לאשתמושי ביה אמר רב כהנא אמריתא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לשמעתא</span> קמיה דרב זביד מנהרדעא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אתון הכי מתניתו לה</span> אנן הכי מתנינן לה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב האומר סלע זו לצדקה מותר לשנותה בין לעצמו בין לאחר בין אמר עלי בין אמר הרי זו:  ת``ר סלע זו לצדקה עד שלא באתה ליד גבאי מותר לשנותה משבאתה ליד גבאי אסור לשנות


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ו,ב גמרא
pgu: ו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איני והא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבי ינאי</span> יזיף ופרע שאני רבי ינאי דניחא להו לעניים דכמה דמשהי מעשי ומייתי להו ת``ר ישראל שהתנדב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מנורה</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נר</span> לבית הכנסת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אסור לשנותה</span> סבר רבי חייא בר אבא למימר לא שנא לדבר הרשות ולא שנא לדבר מצוה אמר ליה רב אמי הכי אמר רבי יוחנן לא שנו אלא לדבר הרשות אבל לדבר מצוה מותר לשנותה מדאמר ר' אסי אמר ר' יוחנן <עובד כוכבים> {גוי} שהתנדב מנורה או נר לבית הכנסת עד שלא נשתקע שם בעליה אסור לשנותה משנשתקע שם בעליה מותר לשנותה למאי אילימא לדבר הרשות מאי איריא <עובד כוכבים> {גוי} אפילו ישראל נמי אלא לדבר מצוה וטעמא <דעובד כוכבים> {דגוי} הוא דפעי אבל ישראל דלא פעי שפיר דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שעזרק</span> טייעא אינדב שרגא לבי כנישתא דרב יהודה שנייה רחבא ואיקפד רבא איכא דאמרי שנייה רבא ואיקפד רחבא וא``ד שנייה חזני דפומבדיתא ואיקפד רחבא ואיקפד רבה מאן דשנייה סבר ד<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא שכיח</span> ומאן דאיקפד סבר זמנין דמקרי ואתי


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ו,ב משנה
pgu: ו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הגוסס והיוצא ליהרג לא נידר ולא נערך ר' חנינא בן עקביא אומר נערך מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שדמיו קצובין</span> רבי יוסי אומר נודר ומעריך ומקדיש ואם הזיק <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חייב</span>


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ו,ב גמרא
pgu: ו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא גוסס לא נידר דלאו בר דמים הוא ולא נערך דלאו בר העמדה והערכה הוא אלא יוצא ליהרג בשלמא לא נידר דלאו בר דמים הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא לא נערך אמאי לא</span> דתניא מנין היוצא ליהרג ואמר ערכי עלי שלא אמר כלום ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כל חרם לא יפדה</span> יכול אפילו קודם שנגמר דינו תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> מן האדם ולא כל האדם ולרבי חנינא בן עקביא דאמר נערך מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שדמיו קצובין</span> האי כל חרם מאי עביד ליה לכדתניא רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה אומר לפי שמצינו למומתים בידי שמים שנותנין ממון ומתכפר להם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> אם כופר יושת עליו יכול אף בידי אדם כן תלמוד לומר כל חרם לא יפדה אין לי אלא מיתות חמורות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלא ניתנה שגגתן לכפרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מיתות קלות</span> שניתנה שגגתן לכפרה מנין תלמוד לומר כל חרם:  רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נודר ומעריך כו'</span>:  ותנא קמא מי קאמר דלא אלא בנודר ומעריך ומקדיש כ``ע לא פליגי כי פליגי באם הזיק תנא קמא סבר אם הזיק אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חייב</span> בתשלומין ורבי יוסי סבר אם הזיק חייב בתשלומין במאי קמיפלגי אמר רב יוסף ב<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מלוה על פה</span> גובה מן היורשין קמיפלגי תנא קמא סבר מלוה על פה אינו גובה מן היורשין ורבי יוסי סבר מלוה על פה גובה מן היורשין רבא אמר דכ``ע מלוה על פה אינו גובה מן היורשין והכא במלוה כתובה בתורה קמיפלגי תנא קמא סבר מלוה כתובה בתורה לאו ככתובה בשטר דמיא ורבי יוסי סבר ככתובה בשטר דמיא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואיכא דמתני לה</span> אהא היוצא ליהרג הוא שחבל באחרים חייב אחרים שחבלו בו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פטורין</span> רבי שמעון בן אלעזר אומר אף הוא אם חבל באחרים פטור שלא ניתן לחזרת עמידת בית די


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ז,א גמרא
pgu: ז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מכלל דתנא קמא סבר ניתן לחזרת עמידת ב``ד א``ר יוסף במלוה על פה גובה מן היורשין קמיפלגי תנא קמא סבר מלוה על פה גובה מן היורשין ור``ש בן אלעזר סבר אינו גובה מן היורשין רבה אמר דכ``ע מלוה על פה אינו גובה מן היורשין והכא במלוה הכתובה בתורה ככתובה בשטר קמיפלגי תנא קמא סבר ככתובה בשטר דמיא ור' שמעון בן אלעזר סבר לאו ככתובה בשטר דמיא מיתיבי החופר בור ברשות הרבים ונפל עליו שור <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והרגו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פטור</span> ולא עוד אלא שאם מת השור יורשי בעל הבור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חייבין לשלם</span> דמי שור לבעליו א``ר אילא אמר רב כשעמד בדין והא הרגו קתני אמר רב אדא בר אהבה כשעשאו טריפה והאמר רב נחמן תני חגא מת וקברו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והילכתא</span> דייתבי דייני אפומא דבירא תנו רבנן היוצא ליהרג <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מזין עליו</span> מדם חטאתו ומדם אשמו חטא באותה שעה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין נזקקין לו</span> מאי טעמא א``ר יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מפני שאין מענין את דינו</span> א``ל אביי אי הכי אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רישא נמי</span> כגון שהיה זבחו זבוח באותה שעה אבל אין זבחו זבוח מאי לא אדתני חטא באותה שעה אין נזקקין לו ליפלוג וליתני בדידה בד``א שהיה זבח זבוח באותה שעה אבל אין זבח זבוח לא ה``נ קאמר בד``א שהיה זבח זבוח באותה שעה אבל אין זבח זבוח נעשה כמי שחטא באותה שעה ואין נזקקין לו


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ז,א משנה
pgu: ז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שיצאה ליהרג <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ממתינין לה עד שתלד</span></span> האשה ש<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ישבה על המשבר</span> ממתינין לה עד שתלד האשה שנהרגה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נהנין בשערה</span> בהמה שנהרגה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אסורה בהנאה</span>


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ז,א גמרא
pgu: ז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פשיטא גופה היא איצטריך ס``ד אמינא הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> כאשר ישית עליו בעל האשה ממונא דבעל הוא ולא ליפסדיה מיניה קמ``ל ואימא ה``נ אמר רבי אבהו אמר רבי יוחנן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> ומתו גם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שניהם</span> לרבות את הוולד והאי מיבעי ליה עד שיהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שניהן שוין</span> דברי רבי יאשיה כי קאמרת מגם:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ישבה על המשבר</span> וכו':  מ``ט כיון דעקר גופא אחרינא הוא:  אמר רב יהודה אמר שמואל האשה היוצאה ליהרג מכין אותה כנגד בית הריון כדי שימות הוולד תחילה כדי שלא תבא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לידי ניוול</span> למימרא דהיא קדמה ומתה ברישא והא קיימא לן דוולד מיית ברישא דתנן תינוק בן יומו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נוחל</span> ומנחיל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואמר רב ששת</span> נוחל בנכסי האם להנחיל לאחין מן האב דווקא בן יום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אבל עובר</span> לא דהוא מיית ברישא ואין הבן יורש את אמו בקבר להנחיל לאחין מן האב הני מילי לגבי מיתה איידי דוולד זוטרא חיותיה עיילא טיפה דמלאך המות ומחתך להו לסימנין אבל נהרגה היא מתה ברישא והא הוה עובדא ופרכיס עד תלת פרכוסי מידי דהוי א<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>זנב הלטאה</span> דמפרכסת א``ר נחמן אמר שמואל האשה שישבה על המשבר ומתה בשבת מביאין סכין ומקרעים את כריסה ומוציאין את הוולד פשיטא מאי עבי


id: 5501
lvr: 55
prk: 01
nru: דף ז,ב גמרא
pgu: ז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מחתך בבשר הוא אמר רבה לא נצרכה להביא סכין דרך רשות הרבים ומאי קמשמע לן דמספיקא מחללינן שבתא תנינא מי שנפלה עליו מפולת ספק הוא שם ספק אינו שם ספק חי ספק מת ספק כנעני ספק ישראל מפקחין עליו את הגל מהו דתימא התם הוא דהוה ליה חזקה דחיותא אבל הכא דלא הוה ליה חזקה דחיותא מעיקרא אימא לא קמ``ל:  האשה שנהרגה וכו':  ואמאי איסורי הנאה נינהו אמר רב באומרת תנו שערי לבתי אילו אמרה תנו ידי לבתי מי יהבינן לה אמר רב בפאה נכרית טעמא דאמרה תנו הא לא אמרה תנו גופה הוא ומיתסר והא מיבעיא ליה לר' יוסי בר' חנינא דבעי ר' יוסי בר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שער נשים צדקניות</span> מהו ואמר רבא בפאה נכרית <לא> קמיבעיא ליה כי קמיבעיא ליה לר' יוסי בר' חנינא דתלי בסיכתא הכא דמחבר בה טעמא דאמרה תנו הא לא אמרה תנו גופה הוא ומיתסר:  קשיא ליה לרב נחמן בר יצחק והא דומיא דבהמה קתני מה התם גופיה אף ה``נ גופיה אלא א``ר נחמן זו מיתתה אוסרתה וזו גמר דינה אוסרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תני לוי כוותיה דרב</span> תני לוי כוותיה דר``נ בר יצחק תני לוי כוותיה דרב האשה שיוצאה ליהרג ואמרה תנו שערי לבתי נותנין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מתה</span> אין נותנין מפני שה<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מת אסור בהנאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פשיטא</span> אלא שנויי המת אסור בהנאה תניא כוותיה דרב נחמן בר יצחק האשה שמתה נהנין בשערה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בהמה שנהרגה אסורה בהנאה</span> ומה הפרש בין זה לזה זו מיתתה אוסרתה וזו גמר דינה אוסרתה:
<BR


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ז,ב משנה
pgu: ז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אין נערכין פחות מסלע ולא יתר על חמשים סלע כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נתן סלע</span> והעשיר אינו נותן כלום פחות מסלע והעשיר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נותן חמשים</span> סלע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>היו בידיו חמש סלעים</span> ר``מ אומר אינו נותן אלא אחת וחכמים אומרים נותן את כולן אין נערכין פחות מסלע ולא יתר על חמשים סלע


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ז,ב גמרא
pgu: ז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אין נערכין פחות מסלע מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וכל ערכך יהיה בשקל הקדש כל ערכין שאתה מעריך לא יהו פחותין משקל ולא יתר על חמשים סלעים דכתיב חמשים:  היו בידיו חמשה כו':  מ``ט דר``מ כתיב חמשים וכתיב שקל או חמשים או שקל ורבנן ההוא לכל ערכין שאתה מעריך לא יהו פחותים משקל הוא דאתא היכא דאית ליה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אשר תשיג יד הנודר והרי ידו משגת ור``מ ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יד הנודר ולא יד הנידר</span> הוא דאתא ורבנן לאו ממילא שמעת מינה דהיכא דידו משגת שקול מיניה א``ר אדא בר אהבה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>היו בידיו חמש סלעים</span> ואמר ערכי עלי וחזר ואמר ערכי עלי ונתן ארבע לשניה ואחד לראשונה יצא ידי שתיהן מ``ט ב``ח מאוחר שקדם וגבה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מה שגבה גבה</span> בעידנא דיהיב לשניה משעבד לראשונה בעידנא דיהיב לראשונה תו לית לי


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ח,א גמרא
pgu: ח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נתן ארבע לראשונה</span> ואחת לשניה ידי שניה יצא ידי ראשונה לא יצא כולהו משעבדן לראשונה בעי רב אדא בר אהבה היו בידו חמש סלעים ואמר שני ערכי עלי בבת אחת מהו כיון דבבת אחת נדר כי הדדי תפסן יהיב תרתי ופלגא להאי ותרתי ופלגא להאי או דלמא כולהו חזיא להאי וכולהו חזיא להאי תיקו:  אין בערכין פחות מסלע ולא יתר כו':  הא תו למה לי הא קמשמע לן פחות מסלע הוא דליכא הא יתר על סלע איכא יתר על חמשים הוא דליכא הא פחות מחמשים איכא וסתמא כרבנן


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ח,א גמרא
pgu: ח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר טועה שאמרה יום אחד טמא ראיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פתח</span>ה שבעה עשר שני ימים טמא ראיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פתחה שבעה עשר</span> שלשה ימים טמא ראיתי פתחה שבעה עשר ארבעה ימים טמא ראיתי פתחה ששה עשר חמשה ימים טמא ראיתי פתחה חמשה עשר ששה ימים טמא ראיתי פתחה ארבעה עשר שבעה ימים טמא ראיתי פתחה שלשה עשר שמונה ימים טמא ראיתי פתחה שנים עשר תשעה ימים טמא ראיתי פתחה אחד עשר עשרה ימים טמא ראיתי פתחה עשרה אחד עשר פתחה תשע


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ח,ב גמרא
pgu: ח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שנים עשר פתחה שמונה</span> שלשה עשר פתחה שבעה שאין פתח בטועה פחות משבעה ולא יתר על שבעה עשר אמר ליה רב אדא בר אהבה לרבה למה לי כולי האי תימני שבעה ותשתרי אמר ליה לתקונה לידי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נדה ופתחה</span> קאמרינן:  תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כל הטועות זבות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מביאות קרבן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינו נאכל</span> חוץ מפתחה שבעה ופתחה שמונה שמביאות קרבן ונאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אטו כל הטועות זבות</span> ותו יום אחד ושני ימים בת איתויי קרבן היא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא כל זבות הטועות</span> מביאות קרבן ואינו נאכל חוץ מפתחה שבעה ופתחה שמונה שמביאות קרבן ונאכל


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ח,ב גמרא
pgu: ח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  פחות משבוע <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נגעי אדם</span> ולא יתר על שלשה שבועות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נגעי בתים</span> אמר רב פפא<span class='tlm-sfr' data-chp='2636' data-rgl=''> תהילים לו </span> צדקתך כהררי אל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלו נגעי אדם</span> משפטיך תהום רבה אלו נגעי בתים פשטיה דקרא במאי כתיב אמר רב יהודה אלמלא צדקתך כהררי אל מי יוכל לעמוד לפני משפטיך תהום רבה רבה אמר צדקתך כהררי אל מפני שמשפטיך תהום רבה במאי קמיפלגי בדר' אלעזר ור' יוסי ברבי חנינא דאיתמר רבי אלעזר אמר כובש רבי יוסי בר' חנינא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נושא</span> רבה כרבי אלעזר ורב יהודה כרבי יוסי ברבי חנינא


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ח,ב משנה
pgu: ח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אין פוחתין מארבעה חדשים המעוברים בשנה ולא נראה יתר על שמונה שתי הלחם אין נאכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>פחות משנים</span> ולא יתר על שלשה לחם הפנים אין נאכל פחות מט' ולא יתר על אחד עשר אין קטן נימול פחות מח' ולא יתר על שנים עשר


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ט,א גמרא
pgu: ט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  קדים אתי סיהרא תלתא יומי השתא נמי קא קדים אתי תרי יומי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כדאמר רב משרשיא</span> כגון שהיתה שנה מעוברת הכא נמי כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שהיתה שנה שלפניה</span> מעוברת ועיבור שנה חודש דל ירחא מליא בהדי ירחא חסירא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואכתי חד יומא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא אדעתייהו דאינשי</span> עולא אמר לא נראה לחכמים לחסר יתר על שמונה ומאי טעמא קאמר מה טעם אין פוחתים מארבעה חדשים המעוברים בשנה משום דלא נראה לחכמים לחסר יתר על שמונה מאי שנא תשעה דלא דאם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מייתרא סיהרא</span> תלתא יומי השתא נמי קא מייתרא תרי יומי כדאמר רב משרשיא כגון שהיתה שנה מעוברת הכא נמי כגון שהיתה שנה שלפניה מעוברת דל ירחא חסירא בהדי ירחא מליא ואכתי איכא חד יומא סברי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איתחזויי איתחזי</span> ואנן לאו אדעתי


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף ט,ב גמרא
pgu: ט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי בעיבור שנה דתניא כמה עיבור שנה ל' רשב``ג אומר חודש מיתיבי אין עצרת חלה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> ביום הנף</span> ואין ר``ה חלה אלא או ביום הנף או לאור עיבורו בשלמא לעולא דשמונה חסירין עבדינן מעוברין לא עבדינן משכחת לה שניהן חסר ביום הנף אחד מלא ואחד חסר לאור עיבורו אלא לרב הונא דאמר עבדינן מעוברין הא זימנין דמשכחת לאור אור עיבורו אמר לך רב הונא ולעולא מי ניחא שמונה הוא דלא עבדינן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא שבעה עבדינן</span> שבעה זימנין דלא עבדינן בסיתוא ועבדינן בקייטא והא הוה לאור אור עיבורו אלא הא מני אחרים היא דתניא אחרים אומרים אין בין עצרת לעצרת ואין בין ראש השנה לר``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא ארבעה ימים</span> בלבד ואם היתה שנה מעוברת חמשה סוף סוף לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביום הנף לא משכחת לה</span> א``ר משרשיא כגון שהיתה שנה מעוברת ועיבור שנה ל' יום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דל ירחא</span> לבהדי ירחא דמשכחת לה ביום הנף א``ל רב אדא בר אהבה לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אחרים מנינא אתא לאשמועינן</span> הא קמ``ל דלא בעינן מצוה לקדש ע``פ הראיה מתקיף לה רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והאיכא יומא דשעי</span> ויומא דתלתין שני כיון דליתיה בכל שתא לא קא חשיב ואף שמואל סבר לה כרב הונא דאמר שמואל אין שנת לבנה פחותה משלש מאות וחמשים ושתים יום ולא יתירה על שלש מאות וחמשים וששה יום הא כיצד שניהם מלאין ששה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שניהם חסירין</span></span> שנים אחד מלא ואחד חסר ארבעה מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הריני נזיר כימות החמה</span> מונה נזירות ג' מאות וששים וחמשה ימים כמנין ימות החמה כימות הלבנה מונה נזירות ג' מאות וחמשים וארבעה ימים כמנין ימות הלבנה ואם איתא זימנין דמשכחת לה ששה בנדרים הלך אחר לשון בני אדם ורוב שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואף רבי סבר לה כרב הונא</span> דתניא מעשה ועשה רבי <כרב הונא> תשעה חסירים ונראה חודש בזמנו והיה רבי תמיה ואומר עשינו תשעה חסירין ונראה חודש בזמנו אמר לפניו ר' שמעון בר רבי שמא שנה מעוברת הית


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ועיבור שנה ל' אישתקד עשינו שניהם מלאין דל תלתא לבהדי תלתא וקם ליה בדוכתיה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נר ישראל</span> כן הוה


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף י,א משנה
pgu: י
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אין פוחתין מעשרים ואחת תקיעות במקדש ולא מוסיפין על ארבעים ושמנה אין פוחתין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משני נבלים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא מוסיפין על ששה</span> אין פוחתין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משני חלילין</span> ולא מוסיפין על שנים עשר ובשנים עשר יום בשנה החליל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכה</span> לפני המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בשחיטת פסח ראשון</span> ובשחיטת פסח שני ויום טוב הראשון של פסח וביום טוב של עצרת ובשמונת ימי החג ולא היה מכה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבוב</span> של נחשת אלא באבוב של קנה מפני שקולו ערב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא היה מחלק</span> אלא באבוב יחידי מפני שהוא מחליק יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ועבדי כהנים היו</span> דברי ר``מ רבי יוסי אומר משפחת בית פגרים ובית ציפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מעמאום</span> היו משיאין לכהונה רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר לוים היו


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מתניתין דלא כרבי יהודה דתניא ר' יהודה אומר [הפוחת] לא יפחות משבע [והמוסיף] לא יוסיף על שש עשרה במאי קמיפלגי רבי יהודה סבר תקיעה תרועה ותקיעה חדא היא ורבנן סברי תקיעה לחוד ותרועה לחוד ותקיעה לחוד מאי טעמא דר' יהודה כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> ותקעתם תרועה וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> תרועה יתקעו <לכם> ש``מ תקיעה תרועה ותקיעה חדא היא ורבנן ההוא לפשוטה לפניה ופשוטה לאחריה הוא דאתא ורבנן מ``ט דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> ובהקהיל את הקהל תתקעו ולא תריעו ואי ס``ד תקיעה תרועה ותקיעה חדא היא אמר רחמנא עביד פלגא דמצוה ורבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סימנא בעלמא</span> הוא כמאן אזלא הא דאמר רב כהנא אין בין תקיעה לתרועה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולא כלום</span></span> כמאן כרבי יהודה פשיטא מהו דתימא אפילו כרבנן אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולאפוקי מדרבי יוחנן</span> דאמר שמע תשע תקיעות בתשע שעות ביום יצא קמ``ל ואימא הכי נמי אם כן מאי ולא כלום:  שנים עשר יום בשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכה</span> בחליל וכו':  מאי שנא הני הואיל ויחיד גומר בהן את ההלל דאמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יהוצדק שמונה עשר ימים שהיחיד גומר בהן את ההלל שמונה ימי החג ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמונה ימי חנוכה</span> ויום טוב הראשון של פסח ויום טוב <הראשון> של עצרת ובגולה עשרים ואחד תשעה ימי החג ושמונה ימי חנוכה ושני ימים טובים של פסח ושני ימים טובים של עצרת מאי שנא בחג דאמרי' כל יומא ומאי שנא בפסח דלא אמרינ


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף י,ב גמרא
pgu: י
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כל יומא דחג חלוקין בקרבנותיהן דפסח אין חלוקין בקרבנותיהן שבת דחלוקה בקרבנותיה לימא לא איקרי מועד ראש חודש דאיקרי מועד לימא לא איקדיש בעשיית מלאכה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1030' data-rgl=''> ישעיהו ל </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>השיר</span> יהיה לכם כליל התקדש חג לילה ה<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מקודש</span> לחג טעון שירה ושאין מקודש לחג אין טעון שירה ראש השנה ויום הכיפורים דאיקרו מועד ואיקדוש בעשיית מלאכה לימא משום דר' אבהו דאמר רבי אבהו אמרו מלאכי השרת לפני הקב``ה רבש``ע מפני מה אין ישראל אומרים שירה לפניך בר``ה וביום הכפורים אמר להן אפשר מלך יושב על כסא הדין וספרי חיים וספרי מתים פתוחין לפניו וישראל אומרים שירה לפני והא חנוכה דלא הכי ולא הכי וקאמר משום ניסא פורים דאיכא ניסא לימא אמר רבי יצחק לפי שאין אומרים שירה על נס שבחוצה לארץ מתקיף לה רב נחמן בר יצחק והרי יציאת מצרים דנס שבחוצה לארץ הוא ואמרינן הלל כדתניא עד שלא נכנסו ישראל לארץ הוכשרו כל הארצות לומר שירה משנכנסו לארץ לא הוכשרו כל ארצות לומר שירה רב נחמן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קרייתה</span> זו היא הלילא רבא אמר בשלמא התם הללו עבדי ה' ולא עבדי פרעה הכא הללו עבדי ה' ולא עבדי אחשורוש אכתי עבדי אחשורוש אנן ולר``נ דאמר קרייתה זו היא הלילא התניא משנכנסו לארץ לא הוכשרו כל ארצות לומר שירה כיון שגלו חזרו להיתירן הראשון:  לא היה מכה באבוב של נחושת וכו':  פתח בחליל ומסיים באבוב א``ר פפא היינו חליל היינו אבוב ואמאי קרי ליה חליל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דחלי קליה</span>:  ת``ר אבוב היה במקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חלק</span> היה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דק</span> היה של קנה היה ומימות משה היה צוה המלך וציפוהו זהב ולא היה קולו ערב נטלו את צפויו והיה קולו ערב כמות שהיה צלצול היה במקדש של נחושת היה והיה קולו ערב ונפגם ושלחו חכמים והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים ותקנוהו ולא היה קולו ערב נטלו את תיקונו והיה קולו ערב כמות שהיה מכתשת היתה במקדש של נחושת היתה ומימות משה היתה והיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפטמת את הבשמים</span> נתפגמה והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים ותיקנוה ולא היתה מפטמת כמו שהיתה נטלו את תיקונה והיתה מפטמת כמו שהיתה אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שני כלים</span> נשתיירו ממקדש ראשון ונתפגמו ולא היה להם ארוכה ועליהם אמר דוד<span class='tlm-sfr' data-chp='09a07' data-rgl=''> מלכים א ז </span> נחושת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ממורט</span><span class='tlm-sfr' data-chp='25b04' data-rgl=''> דברי הימים ב ד </span> נחושת <<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ממורק</span>> ועליהם הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='35a08' data-rgl=''> עזרא ח </span> וכלי נחשת מוצהב שנים חמודות <מזהב> רב ושמואל חד אמר כל אחד ואחד שקול כשנים של זהב וח``א שניהם שקולין כאחד של זהב תני רב יוסף שניהם שקולין כאחד של זהב תניא ר' נתן אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שניים</span> היו שנאמר שנים אל תיקרי שנים אלא שניים תני רשב``ג שילוח היה מקלח מים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכאיסר</span> צוה המלך והרחיבוהו כדי שיתרבו מימיו ונתמעטו וחזרו ומיעטוהו והיה מקלח מים לקיים מה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1109' data-rgl=''> ירמיהו ט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אל יתהלל חכם</span> בחכמתו ואל יתהלל גבור בגבורתו וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר הרדולים לא היה במקדש מאי הרדולים אמר אביי טבלא גורגדנא מפני שקולו ערב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומערבב את הנעימה</span>:  אמר רבא בר שילא אמר רב מתנה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מגריפה</span> היתה במקד


