# bavli

id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בגילא דחיטתא</span> אמר רב שיזבי הני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אווזי דידן</span> כעוף של מים דמיין:  נפלה לאור:  אמר רבי יוחנן משום רבי יוסי בן יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שיעור ירוקתן</span> כשיעור נקובתן מה נקובתן במשהו אף ירוקתן במשהו בעא מיניה רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי מריב``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הוריקה כבד כנגד בני מעיים</span> מהו אמר ליה טרפה ולא יהא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא ניטלה</span> אמר רבא כיון שהוריקה כבד כנגד בני מעיים בידוע שנפלה לאור ונחמרו בני מעיים וטרפה:  ריב``ל הויא ליה ההיא תרנגולת שדריה לקמיה דר' אלעזר הקפר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בריבי</span> א``ל ירוקין הוו ואכשרה והאנן תנן ירוקין פסולין לא אמרו ירוקין פסולין אלא בקורקבן בלב ובכבד תניא נמי הכי באלו בני מעיים אמרו בקורקבן בלב ובכבד רבי יצחק בר יוסף הוה ליה ההוא תרנגולתא שדרה לקמיה דרבי אבהו וא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אדומין הוו</span> וטרפה והאנן תנן אדומין כשרים אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אדומין שהוריקו</span> וירוקין שהאדימו טרפה לא אמרו אדומין כשרים אלא בלב בקורקבן ובכבד אמר רב שמואל בר חייא אמר רבי מני אדומין שהוריקו ושלקן וחזרו והאדימו כשרין מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קוטרא עייל בהו</span> אמר רב נחמן בר יצחק אף אנן נאמר אדומין שלא הוריקו ושלקן והוריקו טרפה מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איגלאי בהתייהו</span> אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הלכך</span> לא ליכול אינש אלא בשלקא ולא היא אחזוקי ריעותא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא מחזקינן</span>:  דרסה וטרפה בכותל:  א``ר אלעזר בן אנטיגנוס משום רבי אלעזר בר' ינאי אחת זו ואחת זו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>צריכה בדיקה</span>


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נו,ב משנה
pgu: נו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ואלו כשרות בעוף ניקבה הגרגרת או שנסדקה הכתה חולדה על ראשה מקום שאינו עושה אותה טרפה ניקב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הזפק</span> רבי אומר אפילו ניטל יצאו בני מעיה ולא ניקבו נשתברו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גפיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נשתברו רגליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נמרטו כנפיה</span> רבי יהודה אומר אם נטלה הנוצה פסולה


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מעשה ברבי סימאי ורבי צדוק שהלכו לעבר שנה בלוד <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ושבתו באונו</span> והורו בטרפחת כרבי בזפק <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איבעיא להו</span> הורו בטרפחת לאיסורא כרבי בזפק להתירא או דילמא הורו בטרפחת להתירא כרבי בזפק אבל כרבי בזפק לא סבירא להו תיקו אמר רבה ואיתימא רבי יהושע בן לוי גגו של זפק נידון כוושט היכא אמר רב ביבי בר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כל ש<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נמתח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>עמו</span></span>:  יצאו בני מעיה:  אמר רבי שמואל בר רב יצחק לא שנו אלא שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>היפך בהן</span> אבל היפך בהן טרפה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl=''> דברים לב </span> הוא עשך ויכוננך מלמד שברא הקב``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כונניות</span> באדם שאם נהפך אחת מהן אינו יכול לחיות תניא היה רבי מאיר אומר הוא עשך ויכוננך כרכא דכולה ביה ממנו כהניו ממנו נביאיו ממנו שריו ממנו מלכיו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2310' data-rgl=''> זכריה י </span> ממנו פנה ממנו יתד וגו' ההוא ארמאה דחזייה לההוא גברא דנפל מאיגרא לארעא פקעיה כרסיה ונפוק <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מעייניה</span> אתייה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לבריה</span> ושחטיה קמי