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יא,א גמרא
pgu: יא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עשרה נקבים היו בה</span> כל אחד ואחד מוציא עשרה מיני זמר נמצאת כולה מוציאה מאה מיני זמר במתניתא תנא היא אמה וגבוה אמה וקתא יוצא הימנה ועשרה נקבים היו בה כל אחד מוציא מאה מיני זמר נמצאת כולה מוציאה אלף מיני זמר אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וסימניך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מתניתא גוזמא</span>:  ועבדי כהנים היו כו':  לימא בהא קמיפלגי דמ``ד עבדים היו קסבר עיקר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שירה</span> בפה וכלי לבסומי קלא הוא דעבידא ומ``ד לוים היו קסבר עיקר שירה בכלי ותסברא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רבי יוסי</span> מאי קסבר אי קסבר עיקר שירה בפה עבדים סגיא אי קסבר עיקר שירה בכלי לוים בעינן לעולם קסבר עיקר שירה בפה והכא במעלין מדוכן ליוחסין ולמעשרות קמיפלגי מ``ד עבדים היו קסבר אין מעלין מדוכן לא ליוחסין ולא למעשרות מ``ד לוים היו קסבר מעלין מדוכן בין ליוחסין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בין למעשרות</span> ולמ``ד ישראלים היו קסבר מעלין מדוכן ליוחסין ולא למעשרות:  תנו רבנן השיר מעכב את הקרבן דברי רבי מאיר וחכמים אומרים אינו מעכב מ``ט דר' מאיר דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0408' data-rgl=''> במדבר ח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואתנה את הלוים</span> נתונים לאהרן ולבניו מתוך בני ישראל ולכפר על בני ישראל מה כפרה מעכבת אף שירה מעכבת ורבנן ההוא לאידך דר' אלעזר דאמר ר``א מה כפרה ביום אף שירה ביום:  אמר רב יהודה אמר שמואל מנין לעיקר שירה מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> ושרת בשם ה' אלהיו איזהו שירות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שבשם</span> הוי אומר זה שירה ואימא נשיאות כפים מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0510' data-rgl=''> דברים י </span> לשרתו ולברך בשמו מכלל דברכת כהנים לאו שירות היא רב מתנה אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl=''> דברים כח </span> תחת אשר לא עבדת את ה' אלהיך בשמחה ובטוב לבב איזו היא עבודה שבשמחה ובטוב לבב הוי אומר זה שירה ואימא דברי תורה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2619' data-rgl=''> תהילים יט </span> פקודי ה' ישרים משמחי לב משמחי לב איקרי טוב לא איקרי ואימא בכורים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl=''> דברים כו </span> ושמחת בכל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>טוב טוב</span> איקרי טוב לבב לא איקרי א``ר מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מנין לביכורים שטעונין שירה</span> אתיא טוב טוב מהכא איני והא א``ר שמואל בר נחמני א``ר יונתן מנין שאין אומרים שירה אלא על היין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0709' data-rgl=''> שופטים ט </span> ותאמר להם הגפן החדלתי את תירושי המשמח אלהים ואנשים אם אנשים משמח אלהים במה משמח מכאן שאין אומרים שירה אלא על היין משכחת לה כדתני ר' יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פרי</span> אתה מביא ואי אתה מביא משקין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הביא ענבים</span> ודרכן מנין ת``ל תביא:  חזקיה אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='25a15' data-rgl=''> דברי הימים א טו </span> וכנניהו שר הלוים <ישור> במשא [במשא יסור] כי מבין הוא אל תיקרי <ישור> [יסור] אלא ישיר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בלווטי</span> א``ר יוחנן מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0404' data-rgl=''> במדבר ד </span> לעבוד עבודת עבודה איזהו עבודה שצריכה עבודה הוי אומר זו שירה רבי יצחק אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='2681' data-rgl=''> תהילים פא </span> שאו זמרה ותנו תוף כנור נעים עם נבל ר``נ בר יצחק אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1024' data-rgl=''> ישעיהו כד </span> <הם> [המה] ישאו קולם ירונו בגאון ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>צהלו מים</span>:  ותנא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מייתי לה מהכא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0407' data-rgl=''> במדבר ז </span> ולבני קהת לא נתן כי עבודת הקדש עליהם בכתף ישאו ממשמע שנאמר בכתף איני יודע שישאו מה ת``ל ישאו אין ישאו אלא לשון שירה וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2681' data-rgl=''> תהילים פא </span> שאו זמרה ותנו תוף ואומר ישאו קולם ירונו וגו' חנניא בן אחי רבי יהושע אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0219' data-rgl=''> שמות יט </span> משה ידבר והאלהים יעננו בקו


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>על עסקי קול</span> רב אשי אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='25b05' data-rgl=''> דברי הימים ב ה </span> ויהי כאחד למחצצרים ולמשוררים להשמיע קול אחד רבי יונתן אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> ולא ימותו גם הם גם אתם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מה אתם</span> בעבודת מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אף הם</span> בעבודת מזבח תניא נמי הכי ולא ימותו גם הם גם אתם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אתם בשלהם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והם בשלכם</span> במיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הם בשלהם</span> אינן במיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא באזהרה</span> אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אביי</span> נקיטינן משורר ששיער בשל חבירו במיתה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0403' data-rgl=''> במדבר ג </span> והחונים לפני המשכן קדמה לפני אהל מועד וגו' והזר הקרב יומת מאי זר אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זר ממש</span> הכתיב חדא זימנא אלא לאו זר דאותה עבודה:  מיתיבי משורר ששיער ומשוער ששורר אינן במיתה אלא באזהרה תנאי היא דתניא מעשה בר' יהושע בר חנניה שהלך לסייע בהגפת דלתות אצל ר' יוחנן בן גודגדא אמר לו בני חזור לאחוריך שאתה מן המשוררים ולא מן המשוערים מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר מיתה היא וגזרו בה רבנן ומ``ס אזהרה היא ולא גזרו בה דכ``ע אזהרה היא מר סבר מסייע גזרו ביה רבנן ומר סבר לא גזרו ביה רבנן בעי רבי אבין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עולת נדבת ציבור</span> טעונה שירה או אינה טעונה שירה<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עולותיכם</span> אמר רחמנא אחת עולת חובה ואחת עולת נדבה או דלמא עולותיכם דכולהו ישראל קאמר רחמנא ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='25b29' data-rgl=''> דברי הימים ב כט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ויאמר חזקיהו</span> להעלות העולה <על המזבח> [להמזבח] ובעת החל העולה החל שיר ה' והחצוצרות ע``י כלי <שיר> דוד מלך ישראל האי שירה מאי עבידתה אילימא דעולת חובה ל``ל אימלוכי אלא לאו דעולת נדבה א``ר יוסף לא עולת ראש חודש הוה וקא מיבעיא להו מי הוקבע ר``ח בזמנו דליקרב או לא אמר ליה אביי ומי מצית אמרת הכי והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25b29' data-rgl=''> דברי הימים ב כט </span> ביום ששה עשר לחדש הראשון וגו' ויאמר חזקיהו להעלות העולה <על המזבח> [להמזבח] אלא אמר רמי בריה דרב ייבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כבש הבא עם העומר</span> קמיבעיא להו מי קבע ר``ח בזמנו דליקריב או לא מתקיף לה רב אויא וליחזי פסח היכי עביד מצה היכי אכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא אמר רב אשי</span> מידי דהוה אשליחא דציבורא דממליך השתא דאתית להכי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אפילו תימא עולת חובה</span> מידי דהוה אשליחא דציבורא דממליך ת``ש רבי יוסי אומר מגלגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זכות ליום זכאי</span> וחובה ליום חייב אמרו כשחרב הבית בראשונה אותו היום תשעה באב היה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מוצאי שבת</span> היה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומוצאי שביעית</span> היתה ומשמרתו של יהויריב היתה והיו כהנים ולוים עומדים על דוכנן ואומרים שירה ומה שירה אמרו<span class='tlm-sfr' data-chp='2694' data-rgl=''> תהילים צד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וישב עליהם את אונם</span> וברעתם יצמיתם ולא הספיקו לומר יצמיתם ה' אלהינו עד שבאו אויבים וכבשום וכן בשניה האי שירה מאי עבידתיה אילימא דעולת חובה מי הואי בי``ז בתמוז <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בטל התמיד</span> אלא לאו דעולת נדבה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ותסברא</span> מ``ש דעולת חובה דלא הואי ומ``ש דעולת נדבה דהואי הא לא קשיא בן בקר אקראי בעלמא הוא דאיתרמיא להו אמר רבא ואיתימא רב אשי ותסברא שירה דיומיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2624' data-rgl=''> תהילים כד </span> לה' הארץ ומלואה וישב עליהם את אונם בשיר דארבעה בשבת הוא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אילייא</span> בעלמא הוא דנפל להו בפומייהו והא עומדין על דוכנן קתני כדר``ל דאמר אומר שלא על הקרבן <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אי הכי</span> בעולת נדבה נמי לימא נפיק מינה חורבא מאי הוה עלה ת``ש דתני רב מרי בריה דרב כהנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> על עולותיכם ועל זבחי שלמיכם מה עולה קודש קדשים אף שלמים קודש קדשים ומה שלמים קבוע להם זמן אף עולה קבוע לה זמן


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יב,א גמרא
pgu: יב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו נסכים הבאים בפני עצמן טעונין שירה או אין טעונין שירה כיון דאמר [רבי] שמואל בר נחמני א``ר יונתן מנין שאין אומרים שירה אלא על היין [וכו'] אמרינן או דלמא על <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אכילה ושתיה</span> אמרינן אשתייה לחודה לא אמרינן:  ת``ש ר' יוסי אומר מגלגלין זכות ליום זכאי וכו' האי שירה מאי עבידתיה אילימא דעולת חובה מי הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשבע</span>ה עשר בתמוז בטל התמיד ואלא דעולת נדבה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והא תני רב מרי בריה דרב כהנא</span> דלא צריכא אלא לאו דנסכין אמר רבא ואיתימא רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותסברא</span> שירה דיומיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2624' data-rgl=''> תהילים כד </span> לה' הארץ ומלואה<span class='tlm-sfr' data-chp='2694' data-rgl=''> תהילים צד </span> וישב עליהם את אונם בשירה דארבעה בשבא הוא אלא אילייא בעלמא הוא דנפל להו בפומייהו והא עומדים על דוכנן קתני כדריש לקיש דאמר ר``ל אומר שירה שלא על הקרבן א``ה בנסכים נמי לימא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נפיק מיניה חורבא</span>:  גופא ר' יוסי אומר מגלגלין זכות ליום זכאי וכו' בראשונה במוצאי שביעית מי משכחת לה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1240' data-rgl=''> יחזקאל מ </span> בעשרים וחמש שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לגלותנו</span> בראש השנה בעשור לחדש בארבע עשרה שנה אחר אשר הוכתה העיר איזו היא שנה שראש השנה בעשור לחדש הוי אומר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יובל</span> ואי ס``ד בחד בשבוע חרוב מחד בשבוע לחד בשבוע תמני לחד בשבוע אחרינא חמש עשרה הוויין אמר רבינא בארבע עשרה שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אחר שנה</span> שהוכתה העיר א``ה בעשרים וחמש שנה עשרים ושש הויין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דאמר מר</span> גלו</span> בשבע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>גלו בשמונה</span> גלו בי``ח גלו בי``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>משב ועד תמני סרי</span> חד סרי וחמש עשרה עשרים ושית הויא אמר לך רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולדידך</span> מי ניחא מכדי גלו נמי בתשע עשרה משב ועד תשסרי תרתי סרי וארבע סרי עשרים ושית הויין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא מאי אית לך למימר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לבר משתא דגלו בה</span> לדידי נמי לבר משתא דגלו בה מכל מקום תשסרי לרבינא קשיא מי סברת שלש גליות הוי גלו בשבע לכיבוש יהויקים שהיא שמונה לנבוכד נצר גלו בשמונה עשרה לכיבוש יהויקים שהיא תשע עשרה לנבוכד נצר דאמר מר שנה ראשונה כיבש נינו


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יב,ב גמרא
pgu: יב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שניה עלה וכיבש יהויקים:  וכן בשניה ושניה במוצאי שביעית מי משכחת לה מכדי בית שני כמה קם <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ארבע מאה ועשרים</span> ארבע מאה תמניא יובלי ארבסרי תרי שבוע פשו להו שית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוה ליה בשיתא בשבוע</span> הא מני רבי יהודה היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שנת חמשים עולה</span> לכאן ולכאן אייתי תמניא מתמניא יובלי והני שית הוי ארביסר אישתכח דבמוצאי שביעית חרוב אי ר' יהודה בראשונה לא משכחת לה דתניא שבעה עשר יובלות מנו ישראל משנכנסו לארץ ועד שיצאו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואי אתה יכול לומר משעה שנכנסו</span> מנו שאם אתה אומר כן נמצא בית חרב בתחילת יובל ואי אתה מוצא<span class='tlm-sfr' data-chp='1240' data-rgl=''> יחזקאל מ </span> בארבע עשרה שנה אחר אשר הוכתה העיר אלא צא מהם שבע שכיבשו ושבע שחילקו ואתה מוצא<span class='tlm-sfr' data-chp='1240' data-rgl=''> יחזקאל מ </span> בארבע עשרה שנה אחר אשר הוכתה העיר ואי רבי יהודה אייתי שבסרי משבסרי יובלי שדי אהני הוה ליה בתלתא בשבוע הנך שני דאגלינהו סנחריב עד דאתא ירמיה אהדרינהו לא קחשיב להו איבעית אימא לעולם רבנן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כי קתני וכן בשניה אשארא</span> הכי נמי מסתברא דאי לא תימא הכי משמרתו של יהויריב בשניה מי הואי והתניא ארבע משמרות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עלו מן הגולה</span> ידעיה וחרים פשחור ואימר עמדו נביאים שביניהם וחלקום לכ``ד משמרות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בללום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ונתנום בקלפי</span> בא ידעיה ונטל חלקו וחלק חביריו ש


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בא חרים ונטל חלקו וחלק חביריו שש וכן פשחור וכן אימר התקינו נביאים שביניהם שאפי' יהויריב ראש משמרות עולה לא ידחה ידעיה ממקומו אלא ידעיה עיקר ויהויריב טפל לו אלא אשארא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רב אשי אמר</span> הנך שית שני עד דסליק עזרא ומקדיש לא קא חשיב להו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a04' data-rgl=''> עזרא ד </span> באדין בטילת עבידת בית אלהנא די בירושלים וכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='35a06' data-rgl=''> עזרא ו </span> ושיציא ביתא דנא עד יום תלתא לירח אדר דהיא שנת שית למלכות דריוש מלכא ותנא באותו זמן לשנה הבאה עלה עזרא וגלותו עמו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a07' data-rgl=''> עזרא ז </span> ויבא ירושלים בחודש החמישי היא השנה השביעית למלך:  גופא שבעה עשר יובלות מנו ישראל משנכנסו לארץ ועד שיצאו ואי אתה יכול לומר משנכנסו מנו שאם אתה אומר משנכנסו מנו נמצא בית חרב בתחלת יובל ואי אתה מוצא<span class='tlm-sfr' data-chp='1240' data-rgl=''> יחזקאל מ </span> בארבע עשרה שנה אחר אשר הוכתה העיר וכו' שבע שכיבשו מנלן דקאמר כלב<span class='tlm-sfr' data-chp='0614' data-rgl=''> יהושוע יד </span> בן ארבעים שנה [אנכי] בשלח <אותי> משה עבד ה' [אותי] מקדש ברנע לרגל את הארץ [וגו'] ועתה [הנה] אנכי היום בן חמש ושמונים [שנה] ואמר מר שנה ראשונה עשה משה משכן שניה הוקם המשכן ושלח מרגלים כי עבור ירדן כלב בר כמה הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בר תמנן נכי תרתי</span>ן כי קא מפליג נחלות קאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0614' data-rgl=''> יהושוע יד </span> בן חמש ושמונים שנה אנכי אישתכח דשבע כיבשו ושבע שחילקו מנלן איבעית אימא מדשבע כיבשו שבע חילקו ואיבעית אימא מדלא משכחת להו<span class='tlm-sfr' data-chp='1240' data-rgl=''> יחזקאל מ </span> ארבע עשרה שנה אחר אשר הוכתה העיר


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,א משנה
pgu: יג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אין פוחתין מששה טלאים המבוקרין בלשכת הטלאים כדי לשבת ולימים טובים של ראש השנה ומוסיפין עד עולם אין פוחתין משתי חצוצרות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מתשעה כנורות</span> ומוסיפין עד עולם והצלצל לבד


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תמידין ומוספין טובא הוו תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בעלמא קאי</span> ואתמידין לחודיה קאי ומאי כדי לשבת ולימים טובים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>סימנא בעלמא</span> וה``ק אין פוחתין מששה טלאי


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  המבוקרים בלשכת הטלאים ארבעה ימים קודם שחיטה ומני בן בג בג היא דתניא בן בג בג אומר מנין לתמיד שטעון ביקור ארבעה ימים קודם שחיטה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0428' data-rgl=''> במדבר כח </span> תשמרו להקריב לי במועדו ולהלן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> והיה לכם למשמרת עד ארבעה עשר יום לחדש <הראשון> [הזה] מה להלן טעון ביקור ארבעה ימים קודם שחיטה אף כאן טעון ביקור ארבעה ימים קודם שחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דיקא נמי</span> דקתני כדי לשבת ולא קתני לשבת שמע מינה:  משתי חצוצרות ומוסיפין וכו':  ועד כמה אמר רב הונא ואמרי לה אמר רב זבדי אמר רב הונא עד מאה ועשרים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b05' data-rgl=''> דברי הימים ב ה </span> ועמהם כהנים למאה ועשרים מחצרים בחצוצרות:  מתשעה כנורות וכו' וצלצל לבד:  מנא הני מילי אמר רב אסי דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='25a16' data-rgl=''> דברי הימים א טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואסף</span> במצלתים <להשמיע> [משמיע] מצלתים תרי הוו כיון דחדא עבידתא עבדי וחד גברא עביד בהו קרי להו חד


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,ב משנה
pgu: יג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אין פוחתין משנים עשר לוים עומדין על הדוכן ומוסיפין עד עולם אין הקטן נכנס לעזרה לעבודה אלא בשעה שהלוים אומרים בשיר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא היו</span> אומרים בנבל ובכנור אלא בפה כדי ליתן תבל בנעימה רבי אליעזר בן יעקב אומר אין עולין למנין ואין עולין לדוכן אלא בארץ היו עומדין וראשיהן בין רגלי הלוים וצערי הלוים היו נקראין


id: 5502
lvr: 55
prk: 02
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הני כנגד מי אמר רב פפא כנגד תשעה כנורות [ושני] נבלים וצלצל אחד שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a25' data-rgl=''> דברי הימים א כה </span> הוא <ובניו ואחיו> [ואחיו ובניו] שנים עשר:  אין הקטן נכנס לעזרה לעבודה אלא בשעה שהלוים כו':  מנא הני מילי אמר רבי יוחנן דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='35a03' data-rgl=''> עזרא ג </span> ויעמוד ישוע בניו ואחיו קדמיאל ובניו בני יהודה כאחד לנצח על [עשה] המלאכה <ה' עבודת בית ה'> [בבית האלהים] וגו':  לא היו אומרים לא בנבל ולא בכנור אלא בפה כו':  למימרא דנבל לחוד וכנור לחוד לימא מתני' דלא כרבי יהודה דתניא רבי יהודה אומר כנור של מקדש של שבעת נימין היה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2616' data-rgl=''> תהילים טז </span> שובע שמחות [את] פניך אל תיקרי שובע אלא שבע ושל ימות המשיח שמונה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2612' data-rgl=''> תהילים יב </span> למנצח על השמינית על נימא שמינית של עולם הבא עשר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2692' data-rgl=''> תהילים צב </span> עלי עשור ועלי נבל עלי הגיון בכנור ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2633' data-rgl=''> תהילים לג </span> הודו לה' בכנור <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בנבל עשור</span> זמרו לו שירו לו שיר חדש אפילו תימא רבי יהודה לעולם הבא איידי דנפישי נימין דידיה נפיש קליה כי נבל קרי ליה נבל:  רבי אליעזר בן יעקב אומר אין עולין מן המנין כו':  תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וסועדי</span> הלוים היו נקראין ותנא דידן כיון דהני קטין קלייהו והני עב קלייהו הני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מקטטי</span> והני לא מקטטי קרי להו צערי:
<BR


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יג,ב משנה
pgu: יג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  יש בערכין להקל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>להחמיר</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשדה אחוזה</span> להקל ולהחמיר ובשור המועד שהמית העבד להקל ולהחמיר באונס ובמפתה ובמוציא שם רע להקל ולהחמיר יש בערכין להקל ולהחמיר כיצד אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שהעריך</span> את הנאה שבישראל ואת הכעור שבישראל נותן חמשים סלע ואם אמר הרי דמיו עלי נותן את שוויו


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  יש בערכין להקל וכו' ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>להחמיר</span> כיצד אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שהעריך</span> כו':  בישראל אין <בעובד כוכבים> {בנכרים} לא לימא מתני' דלא כר``מ דתנן <עובד כוכבים> {נכרי} ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נערך אבל לא מעריך</span> אפי' תימא ר``מ הוא הדין דאפילו <עובד כוכבים> {נכרי} נמי אל


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,א גמרא
pgu: יד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מלתא אגב אורחיה קמשמע לן כדרב יהודה אמר רב דאמר רב יהודה אמר רב אסור לאדם שיאמר כמה נאה <כנעני> {כותי} זה וליתני את הנאה שבישראל ואת הכעור <שבכנענים> {שבכותים} בחד אומה קמיירי בתרי אומה לא מיירי ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא קתני</span> הגדולה שבכהונה ואת הקטנה שבישראל התם חד אומה הוא אלא מקדיש הוא דקדישי כהנים טפי ואיבעית אימא איידי דקא בעי למתני סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדה אחוזה</span> דבישראל הוא דמשכחת לה <בעובד כוכבים> {בנכרים} לא משכחת לה דלאו בני אחוזה נינהו משום הכי קתני לה בישראל


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,א משנה
pgu: יד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדה אחוזה</span> להקל ולהחמיר כיצד אחד המקדיש בחולת המחוז ואחד המקדיש ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פרדיסות</span> סבסטי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נותן</span> זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף ובשדה מקנה נותן את שוויו רבי אליעזר אומר אחד שדה מקנה ואחד שדה אחוזה מה בין שדה אחוזה לשדה מקנה שבשדה אחוזה הוא נותן חומש ובשדה מקנה אינו נותן חומש