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נז,א גמרא
pgu: נז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באחוזת עינים</span> אינג<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יד</span> ואיתנח עול למעייניה וחייטיה לכרסיה:  נשתברו רגליה:  ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צנא</span> דאינקורי דאתיא לקמיה דרבא בדקיה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ב<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צומת הגידין</span></span> ואכשריה אמר רב יהודה אמר רב שמוטת יד בבהמה כשרה <<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שמוטת ירך</span> בבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טרפה</span>> שמוטת ירך בעוף טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמוטת גף</span> בעוף טרפה חיישינן שמא ניקבה הריאה ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תיבדק</span> וכן אמר ר' יוחנן תיבדק חזקיה אמר אין ריאה לעוף ור' יוחנן אמר יש לו וישנה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כעלה של וורד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בין אגפים</span> מאי אין ריאה לעוף אילימא דלית ליה כלל והא קא חזינא דאית ליה אלא דלא מיטריף ביה והתני לוי טרפות שמנו חכמים בבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כנגדן בעוף</span> יתר עליהן עוף נשבר העצם אע``פ שלא ניקב קרום של מוח אלא אין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא לינפל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא ליחמר</span> מ``ט אמר רב חנה הואיל ורוב צלעותיה מגינות עליה והא מדא``ר יוחנן יש לו וישנה כעלה של וורד בין אגפיים מכלל דחזקיה סבר דלית ליה אלא אמרי במערבא משמיה דר' יוסי ברבי חנינא מדבריו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>של בריבי</span> ניכר שאינו בקי בתרנגולין אמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שמוטת ירך בעוף כשר</span>ה א``ל רבה בר רב הונא לרב הונא והא רבנן דאתו מפומבדיתא אמרו רב יהודה משמיה דרב אמר שמוטת ירך בעוף טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמר ליה</span></span> ברי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נהרא נהרא ופשטיה</span> אזל רבי אבא אשכחיה לרב ירמיה בר אבא דקא בדיק בצומת הגידין אמר ליה למה ליה למר כולי האי והא רב הונא אמר רב שמוטת ירך בעוף כשרה אמר ליה אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מתניתין ידענא</span> בהמה שנחתכו רגליה מן הארכובה ולמטה כשרה מן הארכובה ולמעלה פסולה וכן שניטל צומת הגידין ואמר רב עלה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וכן בעוף</span> אי הכי קשיא דרב אדרב אישתיק אמר ליה דלמא שני לה בין שמוטה לחתוכה א``ל ואת מפרשת שמעתתיה דרב בפירוש אמר רב שמוטה כשר' חתוכה פסולה ואל תתמה שהרי חותכה מכאן ומתה חותכה מכאן וחיתה כי סליק ר' אבא אשכחיה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רבי זירא</span> דיתיב וקאמר אמר רב הונא אמר רב שמוטת ירך בעוף טרפה אמר ליה חיי דמר מיומא דסליק מר להכ


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נז,ב גמרא
pgu: נז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוה לן פתחון פה קמיה דרב הונא</span> ושאילניה ואמר לן שמוטת ירך בעוף כשירה ואשכחתיה נמי לרבי ירמיה בר אבא דיתיב וקא בדיק בצומת הגידין ואקשי ליה לא סבר לה מר הא דאמר רב הונא אמר רב שמוטת ירך בעוף כשרה א``ל אנא מתניתין ידענא בהמה שנחתכו רגליה מן הארכובה ולמטה כשרה מן הארכובה ולמעלה פסולה וכן שניטל צומת הגידין ואמר רב עלה וכן בעוף ואמרי ליה אי הכי קשיא דרב אדרב אישתיק ואקשי ליה ודלמא שני ליה לרב בין שמוטה לחתוכה ואמר לי ואת מפרשת שמעתיה דרב בפירוש אמר רב שמוטה כשרה חתוכה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואת מה בידך</span> הכי אמר רב חייא בר אשי אמר רב שמוטת ירך בעוף טרפה וכן אמר ר' יעקב בר אידי א``ר יוחנן שמוטת ירך בעוף טרפה ואמר ר' יעקב בר אידי אילמלי הוה רבי יוחנן באתרא דאורו בה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חברוותא</span> להתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא פרכיס</span> דאמר רבי חנינא אמר רבי שמוטת ירך בעוף כשרה ותרנגולת היתה לו לרבי חנינא שנשמטה ירך שלה והביאה לפני רבי והתירה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומלחה רבי חנינא</span> והוה מורי בה הלכה לתלמידים זה התיר לי רבי זה התיר לי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולית הלכתא ככל הני</span> שמעתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא כי הא</span> דשאל רבי יוסי בן נהוראי את ר' יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קדירת קנה</span> בכמה אמר לו משנה שלמה שנינו עד כאיסר האיטלקי אמר לו והלא רחל אחת היתה בשכונתנו שנקדר קנה שלה ועשו לה קרומין של קנה וחיתה אמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ועל דא את סמיך</span> והלא הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רווחת</span> בישראל שמוטת ירך בעוף טרפה ותרנגולת היתה לו לרבי שמעון בן חלפתא שנשמטה ירך שלה ועשו לה שפופרת של קנה וחיתה אלא מאי אית לך למימר תוך י``ב חדש הוה הכא נמי תוך י``ב חדש הוה אמרו עליו על רבי שמעון בן חלפתא שעסקן בדברים היה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והיה עושה דבר</span> להוציא מלבו של רבי יהודה שהיה רבי יהודה אומר אם ניטלה הנוצה פסולה ותרנגולת היתה לו לרבי שמעון בן חלפתא שניטלה נוצה שלה והניחה בתנור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וטלה עליה במטלית של טרסיים</span> וגידלה כנפיים האחרונים יותר מן הראשונים ודלמא קסבר רבי יהודה טרפה משבחת אם כן במידי דמיטרפא בה הגדילה כנפיים האחרונים יותר מן הראשונים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי עסקן</span> בדברים א``ר משרשיא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2806' data-rgl=''> משלי ו </span> לך אל נמלה עצל ראה דרכיה וחכם אשר אין לה קצין שוטר ומושל תכין בקיץ לחמה אמר איזיל איחזי אי ודאי הוא דלית להו מלכא אזל בתקופת תמוז פרסיה לגלימיה אקינא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דשומשמני</span> נפק אתא חד מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אתנח ביה סימנא</span> על אמר להו נפל טולא נפקו ואתו דלייה לגלימיה נפל שמשא נפלו עליה וקטליה אמר שמע מינה לית להו מלכא דאי אית להו הרמנא דמלכא לא ליבעו א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי ודלמא מלכא הוה בהדייהו א``נ הרמנא דמלכא הוו נקיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אי נמי בין מלכא למלכא הוה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0717' data-rgl=''> שופטים יז </span> בימים ההם אין מלך בישראל איש הישר בעיניו יעשה אלא סמוך אהימנותא דשלמה אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סימן</span> לטרפה י``ב חדש מיתיבי סימן לטרפה כל שאינה יולדת רשב``ג אומר משבחת והולכת בידוע שהיא כשרה מתנוונה והולכת בידוע שהיא טרפה רבי אומר סימן לטרפה שלשים יום אמרו לו והלא הרבה מתקיימות שתים שלש שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>תנאי היא</span> דתניא ובגלגלת <עד> שיש בה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נקב אחד ארוך</span> אפילו נקבים הרבה מצטרפים למלא מקדח א``ר יוסי בן המשולם מעשה בענבול באחד שנפחתה גלגלתו ועשו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>חידוק של קרויה</span> וחיה אמר לו ר' שמעון בן אלעזר משם ראיה ימות החמה היה וכיון שעברו עליו ימות הצנה מיד מת אמר רב אחא בר יעקב הלכה טרפה יולדת ומשבחת אמר אמימר הני ביעי דטרפ


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נח,א גמרא
pgu: נח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שיחלא קמא אסירא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מכאן ואילך</span> הוה ליה זה וזה גורם ומותר איתיביה רב אשי לאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושוין</span> בביצת טריפה ש<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסורה</span> מפני ש<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גדלה</span> באיסור התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בדספנא מארעא</span> ולישני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשיחלא קמא</span> אם כן גדלה גמרה מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא הא דתנן</span> ולד טרפה ר' אליעזר אומר לא יקרב לגבי מזבח ור' יהושע אומר יקרב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>במאי קא מיפלגי</span></span> בשנטרפה ולבסוף עיברה ר' אליעזר סבר זה וזה גורם אסור ורבי יהושע סבר זה וזה גורם מותר אי הכי אדמיפלגי לגבוה ליפלגו להדיוט להודיעך כחו דר' יהושע דאפילו לגבוה נמי שרי וליפלגו להדיוט להודיעך כחו דרבי אליעזר דאפילו להדיוט נמי אסור כח דהיתרא עדיף ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומודים</span> בביצת טרפה שאסורה בדספנא מארעא דחד גורם הוא רב אחא סבר לה כרב אחא בר יעקב ומתני לה לדאמימר כדאמרן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רבינא לא סבר לה</span> כדרב אחא בר יעקב ומתני לה לדאמימר בהאי לישנא אמר אמימר הני ביעי דספק טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דשיחלא קמא</span> משהינן להו אי הדרה וטענה שריין ואי לא אסירן איתיביה רב אשי לאמימר ומודים בביצת טרפה שאסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מפני שגדלה באיסור</span> אמר ליה התם בדשיחלא קמא אם כן גדלה גמרה מבעי ליה תני גמרה אלא הא דתנן ולד טרפה ר' אליעזר אומר לא יקרב לגבי מזבח ר' יהושע אומר יקרב במאי קא מיפלגי כשעיברה ולבסוף נטרפה רבי אליעזר סבר עובר ירך אמו הוא ור' יהושע סבר עובר לאו ירך אמו הוא אי הכי אדמיפלגי לגבוה ליפלגו להדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>להודיעך כחו דרבי יהושע</span> וליפלגו בהדיוט להודיעך כחו דרבי אליעזר כח דהיתירא עדיף ליה ומודים ודאי בביצת טריפה שאסורה בדשיחלא קמא מאי טעמא גופה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והלכתא בזכר</span> כל שנים עשר חדש בנקבה כל שאינה יולדת אמר רב הונא כל בריה שאין בו עצם אינו מתקיים י``ב חדש אמר רב פפא שמע מינה מדרב הונא הא דאמר שמואל קישות שהתליע באיביה אסור