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,א גמרא
pgu: יד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא הקדיש שדה מליאה אילנות כשהוא פודן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פודה</span> אילנות בשווין וחוזר ופודה קרקע בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף אלמא קסבר רב הונא אדם מקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בעין יפה מקדיש</span> איתיביה רב נחמן לרב הונא אחד המקדיש בחולת המחוז ואחד המקדיש ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פרדיסות</span> סבסטי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נותן</span> בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ראויה</span> לפרדיסות קאמינא איתיביה בית זרע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לי</span> אלא בית זרע שדה גפנים ושדה קנים ושדה אילנות מנין ת``ל שדה מ``מ אמר ליה ה``נ פודה וחוזר ופודה איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הקדיש שלשה אילנות</span> ממטע עשרה לבית סאה הרי זה הקדיש את הקרקע ואת האילנות שביניהם כשהוא פודה פודה בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פחות מיכן</span> או יתר על כן או שהקדישן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זה אחר זה</span> ה``ז לא הקדיש לא את הקרקע ולא את האילנות שביניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא עוד</span> אלא אפי' הקדיש אילנותיו ואח``כ הקדיש קרקע כשהוא פודה פודה את האילנות בשוויהן וחוזר ופודה קרקע בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף וכי תימא הכא נמי פודה וחוזר ופודה הא מדסיפא פודה וחוזר ופודה מכלל דרישא לא אלא הא מני ר' שמעון היא דאמר מקדיש בעין רעה מקדיש דתניא המקדיש את השדה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הקדיש את כולה</span> רש``א לא הקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא חרוב המורכב וסדן השקמה</span> אי ר' שמעון אימא סיפא ולא עוד אלא אפי' הקדיש אילנותיו ואח``כ הקדיש קרקע כשהוא פודה פודה את האילנות בשוויהן וחוזר ופודה בית זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף ואי רבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ליזיל בתר פדיון</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ליפרקו אגב ארעייהו</span> דהא שמעינן ליה לרבי שמעון דאזיל בתר פדיון דתניא מנין ללוקח שדה מאביו והקדישה ואח``כ מת אביו מנין שתהא לפניו כ<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדה אחוזה</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אם את שדה מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה יצתה זו שראויה להיות שדה אחוזה דברי רבי יהודה ור``ש ר' מאיר אומר מנין ללוקח שדה מאביו ומת אביו ואחר כך הקדישה מנין שתהא לפניו כשדה אחוז


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אם את שדה מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה שדה אחוזה יצתה זו שהיא שדה אחוזה אילו לרבי יהודה ולרבי שמעון אפי' הקדישה ואחר כך מת אב שדה אחוזה הויא מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אי משום קרא</span> קרא לכדרבי מאיר הוא דאתא אלא לאו משום דאזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בתר פדיון</span> אמר רב נחמן בר יצחק רבי יהודה ורבי שמעון קרא אשכחו ודרוש אם כן לכתוב רחמנא אם את שדה מקנתו אשר לא אחוזתו מאי משדה שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה:  אמר רב פפא הקדיש טרשין פודן בשווין מאי טעמא בית זרע אמר רחמנא והני לאו בני זריעה נינהו לא גאלן יוצאין ביובל מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדה אמר רחמנא</span> כל דהו מכר טרשין נגאלין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פחות משתי שנים</span> מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> מספר שני תבואות אמר רחמנא והאי לאו בני תבואה נינהו לא גאלן חוזרת לבעלים ביובל מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ושב לאחוזתו אמר רחמנא והאי נמי אחוזה היא הקדיש אילנות פודה בשוויהן מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> בית זרע אמר רחמנא ולא אילנות לא גאלן אין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יוצאין לכהנים ביובל</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה השדה אמר רחמנא ולא אילנות מכר אילנות אין נגאלין פחות משתי שנים מאי טעמא שני תבואות אמר רחמנא והני בני תבואות נינהו לא גאלן אין חוזרת לבעלים ביובל מאי טעמא ושב לאחוזתו אמר רחמנא ולא אילנות אמר מר הקדיש אילנות פודה בשווין אמאי וליקדשו אגב ארעייהו וליפרקוה אגב ארעייהו וכי תימא אילנות אקדיש ארעא לא אקדיש והאמרי נהרדעי מאן דמזבן ליה דקלא לחבריה קני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משיפולא</span> ועד תהומא לאו מי איתמר עלה בבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מחמת טענה</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שדה מקנה</span> נותן שוויו:  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> במכסת מה בא ללמוד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לפי שנאמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף יכול אף שדה מקנה כן תלמוד לומר מכסת רבי אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נאמר כאן</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וחשב ונאמר להלן וחשב מה להלן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דבר קצוב</span> אף כאן דבר קצוב איבעיא להו רבנן אית להו גזירה שוה ומפקין ליה לחומש או דלמא לית להו גזירה שוה ולית להו לחומש אמר רבא מסתברא לית להו גזירה שוה מדגלי רחמנ' חומש גבי שדה אחוזה וגבי מקדיש ביתו הוו ליה שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובין הבאין כאחד אין מלמדין ולמ``ד מלמדין מדגלי רחמנא חומש במעשר בבהמה טהורה ובבהמה טמאה הוה ליה טובא ואין מלמדין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תניא כוותיה דרבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולא מטעמיה</span> תניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> במכסת הערכך הקישו הכתוב לערכין מה ערכין אין מוסיף חומש אף שדה מקנה אין מוסיף חומש


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,ב משנה
pgu: יד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בשור המועד שהמית את העבד להקל ולהחמיר כיצד אחד שהמית את הנאה שבעבדים ואת הכעור שבעבדים נותן שלשים סלע המית בן חורין נותן שוויו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חבל בזה ובזה</span> נותן נזק שלם


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>במועד אין בתם לא</span> לימא מתני' דלא כרבי עקיבא דתנן רבי עקיבא אומר אף תם שחבל באדם משלם במותר נזק שלם אפילו תימא רבי עקיבא הוא הדין דאפילו תם נמי ואיידי דקא בעי למתנא סיפא המית עבד המית בן חורין דבמועד הוא דמשכחת לה בתם לא משכחת לה משום הכי קתני מועד


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,ב משנה
pgu: יד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  באונס ובמפתה להקל ולהחמיר כיצד אחד שאנס ופיתה את גדולה שבכהונה ואת הקטנה שבישראל נותן חמשים סלעים והבושת וה<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>פגם</span> הכל לפי המבייש והמתבייש


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמאי אימא חמשים סלעים אמר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מכל מילי</span> אמר רב זעירא יאמרו בעל בת מלכים חמשים בעל בת הדיוטות חמשים א``ל אביי א``ה גבי עבד נמי יאמרו עבד נוקב מרגלית שלשים עבד עושה מעשה מחט שלשים אלא אמר רב זעיר


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אילו באו עליה שנים אחד שלא כדרכה</span> ואחד כדרכה יאמרו בעל פגומה חמשים בעל שלמה חמשים א``ל אביי אי הכי גבי עבד נמי יאמרו עבד בריא שלשים עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מוכה שחין</span> שלשים אלא אמר אביי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תחת אשר עינה</span> מכלל דאיכא בושת ופגם רבא אמר דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> ונתן האיש השוכב עמה וגו' הנאת שכיבה חמשים מכלל דאיכא מילתא אחריתי ומאי ניהו בושת ופגם


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טו,א משנה
pgu: טו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  במוציא שם רע להקל ולהחמיר כיצד אחד שהוציא שם רע על גדולה שבכהונה ועל קטנה שבישראל נותן מאה סלע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נמצא האומר בפיו חמור</span> מן העושה מעשה שכן מצינו שלא נתחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גזר דין</span> על אבותינו במדבר אלא על לשון הרע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0414' data-rgl=''> במדבר יד </span> וינסו אותי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זה עשר פעמים</span> וגו'


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ממאי</span> דלמא משום דקא גרים לה קטלא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> ואם אמת היה הדבר וגו' והוציאו את הנערה וגו' אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> כי הוציא שם רע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>על שם רע</span> שהוציא:  וכן מצינו שלא נתחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גזר דין</span> וכו':  ממאי דלמא דאכתי לא מלא סאתן דאמר רב המנונא אין הקב``ה נפרע מן האדם עד שתתמלא סאתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2720' data-rgl=''> איוב כ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במלאת ספקו יצר לו</span> אמר ר``ל אמר קרא וינסו אותי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זה עשר פעמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>על זה נתחתם</span> גזר דין:  תניא א``ר אלעזר בן פרטא בוא וראה כמה גדול כח של לשון הרע מנלן ממרגלים ומה המוציא שם רע על עצים ואבנים כך המוציא שם רע על חבירו על אחת כמה וכמה ממאי דלמא משום דר' חנינא בר פפא דאמר רבי חנינא בר פפא דבר גדול דברו מרגלים באותה שעה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0413' data-rgl=''> במדבר יג </span> כי חזק הוא ממנו אל תיקרי כי חזק הוא ממנו אלא ממנו כביכול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בעל הבית</span> אין יכול להוציא כליו משם אלא אמר רבה אמר ר``ל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0414' data-rgl=''> במדבר יד </span> וימותו האנשים מוציאי דבת הארץ רעה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>על דבת הארץ</span> שהוציאו תניא אמר ר' יהודה עשר נסיונות ניסו אבותינו להקב``ה שנים בים ושנים במים שנים במן שנים בשליו אחת בעגל ואחת במדבר פארן שנים בים אחת בירידה ואחת בעלייה בירידה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0214' data-rgl=''> שמות יד </span> המבלי אין קברים במצרים בעלייה כדרב הונא דא``ר הונא ישראל שבאותו הדור מקטני אמנה היו כדרבה בר מרי דאמר רבה בר מרי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26A6' data-rgl=''> תהילים קו </span> וימרו על ים בים סוף ויושיעם למען שמו מלמד שהיו ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ממרים</span> באותה שעה ואומרים כשם שאנו עולים מצד זה כך מצרים עולים מצד אחר אמר לו הקב``ה לשר של ים פלוט אותם ליבשה אמר לפניו רבש``ע כלום יש עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שנותן לו רבו מתנה</span> וחוזר ונוטלה הימנו אמר לו אני נותן לך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אחד ומחצה</span> שבהם אמר לפניו רבש``ע כלום יש עבד שתובע את רבו אמר לו נחל קישון יהיה ערב מיד פלטן ליבשה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0214' data-rgl=''> שמות יד </span> וירא ישראל את מצרים מת על וגו' שנים במים במרה וברפידים במרה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl=''> שמות טו </span> ויבואו מרתה ולא יכלו לשתות וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0217' data-rgl=''> שמות יז </span> וילן העם על משה ברפידים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0217' data-rgl=''> שמות יז </span> ויחנו ברפידים ואין מים לשתות וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0217' data-rgl=''> שמות יז </span> וירב העם עם משה שנים במן דכתי


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טו,ב גמרא
pgu: טו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0216' data-rgl=''> שמות טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אל תצאו</span> ויצאו אל תותירו ויותירו שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשליו ראשון</span> ובשליו שני בשליו ראשון<span class='tlm-sfr' data-chp='0216' data-rgl=''> שמות טז </span> בשבתכם על סיר הבשר בשליו שני<span class='tlm-sfr' data-chp='0411' data-rgl=''> במדבר יא </span> והאספסוף אשר בקרבו בעגל כדאיתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במדבר פארן</span> כדאיתיה אמר רבי יוחנן משום רבי יוסי בן זימרא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26C0' data-rgl=''> תהילים קכ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה יתן לך ומה יוסיף לך</span> לשון רמיה אמר לו הקב``ה ללשון כל אבריו של אדם זקופים ואתה מוטל כל אבריו של אדם מבחוץ ואתה מבפנים ולא עוד אלא שהקפתי לך שתי חומות אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>של עצם</span> ואחת של בשר מה יתן לך ומה יוסיף לך לשון רמיה אמר ר' יוחנן משום ר' יוסי בן זימרא כל המספר לשון הרע כאילו כפר בעיקר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2612' data-rgl=''> תהילים יב </span> אשר אמרו ללשוננו נגביר שפתינו אתנו מי אדון לנו ואמר ר' יוסי בן זימרא כל המספר לשון הרע נגעים באים עליו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26A1' data-rgl=''> תהילים קא </span> מלשני בסתר רעהו אותו אצמית וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> לצמיתות ומתרגמינן לחלוטין ותנן אין בין מצורע מוסגר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למצורע מוחלט</span> אלא פריעה ופרימה אמר ריש לקיש מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> זאת תהיה תורת המצורע זאת תהיה תורתו של מוציא שם רע ואמר ריש לקיש מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3110' data-rgl=''> קוהלת י </span> אם ישוך הנחש בלא לחש ואין יתרון לבעל הלשון לעתיד לבא מתקבצות כל החיות ובאות אצל נחש ואומרות ארי דורס ואוכל זאב טורף ואוכל אתה מה הנאה יש לך אומר להם וכי מה יתרון לבעל הלשון ואמר ריש לקיש כל המספר לשון הרע מגדיל עונות עד לשמים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2673' data-rgl=''> תהילים עג </span> שתו בשמים פיהם ולשונם תהלך בארץ אמר רב חסדא אמר מר עוקבא כל המספר לשון הרע ראוי לסוקלו באבן כתיב הכא אותו אצמית וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='3203' data-rgl=''> איכה ג </span> צמתו בבור חיי וידו אבן בי ואמר רב חסדא אמר מר עוקבא כל המספר לשון הרע אמר הקב``ה אין אני והוא יכולין לדור בעולם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26A1' data-rgl=''> תהילים קא </span> מלשני בסתר רעהו אותו אצמית גבה עינים ורחב לבב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אותו לא אוכל</span> אל תיקרי אותו לא אוכל אלא אתו לא אוכל ואיכא דמתני לה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על גסי הרוח</span> אמר רב חסדא אמר מר עוקבא כל המספר לשון הרע אומר הקב``ה [לשר של] גיהנם אני עליו מלמעלה ואתה עליו מלמטה נדוננו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26C0' data-rgl=''> תהילים קכ </span> חצי גבור שנונים עם גחלי רתמים אין חץ אלא לשון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1109' data-rgl=''> ירמיהו ט </span> חץ שחוט לשונם מרמה דבר ואין גבור אלא הקב``ה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1042' data-rgl=''> ישעיהו מב </span> ה' כגבור יצא גחלי רתמים היינו גיהנם אמר רבי חמא בר' חנינא מה תקנתו של מספרי לשון הרע אם תלמיד חכם הוא יעסוק בתורה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2815' data-rgl=''> משלי טו </span> מרפא לשון עץ חיים ואין לשון אלא לשון הרע שנאמר חץ שחוט לשונם ואין עץ אלא תורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl=''> משלי ג </span> עץ חיים היא למחזיקים בה ואם עם הארץ הוא ישפיל דעתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2815' data-rgl=''> משלי טו </span> וסלף בה שבר רוח רבי אחא ברבי חנינא אומר סיפר אין לו תקנה שכבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כרתו</span> דוד ברוח הקדש שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2612' data-rgl=''> תהילים יב </span> יכרת ה' כל שפתי חלקות לשון מדברת גדולות אלא מה תקנתו שלא יבא לידי לשון הרע אם תלמיד חכם הוא יעסוק בתורה ואם ע``ה הוא ישפיל דעתו שנאמר וסלף בה שבר רוח תנא דבי רבי ישמעאל כל המספר לשון הרע מגדיל עונות כנגד שלש עבירות <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} וגילוי עריות ושפיכות דמים כתיב הכא לשון מדברת גדולות וכתיב <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה}<span class='tlm-sfr' data-chp='0232' data-rgl=''> שמות לב </span> אנא חטא העם הזה חטאה גדולה בגילוי עריות כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0139' data-rgl=''> בראשית לט </span> ואיך אעשה הרעה הגדולה הזאת בשפיכות דמים כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0104' data-rgl=''> בראשית ד </span> גדול עוני מנשוא גדולות אימא תרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הי מינייהו מפקא</span> במערבא אמרי לשון תליתאי קטיל תליתאי הורג למספרו ולמקבלו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לאומרו</span> א``ר חמא ברבי חנינא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2818' data-rgl=''> משלי יח </span> מות וחיים ביד לשון וכי יש יד ללשון לומר לך מה יד ממיתה אף לשון ממיתה אי מה יד אינה ממיתה אלא בסמוך לה אף לשון אינה ממיתה אלא בסמוך לה ת``ל חץ שחוט לשונם אי מה חץ עד ארבעים וחמשים אמה אף לשון עד ארבעים וחמשים אמה תלמוד לומר שתו בשמים פיהם ולשונם תהלך בארץ וכי מאחר דכתיב שתו בשמים פיהם חץ שחוט לשונם למה לי הא קמשמע לן דקטיל כחץ וכי מאחר דכתיב חץ שחוט לשונם מות וחיים ביד לשון למה לי לכדרבא דאמר רבא דבעי חיים בלישניה דבעי מיתה בלישניה היכי דמי לישנא בישא <רבא אמר> [אמר רבה] כגון דאמר איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נורא בי פלניא</span> אמר ליה אביי מאי קא עביד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>גלויי מילתא בעלמא הוא</span> אלא דמפיק בלישנא בישא דאמר היכא משתכח נורא אלא בי פלניא [דאיכא בשרא וכוורי] אמר רבה כל מילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דמיתאמרא באפי מרה</span> לית בה משום לישנא בישא אמר ליה כל שכן חוצפא ולישנא בישא אמר ליה אנא כרבי יוסי סבירא לי דאמר רבי יוסי מימי לא אמרתי דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וחזרתי לאחורי</span> אמ


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טז,א גמרא
pgu: טז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבה בר רב הונא כל מילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דמיתאמרא באפי תלתא</span> לית בה משום לישנא בישא מ``ט חברך חברא אית ליה וחברא דחברך חברא אית ליה כי אתא רב דימי אמר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> מברך רעהו בקול גדול בבוקר השכם קללה תחשב לו כגון דמיקלע לאושפיזא וטרחו קמיה שפיר למחר נפיק יתיב בשוקא ואמר רחמנא ניברכיה לפלניא דהכי טרח קמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושמעין אינשי</span> ואזלין ואנסין ליה תני רב דימי אחוה דרב ספרא לעולם אל יספר אדם בטובתו של חבירו שמתוך טובתו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בא לידי רעתו</span> איכא דאמרי רב דימי אחוה דרב ספרא חלש על רב ספרא לשיולי ביה אמר להו תיתי לי דקיימי כל דאמר רבנן א``ל הא מי מקיימת לעולם אל יספר אדם בטובתו של חבירו שמתוך טובתו בא לידי גנותו אמר להו לא שמיעא לי ואי הוה שמיעא לי קיימתה א``ר שמואל בר נחמני א``ר יוחנן על שבעה דברים נגעים באין על לשון הרע ועל שפיכות דמים ועל שבועת שוא ועל גילוי עריות ועל גסות הרוח ועל הגזל ועל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>צרות העין</span> על לשון הרע דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26A1' data-rgl=''> תהילים קא </span> מלשני בסתר רעהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אותו אצמית</span> על שפיכות דמים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08b03' data-rgl=''> שמואל ב ג </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אל יכרת מבית יואב</span> זב ומצורע וגו' ועל שבועת שוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09b05' data-rgl=''> מלכים ב ה </span> ויאמר נעמן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הואל</span> קח ככרים וכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='09b05' data-rgl=''> מלכים ב ה </span> וצרעת נעמן תדבק בך וגו' ועל גילוי עריות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0112' data-rgl=''> בראשית יב </span> וינגע ה' את פרעה נגעים וגו' ועל גסות הרוח דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25b27' data-rgl=''> דברי הימים ב כז </span> ובחזקתו גבה לבו עד להשחית וימעול בה' אלהיו<span class='tlm-sfr' data-chp='25b27' data-rgl=''> דברי הימים ב כז </span> והצרעת זרחה במצחו ועל הגזל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> וצוה הכהן ופנו את הבית תנא הוא כונס ממון שאינו שלו יבא הכהן ויפזר ממונו ועל צרות העין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ובא אשר לו הבית [וגו'] ותנא דבי ר' ישמעאל מי שמיוחד ביתו לו איני והא אמר ר' ענני בר ששון למה נסמכה פרשת בגדי כהונה לפרשת קרבנות לומר לך מה קרבנות מכפרין אף בגדי כהונה מכפרין כתונת מכפרת על שפיכות דמים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0137' data-rgl=''> בראשית לז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ויטבלו את הכתנת בדם</span> מכנסים מכפרים על גילוי עריות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> ועשה להם מכנסי בד לכסות בשר ערוה מצנפת מכפרת על גסי הרוח כדרבי חנינא דא``ר חנינא יבא דבר שבגובה ויכפר על מעשה גובה אבנט מכפרת על הרהור הלב אהיכא דאיתיה <דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> והיה על לב אהרן> חושן מכפר על הדינין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> ועשית חושן משפט אפוד מכפר על עבודה זרה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1303' data-rgl=''> הושע ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין אפוד ותרפים</span> מעיל מכפר על לשון הרע אמר הקב``ה יבא דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שבקול</span> ויכפר על מעשה הקול ציץ מכפר על מעשה עזי פנים כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> והיה על מצח אהרן וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='1103' data-rgl=''> ירמיהו ג </span> ומצח אשה זונה היה לך לא קשיא הא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אהנו מעשיו</span> הא דלא אהנו מעשיו אי אהנו מעשיו אתו נגעים עליה אי לא אהנו מעשיו מעיל מכפר והא``ר סימון אמר רבי יהושע בן לוי שני דברים לא מצינו להם בקרבנות כפרה בדבר אחר מצינו להם כפרה שפיכות דמים ולשון הרע שפיכות דמים בעגלה ערופה ולשון הרע בקטרת דתניא ר' חנינא למדנו לקטרת שמכפרת דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0417' data-rgl=''> במדבר יז </span> ויתן את הקטרת ויכפר על העם ותנא דבי רבי ישמעאל על מה קטרת מכפרת על לשון הרע אמר הקב``ה יבא דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שבחשאי</span> ויכפר על מעשה חשאי קשיא שפיכות דמים אשפיכות דמים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קשיא לשון הרע</span> אלשון הרע שפיכות דמים אשפיכות דמים לא קשיא הא דידיע מאן קטליה הא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא ידיע מאן קטליה</span> דידיע מאן קטליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בר קטלא הוא</span> במזיד ולא אתרו ביה לשון הרע אלשון הרע ל``ק הא בצינע


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף טז,ב גמרא
pgu: טז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בפרהסיא</span> בעא מיניה רבי שמואל בר נדב מרבי חנינא ואמרי לה רבי שמואל בר נדב חתניה דרבי חנינא מרבי חנינא ואמרי לה מרבי יהושע בן לוי מה נשתנה מצורע שאמרה תורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> בדד ישב מחוץ למחנה מושבו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוא הבדיל</span> בין איש לאשתו בין איש לרעהו לפיכך אמרה תורה בדד ישב וגו' אמר רבי יהודה בן לוי מה נשתנה מצורע שאמרה תורה יביא<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> שתי ציפרים לטהרתו אמר הקב``ה הוא עושה מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פטיט</span> לפיכך אמרה תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יביא קרבן פטיט</span> תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> לא תשנא את אחיך בלבבך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יכול לא יכנו</span> לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יסטרנו</span> ולא יקלקלנו ת``ל בלבבך שנאה שבלב הכתוב מדבר מנין לרואה בחבירו דבר מגונה שחייב להוכיחו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> הוכח תוכיח הוכיחו ולא קבל מנין שיחזור ויוכיחנו תלמוד לומר תוכיח מכל מקום יכול אפי' משתנים פניו ת``ל לא תשא עליו חטא תניא א``ר טרפון <תמיהני> [תמה] אני אם יש בדור הזה שמקבל תוכחה אם אמר לו טול <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קיסם</span> מבין עיניך אמר לו טול קורה מבין עיניך אמר רבי אלעזר בן עזריה תמיהני אם יש בדור הזה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שיודע להוכיח</span> ואמר רבי יוחנן בן נורי מעיד אני עלי שמים וארץ שהרבה פעמים לקה עקיבא על ידי שהייתי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קובל עליו</span> לפני רבן <שמעון ברבי> [גמליאל] וכל שכן שהוספתי בו אהבה לקיים מה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2809' data-rgl=''> משלי ט </span> אל תוכח לץ פן ישנאך הוכח לחכם ויאהבך בעא מיניה רבי יהודה בריה דר' שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תוכחה לשמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וענוה שלא לשמה</span> הי מינייהו עדיפא אמר ליה ולא מודית דענוה לשמה עדיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דאמר מר</span> ענוה גדולה מכולם שלא לשמה נמי עדיפא דאמר רב יהודה אמר רב לעולם יעסוק אדם בתורה ובמצות אע``פ שלא לשמה שמתוך שלא לשמה בא לשמה היכי דמי תוכחה לשמה וענוה שלא לשמה כי הא דרב הונא וחייא בר רב הוו יתבי קמיה דשמואל אמר ליה חייא בר רב חזי מר דקא מצער לי קביל עליה דתו לא מצער ליה בתר דנפיק אמר ליה הכי והכי קא עביד אמר ליה אמאי לא אמרת ליה באנפיה אמר ליה חס לי דליכסוף זרעיה דרב על ידאי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עד היכן</span> תוכחה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עד הכאה</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עד קללה</span> ורבי יוחנן אמר עד נזיפה כתנאי רבי אליעזר אומר עד הכאה רבי יהושע אומר עד קללה בן עזאי אומר עד נזיפה אמר רב נחמן בר יצחק ושלשתן מקרא אחד דרשו<span class='tlm-sfr' data-chp='08a20' data-rgl=''> שמואל א כ </span> ויחר אף שאול ביהונתן ויאמר לו בן נעות המרדות וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a20' data-rgl=''> שמואל א כ </span> ויטל שאול את החנית עליו להכותו למאן דאמר עד הכאה דכתיב להכותו ולמאן דאמר עד קללה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a20' data-rgl=''> שמואל א כ </span> לבשתך ולבושת ערות אמך ולמאן דאמר עד נזיפה דכתיב ויחר אף שאול ולמ``ד נזיפה הכתיב הכאה וקללה שאני התם דאגב חביבותא יתירא דהוה ביה ליהונתן בדוד מסר נפשיה טפי עד היכן לא ישנה אדם באכסניא שלו רב אמר עד הכאה ושמואל אמר עד שיפשלו לו כליו לאחוריו בהכאה דידיה כולי עלמא לא פליגי בהפשלת כליו לאחוריו כולי עלמא נמי לא פליגי כי פליגי בהכאה דדביתהו מר סבר כיון דלדידיה לא מצער ליה מאי נפקא ליה מינה ומר סבר אתי לאיטרודי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'><span class='tlm-rsh' data-nro='33'>וכל כך למה</span></span> דאמר מר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אכסנאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פוגם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ונפגם</span> אמר רב יהודה אמר רב מנין שלא ישנה אדם באכסניא שלו מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0113' data-rgl=''> בראשית יג </span> <אל> [עד] המקום אשר היה שם אהלו בתחלה רבי יוסי ברבי חנינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0113' data-rgl=''> בראשית יג </span> וילך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>למסעיו</span> מאי בינייהו איכא בינייהו אכסנאי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דאקראי</span> אמר ר' יוחנן מנין שלא ישנה אדם מאומנותו ומאומנות אבותיו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a07' data-rgl=''> מלכים א ז </span> וישלח המלך שלמה ויקח את חירם מצר בן אשה אלמנה הוא ממטה נפתלי ואביו איש צרי חרש נחושת ואמר מר אימיה מבית דן וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0231' data-rgl=''> שמות לא </span> <ו>אתו [את] אהליאב בן אחיסמך למטה דן עד היכן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תכלית יסורין</span> אמר רבי אלעזר כל שארגו לו בגד ללבוש ואין מתקבל עליו מתקיף לה רבא זעירא ואיתימא רבי שמואל בר נחמני גדולה מזו אמרו אפילו נתכוונו למזוג בחמין ומזגו לו בצונן בצונן ומזגו לו בחמין ואת אמרת כולי האי מר בריה דרבינא אמר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>נהפך לו חלוקו</span> רבא ואיתימא רב חסדא ואיתימא רבי יצחק ואמרי לה במתניתא תנא אפילו הושיט ידו לכיס ליטול <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שלש ועלו בידו שתים</span> דווקא שלש ועלו בידו שתים אבל שתים ועלו בידו שלש לא דליכא טירחא למישדייהו וכל כך למה דתניא דבי רבי ישמעאל כל שעברו עליו ארבעים יום בלא יסורין <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>קיבל עולמו</span> במערבא אמר


id: 5503
lvr: 55
prk: 03
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פורענות מזדמנת לו</span> תניא רבי אליעזר הגדול אומר אלמלא בא הקב``ה עם אברהם יצחק ויעקב בדין אין יכולין לעמוד מפני תוכחה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a12' data-rgl=''> שמואל א יב </span> ועתה התיצבו ואשפטה אתכם לפני ה' את כל צדקות ה' אשר עשה אתכם ואת אבותיכם<span class='tlm-sfr' data-chp='2624' data-rgl=''> תהילים כד </span> זה דור דורשיו מבקשי פניך יעקב סלה פליגי בה רבי יהודה נשיאה ורבנן חד אמר דור לפי פרנס וחד אמר פרנס לפי דורו למאי הלכתא אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>למעליותא</span> דמר סבר אי מעלי דרא מעלי פרנס ומר סבר אי מעלי פרנס מעלי דרא הא איכא צדקיה דהוה מעלי ודריה לא הוה מעלי והא יהויקים דלא הוה מעלי ודריה הוה מעלי דאמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יוחי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1126' data-rgl=''> ירמיהו כו </span> בראשית ממלכות יהויקים מלך יהודה ביקש הקב``ה להחזיר את העולם לתוהו ובהו בשביל יהויקים כיון שנסתכל בדורו נתיישבה דעתו ביקש הקדוש ברוך הוא להחזיר את העולם לתוהו ובהו מפני דורו של צדקיהו כיון שנסתכל בצדקיהו נתיישבה דעתו אלא לענין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תוקפא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ניחותא</span> קאמרינן:
<BR


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יז,א משנה
pgu: יז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>השג יד בנודר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והשנים בנידר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והערכין בנערך</span> והערך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בזמן הערך</span> השג יד בנודר כיצד עני שהעריך את העשיר נותן ערך עני ועשיר שהעריך את העני נותן ערך עשיר אבל בקרבנות אינו כן הרי שאמר קרבנו של מצורע זה עלי היה מצורע עני מביא קרבן עני עשיר מביא קרבן עשיר רבי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אומר אני אף בערכין כן</span> וכי מפני מה עני שהעריך את העשיר נותן ערך עני שאין העשיר חייב כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבל עשיר שאמר ערכי עלי</span> ושמע עני ואמר מה שאמר זה עלי נותן ערך עשיר


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  השג יד במעריך הוא כדכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אשר תשיג יד הנודר יעריכנו הכהן השנים בנידר בנערך הוא איידי דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>השג יד בנודר</span> אמר נמי השנים בנידר:  השג יד בנודר כיצד עני שהעריך את העשיר נותן ערך עני:  מ``ט דאמר קרא אשר תשיג יד הנודר בנודר תלה רחמנא אבל בקרבנות אינו כן הרי שאמר קרבנו של מצורע זה עלי היה מצורע עני מביא קרבן עני ואע``ג דמדירו עשיר<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ואם דל הוא אמר רחמנא ולא דל הוא אמר רבי יצחק כשהיה מדירו עני ודלמא עליה דידיה חס רחמנא אמדירו לא דהכתיב הוא אמר רב אדא בר אהבה ואין ידו משגת לרבות את הנודר אבל מדירו עשיר הכי נמי דמייתי בעשירות א``כ מאי אבל בקרבנות אינו כ


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יז,ב גמרא
pgu: יז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חדא אמצורע עני ומדירו עני וחדא למעוטי מצורע עשיר ומדירו עני סלקא דעתך אמינא הואיל ואיתרבו איתרבו קמ``ל לפי שמצינו בערכין עני שהעריך את העשיר נותן ערך עני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יכול אף זה כן</span> ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם דל הוא</span> ולרבי דאמר אומר אני אף בערכין כן אלמא אמר בתר חיובא דגברא אזלינן והא לא צריכא קרא למעוטי הוא למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למעוטי מצורע עני ומדירו עשיר</span> סד``א הואיל ואמר רבי בתר חיובא דגברא אזלינן קמ``ל


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יז,ב משנה
pgu: יז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היה עני והעשיר</span> עשיר והעני נותן ערך עשיר ר' יהודה אומר עני והעשיר וחזר והעני נותן ערך עשיר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל בקרבנות אינו כן</span> אפי' מת אביו והניח לו ריבוא או ספינתו בים ובאה לו ברבואות אין להקדש בה כלום


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יז,ב גמרא
pgu: יז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  עני והעשיר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אשר תשיג יד הנודר עשיר והעני על פי אשר תשיג ר' יהודה אומר אפי' עני והעשיר וחזר והעני נותן ערך עשיר מ``ט דר' יהודה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם מך הוא מערכך עד שיהא במכותו מתחלתו ועד סופו אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם דל הוא</span> הכי נמי עד שיהא בדלותו מתחלתו ועד סופו וכי תימא הכי נמי והתנן מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שהביא קרבנותיו</span> עני והעשיר עשיר והעני <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכל הולך אחר חטאת</span> דברי ר' שמעון רבי יהודה אומר הכל הולך אחר אשם ותניא ר' אליעזר בן יעקב אומר הכל הולך אחר צפרים הא אתמר עלה אמר רב יהודה אמר רב ושלשתן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מקרא אחד דרשו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> אשר לא תשיג ידו בטהרתו רבי שמעון סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דבר המכפר</span> מאי ניהו חטאת ור' יהודה סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דבר המכשיר</span> ומאי ניהו אשם ר' אליעזר בן יעקב סבר הגורם לו טהרה ומאי ניהו ציפרים ואלא הוא למה לי לרבי כדאית ליה ולרבנן כדאית להו אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והוא עד עד שיהא כשר מתחלתו ועד סופו וכי תימא הכי נמי והא תניא היה יודע לו בעדות עד שלא נעשה חתנו ונעשה חתנו פקח ונתחרש פתוח ונסתמא שפוי ונשתטה הרי זה פסול אבל היה יודע לו עדות עד שלא נעשה חתנו ונעשה חתנ


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואח``כ מתה בתו פקח ונתחרש וחזר ונתפקח פתוח ונסתמא ואח``כ נתפתח שפוי ונשתטה וחזר ונשתפה כשר זה הכלל כל שתחילתו וסופו בכשרות כשר שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> או ראה אם לא יגיד בראייה והגדה תלא רחמנא מילתא והא איכא ואלא והוא למה לי לכדתניא ראה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סיאה</span> של בני אדם עומדין ועידיו ביניהן ואמר משביעני עליכם אם יודעים אתם לי עדות שתבואו ותעידוני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יכול יהו חייבין</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והוא עד והרי לא ייחד עידיו יכול אפילו אמר כל מי ת``ל והוא עד והרי ייחד עידיו:  אבל בקרבנות אינו כן וכו':  אביו מת והניח לו ריבוא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עשיר הוא</span> אמר ר' אבהו אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מניח</span> לו ריבוא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פשיטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כשהיה אביו גוסס</span> מהו דתימא רוב גוססין למיתה קמ``ל ספינתו בים ובאה לו בריבואות עשיר הוא אמר רב חסדא כשהיתה מוחכרת ומושכרת ביד אחרים והאיכא שכירות שכירות אינה משתלמת אלא לבסוף ותיפוק ליה משום ספינה הא מני ר``א היא דתנן רבי אליעזר אומר אם היה איכר נותן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צמדו</span> וחמר נותן לו חמורו


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,א משנה
pgu: יח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השנים בנידר כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ילד</span> שהעריך זקן נותן ערך זקן וזקן שהעריך את הילד נותן ערך ילד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הערכין בנערך</span> כיצד איש שהעריך האשה נותן ערך אשה ואשה שהעריכה איש נותנת ערך איש והערך בזמן הערך כיצד העריכו פחות מבן חמש ונעשה יתר על בן חמש פחות מבן עשרים ונעשה יתר על בן עשרים נותן בזמן הערך


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר אתה הקשית דמים לערכין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מרגלית לקלים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ולידון בכבודו</span> יכול נקיש ערכין לדמים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שיתן כשעת נתינה</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כערכך <כן> יקום אינו נותן אלא בזמן הערך


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,א משנה
pgu: יח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יום שלשים כלמטה</span> הימנה שנת חמש ושנת עשרים כלמטה מהם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם מבן ששים שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומעלה</span> הרי אנו למדים בכולן משנת ששים מה שנת ששים כלמטה הימנה אף שנת חמש ושנת עשרים כלמטה הימנה הן אם עשה שנת ששים כלמטה ממנה להחמיר נעשה שנת חמש ושנת עשרים כלמטה ממנו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>להקל</span> ת``ל שנה שנה לגזירה שוה מה שנה האמורה בשנת ששים כלמטה אף שנה האמורה משנת חמש ושנת עשרים כלמטה ממנו בין להקל ובין להחמיר ר``א אומר עד שיהו יתירות על השנים חדש ויום אחד


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מופנה דאי לא מופנה איכא למיפרך כדפרכינן שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שנה יתירי כתיבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לימא מתני'</span> דלא כרבי דאי רבי האמר עד ועד בכלל דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> מיום הראשון ועד יום השביעי יכול ראשון ולא ראשון בכלל שביעי ולא שביעי בכל


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יח,ב גמרא
pgu: יח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כענין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> מראשו ועד רגליו ראשו ולא ראשו בכלל רגליו ולא רגליו בכלל ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> עד יום האחד ועשרים לחודש בערב רבי אומר אינו צריך ראשון וראשון בכלל שביעי ושביעי בכלל אפי' תימא רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שקולי משקלי קראי</span> מכדי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> מבן חודש ועד בן חמש שנים תו מבן חמש <ועד בן כ'> למה לי הילכך אישתקלו להו אמר מר ראשו ולא ראשו בכלל רגליו ולא רגליו בכלל מנלן איבעית אימא שאני סימנים דגופו מסימנים דראשו איבעית אימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לכל מראה</span> עיני הכהן:  ר``א אומר עד שיהו יתירות על השנים חודש ויום אחד:  תניא ר``א אומר נאמר כאן למעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונאמר להלן</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0403' data-rgl=''> במדבר ג </span> חודש ומעלה מה להלן מבן חודש ויום אחד אף כאן <מבן> חודש ויום אחד ואימא כי התם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה התם חד יומא</span> אף כאן חד יומא א``כ ג``ש מאי אהני ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שנה האמורה בקדשים</span> שנה האמורה בבתי ערי חומה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שתי שנים שבשדה אחוזה</span> ושש שנים שבעבד עברי וכן שבבן ושבבת כולן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מעת לעת</span> שנה האמורה בקדשים מנלן אמר רב אחא בר יעקב אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> כבש בן שנתו שנתו שלו ולא של מנין עולם שנה האמורה בבתי ערי חומה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> עד תום שנת ממכרו ממכרו שלו ולא שנה למנין עולם שתי שנים שבשדה אחוזה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> במספר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שני תבואות</span> ימכר לך פעמים שאדם אוכל שלש תבואות בשתי שנים שש שבעבד עברי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> שש שנים יעבוד ובשביעית זימנין דבשביעית נמי יעבוד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ושבבן ושבבת</span> כולן מעת לעת למאי הילכתא אמר רב גידל אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לערכין</span> רב יוסף אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לפרקין דיוצא דופן</span> א``ל אביי לרב יוסף מי פלגיתו א``ל לא אנא אמרי חדא והוא אמר חדא הכי נמי מסתברא דאי ס``ד פליגי מ``ד לערכין לא אמר ליוצא דופן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>האמר רב</span> הילכתא בכולה פירקא מעת לעת ואלא למאן דאמר לערכין מ``ט לא אמר ליוצא דופן דומיא דהנך מה הנך דכתיבא אף הנך דכתיבא ואידך אי סלקא דעתך דכתיבא האי שבבן ושבב


id: 5504
lvr: 55
prk: 04
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שבזכר ושבנקבה מיבעי ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומאי שנא</span> נקבה דכי מיזקנא קיימא אתילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומאי שנא זכר</span> דלא קאי אתילתא אמר חזקיה אמרי אינשי סבא בביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פאחא</span> בביתא סבתא בביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>סימא</span> בביתא:
<BR


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף יט,א משנה
pgu: יט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האומר משקלי עלי נותן משקלו אם כסף כסף ואם זהב זהב מעשה באמה של <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ירמטיא</span> שאמרה משקל בתי עלי ועלתה לירושלים ושקלה משקלה זהב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משקל ידי עלי</span> רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ממלא חבית מים ומכניסה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עד מרפיקו</span> ושוקל מבשר חמור ועצמות וגידים ונותן לתוכה עד שתתמלא אמר ר' יוסי וכי היאך אפשר לכוין בשר כנגד בשר ועצמות כנגד עצמות אלא שמין את היד כמה היא ראויה לשקול


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי אם כסף כסף אם זהב זהב אמר רב יהודה פירש כסף כסף פירש זהב זהב פשיטא הא קמ``ל טעמא דפירש הא לא פירש פטר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נפשיה בכל דהו</span> כרחבה דאמר רחבה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>באתרא דתקלי כופרא</span> פטר נפשיה אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בכופרא</span> פשיטא לא צריכא דאיכא דתקל ואיכא דכייל מהו דתימא כיון דכולהו לא תקלי לא קמ``ל אמר רב פפא באתרא דתקלי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שמכי</span> פטר נפשיה אפי' בשמכי פשיטא לא צריכא דבתר דשקלי שדו תרי תלתא מהו דתימא בטיל תורת משקל קמ``ל:  מעשה באמה של <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ירמטיא</span> וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשה לסתור</span> חסורי מחסרא והכי קתני ואם אדם חשוב הוא אף ע``ג דלא פריש לפי כבודו אמרינן ומעשה באמה של ירמטיא שאמרה משקל בתי עלי ועלתה לירושלים ושקלוה ונתנה משקלה זהב אמר רב יהודה האומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קומתי</span> עלי נותן שרביט שאינו נכפף <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מלא קומתי</span> עלי נותן שרביט הנכפף מיתיבי קומתי עלי מלא קומתי עלי נותן שרביט שאינו נכפף הוא דאמר כר``ע דדייק לישנא יתירא דתנן לא את הבור ולא [את] הדות אף ע``פ שכתב עומקה ורומה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וצריך</span> ליקח לו דרך דברי ר``ע וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אינו צריך</span> ומודה רבי עקיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בזמן שאמר לו</span> חוץ מאלו שאין צריך ליקח לו דרך אלמא כיון דלא צריך וקאמר לטפויי מילתא קאתי הכא נמי כיון דלא צריך וקאמר לטפויי מילתא קאתי איבעיא להו עומדי מה


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף יט,ב גמרא
pgu: יט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רוחבו מהו ישיבתו מהו עוביו מהו היקיפו מהו תיקו:  משקל ידי עלי וכו':  ת``ר משקל ידי ומשקל רגלי עלי רבי יהודה אומר מביא חבית וממלא מים ומכניס ביד עד ה<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אציל</span> וברגל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עד הארכובה</span> ושוקל בשר חמור גידים ועצמות ונותן לתוכה עד שתתמלא ואע``פ שאין ראיה לדבר זכר לדבר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1223' data-rgl=''> יחזקאל כג </span> אשר בשר חמורים בשרם א``ל ר' יוסי היאך אפשר לכוין בשר כנגד בשר גידים כנגד גידים עצמות כנגד עצמות א``ל ר' יהודה אומדין א``ל ר' יוסי עד שאומדין ימודו את היד ור' יהודה כמה דאפשר עבדינן ביד עד האציל ורמינהו קידוש ידים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רגלים</span> במקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עד הפרק</span> דאורייתא עד הפרק בנדרים הלך אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לשון בני אדם</span> ודאורייתא עד הפרק והא גבי תפילין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0213' data-rgl=''> שמות יג </span> ידך ותנא דבי מנשה ידך זו קיבורית דאורייתא קיבורית כולה בנדרים הלך אחר לשון בני אדם וקידוש ידים ורגלים במקדש הילכתא גמירי לה ברגל עד הארכובה ורמינהו רגלים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פרט לבעלי קבין</span> בנדרים הלך אחר לשון בני אדם ודאורייתא פרט לבעלי קבין והא גבי חליצה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> רגלו ותנא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חלצה</span> מן הארכובה ולמטה חליצתה כשרה שאני התם דאמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מעל רגלו</span> אי הכי למעלה מהארכובה נמי מעל ולא מעל דמעל אמר רב פפא ש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>האי איסתוירא</span> עד ארעא נחית דאי סלקא דעתך מיפסק פסיק הוה ליה איסתוירא מעל ושקא מעל דמעל רב אשי אמר אפילו תימא מיפסק פסיק כל דבהדי כרעא ככרעא דמי


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף יט,ב משנה
pgu: יט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  דמי ידי עלי שמין אותו כמה הוא שוה ביד ובלא יד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זה חומר בנדרים מבערכין</span>


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף יט,ב גמרא
pgu: יט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  היכי שיימינן ליה אמר רבא אומדין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אומד של נזקין</span> א``ל אביי מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>התם גברא זילא הוא</span> הכא גברא שביח הוא אמר אביי אומדין כמה אדם רוצה ליתן בעבד העושה מלאכה בידו אחת לעושה בשתי ידיו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ידו אחת מאי ניהו ואידך פסיקא</span> היינו הך אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ידו מוכתבת לרבו ראשון</span> בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמדוהו אומד של נזקין</span> ואמר דמי עלי מהו מי אמר הא אמדוהו חדא זימנא או דילמא שאני <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אומדנא דבי עשרה</span> מאומדנא דבי תלתא אם תמצא לומר שאני אומדנא דבי עשרה מאומדנא דבי תלתא אמר דמי עלי ואמדוהו וחזר ואמר דמי עלי מהו הכא ודאי אמדוהו בי עשרה או דילמא שבח ביני וביני אמר דמי עלי ולא אמדוהו וחזר ואמר דמי עלי מהו הכא ודא


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בחד זימנא אמדינן ליה</span> או דלמא כיון דבזה אחר זה נדר תרי זימני אמדינן ליה ואם תמצא לומר כיון דבזה אחר זה נדר תרי זימני אמדינן ליה אמר שני דמי עלי בבת אחת מהו הכא ודאי בבת אחת נדר בבת אחת אמדינן ליה או דלמא כיון דקאמר שני כזה אחר זה דמי אם תימצי לומר כיון דקאמר שני כזה אחר זה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמדוהו מאליו</span> מהו מי אמרינן הא אמיד מאליו וקאי או דלמא בעינן כוונה לאומדנא פשוט מהא חדא דתנן דמי עלי ומת לא יתנו יורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאין דמים למתים</span></span> ואי ס``ד אמדוהו מאליו הוי אומדנא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא אמיד וקאי</span> מי איכא גברא דלא שוי ארבעה זוזי אמדוהו מאליו נחית לאומדנא דמי עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא נחית לאומדנא</span>


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,א משנה
pgu: כ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חומר בערכין מבנדרים כיצד האומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ערכי עלי</span> ומת יתנו היורשים דמי עלי ומת לא יתנו היורשים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאין דמים למתים</span></span> ערך ידי וערך רגלי עלי לא אמר כלום ערך ראשי וערך כבידי עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נותן ערך כולו</span> זה הכלל דבר שהנשמה תלויה בו נותן ערך כולו חצי ערכי עלי נותן חצי ערכו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ערך חציי עלי</span> נותן ערך כולו חצי דמי עלי נותן חצי דמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמי חציי עלי נותן דמי כולו</span> זה הכלל דבר שהנשמה תלויה בו נותן דמי כולו האומר ערכו של פלוני עלי מת הנודר והנידר יתנו היורשין דמיו של פלוני עלי ומת הנודר יתנו היורשין מת הנידר לא יתנו היורשין שאין דמים למתים