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הני תמרי דכדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לבתר תריסר ירחי שתא שריין</span> אמר רב לית <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בקא</span> בר יומא ולית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דידבא</span> בת שתא אמר ליה רב פפא לאביי והא אמרי אינשי שב שני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אימרא</span> בקתא מבקא דאמרה ליה חזיתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לבר מחוזא</span> דסחא במיא וסליק ואיכרך בסדינין ואותיבת עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומצת מיניה</span> ולא הודעת לי א``ל וליטעמיך הא דאמרי אינשי שיתין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מני</span> פרזלא תלו ליה לבקא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בקורנסיה</span> מי איכא איהו גופיה כמה הוי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>במני דידהו</span> הכא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשני דידהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תנן התם</span> בהמה בעלת ה' רגלים או שאין לה אלא שלש ה``ז מום אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא שחסר ויתר ביד</span> אבל חסר ויתר ברגל טרפה נמי הויא מאי טעמא כל יתר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כנטול דמי</span> ההיא חיותא דהוה לה תרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>סניא דיבי</span> אייתוה לרבינא וטרפה מדרב הונא ואי שפכן להדדי כשרה ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>גובתא</span> דהוה נפקא מבי כסי להובלילא סבר רב אשי למיטרפה א``ל רב הונא מר בר חייא לרב אשי כל הני חיוי ברייתא הכי אית להו ההוא גובתא דהוה מעברא מבי כסי לכרסא סבר מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לאכשורה</span> אמר ליה רב אושעיא אטו כולהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בחדא מחיתא מחתינהו</span> היכא דאתמר אתמר היכא דלא אתמר לא אתמר העיד נתן בר שילא רב טבחיא דציפורי לפני רבי על שני בני מעים היוצאין מן הבהמה כאחד שהיא טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וכנגדן בעוף כשרה</span> במה דברים אמורים שיוצאין בשני מקומות אבל יוצאין במקום אחד וכלין עד כאצבע כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>פליגי בה</span> רב אמי ורב אסי חד אמר הוא דהדרי וערבי וחד אמר אע``ג דלא הדרי וערבי בשלמא למאן דאמר הוא דהדרי וערבי היינו דקתני עד כאצבע אלא למאן דאמר אע``ג דלא הדרי וערבי מאי עד כאצבע עד כאצבע <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מלמטה</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ר' יהודה</span> אומר אם ניטלה הנוצה פסולה:  אמר רבי יוחנן ר' יהודה ור' ישמעאל אמרו דבר אחד ר' יהודה הא דאמרן ר' ישמעאל דתנן רבי ישמעאל אומר הנוצה מצטרפת אמר רבא דילמא לא היא עד כאן לא קאמר ר' יהודה הכא אלא לענין טרפה דליכא מידי דמגין עליה אבל לענין איפגולי כרבנן סבירא ליה ועד כאן לא קאמר רבי ישמעאל התם אלא לענין איפגולי אבל לענין טרפה אגוני <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לא מגין</span>


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נח,ב משנה
pgu: נח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אחוזת הדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>והמעושנת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>והמצוננת</span> ושאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>הרדופני</span> ושאכלה צואת תרנגולים או ששתת <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מים הרעים</span> כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>אכלה סם המות</span> או שהכישה נחש מותרת משום טרפה ואסורה משום סכנת נפשות


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר שמואל הלעיטה חלתית טרפה מ``ט דמינקבה להו למעיינה מתיב רב שיזבי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אחוזת הדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>והמעושנת</span> ושאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>הרדופני</span> ושאכלה צואת תרנגולים ושתת <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מים הרעים</span> הלעיטה תיעה חלתית ופלפלין <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>אכלה סם המות</span> כשרה הכישה נחש או שנשכה <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>כלב שוטה</span> מותרת משום טרפה ואסורה משום סכנת נפשות <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>קשיא חלתית</span> אחלתית קשיא סם המות אסם המות חלתית אחלתית לא קשיא כאן בעלין כאן בקרטין סם המות אסם המות לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>הא דידה</span> הא דאדם סם המות דבהמה היינו הרדופני תרי גווני סם המות מאי תיעה אמר רב יהוד


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עיקרא דמרירתא</span> אמר רב יהודה האי מאן דאכל תלתא תקלי חלתית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אליבא ריקנא</span> מישתלח משכיה אמר ר' אבהו בדידי הוה עובדא ואכלי חד תקלא חלתיתא ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דיתבי במיא</span> מישתלח משכאי וקיימתי בעצמי<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl=''> קוהלת ז </span> החכמה תחיה בעליה אמר רב יוסף האי מאן דאכיל שיתסרי ביעי וארבעי אמגוזי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שב בוטיתא דפרחי</span> ושתי רביעתא דדובשא בתקופת תמוז אליבא ריקנא מתעקר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תליא דליביה</span> ההוא בר טביא דאתא לבי ריש גלותא דהוה מפסק כרען בתרייתא בדקיה רב ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צומת הגידין</span> ואכשריה סבר למיכל מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>באומצא</span> א``ל שמואל לא חייש מר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לניקורי</span> א``ל מאי תקנתא נותביה בתנורא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאיהו בדיק נפשיה</span> אותביה נפל תילחי תילחי קרי שמואל עליה דרב<span class='tlm-sfr' data-chp='2812' data-rgl=''> משלי יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא יאונה לצדיק</span> כל און קרי רב עליה דשמואל<span class='tlm-sfr' data-chp='3404' data-rgl=''> דנייאל ד </span> כל רז לא אנס לך


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נט,א משנה
pgu: נט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>סימני בהמה וחיה</span> נאמרו מן התורה וסימני העוף לא נאמרו אבל אמרו חכמים כל עוף <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הדורס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טמא</span> כל שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אצבע יתירה</span> וזפק וקורקבנו נקלף טהור ר' אלעזר בר' צדוק אומר כל עוף החולק את רגליו טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובחגבים</span> כל שיש לו ארבע רגלים וארבע כנפים וקרצולים וכנפיו חופין את רובו רבי יוסי אומר ושמו חגב ובדגים כל שיש לו סנפיר וקשקשת רבי יהודה אומר שני קשקשין וסנפיר אחד ואלו הן קשקשין הקבועין בו וסנפירים הפורח בהן


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן אלו הן סימני בהמה<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> כל בהמה מפרסת פרסה וגו' כל בהמה שמעלת גרה בידוע שאין לה שינים למעלה וטהורה וכללא הוא והרי גמל דמעלה גרה הוא ואין לו שינים למעלה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טמא</span> גמל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ניבי</span> אית ליה והרי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בן גמל</span> דניבי נמי לית ליה ותו הרי שפן וארנבת דמעלת גרה הן ויש להן שינים למעלה וטמאין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ועוד שינים מי כתיבי</span> באורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אלא הכי קאמר כל בהמה שאין לה שינים</span> למעלה בידוע שהיא מעלת גרה ומפרסת פרסה וטהורה וליבדוק בפרסותיה כגון שהיו פרסותיה חתוכות וכדרב חסדא דאמר רב חסדא היה מהלך במדבר ומצא בהמה שפרסותיה חתוכות בודק בפיה אם אין לה שינים למעלה בידוע שהיא טהורה אם לאו בידוע שהיא טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ובלבד שיכיר</span> גמל גמל ניבי אית ליה אלא ובלבד שיכיר בן גמל לאו אמרת איכא בן גמל איכא נמי מינא אחרינא דדמי לבן גמל לא ס``ד דתני דבי ר' ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> ואת הגמל כי מעלה גרה הוא שליט בעולמו יודע שאין לך דבר מעלה גרה וטמא אלא גמל לפיכך פרט בו הכתוב הוא ואמר רב חסדא היה מהלך בדרך ומצא בהמה שפיה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>גמום</span> בודק בפרסותיה אם פרסותיה סדוקות בידוע שהיא טהורה אם לאו בידוע שהיא טמאה ובלבד שיכיר חזיר לאו אמרת איכא חזיר איכא נמי מינא אחרינא דדמיא לחזיר לא ס``ד דתנא דבי ר' ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> ואת החזיר כי מפריס פרסה הוא שליט בעולמו יודע שאין לך דבר שמפריס פרסה וטמא אלא חזיר לפיכך פרט בו הכתוב הוא ואמר רב חסדא היה מהלך במדבר ומצא בהמה שפיה גמום ופרסותיה חתוכות <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בודק בבשרה</span> אם מהלך שתי וערב בידוע שהיא טהורה ואם לאו בידוע שהיא טמאה ובלבד שיכיר ערוד לאו אמרת איכא ערוד איכא נמי מינא אחרינא דדמיא לערוד גמירי דליכא והיכא בודק אמר אביי ואיתימא רב חסדא בכנפי העוקץ:  סימני חיה:  ת``ר אלו הן סימני חיה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>חיה בכלל בהמה היא לסימנין</span> אמר רבי זיר