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר חומר בנדרים מבערכין שהנדרים חלין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>על בהמה</span> חיה ועוף ואין נדונים בהשג יד משא``כ בערכין חומר בערכין מבנדרים כיצד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ערכי עלי</span> ומת יתנו יורשין דמי עלי ומת לא יתנו יורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאין דמים למתים</span></span> אמר ערכי עלי ומת יתנו יורשין ש``מ מלוה על פה גובה מן היורשין שאני הכא דמלוה כתובה בתורה היא ש``מ מלוה הכתובה בתורה ככתובה בשטר דמיא הב``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כשעמד בדין</span> דכוותה גבי דמי עלי שעמד בדין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמאי לא יתנו יורשין</span> דמי עלי מחוסר אומדנא ערכי עלי לא מחוסר ולא כלום:  ערך ידי ורגלי עלי וכו':  א``ר גידל אמר רב ונותן דמיה והא לא אמר כלום קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא אמר כלום לרבנן</span> ונותן דמיה לר``מ הא אמרה חדא זימנא דא``ר גידל א``ר האומר ערך כלי זה עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נותן דמיו</span> מהו דתימא התם הוא דאדם יודע שאין ערך לכלי וגמר ואמר לשם דמים אבל הכא מיטעא קטעי דסבר כי היכי דאיכא ערך ראשי וערך כבידי איכא נמי ערך ידי וערך רגלי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל דמי לא קאמר</span> קמ``ל:  ערך ראשי וערך כבידי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נותן ערך כולו</span>:  מ``ט נפשות קאמר רחמנא:  זה הכלל דבר שהנשמה תלויה בו כו':  לאתויי מן הארכובה ולמעלה:  חצי ערכי עלי נותן כו':  ת``ר חצי ערכי עלי נותן חצי ערכו ר' יוסי בר' יהודה אומר לוקה ונותן ערך שלם לוקה אמאי א``ר פפא לוקה בערך שלם מ``ט גזירה חצי ערכי אטו ערך חציו וערך חציו הוי דבר שהנשמה תלויה בו:  חצי דמי עלי נותן כו' <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמי חציי עלי נותן דמי כולו</span>:  מ``ט<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נדר בערכך</span> נפשות כתיב:  זה הכלל דבר שהנשמה תלויה בו:  לאתויי מן הארכובה ולמעלה ת``ר המעריך חצי ערך כלי ר``מ אומר נותן דמיו וחכ``א לא אמר כלום רבא חלש עול לגביה אביי ורבנן ויתבי וקאמרי בשלמא ר``מ קסבר אין אדם מוציא דבריו לבטלה לא שנא כולו ול``ש חציו אלא רבנן מאי קסברי אי אדם מוציא דבריו לבטלה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אפי' כולו נמי</span> ואי אין אדם מוציא דבריו לבטלה אפי' חציו נמי אמר להו <רבא ואביי> [אביי ורבא] רבנן דהכא כר``מ סברי לה וסברי לה כר``ש סברי לה כר' מאיר דאמר אין אדם מוציא דבריו לבטלה וסברי לה כר``ש דאמר שלא התנדב כדרך המתנדבים כוליה אורחיה לאיתנדובי פלגיה לאו אורחיה לאיתנדובי:  האומר ערכו של פלוני עלי ומת הנודר כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מאי ניהו שעמד בדין</span> היינו הך סיפא איצטריך ליה דמיו של פלוני עליו ומת הנודר יתנו היורשי


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,ב גמרא
pgu: כ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מהו דתימא</span> כיון דלא אמדוהו לא אישתעבוד נכסי קמ``ל כיון דעמד בדין אישתעבודי אישתעבוד נכסי ואומדנא גלויי מילתא בעלמא הוא


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,ב משנה
pgu: כ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שור זה עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ובית זה קרבן</span> ומת השור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ונפל הבית</span> פטור מלשלם שור זה עלי עולה ובית זה עלי קרבן מת השור ונפל הבית חייב לשלם


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כ,ב גמרא
pgu: כ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר חייא בר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא שנו</span> אלא דאמר דמי שור זה עלי עולה אבל אמר שור זה עלי עולה כיון דאמר זה ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינו חייב באחריותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עלי להביאו</span> קאמר מיתיבי שור זה עולה השור הקדש ומועלין בו מת או נגנב אינו חייב באחריותו שור זה עלי עולה השור הקדש ומועלין בו מת או נגנב חייב באחריותו מי אלימא ממתניתין דאוקימנא דקאמר דמי ה``נ דקאמר דמי והא מדסיפא דקאמר דמי רישא דלא קאמר דמי דקתני סיפא דמי שור עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>השור חולין</span> ואין מועלין בו מת או נגנב אינו חייב באחריותו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל חייב באחריות דמיו</span> רישא וסיפא דקאמר דמי רישא דאמר יקדיש השור לדמיו וסיפא דקאמר לכשיבאו דמיו יקדשו והא אין אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם א``ר יהודה אמר רב הא מני ר``מ היא דאמר אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם איכא דאמרי אמר ליה רב פפא לאביי ואמרי לה רמי בר חמא לרב חסדא כמאן כרבי מאיר דאמר אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם אמר ליה ואלא כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואיכא דמתני לה</span> אהא המשכיר בית לחברו ונתנגע אף על פי שחלטו כהן אומר לו הרי שלך לפניך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נתצו</span> חייב להעמיד לו בי


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כא,א גמרא
pgu: כא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הקדישו הדר בו מעלה שכר להקדש הקדישו הדר בו היכי מצי מקדיש לה<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> איש כי יקדיש ביתו קדש אמר רחמנא מה ביתו ברשותו אף כל ברשותו הכי קאמר הקדישו משכיר הדר בו מעלה שכר להקדש הקדישו משכיר היכי דייר ביה במעילה קאי ותו מעלה שכר להקדש כיון דמעל ביה נפיק לי' שכר לחולין דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לכשיבא שכרו יקדש</span> והא אין אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם אמר רב יהודה אמר רב הא מני ר``מ היא דאמר אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם איכא דאמרי א``ל רב פפא לאביי ואמרי לה רב מרי בר חמא לרב חסדא כמאן כר``מ דאמר אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם אמר ליה ואלא כמאן


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כא,א משנה
pgu: כא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חייבי ערכין ממשכנין אותן חייבי חטאות ואשמות אין ממשכנין אותן חייבי עולות ושלמים ממשכנין אותן אע``פ שאין מתכפר לו עד שיתרצה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> לרצונו כופין אותו עד שיאמר רוצה אני וכן אתה אומר בגיטי נשים כופין אותו עד שיאמר רוצה אני


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כא,א גמרא
pgu: כא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב פפא פעמים שחייבי חטאות ממשכנין אותן חייבי עולות אין ממשכנין אותן חייבי חטאות ממשכנין אותן בחטאת נזיר דכיון דאמר מר אם גילח על אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משלשתן</span> יצא ואם נזרק עליו אחד מן הדמים הותר הנזיר לשתות יין וליטמא למתים פשע בה ולא מייתי חייבי עולות אין ממשכנין אותן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בעולת יולדת</span> מאי ניהו דאקדמיה קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והאמר רבא למקראה הקדימה הכתוב</span> אלא בעולת מצורע דתניא רבי ישמעאל בנו של רבי יהודה בן ברוקה אומר כשם שחטאתו ואשמו עיכבתו כך עולתו עיכבתו:  ואף על פי שאין מתכפר לו עד שיתרצה:  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> יקריב אותו מלמד שכופין אותו יכול בעל כרחו ת``ל לרצונו הא כיצד כופין אותו עד שיאמר רוצה אני אמר שמואל עולה צריכה דעת שנאמר לרצונו מאי קמ``ל תנינא אף על פי שאין מתכפר לו עד שיתרצה שנאמר לרצונו לא צריכא דפריש ליה חבריה מהו דתימא כי בעינן דעת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מדידיה</span> אבל מדחבריה לא קמ``ל זימנין דלא ניחא ליה דליכפר במידי דלא דידיה מיתיבי חטאתו ואשמו של פלוני על


id: 5505
lvr: 55
prk: 05
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לדעת</span> יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלא לדעת לא יצא</span> עולתו ושלמיו של פלוני עלי בין לדעת בין שלא לדעת יצא אמר לך שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי תניא ההיא</span> בשעת כפרה דאירצי בשעת הפרשה כי קאמינא אנא בשעת הפרשה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פליגא דעולא</span> דאמר עולא לא חילקו בין חטאת לעולה אלא שחטאת צריכה דעת בשעת הפרשה ועולה אין צריכה דעת בשעת הפרשה אבל בשעת כפרה אידי ואידי לדעת יצא שלא לדעת לא יצא מיתיבי חטאתו ואשמו עולתו ושלמיו של פלוני עלי לדעת יצא שלא לדעת לא יצא שמואל מוקי לה בשעת הפרשה עולא מוקי לה בשעת כפרה אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מתנייתא אהדדי לא קשיין</span> הא בשעת כפרה הא בשעת הפרשה ואמוראי נמי לא קשיא שמואל מוקי קמייתא בשעת כפרה בתרייתא בשעת הפרשה עולא מוקי איפכא אמוראי ודאי פליגי פשיטא מהו דתימא מאי בשעת הפרשה דקאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אף בשעת הפרשה</span> ואע``ג דהך קמייתא תיובתיה קמ``ל:  וכן בגיטי נשים כופין וכו':  אמר רב ששת האי מאן דמסר מודעא אגיטא מודעיה מודעא פשיטא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דעשאוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואירצי</span> מהו דתימא בטולי בטליה קמ``ל דא``כ ליתני עד שיתן מאי עד שיאמר עד דמבטל ליה למודעיה:
<BR


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כא,ב משנה
pgu: כא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שום היתומים</span> שלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ושום ההקדש</span> ששים יום ומכריזין בבקר ובערב


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי שנא בבקר ובערב אמר רב יהודה אמר רב בשעת הוצאת פועלים ובשעת הכנסת פועלים בשעת הוצאת פועלים דאיכא דניחא למיזבן אמר להו לפועלים איזילו סיירו לה ניהלי בשעת הכנסת פועלים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דנידכר</span> דאמר להו ניזיל נישיילינהו תניא נמי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שום היתומים</span> שלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ושום ההקדש</span> ששים יום ומכריזין בבקר ובערב בשעת הוצאת פועלים ובשעת הכנסת פועלים אומר שדה פלוני בסימניה ובמצריה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כך היא יפה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כך היא שומא</span> כל הרוצה ליקח יבא ויקח על מנת ליתן לאשה בכתובתה ולבעל חוב בחובו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למה לי</span> למימר על מנת ליתן לאשה כתובתה ולבעל חוב חובו דאיכא דניחא ליה בבעל חוב דמיקל בזוזי ואיכא דניחא ליה באשה דשקלה על יד על י


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כב,א גמרא
pgu: כב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן שום היתומים שלשים יום ושום ההקדש ששים יום דברי רבי מאיר רבי יהודה אומר שום היתומים ששים יום ושום ההקדש תשעים יום וחכמים אומרים אחד זה ואחד זה ששים יום אמר רב חסדא אמר אבימי הלכה שום היתומים ששים יום יתיב רבי חייא בר אבין וקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>להא שמעתא</span> אמר ליה רב נחמן בר יצחק לרבי חייא בר אבין ששים קאמרת או שלשים קאמרת אמר ליה ששים דיתומים או דהקדש אמר ליה דיתומים כרבי מאיר או כרבי יהודה אמר ליה כרבי מאיר והא רבי מאיר שלשים קאמר אמר ליה הכי אמר רב חסדא מאבימי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קולפי טאבי</span> בלעי עלה דהא שמעתא בא להכריז רצופים שלשים בשני ובחמישי ששים ואע``ג דכי חשיב להו מר ליומי הכרזה לא הוו אלא תמניסר יומי כיון דמשכא מילתא שמעי אינשי אמר רב יהודה אמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין נזקקין לנכסי יתומים</span> אלא אם כן היתה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רבית אוכלת בהן</span> ורבי יוחנן אומר או לשטר שיש בו רבית או לכתובת אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משום מזוני</span> ורב אסי מ``ט לא אמר לכתובת אשה דהא תקינו ליה רבנן מעשה ידיה ואידך זימנין דלא ספקה תנן שום היתומים שלשים יום ושום ההקדש ששים יום ומכריזין בבקר ובערב במאי עסקינן אילימא בבעל חוב <עובד כוכבים> {נכרי} מי ציית אלא פשיטא בבעל חוב ישראל אי דקאכיל ריביתא מי שבקינן ליה ואלא דלא קאכיל ריביתא וקתני נזקקין בשלמא לרבי יוחנן מוקי לה בכתובת אשה אלא לרב אסי קשיא אמר לך רב אסי ולרבי יוחנן מי ניחא מי שבקינן מזוני דודאי קא מפסדא ונקטינן הכרזה דלא ידעינן אי מרווחינן אי לא מרווחינן הא לא קשיא בתובעת כתובתה בב``ד כדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל התובעת כתובתה בב``ד אין לה מזונות אי הכי איזדקוקי לא מיזדקקינן לה אלא כיון דאיזדקקינן לה מעיקרא מיזדקקין לה לבסוף מ``מ לרב אסי קשיא לעולם בבעל חוב <עובד כוכבים> {גוי} שקיבל עליו לדון בדיני ישראל אי הכי רבית נמי לא לישקול שקיבל עליו לזו ולא קיבל עליו לזו ת``ש אין נפרעין מנכסי יתומים אלא מן הזיבורית במאי עסקינן אילימא בבעל חוב <עובד כוכבים> {גוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מי צאית</span> אלא פשיטא בבעל חוב ישראל אי אכיל ריביתא מי שבקינן ליה אלא דלא אכיל ריביתא וקתני נזקקין בשלמא לרבי יוחנן מוקי לה בכתובת אשה אלא לרב אסי קשיא אמר לך רב אסי ולרבי יוחנן מי ניחא אי כתובה מאי איריא מיתמי אפילו מיניה דידיה נמי בזיבורית הא לא קשיא ר``מ היא דאמר כתובת אשה בבינונית ומיתמי בזיבורית מ``מ לרב אסי קשיא לעולם בבעל חוב <עובד כוכבים> {גוי} שקיבל עליו לדון בדיני ישראל א``ה רבית נמי לא נישקול שקיבל לזו ולא קיבל עליו לזו ת``ש ע``מ ליתן לאשה כתובתה ולבעל חוב חובו בשלמא בעל חוב בין מר ובין מר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כדשנין</span> אלא כתובתה בשלמא לר' יוחנן ניחא אלא לרב אסי קשיא הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כשחייב מודה</span> השתא דאתית להכי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כולהו נמי כשחייב מודה</span> מרימר אגבי כתובתה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גרושה</span> מנכסי דיתמי א``ל רבינא לאמימר והאמר רב יהודה אמר רב אסי אין נזקקין לנכסי יתומין אלא א``כ היתה רבית אוכלת בהן רבי יוחנן אומר או לשטר שיש בו רבית או לכתובת אשה משום מזוני ואפי' רבי יוחנן לא קאמר אלא באלמנה דקמפסדא מזוני אבל גרושה לא אמר ליה הא אנן דרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משום חינא מתנינן לה</span> אמר רב נחמן מרישא לא הוה מיזדקיקנא לנכסי יתמי כיון דשמענא להא דרב הונא חברין משמיה דרב יתמי דאכלי דלא דידהו ליזלו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בתר שיבקייהו</span> מכאן ואילך מיזדקקנא מעיקרא מאי טעמא לא אמר רב פפא פריעת בעל חוב מצוה ויתמי לא בני מיעבד מצוה נינהו רב הונא בריה דרב יהושע אמר אימר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>צררי אתפסיה</span> מאי בינייהו איכא בינייהו בשחייב מודה אי נמי שמתוה ומת בשמתיה שלחו מתם דשמתוה ומית בשמתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>והלכתא כרב הונא</span> בריה דרב יהוש


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כב,ב גמרא
pgu: כב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנן שום היתומים שלשים יום ושום ההקדש ששים יום ומכריזין בבקר ובערב במאי עסקינן אילימא בבעל חוב <עובד כוכבים> {נכרי} <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מי צאית</span> אלא פשיטא בבעל חוב ישראל בשלמא לרב הונא בריה דרב יהושע מוקי לה בשחייב מודה אלא לרב פפא קשיא אמר לך רב פפא אי בעית אימא כתובה משום חינא ואי בעית אימא בבעל חוב <עובד כוכבים> {גוי} שקיבל עליו לדון בדיני ישראל אי קיבל עליו לינטר להו עד דגדלי שקיבל עליו לזו ולא קיבל עליו לזו ת``ש על מנת ליתן לאשה כתובתה ולבעל חוב חובו במאי עסקינן אילימא בב``ח <עובד כוכבים> {} מי ציית אלא פשיטא בבעל חוב ישראל בשלמא לרב הונא בריה דרב יהושע מוקי לה בשחייב מודה אלא לרב פפא בשלמא כתובה משום חינא אלא בעל חוב קשיא לעולם בבעל חוב <עובד כוכבים> {} וכגון שקיבל עליו לדון בדיני ישראל אי קיבל עליו לינטר להו עד דגדלי שקיבל עליו לזו ולא קיבל עליו לזו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רבא אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום שובר</span> א``ל רב הונא בריה דרב יהושע לרבא ומי חיישינן לשובר והתנן הנפרעת שלא בפניו לא תפרע אלא בשבועה ואמר ר' אחא שר הבירה מעשה בא לפני ר' יצחק נפחא לאנטוכיא ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא שנו</span> אלא כתובת אשה משום חינא אבל בעל חוב לא ורבה אמר רב נחמן אפילו בעל חוב נמי ואי חיישת לשובר התם נמי ניחוש א``ל התם כדאמרינן טעמא שלא יהא כל אחד נוטל מעותיו של חבירו והולך ויושב לו במדינת הים אמר רבא הלכתא אין נזקקין לנכסי יתומין ואם אמר תנו נזקקין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדה זו ומנה זו</span> נזקקין ואין מעמידין אפוטרופוס <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שדה סתם ומנה סתם נזקקין ומעמידין אפוטרופוס</span> אמרי נהרדעי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בכולהו</span> נזקקין ומעמידין אפוטרופוס לבד מנמצאת שדה שאינה שלו דאחזוקי סהדי בשקרי לא מחזקינן אמר רב אשי הלכך אזדקוקי לא מזדקקינן דהא אמר רבא הלכתא אין נזקקין ואי מזדקקינן מוקמינן אפוטרופוס דאמרי נהרדעי בכולהו נזקקין ומעמידין אפוטרופוס לבד מנמצאת שדה שאינה שלו דאחזוקי סהדי בשקרי לא מחזקינן


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,א משנה
pgu: כג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקדיש נכסיו והיתה עליו כתובת אשה ר``א אומר כשיגרשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ידור הנאה</span> רבי יהושע אומר אינו צריך כיוצא בדבר ארשב``ג אף הערב לאשה בכתובתה והיה בעלה מגרשה ידירנה הנאה שמא יעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קינוניא</span> על נכסים של זה ויחזיר את אשתו


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,א גמרא
pgu: כג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי רבי אליעזר סבר אדם עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קינוניא</span> על ההקדש ורבי יהושע סבר אין אדם עושה קינוניא על ההקדש ואלא הא דאמר רב הונא שכיב מרע שהקדיש כל נכסיו ואמר מנה לפלוני בידי נאמן חזקה אין עושה קינוניא על הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לימא כתנאי אמרה לשמעתיה</span> לא עד כאן לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא בבריא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבל בשכיב מרע</span> דברי הכל אין אדם עושה קינוניא על ההקדש מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין אדם חוטא ולא לו</span> איכא דאמרי בבריא דכ``ע לא פליגי <דאין> [דאדם] אדם עושה קינוניא על הקדש והכא בנדר שהודר ברבים קמיפלגי מר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יש לו הפרה</span> ומ``ס אין לו הפרה ואיבעית אימא דכ``ע נדר שהודר ברבים יש לו הפרה והכא בנדר שהודר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>על דעת רבים</span> קמיפלגי ואלא הא דאמר אמימר נדר שהודר ברבים יש לו הפרה על דעת רבים אין לו הפרה לימא כתנאי אמרה לשמעתיה ותו רבי יהושע אומר אינו צריך אינו מועיל מיבעי ליה אלא הכא בשאלה דהקדש קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והתניא</span> המקדיש נכסיו והיתה עליו כתובת אשה ר``א אומר כשהוא מגרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ידור הנאה</span> רבי יהושע אומר אינו צריך וא``ר אלעזר ברבי שמעון הן הן דברי בית שמאי הן הן דברי ב``ה שב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הקדש טעות הקדש</span> וב``ה אומרים הקדש טעות אינו הקדש:  וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר וכו':  משה בר עצרי ערבא דכלתיה הוה ורב הונא בריה צורבא מרבנן הוה ודחיקא ליה מילתא אמר אביי ליכא דנסבי עצה לרב הונא דליגרש לדביתהו ותיתבע כתובתה מאבוה ולהדרה מיהדרי א``ל רבא והאנן ידור הנאה תנן ואביי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אטו כל דמגרש בבי דינא מגרש</span> לסוף איגלאי מלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דכהן הוה</span> אמר אביי בתר עניא אזלא עניותא ומי אמר אביי הכי והאמר אביי איזהו רשע ערום זה המשיא עצה למכור בנכסים כרבן [שמעון בן] גמליאל בריה שאני וצורבא מרבנן שאני ותיפוק ליה דערב דכתובה לא משתעב


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קבלן הוה</span> הניחא למאן דאמר קבלן אע``ג דלית ליה נכסים ללוה משתעבד אלא למ``ד אית ליה משתעבד לית ליה לא משתעבד מאי איכא למימר איבעית אימא רב הונא הוה ליה ואישתדוף ואיבעית אימא אבא לגביה בריה שעבדה משעבד נפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאיתמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ערב דכתובה דברי הכל לא משתעבד</span> קבלן דבעל חוב דברי הכל משתעבד ערב דבעל חוב וקבלן דכתובה פליגי איכא למאן דאמר אית ליה נכסי ללוה משתעבד לית ליה לא משתעבד ואיכא למאן דאמר אע``ג דלית ליה משתעבד והלכתא בכולהו אע``ג דלית ליה נמי משתעבד לבר מערב דכתובה דאע``ג דאית ליה לא משתעבד מ``ט מצוה קעביד ולא מידי חסריה ההוא גברא דזבנינהו לנכסיה וקא גרשה לדביתהו שלחה רב יוסף בריה דרבא לקמיה דרב פפא ערב תנן הקדש תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לוקח מהו</span> אמר ליה תנא כי רוכלא ניחשיב וניזיל נהרדעי אמרי דתנן תנן דלא תנן לא תנן אמר רב משרשיא מאי טעמא דנהרדעי בשלמא הקדש משום ריוח דהקדש ערב נמי מצוה הוא דעבד ולאו מידי חסריה אלא לוקח מכדי מידע ידע דכל חד וחד איכא עליה כתובה אמאי ניזיל וניזבון איהו הוא דאפסיד אנפשיה


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,ב משנה
pgu: כג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>המקדיש נכסיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והיתה עליו כתובת אשה</span> ובעל חוב אין האשה יכולה לגבות כתובתה מן ההקדש ולא ב``ח את חובו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא הפודה פודה</span> ע``מ ליתן לאשה בכתובתה ולבעל חוב את חובו הקדיש תשעים מנה והיה חובו מאה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מוסיף עוד דינר</span> ופודה את הנכסים האלו על מנת ליתן לאשה כתובתה ולבעל חוב את חובו


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למה לי למימר הפודה פודה</span> משום דר' אבהו דא``ר אבהו שלא יאמרו הקדש יוצא בלא פדיון מתניתין דלא כרבן שמעון בן גמליאל דתניא רשב``ג אומר אם היה חובו כנגד הקדשו פודה ואם לאו אינו פודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ורבנן עד כמה</span> אמר רב הונא בר יהודה אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עד פלגא</span>