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>להתיר חלבה</span> והכי קאמר אלו הן סימני חיה שחלבה מותר כל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שיש לה קרנים</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>טלפים</span> רבי דוסא אומר יש לה קרנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי אתה צריך לחזור</span> על טלפים יש לה טלפים צריך אתה לחזור על קרנים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קרש</span></span> אע``פ שאין לו אלא קרן אחת מותר כללא הוא והרי עז דיש לו קרנים וטלפים וחלבו אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כרוכות</span> בעינן והרי שור דכרוכות וחלבו אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חרוקות</span> בעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והרי עז דחרוקות</span> וחלבו אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מפוצלות</span> בעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והרי צבי דאין מפוצלות</span> וחלבו מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חדורות</span> בעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הלכך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היכא דמיפצלא לא דינא ולא דיינא</span> היכא דלא מיפצלא בעינן כרוכות חדורות וחרוקות והוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דמיבלע חירקייהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והיינו ספיקא דעיזא כרכוז</span> ההיא עיזא כרכוז דהואי בי ריש גלותא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דעקור מלא צנא דתרבא מינה</span> רב אחאי אסר רב שמואל בריה דרבי אבהו אכל מיניה קרי אנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2818' data-rgl=''> משלי יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מפרי פי איש</span> תשבע בטנו שלחו מתם הלכתא כוותיה דשמואל בריה דרבי אבהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והזהרו ברבינו אחאי</span> שמאיר עיני גולה הוא:  וקרש אע``פ שאין לו אלא קרן אחת מותר:  אמר רב יהודה קרש טביא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דבי עילאי</span> טגרס אריא דבי עילאי אמר רב כהנא תשע אמהתא הוי בין אונא לאונא דאריא דבי עילאי אמר רב יוסף שיתסר אמהתא הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>משכיה</span> דטביא דבי עילאי אמר ליה קיסר לר' יהושע בן חנניה אלהיכם כאריה מתיל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1503' data-rgl=''> עמוס ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אריה שאג מי לא יירא</span> מאי רבותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>פרשא קטיל אריא</span> אמר ליה לאו כהאי אריא מתיל כאריא דבי עילאי מתיל אמר ליה בעינא דמיחזית ליה ניהלי אמר ליה לא מצית חזית ליה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>איברא</span> חזינא ליה בעא רחמי אתעקר מדוכתיה כי הוה מרחיק ארבע מאה פרסי ניהם חד קלא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אפילו כל מעברתא</span> ושורא דרומי נפל אדמרחק תלת מאה פרסי ניהם קלא אחרינא נתור ככי ושיני דגברי ואף הוא נפל מכורסייא לארעא א``ל במטותא מינך בעי רחמי עליה דלהדר לדוכתיה בעא רחמי עליה ואהדר ליה לאתריה אמר ליה קיסר לר' יהושע בן חנניה בעינא דאיחזי לאלהיכו א``ל לא מצית חזית ליה א``ל איבר


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חזינא ליה אזל אוקמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>להדי יומא</span> בתקופת תמוז א``ל איסתכל ביה א``ל לא מצינא א``ל יומא דחד משמשי דקיימי קמי דקודשא בריך הוא אמרת לא מצינא לאיסתכלא ביה שכינה לא כל שכן אמר ליה קיסר לרבי יהושע בן חנניה בעינא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאיצבית ליה נהמא</span> לאלהיכו אמר ליה לא מצית אמאי נפישי חילוותיה א``ל איברא אמר ליה פוק צבית <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לגידא דרביתא</span> דרויחא עלמא טרח שיתא ירחי קייטא אתא זיקא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כנשיה לימא</span> טרח שיתא ירחי דסיתוא אתא מיטרא טבעיה בימא א``ל מאי האי אמר ליה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כנושאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>זלוחאי</span> דאתו קמיה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אי הכי</span> לא מצינא א``ל בת קיסר לר' יהושע בן חנניה אלהיכון נגרא הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26A4' data-rgl=''> תהילים קד </span> המקרה במים עליותיו אימא ליה דנעביד לי חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מסתוריתא</span> אמר לחיי בעא רחמי עלה ואינגעה אותבה בשוקא דרומי ויהבי לה מסתוריתא דהוו נהיגי דכל דמנגע ברומי יהבו ליה מסתוריתא ויתיב בשוקא וסתר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דוללי</span> כי היכי דליחזו אינשי וליבעי רחמי עליה יומא חד הוה קא חליף התם הות יתבא וסתרה דוללי בשוקא דרומאי אמר לה שפירתא מסתוריתא דיהב ליך אלהי אמרה ליה אימא ליה לאלהיך לשקול מאי דיהב לי אמר לה אלהא דידן מיהב יהיב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משקל לא שקיל</span> אמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שור</span> כרסתן ופרסתן רב רישיה ורב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גנובתיה</span> וחילופא בחמרא למאי נפקא מינה למקח וממכר ואמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שור שהקריב אדם הראשון</span> קרן אחת היתה לו במצחו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2669' data-rgl=''> תהילים סט </span> ותיטב לה' משור פר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מקרין מפריס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מקרין תרתי משמע</span> אמר רב נחמן מקרן כתיב ואמר רב יהודה שור שהקריב אדם הראשון קרניו קודמות לפרסותיו שנאמר ותיטב לה' משור פר מקרין מפריס מקרין ברישא והדר מפריס מסייע ליה לר' יהושע בן לוי דאמר ריב``ל כל מעשה בראשית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בקומתן נבראו</span> בדעתן נבראו בצביונם נבראו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl=''> בראשית ב </span> ויכולו השמים והארץ וכל צבאם אל תקרי צבאם אלא צביונם דרש רבי חנינא בר פפא<span class='tlm-sfr' data-chp='26A4' data-rgl=''> תהילים קד </span> יהי כבוד ה' לעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ישמח ה' במעשיו</span> פסוק זה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שר העולם</span> אמרו בשעה שאמר הקב``ה<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=''> בראשית א </span> למינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>באילנות</span> נשאו דשאים קל וחומר בעצמן אם רצונו של הקב``ה בערבוביא למה אמר למינהו באילנות ועוד ק``ו ומה אילנות <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שאין דרכן לצאת בערבוביא</span> אמר הקב``ה למינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אנו</span> עאכ``ו מיד כל אחד ואחד יצא למינו פתח שר העולם ואמר יהי כבוד ה' לעולם ישמח ה' במעשיו בעי רבינא הרכיב שני דשאים זה על גב ז