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כג,ב משנה
pgu: כג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אע``פ שאמרו חייבי ערכין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ממשכנין אותו</span> נותנין לו מזון שלשים יום וכסות שנים עשר חדש מטה מוצעת וסנדליו ותפליו לו אבל לא לאשתו ולבניו אם היה אומן נותן לו שני כלי אומנות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מכל מין ומין</span> חרש נותנין לו שני מצעדין ושני מגירות רבי אליעזר אומר אם היה איכר נותן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>צמדו</span> חמר נותן לו חמורו היה לו מין אחד מרובה ומין אחד מועט אין אומר למכור את המרובה וליקח מן המועט אלא נותנין לו שני מינין מן המרובה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וכל שיש לו מן המועט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>המקדיש נכסיו</span> מעלין לו תפיליו


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם מך הוא מערכך החייהו מערכך:  אבל לא לאשתו ובניו וכו':  מ``ט הוא מערכך ולא אשתו ובניו מערכך:  רבי אליעזר אומר אם היה איכר נותן לו צמדו [וכו']:  ורבנן הנהו לאו כלי אומנות נינהו אלא נכסים נינהו:  היה לו מין אחד [וכו']:  פשיטא כי היכי דסגי ליה עד השתא השתא נמי סגי ליה מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד האידנא דהוה ליה</span> לאושולי הוה מושלי ליה השתא דליכא דמשיל ליה לא קמ``ל:  המקדיש את נכסיו מעלין לו תפילין:  ההוא גברא דזבנינהו לנכסיה אתא לקמיה דרב יימר אמר להו סליקו ליה תפילין מאי קמ``ל מתני' היא המקדיש נכסיו מעלין לו תפיליו מהו דתימא התם הוא דסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מצוה קא עבידנא</span> אבל לענין זבוני מצוה דגופיה לא זבין איניש קמ``ל


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כד,א משנה
pgu: כד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אחד המקדיש נכסיו ואחד המעריך עצמו אין לו בכסות אשתו ולא בכסות בניו ולא בצבע שצבע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לשמן</span> ולא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סנדלים חדשים</span> שלקחן לשמן אע``פ שאמרו עבדים נמכרין בכסותן לשבח שאם תלקח לו כסות בשלשים דינר משובח מנה וכן פרה אם ממתינין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאיטליס</span> משובחת היא וכן מרגלית אם מעלין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לכרך</span> משובחת היא אין להקדש אלא מקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ושעתו</span>


id: 5506
lvr: 55
prk: 06
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ונתן את הערכך ביום ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלא ישהה מרגלית לקלים</span> קודש לה' סתם ההקדישות לבדק הבית:
<BR


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כד,א משנה
pgu: כד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אין מקדישין לפני היובל פחות משתי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא גואלין אחר היובל פחות משנה</span> אחת אין מחשבין חדשים להקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל הקדש מחשב חדשים</span>


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ורמינהו מקדישין בין לפני היובל</span> בין לאחר היובל ובשנת היובל עצמה לא יקדיש ואם הקדיש אינה קדושה רב ושמואל דאמרי תרוייהו אין מקדישין ליגאל בגירוע פחות משתי שנים וכיון דאין מקדישין ליגאל בגירוע פחות משתי שנים יהא אדם חס על נכסיו ואל יקדיש פחות משתי שנים איתמר המקדיש שדהו בשנת היובל עצמה רב אמר קדושה ונותן חמשים ושמואל אמר אינה קדושה כל עיקר מתקיף לה רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשלמא</span> לענין מכירה דפליג שמואל עליה דרב איכא למימר קל וחומר ומה מכורה כבר יוצאה עכשיו שאינה מכורה אינו דין שלא תימכר אלא הכא מי איכא למימר ק``ו והא תנן הגיע יובל ולא נגאלה כהנים נכנסין לתוכה ונותנין דמיה דברי רבי יהודה שמואל כר``ש סבירא ליה דאמר נכנסין ולא נותני


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כד,ב גמרא
pgu: כד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ורב</span> סבר סוף סוף לבעלים מי קהדרא לכהנים הוא דנפקא וכהנים משולחן גבוה קא זכו מאי טעמא דרב דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם משנת היובל ושנת היובל בכלל ושמואל מי כתיב ואם בשנת היובל משנת היובל כתיב משנת שאחר היובל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשלמא לרב היינו דכתיב אם משנת היובל</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם אחר היובל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לשמואל</span> מאי אחר היובל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחר אחר</span> מיתיבי מקדישין בין לפני היובל בין לאחר היובל ובשנת היובל עצמה לא יקדיש ואם הקדיש אינה קדושה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר לך רב</span> אינה קדושה בגירוע אבל קדוש ונותנין חמשים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מכלל</span> דלפני היובל קדושה ליגאל בגירוע והא רב ושמואל דאמרי תרוייהו אין מקדישין ליגאל בגירוע פחות משתי שנים אמר לך רב הא מני רבנן היא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואנא דאמרי כרבי</span> דאמר ראשון וראשון בכלל שביעי ושביעי בכלל הכא נמי בשנת ושנת היובל בכלל אי כרבי פונדיון מאי עבידתיה וכי תימא לית ליה והתנן הקדיש שתים ושלש שנים לפני היובל רבי אומר אומר אני נותן סלע ופונדיון רבי כרבי יהודה סבירא ליה דאמר שנת חמשים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עולה לכאן ולכאן</span> לשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לימא רבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כרבנן סבירא ליה</span> דאי כרבי יהודה סלע ושתי פונדיונות מיבעי ליה ע``כ לשמואל רבי כרבנן סבירא ליה תא שמע ולא גואלין אחר היובל פחות משנה בשלמא לשמואל לא גואלין לאחר יובל פחות משנה אלא לרב מאי אחר יובל שנה מי סברת אחר יובל ממש מאי אחר יוב


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באמצע יובל</span> דכל כמה דלא מליא ליה שנה לא מגרע ליה מאי קמ``ל דאין מחשבין חדשים עם ההקדש הא בהדיא קתני אין מחשבין חדשים עם ההקדש מה טעם קאמר מה טעם לא גואלין לאחר יובל פחות משנה משום דאין מחשבין חדשים עם ההקדש:  אין מחשבין חדשים וכו':  ת``ר מנין שאין מחשבין חדשים עם ההקדש ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וחשב לו הכהן את הכסף על פי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>השנים הנותרות</span> שנים אתה מחשב ואי אתה מחשב חדשים מניין שאם אתה רוצה לעשות חדשים לשנה עושה היכי דמי כגון דאקדשיה בפלגא דארבעין ותמני ת``ל וחשב לו הכהן מ``מ


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,א משנה
pgu: כה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקדיש שדהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בשעת היובל</span> נותן בזרע חומר שעורים חמשים שקל כסף היו שם נקעים עמוקים עשרה טפחים או סלעים גבוהים עשרה טפחים אינן נמדדין עמה פחות מכאן נמדדין עמה הקדישה שתים ושלש שנים לפני היובל נותן סלע ופונדיון לשנה ואם אמר הריני נותן דבר שנה בשנה אין שומעין לו אלא נותן את כולו כאחד אחד בעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואחד כל האדם</span> מה בין בעלים לכל אדם אלא שבעלים נותנין חומש וכל אדם אין נותנין חומש


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כור זרע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא כור תבואה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מפולת יד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא מפולת שוורים</span> תני לוי לא מעבה ולא מידק אלא בינוני:  היו שם נקעים עמוקים כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וליקדשו</span> באנפי נפשייהו וכי תימא כיון דלא הוו בית כור לא הוו קדשי והתניא שדה מה ת``ל לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף אין לי אלא שהקדיש כענין הזה מנין לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לתך</span> וחצי לתך סאה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תרקב</span> וחצי תרקב ת``ל שדה מ``מ אמר מר עוקבא בר חמא הכא בנקעים מלאים מים דלאו בני זריעה נינהו דיקא נמי דקתני דומיא דסלעים ש``מ אי הכי פחות מכאן נמי הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נגאני</span> דארעא מיקרו שידרי דארעא מיקרו:  הקדישה שתים ושלש וכו':  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ונגרע מערכך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אף מן ההקדש</span> שאם אכלה הקדש שנה או שתים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי נמי לא אכלה</span> אלא שהיתה לפניו נותן סלע ופונדיון לשנה:  ואם אמר הריני נותן כו':  ת``ר מנין שאם אמרו בעלים הרינו נותנין דבר שנה בשנה שאין שומעין להם ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> וחשב לו הכהן את הכסף עד שיהא כסף כולו כאחד אחד בעלים ואחד כל אדם מה בין בעלים לכל אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שהבעלים נותנין חומש</span> וכל אדם אין נותנין חומש


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,א משנה
pgu: כה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הקדישה וגאלה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אינה יוצאה מידו ביובל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>גאלה בנו יוצאה לאביו ביובל</span> גאלה אחר או אחד מהקרובים וגאלה מידו יוצאה לכהנים ביובל גאלה אחד מן הכהנים והרי היא תחת ידו לא יאמר הואיל והיא יוצאה לכהנים ביובל והרי היא תחת ידי הרי היא שלי אלא יוצאה מתחת ידו ומתחלקת לכל אחיו הכהנים


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אם לא יגאל את השדה בעלים<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם מכר את השדה גיזבר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאיש אחר</span> לאחר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ולא לבן</span> אתה אומר לאחר ולא לבן או אינו אלא לאחר ולא לאח כשהוא אומר איש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הרי אח אמור</span> הא מה אני מקיים אחר ולא לבן ומה ראית לרבות את הבן ולהוציא את האח מרבה אני הבן שכן קם תחת אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליעידה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולעבד עברי</span> אדרבה מרבה אני את האח שכן קם תחת אחיו לייבום כלום יש יבום אלא במקום שאין בן הא יש בן אין יבום ותיפוק ליה דהכא תרתי והכא חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משום</span> דעבד עברי מהאי פירכא נמי הוא דנפקא ליה כלום יש יבום אלא במקום שאין בן בעי רבה בר אבוה בת מהו שתעמיד שדה לאביה כיון דלענין יבום בן ובת כי הדדי פטרי מוקמה או דילמא כיון דלענין נחלה בת במקום בן כי אחר דמיא לא מוקמה ת``ש דתנא דבי ר' ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כל שהוא אחר במקום בן</span> והא נמי במקום בן כי אחר דמיא בעי ר' זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אשה</span> מי מעמיד לה שדה בעל מוקים לה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שכן יורשה</span> א``ד בן מוקים לה שכן נוטל בראוי כבמוחזק תיקו בעא מיניה רמי בר חמא מרב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הקדישה פחות משתי שנים לפני היובל</span> מהו שתצא לכהנים א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מאי דעתיך</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ונגרע מערכך והיה השדה בצאתו ביובל דבת גירעון אין דלאו בת גירעון לא אדרבה אם לא יגאל השדה והיה השדה בצאתו ביובל והאי נמי בת גאולה היא:  גאלה אחד מן הכהנים כו':  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> לכהן תהיה אחוזתו מה ת``ל מנין לשדה שיוצא לכהנים ביובל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וגאלה אחד מן הכהנים</span> מנין שלא יאמר הואיל ויוצאה לכהן הרי תחת ידי ותהא שלי ודין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשל אחרים אני זוכה</span> בשל עצמי לא כ``ש ת``ל אחוזתו אחוזה שלו ואין זה שלו הא כיצד יוצא מתחת ידו ומתחלקת לאחיו הכהנים


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,ב משנה
pgu: כה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הגיע יובל ולא נגאלה הכהנים נכנסין לתוכה ונותנין את דמיה דברי ר' יהודה ר``ש אומר נכנסין ולא נותנין ר``א אומר לא נכנסין ולא נותנין אלא נקראת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שדה רטושין</span> עד היובל השני הגיע היובל השני ולא נגאלה נקראת רטושי רטושין עד היובל השלישי לעולם אין הכהנים נכנסין לתוכה עד שיגאלנה אחר


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דרבי יהודה גמר קודש קודש <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ממקדיש בית</span> מה להלן בדמים אף כאן בדמים ור``ש גמר קודש קודש מכבשי עצרת מה להלן בחנם אף כאן בחנם ורבי [יהודה] נמי ניליף מכבשי עצרת דנין קדשי בדק הבי


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מקדשי בדק הבית ואין דנין קדשי בדק הבית מקדשי מזבח ורבי שמעון נמי נילף ממקדיש בית דנין דבר שמתנה לכהנים מדבר שמתנה לכהנים ואין דנין דבר שמתנה לכהנים מדבר שאינו מתנה לכהנים:  רבי אליעזר אומר לא נכנסין ולא נותנין [וכו']:  אמר רבה מ``ט דר``א אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם לא יגאל את השדה לא יגאל עוד ואם מכר את השדה והיה השדה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בצאתו</span> ביובל אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סכינא חריפא מפסקא קראי</span> אלא אמר אביי טעמא דרבי אליעזר כדתניא לא יגאל יכול לא תהא נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה ת``ל עוד <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לכמות שהיתה</span> אינה נגאלת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל</span> נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה אימת אילימא ביובל ראשון אמאי אינה נגאלת שדה אחוזה נמי הויא אלא פשיטא ביובל שני ולמאן אילימא לרבי יהודה ור``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לכהנים נפקא</span> אלא לאו ר' אליעזר ושמע מינה טעמא דר' אליעזר מהכא ותסברא רבי יהודה ור``ש האי עוד מאי דרשי ביה אלא הכא במאי עסקינן בשדה שיצאה לכהנים והקדישה כהן ואתו בעלים למיפרקה ס``ד אמינא לא תיפרוק שתהא לפניו כשדה מקנה ת``ל עוד לכמות שהיתה אינה נגאלת אבל נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והתניא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשנת היובל ישוב השדה</span> לאשר קנהו מאתו יכול יחזור לגזבר שלקחו ממנו תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> לאשר לו אחוזת הארץ יאמר לאשר לו אחוזת הארץ מה תלמוד לומר לאשר קנהו מאתו שדה שיצאת לכהנים ומכרה כהן והקדישה לוקח וגאלה אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יכול תחזור לבעלים הראשונים</span> ת``ל לאשר קנהו ואיצטריך לא יגאל ואיצטריכא למיכתב לאשר קנהו דאי כתב רחמנא לא יגאל דלא קא הדרה כלל אבל הכא דקא הדרה תיהדר למרה קמא כתב רחמנא לאשר קנהו ואי כתב רחמנא לאשר קנהו דלא קא יהבי בעלים דמי אבל הכא דקא יהבי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תיקום בידייהו</span> כתב רחמנא לא יגאל ואי כתב רחמנא לא יגאל ולא כתב עוד הוה אמינא לא תיפרוק כלל כתב רחמנא עוד לכמות שהיתה אינה נגאלת אבל נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי הוי עלה</span> אמר רבא אמר קרא והיה השדה בצאתו ביובל בצאתו מיד אח


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כו,ב גמרא
pgu: כו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איבעיא להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בעלים ביובל שני כאחר דמו</span> או לא תא שמע<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> לא יגאל יכול לא תהא נגאלת שתהא לפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כ<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שדה מקנה</span></span> ת``ל עוד לכמות שהיתה אינה נגאלת אבל נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה אימת אילימא ביובל ראשון אמאי אינה נגאלת אחוזה נמי הויא אלא פשיטא ביובל שני ולמאן אי לרבי יהודה ורבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לכהנים נפקא</span> אלא לאו לרבי אליעזר ושמע מינה בעלים ביובל שני כאחר דמו ותסברא רבי יהודה ורבי שמעון האי עוד מאי דרשי ביה אלא הכא במאי עסקינן בשדה שיצאה לכהנים והקדישה כהן ואתו בעלים למיפרקה ס``ד אמינא לא תיפרוק שתהא כשדה מקנה ת``ל עוד לכמות שהיתה אינה נגאלת אבל נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ישוב השדה לאשר קנהו מאתו יכול יחזור לגזבר שלקחה הימנו ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> לאשר לו אחוזת הארץ מה תלמוד לומר לאשר קנהו שדה שיצאה לכהנים ומכרה כהן והקדישה לוקח וגאלה אחר יכול תחזור לבעלים הראשונים ת``ל לאשר קנהו ואיצטריך למיכתב לא יגאל ואיצטריך למיכתב לאשר קנהו דאי כתב רחמנא לא יגאל דלא קא הדרא כלל כתב רחמנא לאשר קנהו ואי כתב רחמנא לאשר קנהו דלא קיהבי בעלים דמי אבל הכא דיהבי בעלים דמי דתיקום בידיהו כתב רחמנא לא יגאל ואי כתב רחמנא לא יגאל ולא כתב עוד הוה אמינא לא תיפרוק כלל כתב רחמנא עוד לכמות שהיתה אינה נגאלת אבל נגאלת שתהא לפניו כשדה מקנה מאי הוי עלה ת``ש ר' אליעזר אומר גאלה בעלים ביובל שני יוצאה לכהנים ביובל א``ל רבינא לרב אשי האנן לא תנן הכי רבי אליעזר אומר אין הכהנים נכנסין לתוכה עד שיגאלנה אחר אמר ליה בעלים ביובל שני כאחר דמו איכא דאמרי ר' אליעזר אומר גאלה ביובל שני אינה יוצאה לכהנים ביובל א``ל רבינא לרב אשי אף אנן נמי תנינא ר' אליעזר אומר אין הכהנים נכנסין לתוכה עד שיגאלנה אחר א``ל אי ממתני' ה``א בעלים ביובל שני כאחר דמו קמ``ל


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כו,ב משנה
pgu: כו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הלוקח שדה מאביו ומת אביו ואח``כ הקדישה הרי היא כשדה אחוזה הקדישה ואח``כ מת אביו הרי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כ<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שדה מקנה</span></span> דברי ר``מ רבי יהודה ור``ש אומרים הרי היא כשדה אחוזה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אם משדה מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה יצתה זו שהיא ראויה להיות שדה אחוזה שדה מקנה אינה יוצאה לכהנים ביובל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאין אדם מקדיש דבר שאינו שלו</span> הכהנים והלוים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מקדישין לעולם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וגואלין לעולם</span> בין לפני היובל בין לאחר היובל


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כו,ב גמרא
pgu: כו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מנין ללוקח שדה מאביו והקדישה ואחר כך מת אביו מנין שתהא לפניו כשדה אחוזה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם <משדה> [את שדה] מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה יצתה זו שראויה להיות שדה אחוזה דברי רבי יהודה ורבי שמעון רבי מאיר אומר מנין ללוקח שדה מאביו ומת אביו ואחר כך הקדישה מנין שתהא לפניו כשדה אחוזה ת``ל ואם משדה מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה שדה אחוזה יצאת זו שהיא שדה אחוזה לימא בהא קא מיפלגי דר``מ סבר קנין פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כקנין הגוף דמי</span> ר' יהודה ור``ש סברי קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי אמר רב נחמן בר יצחק בעלמא לר``ש ור``י קנין פירות כקנין הגוף דמ


id: 5507
lvr: 55
prk: 07
nru: דף כז,א גמרא
pgu: כז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והכא קרא אשכח ודרשי לכתוב רחמנא אם משדה מקנתו אשר לא שדה אחוזתו אי נמי אשר לא שדה אחוזה מאי משדה אחוזתו שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יצתה זו</span> שראויה להיות שדה אחוזה:  הכהנים והלוים מקדישין לעולם וכו':  בשלמא גואלין אצטריך לאפוקי מדישראל דלא פרקי אלא עד יובל קא משמע לן דכהנים ולוים גואלין לעולם אלא מקדישין מאי איריא כהנים ולוים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אפי' ישראל נמי</span> וכי תימא בשנת היובל עצמה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הניחא לשמואל</span> דאמר בשנת היובל עצמה לא קדשה קמ``ל דכהנים ולוים מקדישין לעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא לרב</span> מאי איריא כהנים ולוים אפי' ישראל נמי ולטעמיך בין לפני היובל בין לאחר היובל למה לי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איידי דתנא רישא</span> לפני היובל ולאחר היובל תנא סיפא נמי בין לאחר היובל בין לפני היובל ואיידי דתנא רישא אין מקדישין ולא גואלין תנא נמי סיפא מקדישין וגואלין:
<BR


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כז,א משנה
pgu: כז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקדיש את שדהו בשעה שאין היובל אומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פתח אתה ראשון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שהבעלים נותנין חומש</span> וכל אדם אין נותנין חומש:  מעשה באחד שהקדיש שדהו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מפני רעתה</span> אמרו לו פתח אתה ראשון אמר הרי היא שלי באיסר אמר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא אמר זה באיסר</span> אלא בביצה שהקדש נפדה בכסף ובשוה כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הגעתיך</span> נמצא מפסיד איסר ושדהו לפניו


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כז,א גמרא
pgu: כז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  המקדיש שדהו בשעה כו':  אומרין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והתניא כופין</span> מאי אומרין נמי כופין ואיבעית אימא מעיקרא אומרין אי צאית צאית ואי לא כופין:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שהבעלים נותנין חומש</span> וכו':  מאי איריא שהבעלים נותנין חומש תיפוק ליה דאיידי דחביבה עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טפי ופריק לה</span> ועוד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מצות גאולה באדון</span> חדא ועוד קאמר חדא דאיידי דחביבה עליה טפי ופריק לה ועוד מצות גאולה באדון היא ועוד שהבעלים נותנין חומש כו':  מעשה באחד שהקדיש שדהו וכו':  לימא בהא קמיפלגי דר``י סבר שוה כסף ככסף ורבנן סברי שוה כסף אינו ככסף והא קי``ל דשוה כסף ככסף דכולי עלמא שוה כסף ככסף והכא בפודין בדבר שאין בחומשו שוה פרוטה קמיפלגי ת``ק סבר איסר דאיכא בחומשו שוה פרוטה פרקינן ורבי יוסי כביצה נמי פרקינן:  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הגעתיך</span> נמצא מפסיד איסר ושדהו לפניו:  סתמא כרבנן


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כז,א משנה
pgu: כז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אמר אחד הרי היא שלי בעשר סלעים ואחד אומר בעשרים ואחד אומר בשלשים ואחד אומר בארבעים ואחד אומר בחמשים חזר בו של חמשים ממשכנין מנכסיו עד עשר חזר בו של ארבעים ממשכנין מנכסיו עד עשר חזר בו של שלשים ממשכנין מנכסיו עד עשר חזר בו של עשרים ממשכנין מנכסיו עד עשר חזר בו של עשר מוכרין אותו בשוויו ונפרעין משל עשר את המותר הבעלים אומרים בעשרים וכל אדם אומרים בעשרים הבעלים קודמין מפני שהם מוסיפין חומש אמר אחד הרי היא שלי בעשרים ואח


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כז,ב משנה
pgu: כז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הבעלים נותנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עשרים ושש</span> בעשרים ושתים הבעלים נותנין עשרים ושבע בעשרים ושלש הבעלים נותנין עשרים ושמונה בעשרים וארבע הבעלים נותנין עשרים ותשע בעשרים וחמש הבעלים נותנין שלשים שאין מוסיפין חומש על עלויו של זה אמר אחד הרי שלי בעשרים ושש אם רצו הבעלים ליתן שלשים ואחד ודינר הבעלים קודמין ואם לאו אומר לו הגעתיך


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כז,ב גמרא
pgu: כז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא שנו</span> אלא שבן ארבעים עומד במקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל</span> אין בן ארבעים עומד במקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משלשין ביניהן</span> תנן חזר בו של ארבעים ממשכנין עד עשר אמאי ליתן בר חמשין בהדיה דליכא בן חמשים חזר בו בן שלשים ממשכנין מנכסיו עד עשר אמאי וליתן דבן ארבעים בהדיה דליכא בן ארבעים חזר בו בן עשרים ממשכנין מנכסיו עד עשר אמאי ליתן דבן שלשים בהדיה דליכא בן שלשים אי הכי אימא סיפא חזר בו של עשר מוכרין אותה בשויה ונפרעין משל עשר את המותר ליתב דבן עשרים בהדיה וכי תימא ה``נ דליכא בן עשרים אי הכי נפרעין משל עשרה נפרעין ממנו מיבעי ליה אלא אמר רב חסדא לא קשיא כאן בבת אחת כאן בזה אחר זה תניא נמי הכי חזרו כולן כאחד משלשין ביניהם והא אנן תנן ממשכנין מנכסיו עד עשר אלא לאו שמע מינה כדרב חסדא שמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איכא דרמי להו מירמא</span> תנן חזר בו של עשר מוכרין אותה בשויה ונפרעין משל עשר את המותר והתניא משלשין ביניהם אמר רב חסדא לא קשיא כאן בבת אחת כאן בזה אחר זה:  הבעלים אומרים בעשרים וכל אדם בעשרים וכו':  למימרא דחומש עדיף ורמינהו בעל הבית אומר בסלע ואחד אומר בסלע ואיסר של סלע ואיסר קודם מפני שמוסיף על הקרן הכא דחומשא רווחא דהקדש הוא חומש עדיף התם דחומשא רווחא דבעל הבית קרנא תיפרוק שפיר חומשא לא איכפת לן:  אמר אחד הרי הוא שלי כו':  בעשרים וחמש נותנין שלשים ולימרו הבעלים אתא גברא בחריקין דאמור בעלים דינר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וליתני</span> דינר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא דק</span> ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והא קתני</span> אם רצו הבעלים ליתן שלשים ואחד ודינר בעלים קודמין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא אמר רבא דאמור בעלים</span> פרוטה ולא דק:  שאין מוסיפין חומש על עלויו כו':  אמר רב חסדא לא שנו אלא שלא נישום הקדש בג' אבל נישום הקדש בג' מוסיפין תניא נמי הכי בית שמאי אומרים מוסיפין ובית הלל אומרים אין מוסיפין היכי דמי אי לא נישום מאי טעמא דבית שמאי אלא דנישום לימא רב חסדא דאמר כבית שמאי לעולם דלא נישום ובית שמאי מחמירין אי בעית אימא לעולם דנישום ואיפוך בית שמאי אומרים אין מוסיף וליתניה גבי קולי ב``ש וחומרי בית הלל אלא לעולם דלא נישום וב``ש מחמירין:  אמר אחד הרי היא שלי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עשרים ושש</span> כו':  רצו אין לא רצו לא אמרי אתא גברא בחריקין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ודינר מאי עבידתיה</span> אמר רב ששת ה``ק אם רצו בעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מעיקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ליתן חשבון המגיע</span> לאחד ושלשים ודינ


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  היכי דמי דאמור בעשרים ואחד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הבעלים קודמין</span> ואם לאו אומר לו הגעתיך


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,א משנה
pgu: כח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מחרים אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מצאנו</span> ומבקרו ומעבדיו ומשפחותיו הכנענים ומשדה אחוזתו ואם החרים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>את כולם</span> אינם מוחרמים דברי ר``א א``ר אלעזר בן עזריה מה אם לגבוה אין אדם רשאי להחרים כל נכסיו על אחת כמה וכמה שיהא אדם חס על נכסיו


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי דתנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכל אשר לו</span> ולא כל אשר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאדם</span> ולא כל אדם מבהמה ולא כל בהמה משדה אחוזה ולא כל שדה אחוזה יכול לא יחרים ואם החרים יהו מוחרמין ת``ל אך דברי רבי אליעזר אמר ר``א בן עזריה מה אם לגבוה אין אדם רשאי להחרים כל נכסיו על אחת כמה וכמה שיהא אדם חס על נכסיו וצריכא דאי כתב רחמנא מכל אשר לו הוה אמינא כל דאית ליה לא לחרים אבל מין אחד ליחרמיה כוליה כתב רחמנא מאדם ולא כל אדם ואי כתב רחמנא מאדם דלא סגיא ליה בלא עבודה אבל שדה סגיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדיסתורן</span> ואי אשמעינן הני תרתי משום דהכא חיותא והכא חיותא אבל מטלטלין ליחרמינהו כולהו צריכי בהמה למה לי לכדתניא יכול יחרים אדם בנו ובתו עבדו ושפחתו העבריים ושדה מקנתו תלמוד לומר בהמה מה בהמה יש לו רשות למוכרה אף כל שיש לו רשות למוכרה והלא בתו קטנה יש לו רשות למוכרה יכול יחרימנה תלמוד לומר בהמה מה בהמה יש לו רשות למוכרה לעולם אף כל שיש לו רשות למוכרה לעולם:  אמר רבי אלעזר בן עזריה אם לגבוה אין אדם רשאי כו':  היינו ת``ק איכא בינייהו דרבי אילא דאמר רבי אילא באושא התקינו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>המבזבז</span> אל יבזבז יותר מ<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חומש</span> מעשה באחד שבקש לבזבז יותר מחומש ולא הניחו לו חבריו ומנו רבי ישבב ואמרי לה רבי ישבב ולא הניחו לו חביריו ומנו רבי עקיבא


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,א משנה
pgu: כח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המחרים בנו ובתו ועבדו ושפחתו העברים ושדה מקנתו אין מוחרמין שאין אדם מחרים דבר שאינו שלו הכהנים והלוים אין מחרימין דברי רבי יהודה ר``ש אומר הכהנים אין מחרימין שהחרמין שלהן והלוים מחרימין שאין החרמין שלהן אמר רבי נראין דברי רבי יהודה בקרקעות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> כי אחוזת עולם היא להם ודברי ר``ש במטלטלין שאין החרמין שלהן


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ור' יהודה בשלמא כהנים אין מחרימין שחרמין שלהן אלא לוים בשלמא מקרקעי לא מחרמי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> כי אחוזת עולם היא להם אלא מטלטלי ליחרמי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכל אשר לו</span> ומשדה אחוזתו מקיש מטלטלין לקרקעות ורבי שמעון בשלמא כהנים כדאמרן אלא לוים בשלמא מטלטלים לחרים דלא מקיש אלא מקרקעי אמאי הכתיב אחוזת עולם היא להם מאי מחרימין נמי דקאמר מטלטלי והא מדקתני סיפא אמר רבי נראין דברי רבי יהודה במקרקעי ודברי רבי שמעון במטלטלי מכלל דרבי שמעון מקרקעי נמי קאמר הכי קאמר אמר רבי נראין דברי רבי יהודה לרבי שמעון בקרקעות שאף ר``ש לא נחלק [עליו] אלא במטלטלין אבל בקרקעות מודה ליה:  א``ר חייא בר אבין החרים מטלטלין נותנן לכל כהן שירצה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> כל חרם בישרא


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לך יהיה</span> החרים שדותיו נותנן לכהן שבאותו משמר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו וגמר לכהן לכהן מגזל הגר והתם מנלן דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl=''> במדבר ה </span> לה' לכהן קנאו השם ונתנו לכהן שבאותו משמר אתה אומר לכהן שבאותו משמר או אינו אלא לכל כהן שירצה כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl=''> במדבר ה </span> מלבד איל הכיפורים אשר יכפר בו עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הרי בכהן שבאותו משמר</span> הכתוב מדבר שדה היוצאה לכהנים ביובל נותנה למשמר שפגע בו יובל איבעיא להו פגע בו בשבת מאי א``ר חייא בר אמי משמיה דחולפנא נותנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למשמר היוצא</span> אמר רב נחמן בר יצחק תניא [נמי הכי] נמצאת אתה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אחד יובל ואחד שביעית משמטין כאחד</span> אלא שיובל בתחילתו והשמטה בסופה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אדרבה</span> משום הכי הואי אימא מפני שהיובל כו' בשלמא שביעית בסופה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> מקץ שבע שנים תעשה שמטה אלא יובל בתחילתו ביום הכיפורים הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ביום הכיפורים תעבירו שופר בכל ארצכם הא מני ר' ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה היא דאמר מר``ה הוא דחייל יובל שמעה חזקיה בר בילוטו ואזל אמר קמיה דר' אבהו וליקיש מטלטלי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לקרקעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאו תנאי היא</span> דאיכא דמקיש ואיכא דלא מקיש כמ``ד לא מקשינן


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כח,ב משנה
pgu: כח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חרמי כהנים</span> אין להם פדיון אלא נותנים לכהנים כתרומה ר' יהודה בן בתירא אומר סתם חרמים לבדק הבית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כל חרם קדש קדשים הוא לה' וחכ``א סתם חרמים לכהנים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו א``כ למה נאמר כל חרם קדש קדשים הוא לה' שחל על קדשי קדשים ועל קדשים קלים מחרים אדם את קדשיו בין קדשי קדשים בין קדשים קלים אם נדר נותן דמיהן ואם נדבה נותן את טובתן שור זה עולה אומדין כמה אדם רוצה ליתן בשור זה להעלותו עולה אף על פי שאינו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רשאי</span> הבכור בין תם בין בעל מום מחרימין אותו וכיצד פודים אותו אומדין כמה אדם רוצה ליתן בבכור זה ליתנו לבן בתו או לבן אחותו


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן חרמי כהנים אין להן פדיון ונותנין לכהן חרמים כל זמן שהן בבית בעלים הרי הן כהקדש לכל דבריהן שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כל חרם בישראל קדש קדשים הוא לה' נתנן לכהן הרי הן לכל דבריהן כחולין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> כל חרם בישראל לך יהיה:  ר' יהודה בן בתירא אומר סתם חרמים לבדק הבית כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשלמא רבנן</span> כדקא מפרשי טעמייהו וטעמא דרבי יהודה בן בתירא אלא רבי יהודה בן בתירא האי כשדה החרם מאי עביד ליה מיבעיא ליה לכדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו מה תלמוד לומר מנין לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שהקדיש שדה חרמו</span> שלא יאמר הואיל ויוצאה לכהנים והרי היא תחת ידי תהא שלי ודין הוא בשל אחרים אני זוכה בשל עצמי לא כל שכן ת``ל כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו וכי מה למדנו משדה חרם מעתה הרי זה בא ללמד ונמצא למד מקיש שדה חרמו לשדה אחוזה של ישראל מה שדה אחוזה של ישראל יוצאה מתחת ידו ומתחלקת לכהנים אף שדה חרמו יוצאה מתחת ידו ומתחלקת לאחיו הכהנים ואידך מחרם החרם ואידך חרם החרם לא משמע ליה ורבי יהודה בן בתירא דחל על קדשי קדשים ועל קדשים קלים מנא ליה סבר ליה כרבי ישמעאל:  אמר רב הלכה כרבי יהודה בן בתירא ורב שביק רבנן ועביד כרבי יהודה בן בתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ברייתא איפכא תניא</span> שביק מתני' ועביד כברייתא רב מתני' נמי איפכא תני מאי חזית דאפכת מתניתין מקמי ברייתא נפיך ברייתא מקמי מתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רב גמריה גמיר</span> אי הכי כרבי יהודה בן בתירא כרבנן מיבעי ליה הכי קאמר למאי דאפכיתו ותניתו הלכה כרבי יהודה בן בתירא ההוא גברא דאחרמינהו לנכסיה בפומבדיתא אתא לקמיה דרב יהודה אמר ליה שקול ארבעה זוזי ואחיל עלייהו ושדינהו בנהרא ולישתרו לך אלמא קסבר סתם חרמים לבדק הבית כמאן כשמואל דאמר הקדש שוה מנה שחיללו על שוה פרוטה מחולל אימר דאמר שמואל שחיללו לכתחלה מי אמר הני מילי בזמן שבית המקדש קיים דאיכא פסידא אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בזמן הזה</span> אפי' לכתחלה אי הכי אפי' פרוטה נמי פרסומי מלתא אמר עולא אי הואי התם הוה יהיבנא כולהו לכהנים אלמא קסבר עולא סתם חרמים לכהנים מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין עבד עברי נוהג</span> אלא בזמן שהיובל נוהג שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> עד שנת היובל יעבוד עמך ואין שדה החרם נוהגת אלא בזמן שהיובל נוהג שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ויצא ביובל ושב לאחוזתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין בתי ערי חומה נוהגין</span> אלא בזמן שהיובל נוהג שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> לא יצא ביובל ר``ש בן יוחי אומר אין שדה חרמין נוהגין אלא בזמן שהיובל נוהג שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה השדה בצאתו ביובל קודש לה' כשדה החרם ר``ש בן אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין גר תושב נוהג</span> אלא בזמן שהיובל נוהג אמר רב ביבי מ``ט אתיא טוב טוב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כתיב</span> הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> כי טוב לו עמך וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> בטוב לו לא תוננו לא קשיא הא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מקרקעי</span> הא במטלטלי והא מעשה דפומבדיתא במקרקעי נמי הוה מקרקעי דחוצה לארץ כמטלטלי דארץ ישראל דמי


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כט,א משנה
pgu: כט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  רבי ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כתוב אחד אומר תקדיש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכתוב אחד אומר לא יקדיש</span> א``א לומר תקדיש שהרי כבר נאמר לא יקדיש א``א לומר לא יקדיש שהרי כבר נאמר תקדיש הא כיצד מקדישו אתה הקדש עלוי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואי אתה מקדישו הקדש מזבח</span>


id: 5508
lvr: 55
prk: 08
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ורבנן</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אל תקדיש מיבעי ליה ללאו</span> תקדיש מיבעי ליה לכדתניא מנין לנולד בכור בעדרו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמצוה להקדישו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> הזכר תקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ורבי ישמעאל</span> אי לא מקדיש ליה לא קדוש קדושתו מרחם הוה וכיון דכי לא מקדיש ליה קדוש <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא צריך לאקדושיה</span>:
<BR


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף כט,ב משנה
pgu: כט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוכר את שדהו בשעת היובל אינו מותר לגאול <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פחות משתי שנים</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> במספר שני תבואות ימכר לך היתה שנת שדפון וירקון או שנת שביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אינו עולה מן המנין</span> נרה או הובירה עולה לו מן המנין רבי אליעזר אומר מכרה לו לפני ראש השנה והיא מליאה פירות הרי זה אוכל ממנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלש תבואות</span> בשתי שנים


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  המוכר שדהו בשעת היובל וכו' <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינו גואל לא קתני</span> אלא אינו מותר לגאול אלמא קסבר איסורא נמי איכא דאפילו קרקושי זוזי נמי אסור ולא מיבעיא מוכר דקאי בעשה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> במספר שני תבואות ימכר לך אלא אפילו לוקח נמי קאי בעשה דבעינן<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שנים תקנה</span></span> וליכא איתמר המוכר שדהו בשנת היובל עצמה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מכורה ויוצאה</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינה מכורה כל עיקר</span> מאי טעמא דשמואל קל וחומר ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכורה כבר</span> יוצאה שאינה מכורה אינו דין שלא תימכר ולרב לא אמרינן קל וחומר כי ה``ג והתניא יכול ימכור אדם את בתו כשהיא נערה אמרת קל וחומר ומה מכורה כבר יוצאה עכשיו שאינה מכורה אינו דין שלא תימכר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>התם</span> לא הדרא מיזדבנא הכא הדרא מיזדבנא מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחר היובל</span> שנים תקנה מלמד שמוכרין סמוך ליובל מופלג מן היובל מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לפי רוב השנים</span> ולפי מעוט השנים ובשנת היובל עצמה לא ימכור ואם מכר אינה מכורה אמר לך רב אינה מכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למספר שני תבואות</span> אבל מכורה היא ויוצאה ואי איזדבוני מיזבנה תיקום ברשותיה עד בתר יובל ובתר יובל ניכליה שני תבואות וניהדרה מי לא תניא אכלה שנה אחת לפני היובל משלימין לו שנה אחרת אחר היובל התם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נחית לאכילה</span> הכא לא נחית לאכילה אמר רב ענן שמעית מיניה דמר שמואל תרתי חדא הך ואידך המוכר עבדו <לעובד כוכבים> {לגוי} או בחוצה לארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יצא לחירות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חדא הדרי זביני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וחדא לא הדרי זביני</span> ולא ידענא הי מיניה אמר רב יוסף ניחזי אנן מדתניא בברייתא המוכר עבדו בחו``ל יצא לחירות וצריך גט שיחרור מרבו שני ש``מ מדקרי ליה לשני רבו אלמא לא הדרי זביני וכי קאמר שמואל הכא אינה מכורה ומעות חוזרי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ורב ענן</span> ברייתא לא שמיעא ליה ודשמואל ממאי דאינה מכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומעות חוזרין</span> דלמא אינה מכורה ומעות מתנה מידי דהוה אמקדש אחותו דאיתמר המקדש אחותו רב אמר מעות חוזרין ושמואל אמר מעות מתנה א``ל אביי לרב יוסף מאי חזית דקנסינן ליה ללוקח נקנסיה למוכר אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאו עכברא גנב</span> אלא חורא גנב אי לאו עכברא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חורא מנא ליה</span> מסתברא היכא דאיתיה לאיסורא קנסינן:  היתה שנת שדפון כו':  השתא הובירה עולה לו נרה מיבעיא נרה איצטריך ליה סלקא דעתך אמינא אמרינן ליה הב ליה דמיה וליסק קמ``ל:  רבי אליעזר אומר מכרה לו כו':  תניא ר``א אומר מנין שאם מכרה לו לפני ראש השנה מליאה פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלא יאמר</span> לו הנח לפני כדרך שהנחתי לפניך תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במספר שני תבואות</span> ימכר לך פעמים שאדם אוכל שלש תבואות בשתי שנים


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מכרה לראשון במנה ומכר ראשון לשני במאתים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אינו מחשב</span> אלא עם הראשון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> [לאיש] אשר מכר לו מכרה לראשון במאתים ומכר הראשון לשני במנה אינו מחשב אלא עם האחרון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וחשב את שני ממכרו והשיב את העודף לאיש <אשר מכר לו> לאיש אשר בתוכו לא ימכור ברחוק ויגאל בקרוב ברעה ויגאל ביפה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא ילוה</span> ויגאל ולא יגאל לחצאין ובהקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מותר בכולן</span> זה חומר בהדיוט מבהקדש


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מכרה לראשון במנה ומכרה ראשון לשני במאתים מנין ש<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אינו מחשב</span> אלא עם הראשון ת``ל [לאיש] אשר מכר לו מכרה לראשון במאתים ומכר הראשון לשני במנה מנין שאין מחשבין אלא עם השני ת``ל לאיש [לאיש] אשר בתוכו דברי רבי רבי דוסתאי בן יהודה אומר מכרה לו במנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והשביחה</span> ועמדה על מאתים מנין שאינו מחשב אלא במנה שנאמר והשיב את העודף <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>העודף שבידו</span> מכרה לו במאתים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הכסיפה</span> ועמדה על מנה מנין שאין מחשבין אלא במנה שנאמר והשיב את העודף העודף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שבקרקע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי בינייהו</span> דאייקר וזל ואייקר וממאי דלקולא דלמא לחומרא לא ס``ד דגמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולה<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולה מעבד עברי והתם מנלן דתניא נמכר במנה והשביח ועמד על מאתים מנין שאין מחשבין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אלא ממנה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> מכסף מקנתו נמכר במאתים והכסיף ועמד על מנה מנין שאין מחשבין אלא ממנה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כפי שניו</span> ואין לי אלא עבד עברי הנמכר <לעובד כוכבים> {} שנגאל וידו על העליונה נמכר לישראל מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> שכיר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> שכיר לגזירה שוה אמר אבי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף ל,ב גמרא
pgu: ל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הריני</span> כבן עזאי בשוקי טבריא אמר ליה ההוא מרבנן לאביי איכא למידרשינהו לקולא ואיכא למידרשינהו לחומרא ממאי דלקולא אימא לחומרא לא סלקא דעתיך מדאקיל רחמנא גביה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> כי טוב לו עמך עמך במאכל עמך במשתה שלא תהא אוכל פת נקיה והוא אוכל פת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קיבר</span> אתה שותה יין ישן והוא שותה יין חדש אתה ישן על גבי מוכין והוא ישן על גבי קרקע מיכן אמרו הקונה עבד עברי כקונה אדון לעצמו אדרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נחמיר</span> עליה מדרבי יוסי ברבי חנינא דאמר רבי יוסי בר' חנינא בא וראה כמה קשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבקה של שביעית</span> אדם נושא ונותן בפירות שביעית לסוף מוכר את מטלטליו שנאמר בשנת היובל הזאת תשובו איש אל אחוזתו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וכי תמכרו ממכר לעמיתך או קנה מיד עמיתך דבר הנקנה מיד ליד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא הרגיש</span> לסוף מוכר את שדותיו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וכי ימוך אחיך ומכר מאחוזתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא באת לידו</span> לסוף מוכר את ביתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ואיש כי ימכור בית מושב עיר חומה מאי שנא התם דקאמר לא הרגיש ומאי שנא הכא דקאמר לא באת לידו כדרב הונא דאמר רב הונא כיון שעבר אדם עבירה ושנה בה הותרה לו הותרה לו ס``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא</span> אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נעשית לו כהיתר</span> <לא באת לידו לסוף שלוה ברבית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וכי ימוך אחיך וגו' וכתיב אל תקח מאתו נשך ותרבית> לא באת לידו עד שמוכר את בתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> וכי ימכור איש [את] בתו לאמה ואע``ג דבתו בהאי ענינא ליתא ניחא לאיניש דליזבין ברתיה ולא ליזיף בריביתא דאילו התם מיגרעא ואזלא ואילו הכא קא מוספא ואזלא [לא באת לידו לסוף שלוה ברבית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וכי ימוך אחיך וגו' וכתיב אל תקח מאתו נשך ותרבית] לא באת לידו לסוף שמוכר את עצמו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> כי ימוך אחיך עמך ונמכר לך לא לך אלא לגר שנאמר לגר ולא לגר צדק אלא לגר תושב שנאמר לגר תושב משפחת גר זה <העובד כוכבים> {גוי} כשהוא אומר או לעקר <משפחת גר> זה הנמכר ונעשה משרת <לעבודת כוכבים> {עבודה זרה} עצמה א``ל הא אהדריה קרא ותנא דבי רבי ישמעאל הואיל והלך ומכר עצמו <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אידחה אבן אחר הנופל ת``ל &lt<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולת עולם תהיה לו וביובל יצא> [גאולה תהיה לו אחד מאחיו יגאלנו] אימא גאולה תהיה לו דלא ליטמע <בעובדי כוכבים> {בגוים} ולעולם לענין פדיונו נחמיר אמר רב נחמן בר יצחק כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> אם עוד רבות בשנים וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> אם מעט נשאר בשנים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכי יש שנים מרובות</span> ויש שנים מועטות אלא נתרבה כספו מכסף מקנתו נתמעט כספו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כפי שניו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואימא</span> היכא דעבד תרתי ופיישי ארבעי ליתב ליה ארבע מכסף מקנתו והיכא דעבד ארבע ופיישי תרתי ליתב ליה תרתי כפי שניו א``כ נכתוב אם עוד רבות שנים מאי בשנים נתרבה כספו בשנים מכסף מקנתו נתמעט כספו בשנים כפי שניו אמר רב יוסף דרשינהו רב נחמן להני קראי כסיני:  לא ימכור ברחוק כו':  מנא הני מילי דת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> והשיגה ידו יד עצמו שלא ילוה ויגאל ומצא פרט למצוי שלא ימכור ברחוק ויגאול בקרוב ברע ויגאול ביפה כדי גאולתו כדי גאולה הוא גואל ואינו גואל לחצאין למימרא דמצא השתא משמע ורמינהו<span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl=''> דברים יט </span> ומצא פרט לממציא עצמו מיכן אמר רבי אליעזר אם משיצאה אבן מתחת ידו הוציא הלה את ראשו וקיבלה פטור אלמא מצא מידי דאיתיה מעיקרא משמע אמר רבא הכא מענינא דקרא והכא מענינא דקרא הכא דומיא דהשיגה ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מה השיגה ידו דהשתא</span> אף מצא נמי דהשתא והכא דומיא דיער מה יער מילתא דאיתיה מעיקרא אף מצא מילתא דאיתיה מעיקרא:  ובהקדש כו':  מנא ה``מ דת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם גאל יגאל מלמד שלוה וגואל וגואל לחצאין אר``ש מה טעם לפי שמצינו במוכר שדה אחוזה שיפה כחו שאם הגיע יובל ולא נגאלה חוזרת לבעלים ביובל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הורע כחו</span> שאינו לוה וגואל ואינו גואל לחצאין אבל מקדיש שדה אחוזה הואיל שהורע כחו שאם הגיע יובל ולא נגאלה יוצא לכהנים יפה כחו שלוה וגואל וגואל לחצאי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תני חדא</span> לוה וגואל וגואל לחצאין ותניא אידך אינו לוה וגואל ואינו גואל לחצאין לא קשיא הא רבנן והא ר``ש


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,א משנה
pgu: לא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המוכר בית בבתי ערי חומה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הרי זה גואל מיד</span> וגואל כל שנים עשר חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הרי זה כמין רבית</span> ואינו רבית מת המוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יגאל בנו</span> מת הלוקח יגאל מיד בנו אין מונין שנה אלא משעה שמכר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> עד מלאת לו שנה כשהוא אומר תמימה להביא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>את חדש העיבור</span> רבי אומר ליתן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שנה ועיבורה</span> הגיע יום שנים עשר חדש ולא נגאלה היתה חלוטה לו אחד הלוקח ואחד הניתן לו במתנה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> לצמיתות


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מתני'</span> דלא כרבי דתניא רבי אומר ימים אין ימים פחות משנים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ורבנן</span> האי ימים מאי עבדי ליה מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מיום ליום</span> ורבי מיום ליום מנא ליה נפקא ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> מעד תום שנת ממכרו ורבנן ההוא מיבעי ליה שנת ממכרו שלו ולא שנת של מנין עולם וימים מיבעי להו למעת לעת דאי מעד תום שנת ממכרו הוה אמינא מיום ליום אין מעת לעת לא כתב רחמנא ימים ורבי מעת לעת מנא ליה נפקא ליה מתמימה ורבנן ההוא מיבעי ליה לעיבורה ורבי נמי הא מיבעי ליה לעיבורה הכי נמי מיום ליום ומעת לעת מעד תום שנת ממכרו נפקא:  הרי זו כמין רבית וכו':  והתניא הרי זו רבית גמורה אלא שהתורה התירתו אמר רבי יוחנן לא קשיא הא רבי יהודה והא רבנן דתניא הרי שהיה נושה בחבירו מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ועשה לו שדהו מכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בזמן שהמוכר אוכל פירות</span> מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לוקח אוכל פירות אסור</span> רבי יהודה אומר אף בזמן שהלוקח אוכל פירות מותר אמר רבי יהודה מעשה בביתוס בן זונין שעשה שדהו מכר על פי ר``א בן עזריה ולוקח אוכל פירות היה אמרו לו משם ראייה מוכר אוכל פירות היה ולא לוקח מאי בינייהו צד אחד ברבית איכא בינייהו תנא קמא סבר צד אחד ברבית אסור ור' יהודה סבר צד אחד ברבית מות


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דכולי עלמא צד אחד ברבית</span> אסור והכא ברבית על מנת להחזיר איכא בינייהו מר סבר אסור ומר סבר מותר:  מת המוכר יגאל בנו:  פשיטא מהו דתימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ואיש כי ימכר בית מושב אמר רחמנא והאי לאו מכר קמשמע לן<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> והיתה גאולתו מכל מקום:  מת הלוקח יגאל מיד בנו וכו':  פשיטא מהו דתימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לקונה אותו</span> אמר רחמנא והא לא קנה קמ``ל והיתה גאולתו מכל מקום:  אין מונין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שנה</span> אלא משעה שמכר כו':  תנו רבנן שנה איני יודע אם שנה לראשון אם שנה לשני כשהוא אומר עד מלאת לו שנה תמימה הוי שנה לראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למי חלוט</span> רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לראשון חלוט</span> רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לשני חלוט</span> בשלמא לר' אלעזר דלדידיה קא מנינן אלא לרבי יוחנן מאי טעמא אמר רבי אבא בר ממל מה מכר לו ראשון לשני כל זכות שתבא לידו אמר רבי אבא בר ממל מכר שני בתי ערי חומה אחד בחמשה עשר באדר הראשון ואחד באחד באדר השני זה שמכר לו באדר השני כיון שהגיע יום אחד באדר של שנה הבאה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עלתה לו שנה</span> זה שמכר לו בחמשה עשר של אדר הראשון לא עלתה לו שנה עד חמשה עשר באדר של שנה הבאה מתקיף לה רבינא ולימא ליה אנא קדים שחין נורא מקמא דידך משום דאמר ליה את נחית לעיבורא:  וא``ר אבא בר ממל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נולדו לו שני טלאים</span> אחד בחמשה עשר של אדר הראשון ואחד באחד באדר השני זה שנולד באדר השני כיון שהגיע יום אחד באדר <השני> של שנה הבאה עלתה לו שנה זה שנולד לו בחמשה עשר באדר הראשון לא עלתה לו שנה עד חמשה עשר באדר של שנה הבאה מתקיף לה רבינא ולימא ליה אנא קדים אכיל ירוקא מקמא דידך משום דאמר ליה את נחיתת לעיבורא אנא לא נחיתנא לעיבורא הא תו למה לי היינו הך מהו דתימא התם דכתיב תמימה הכא דלא כתיב תמימה לא קמ``ל דשנה שנה מהדדי גמרי:  כשהוא אומר תמימה כו' רבי אומר ליתן שנת עיבורה:  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> שנה תמימה רבי אומר מונה שלש מאות וששים וחמשה ימים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כמנין ימות החמה</span> וחכמים אומרים מונה שנים עשר חודש מיום ליום ואם נתעברה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נתעברה לו</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הגיע יום שנים עשר חודש</span> ולא נגאל כו':  ת``ר לצמיתות לחלוטין דבר אחר לצמיתות לרבות את המתנה מאי טעמא צמית צמיתות אמרוה רבנן קמיה דרב פפא כמאן דלא כר``מ דאי כר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>האמר</span> מתנה אינה כמכר א``ר פפא אפילו תימא ר``מ שאני הכא דרבי רחמנא לצמיתות אמרו רבנן לרב פפא ואמר לה רב הונא בריה דרב יהושע לרב פפא והא גבי יובל דכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תשובו</span> לרבות את המתנה ור``מ לא קא מרבי אלא הא ודאי דלא כר``מ:  ת``ר המקדיש בית בבתי ערי חומה הרי זה גואל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וגואל לעולם</span> גאלו אחר מיד הקדש הגיע יום שנים עשר חודש ולא נגאל היה חלוט לו מנא ה``מ אמר שמואל דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> לקונה אותו ואפילו מיד הקדש ולחלטיה הקדש אמר קרא לדורותיו יצא הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שאין לו דורות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא יצא ביובל למה לי</span> אמר רב ספרא לא נצרכא אלא למוכר בית בבתי ערי חומה ופגע בו יובל בתוך שנתו סד``א ליפוק ביובל קמ``ל לא יצא ביובל


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,ב משנה
pgu: לא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היה נטמן</span> יום שנים עשר חודש כדי שיהא חלוט לו התקין הלל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שיהא חולש</span> מעותיו ללשכה ויהא שובר את הדלת ונכנס אימתי שירצה הלז יבא ויטול את מעותיו


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא מתקנתו של הלל הרי זה גיטיך על מנת שתתני לי מאתים זוז ונתנה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מדעתו</span> מגורשת בעל כרחו אינה מגורש


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מדאיצטריך ליה להלל לתקוני נתינה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעל כרחו</span> הויא נתינה הא בעלמא נתינה בעל כרחו לא הויא נתינה מתקיף לה רב פפא ואיתימא רב אשי ודילמא כי איצטריכא ליה להלל לתקוני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שלא בפניו</span> אבל בפניו בין מדעתו בין בעל כרחו הויא מתנה איכא דאמרי אמר רבא מתקנתו של הלל הרי זה גיטיך על מנת שתתני לי מאתים זוז ונתנה לו בין מדעתו בין בעל כרחו הויא נתינה וכי איצטריך ליה להלל לתקוני שלא בפניו אבל בפניו בין מדעתו בין בעל כרחו הויא נתינה מתקיף לה רב פפא ואיתימא רב שימי בר אשי ודילמא בין בפניו בין שלא בפניו מדעתו אין בעל כרחו לא והלל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי דאיצטריך ליה תקין</span>


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,א משנה
pgu: לב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כל שהוא לפנים מן החומה הרי הוא כבתי ערי חומה חוץ מן השדות ר' מאיר אומר אף השדות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בית</span> הבנוי בחומה ר' יהודה אומר אינו כבתי ערי חומה ר``ש אומר כותל החיצון היא חומתו


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בית</span> אין לי אלא בית מנין לרבות בתי בדים ובתי מרחצאות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מגדלות</span> ושובכין ובורות ושיחין ומערות ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> אשר בעיר יכול שאני מרבה אף השדות ת``ל בית דברי רבי יהודה ר``מ אומר בית אין לי אלא בית מנין לרבות בתי בדים ובתי מרחצאות ומגדלות ושובכין ובורות שיחין ומערות ואפילו שדות ת``ל אשר בעיר ואלא הא כתיב בית אמר רב חסדא אמר רב קטינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חולסית</span> ומצולה איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והתניא</span> חולסית ומצולה ר``מ אומר כבתים ר' יהודה אומר כשדות:  בית הבנוי בחומה ר' יהודה אומר אינו כבתי ערי חומה [וכו']:  אמר רבי יוחנן ושניהם מקרא אחד דרשו<span class='tlm-sfr' data-chp='0602' data-rgl=''> יהושוע ב </span> ותורידם בחבל בעד החלון כי ביתה בקיר החומה ובחומה היא יושבת <ר``מ> [ר' שמעון] סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כפשטיה דקרא</span> ור' יהודה סבר בחומה היא יושבת ולא בעיר חומה


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,א משנה
pgu: לב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  עיר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שגגותיה חומתה</span> ושאינה מוקפת חומה מימות יהושע בן נון אינה כבתי ערי חומה ואלו הן בתי ערי חומה שלש חצרות של שני בתים מוקפת חומה מימות יהושע בן נון כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קצרה</span> הישנה של ציפורי וחקרה של גוש חלב ויודפת הישנה וגמלא וגדוד וחדיד ואונה וירושלים וכן כיוצא בהן


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר חומה ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שור איגר</span> סביב פרט לטבריה שימה חומתה רבי אליעזר בר יוסי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> אשר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לוא חומה</span> אע``פ שאין לו עכשיו והיה לו קודם לכן:  ואלו הן בתי ערי חומה כו':  תנא גמלא בגליל וגדוד בעבר הירדן וחדיד ואונה וירושלים ביהודה מאי קאמ


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לב,ב גמרא
pgu: לב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר אביי הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד גמלא</span> בגליל עד גדוד בעבר הירדן וחדיד ואונו וירושלים ביהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רבא אמר</span> גמלא בגליל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאפוקי</span> גמלא דשאר ארצות גדוד בעבר הירדן לאפוקי גדוד דשאר ארצות אינך דלא איכא דכותייהו לא איצטריך ליה וירושלים מי מיחלט בה והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עשרה דברים</span> נאמרו בירושלים אין הבית חלוט בה אמר רבי יוחנן כירושלים דמוקפת חומה מימות יהושע בן נון ולא כירושלים דאילו ירושלים אין הבית חלוט בה ואילו הכא הבית חלוט בהן רב אשי אמר לאו אמר רב יוסף תרי קדש הוו ה``נ תרי ירושלים הוו תניא ר' ישמעאל בר' יוסי למה מנו חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>את אלו</span> שכשעלו בני הגולה מצאו אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וקידשום</span> אבל ראשונות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בטלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משבטלה קדושת הארץ</span> קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קדושה ראשונה</span> קידשה לשעתה ולא קידשה לעתיד לבא ורמינהי א``ר ישמעאל בר' יוסי וכי אלו בלבד היו והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0503' data-rgl=''> דברים ג </span> ששים עיר כל חבל ארגוב כל אלה ערים בצורות אלא למה מנו חכמים את אלו שכשעלו בני הגולה מצאו אלו וקידשום קידשום הא אמרינן דלא צריך לקדושינהו אלא מנאום ולא אלו בלבד אלא כל שתעלה לך מסורת בידך מאבותיך שמוקפת חומה מימות יהושע בן נון כל מצות הללו נוהגות בה מפני שקדושה ראשונה קידשה לשעתה וקידשה לעתיד לבא איבעית אימא תרי תנאי ואליבא דר' ישמעאל ואיבעית אימא חד מינייהו ר' אלעזר בר יוסי אמרה דתניא ר``א בר יוסי אומר אשר לוא חומה אע``פ שאין לו עכשיו והיה לו קודם לכן מאי טעמא דמ``ד קדושה ראשונה קידשה לשעתה ולא קידשה לעתיד לבא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35b08' data-rgl=''> נחמיה ח </span> ויעשו בני הגולה השבים מן השבי סוכות וישבו בסוכות כי לא עשו מימי יהושע בן נון כן בני ישראל וגו' ותהי שמחה גדולה מאד אפשר בא דוד ולא עשו סוכות עד שבא עזרא אלא מקיש ביאתם בימי עזרא לביאתם בימי יהושע מה ביאתם בימי יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מנו שמיטין</span> ויובלות וקדשו ערי חומה אף ביאתן בימי עזרא מנו שמיטין ויובלות וקדשו ערי חומה ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0530' data-rgl=''> דברים ל </span> והביאך ה' אלהיך אל הארץ אשר ירשו אבותיך וירשתה מקיש ירושתך לירושת אבותיך מה ירושת אבותיך בחידוש כל דברים הללו אף ירושתך בחידוש כל דברים הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואידך</span> דבעי רחמי על יצר דעבודה זרה ובטליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואגין זכותא</span> עלייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כי סוכה</span> והיינו דקא קפיד קרא עילויה דיהושע דבכל דוכתא כתיב יהושע והכא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35b08' data-rgl=''> נחמיה ח </span> ישוע בשלמא משה לא בעא רחמי דלא הוה זכותא דארץ ישראל אלא יהושע דהוה ליה זכותא דארץ ישראל אמאי לא ליבעי רחמי והא כתיב אשר ירשו אבותיך וירשתה הכי קאמר כיון דירשו אבותיך ירשת את ומי מנו שמיטין ויובלות השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משגלו שבט ראובן</span> ושבט גד וחצי שבט מנשה בטלו יובלות עזרא דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='35a02' data-rgl=''> עזרא ב </span> כל הקהל כאחד ארבע רבוא אלפים ושש מאות וששים הוה מני דתניא משגלו שבט ראובן ושבט גד וחצי שבט המנשה בטלו יובלות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וקראתם דרור בארץ לכל יושביה בזמן שכל יושביה עליה ולא בזמן שגלו מקצתן יכול היו עליה והן מעורבין שבט בנימין ביהודה ושבט יהודה בבנימין יהא יובל נוהג תלמוד לומר לכל יושביה בזמן שיושביה כתיקונן ולא בזמן שהן מעורבין א``ר נחמן בר יצחק מנו יובלות לקדש שמיטי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,א גמרא
pgu: לג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הניחא לרבנן</span> דאמרי שנת חמשים אינה מן המנין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא לרבי יהודה דאמר שנת חמשים</span> עולה לכאן ולכאן למה לי בשמיטין סגיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודאי</span> דלא כרבי יהודה ולא מנו שמיטין ויובלות והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1134' data-rgl=''> ירמיהו לד </span> מקץ שבע שנים תשלחו איש את אחיו העברי אשר ימכר לך והוינן בהו מקץ שבע שנים והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> ועבדך שש שנים ואמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שש לנמכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ושבע לנרצע</span> ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בתוכחה כתיב</span> וקאמר נביא השלחתם והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1134' data-rgl=''> ירמיהו לד </span> וישמעו וישלחו אלא אמר ר' יוחנן ירמיה החזירן ויאשיה בן אמון מלך עליהן ומנא לן דהדור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='1207' data-rgl=''> יחזקאל ז </span> כי המוכר אל הממכר לא ישוב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אפשר יובל בטל</span> ונביא מתנבא עליו שיבטל אלא מלמד שהחזירן ירמיה ומנלן דיאשיה מלך עליהן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09b23' data-rgl=''> מלכים ב כג </span> ויאמר מה הציון הלז אשר אני רואה ויאמרו אליו אנשי העיר הקבר איש האלהים אשר בא מיהודה ויקרא את הדברים על המזבח בית אל וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מה טיבו של יאשיהו בבית אל</span> אלא כשהחזירן ירמיהו יאשיהו מלך עליהם רב נחמן בר יצחק אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1306' data-rgl=''> הושע ו </span> גם יהודה שת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קציר</span> לך בשובי שבות עמי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,א משנה
pgu: לג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בתי החצרים</span> נותנין להם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כח יפה</span> שבבתי ערי חומה וכח יפה שבשדות ונגאלין מיד וכל שנים עשר חדש כבתים ויוצאין ביובל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובגרעון כסף</span></span> כשדות


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,א גמרא
pgu: לג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>על שדה הארץ יחשב</span> הקישו הכתוב לשדה אחוזה מה שדה אחוזה יוצא ביובל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובגרעון כסף</span></span> אף <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בתי החצרים</span> יוצאין ביובל ובגרעון כסף אי מה שדה אחוזה אינה נגאלת בפחות משתי שנים אף בתי החצרים אינם נגאלים פחות משתי שנים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולה תהיה לו מיד הואיל ונתת להם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כח יפה</span> שבשדות וכח שדה שבבתים יכול לא יצאו ביובל ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>וביובל יצא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאי קאמר</span> אמר רב הונא לא נצרכא אלא למקדיש בית בבתי החצרים וגאלו אחר מיד הקדש ופגע בו יובל בשנה שניה למאי מדמית ליה אי לבתי ערי חומה מדמית ליה איחליט ליה ללוקח אי לשדה אחוזה מדמית <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לכהנים נפקא</span> להכי אצטריך וביובל יצא מתקיף לה רב זעירא מאי איריא גאלו אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אפילו לא גאלו</span> נמי א``ל אביי שלא יאמרו הקדש יוצא בלא פדיון מנלן מבן לוי מה בן לוי שיפה כחו בממכרו הורע כחו בהקדשו ישראל שהורע כחו בממכרו אין דין שהורע כחו בהקדשו והתם מנלן דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ויצא ממכר</span> שומע אני אפילו עבדיו מטלטליו ושטריו ת``ל בית ועיר אחוזתו מה ת``ל ממכר ממכריו יוצא בחנם ואין הקדש יוצא בחנם אלא בפדיון ופליגא דר' אושעיא דא``ר אושעיא הכל היו בכלל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ונתן הכסף וקם לו כשפרט הכתוב בשדה אחוזה<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה השדה בצאתו ביובל קדש לה' שדה הוא דפרק ליה ונפקא לכהנים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אבל הנך</span> כדקיימי קיימי וביובל יצא למה לי אמר רב פפא לא נצרכא אלא למוכר בית בבתי החצרים ופגע בו יובל בשנה שניה למאי מדמית ליה אי לבתי ערי חומה מדמית ליה איחלט ליה ללוקח אי לשדה אחוזה מדמית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>השלמה בעי</span> להכי אצטריך וביובל יצא תניא כוותיה דרב הונא ותיובתא דרבי אושעיא המקדיש בית בבתי החצרים הרי זה גואל מיד <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>וגואלו לעולם</span> גאלו אחר מיד הקדש הגיע יובל ולא נגאל חוזר לבעלים ביובל


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר ממשמע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> בתי החצרים איני יודע שאין להם חומה מה ת``ל אשר אין להם חומה אף על פי שיש להם חומה כמי שאין להם חומה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכמה</span> בתים שנים חצירות שנים שתי חצירות של שני בתים ואימא בית וחצר אם כן ליכתוב רחמנא חצרים וכי תימא אי כתב רחמנא חצרים חצר בלא בית משמע ההוא קרפף איקרי


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,ב משנה
pgu: לג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ישראל שירש אבי אמו לוי אינו גואל כסדר הזה וכן לוי שירש את אבי אמו ישראל אינו גואל כסדר הזה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> כי בתי ערי הלוים היא אחוזתם עד שיהא לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וערי הלוים</span> דברי רבי וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין דברים הללו</span> אמורים אלא בערי הלוים


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואלא כמאן כבן לוי והדר תני עד שיהא לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וערי הלוים</span> אימא אינו גואל אלא כסדר הזה עד שיהא לוי וערי הלוים דברי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשלמא ערי הלוים</span> דכתיב כי בתי ערי הלוים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא לוי מנלן</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואשר יגאל מן הלוים</span> תניא ואשר יגאל מן הלוים יכול לוי מישראל יגאל שזה יפה כחו וזה הורע כחו אבל לוי מלוי לא שזה יפה כחו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וזה יפה כחו</span> תלמוד לומר מן הלוים מן הלוים ולא כל הלוים פרט לבן לוי ממזר ונתין וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין דברים הללו</span> אמורים אלא בערי הלוים אבל עד שיהא לוי לא אמרינן


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,ב משנה
pgu: לג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אין עושין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שדה מגרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולא מגרש שדה</span> ולא מגרש עיר ולא עיר מגרש אמר רבי אלעזר במה דברים אמורים בערי הלוים אבל בערי ישראל עושין שדה מגרש <ולא> מגרש שדה מגרש עיר ולא עיר מגרש שלא יחריבו את ערי ישראל הכהנים והלוים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מוכרין לעולם</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גואלין לעולם</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולת עולם תהיה ללוים


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי אלעזר במה דברים אמורים בערי הלוים אבל בערי ישראל עושין וכו' דכולי עלמא מיהא בדלוים לא משנינן מנא הני מילי אמר רבי אלעזר דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שדה מגרש</span> עריהם לא ימכר מאי לא ימכר אילימא לא ימכר כלל והא מדכתיב גאולת עולם תהיה ללוים מכלל דמזבני אלא מאי לא ימכר לא ישנה:  הכהנים והלוים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מוכרין לעולם</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גואלין לעולם</span>:  ת``ר גאולת עולם תהיה ללוים מה ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לפי שנאמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> במספר שני תבואות ימכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יכול אף זה</span> כן תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> גאולת עולם תהיה ללוים לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה השדה בצאתו ביובל קודש לה' יכול אף זה כן ת``ל גאולת עולם תהיה ללוים לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> וקם הבית אשר בעיר אשר לו חומה לצמיתות יכול אף זה כן ת``ל גאולת עולם תהיה ללוים בשלמא הני תרתי לחיי אלא בתי ערי חומה ללוים מי אית להו והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ערים הללו</span> אין עושין אותן לא כפרים קטנים <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולא כרכים גדולים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אלא עיירות בינוניות</span> אמר רב כהנא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כאן שהוקף ולבסוף ישב</span> כאן שישב ולבסוף הוקף <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>וכי האי גוונא</span> מי הויא חומה והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> ואיש כי ימכר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>בית מושב עיר חומה</span> שהוקף ולבסוף ישב ולא שישב ולבסוף הוקף <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>יכול אפילו הקיפוה ישראל</span> נאמר כאן חומה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ונאמר להלן חומה</span> מה להלן <עובדי כוכבים> {גוים} אף כאן <עובדי כוכבים> {גוים} יכול אפילו הקיפוה <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לאחר מכן</span> נאמר להלן חומה ונאמר כאן חומה מה להלן <עובדי כוכבים> {גוים} קודם לכן אף כאן <עובדי כוכבים> {גוים} קודם לכן תרגמה רב יוסף בריה דרב סלא חסידא קמיה דרב פפא כגון שנפלו לה


id: 5509
lvr: 55
prk: 09
nru: דף לד,א גמרא
pgu: לד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הן ומגרשיהן</span> הן ומגרש למיסתרינהו קיימי אמר רב אשי איצטריך סד``א אדמסתתרי מסתתרי אי מיזדבני ליחלטו קמ``ל תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו מה ת``ל מנין לכהן שהקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שדה חרמו</span> שלא יאמר הואיל ויוצא לכהנים והרי היא תחת ידי תהא שלי ודין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בשל אחרים אני זוכה</span> בשל עצמי לא כ``ש ת``ל והיה השדה בצאתו ביובל קודש לה' כשדה החרם וכי מה למדנו משדה החרם מעתה ה``ז בא ללמד ונמצא למד מקיש שדה חרמו לשדה אחוזה של ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה שדה אחוזה של ישראל</span> יוצא מתחת ידו ומתחלקת לכהנים אף שדה חרמו יוצא מתחת ידו ומתחלקת לאחיו הכהנים אמר מר בשל אחרים אני זוכה מי דמי התם זוכה בעלמא הכא קא שקיל ליה אמר רמי בר חמא איצטריך ס``ד אמינא הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl=''> במדבר ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואיש את קדשיו לו יהיו</span> הא נמי כי קדשיו דמיא מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קדשיו לאו ברשותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכא ברשותו</span> אלא אמר רב נחמן איצטריך סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=''> ויקרא כה </span> כי אחוזת עולם הוא להם הא נמי אחוזתו היא קמ``ל אחוזתו אחוזתו אין חרמו לא:
<BR