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לר' חנינא בר פפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מהו</span> כיון דלא כתב בהו למינהו לא מיחייב או דילמא כיון דהסכים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אידיהו</span> כמאן דכתיב בהו למינהו דמיא תיקו:  רבי שמעון בן פזי רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=''> בראשית א </span> ויעש אלהים את שני המאורות הגדולים וכתיב את המאור הגדול ואת המאור הקטן אמרה ירח לפני הקב``ה רבש``ע אפשר לשני מלכים שישתמשו בכתר אחד אמר לה לכי ומעטי את עצמך אמרה לפניו רבש``ע הואיל ואמרתי לפניך דבר הגון אמעיט את עצמי אמר לה לכי ומשול ביום ובלילה אמרה ליה מאי רבותיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שרגא בטיהרא</span> מאי אהני אמר לה זיל לימנו בך ישראל ימים ושנים אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יומא</span> נמי אי אפשר דלא מנו ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תקופות</span>א דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=''> בראשית א </span> והיו לאותות ולמועדים ולימים ושנים זיל ליקרו צדיקי בשמיך<span class='tlm-sfr' data-chp='1507' data-rgl=''> עמוס ז </span> יעקב הקטן שמואל הקטן<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl=''> שמואל א יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דוד הקטן</span> חזייה דלא קא מיתבא דעתה אמר הקב``ה הביאו כפרה עלי שמיעטתי את הירח והיינו דאמר ר``ש בן לקיש מה נשתנה שעיר של ראש חדש שנאמר בו<span class='tlm-sfr' data-chp='0428' data-rgl=''> במדבר כח </span> לה' אמר הקב``ה שעיר זה יהא כפרה על שמיעטתי את הירח רב אסי רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=''> בראשית א </span> ותוצא הארץ דשא בתלת בשבתא וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl=''> בראשית ב </span> וכל שיח השדה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>טרם יהיה בארץ</span> במעלי שבתא מלמד שיצאו דשאים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ועמדו על פתח קרקע</span> עד שבא אדם הראשון ובקש עליהם רחמים וירדו גשמים וצמחו ללמדך שהקב``ה מתאוה לתפלתן של צדיקים רב נחמן בר פפא הויא ליה ההיא גינתא שדי ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ביזרני</span> ולא צמח בעא רחמי אתא מיטרא וצמח אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היינו דרב אסי</span>:  אמר רב חנן בר רבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> השסועה בריה בפני עצמה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שיש לה שני גבין</span> ושני שדראות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וכי משה רבינו קניגי היה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>או בליסטרי</span> היה מכאן תשובה לאומר אין תורה מן השמים א``ל רב חסדא לרב תחליפא בר אבינא זיל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כתוב קניגי ובליסטרי</span> באגדתיך <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ופרשה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0613' data-rgl=''> יהושוע יג </span> <ואת> חמשת סרני פלשתים העזתי והאשדודי האשקלוני הגתי והעקרוני והעוים אמר חמשה וחשיב שיתא אמר ר' יונתן ארונקי שלהן חמשה א``ל רב חסדא לר' תחליפא בר אבינא כתוב ארונקי באגדתיך ופרשה ופליגא דרב דאמר רב עוים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מתימן</span> באו תניא נמי הכי עוים מתימן באו ולמה נקרא שמן עוים שעיותו את מקומן ד``א עוים שאיוו לאלהות הרבה ד``א עוים שכל הרואה אותם אוחזתו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עוית</span> א``ר יוסף ואית להו שיתסרי דרי שיני לכל חד וחד אמר ר``ש בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הרבה מקראות</span> שראויין לשרוף <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והן הן גופי תורה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0502' data-rgl=''> דברים ב </span> והעוים היושבים ב<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>חצרים עד עזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מאי נפקא לן מינה</span> מדאשבעיה אבימלך לאברהם<span class='tlm-sfr' data-chp='0121' data-rgl=''> בראשית כא </span> אם תשקור לי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ולניני ולנכדי</span> אמר הקב``ה ליתו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כפתורים</span> ליפקו מעוים דהיינו פלשתים וליתו ישראל ליפקו מכפתורים כיוצא בדבר אתה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0421' data-rgl=''> במדבר כא </span> כי חשבון עיר סיחון מלך האמורי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>והוא נלחם במלך מואב</span> וגו' מאי נפקא מינה דאמר להו הקב``ה לישראל<span class='tlm-sfr' data-chp='0502' data-rgl=''> דברים ב </span> אל תצר את מואב אמר הקב``ה ליתי סיחון ליפוק ממואב וליתו ישראל וליפקו מסיחון <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>והיינו דאמר רב פפא</span> עמון ומואב טיהרו בסיחון<span class='tlm-sfr' data-chp='0503' data-rgl=''> דברים ג </span> צידונים יקראו לחרמון שריון תנא שניר ושריון מהרי ארץ ישראל מלמד שכל אחד ואחד מאומות העולם הלך ובנה לו כרך גדול לעצמו והעלה לו על שם הרי ארץ ישראל ללמדך שאפילו הרי ארץ ישראל חביבין על האומות העולם כיוצא בו<span class='tlm-sfr' data-chp='0147' data-rgl=''> בראשית מז </span> ואת העם <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>העביר אותו לערים</span> מאי נפקא מינה דלא ליקרו לאחיו גלוותא:  סימני העוף לא נאמרו:  ולא והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> נש


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נשר</span> מיוחד שאין לו אצבע יתרה וזפק ואין קורקבנו נקלף ודורס ואוכל טמא אף כל כיוצא בו טמא תורין שיש להן אצבע יתרה וזפק וקורקבן נקלף ואין דורסין ואוכלין טהורין אף כל כיוצא בהן טהורין אמר אביי לא נאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פירושן</span> מדברי תורה אלא מדברי סופרים תני רבי חייא עוף הבא בסימן אחד טהור לפי שאין דומה לנשר נשר דלית ליה כלל הוא דלא תיכול הא איכא דאית ליה חד תיכול ולילף מתורין מה תורין דאיכא כולהו ארבעה אף ה``נ עד דאיכא כולהו ארבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם כן</span> שאר עופות טמאין דכתב רחמנא למה לי ונילף מינייהו מה התם תלתא ולא אכלינן אף כל תלתא ולא ניכול וכל שכן תרי וחד אם כן עורב דכתב רחמנא למה לי השתא דאית ליה תלתא לא אכלינן דאית ליה תרי מיבעי


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ולילף מעורב מה התם תרי לא אף כל תרי לא א``כ פרס ועזניה דכתב רחמנא למה לי השתא דאית ליה תרי לא אכלינן דאית ליה חד מיבעיא וניגמר מפרס ועזניה א``כ נשר דכתב רחמנא למה לי השתא דאית ליה חד לא אכלינן דלית ליה כלל מיבעיא אלא נשר דלית ליה כלל הוא דלא תיכול הא דאית ליה חד אכול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא טעמא דכתב רחמנא נשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא לאו הכי הוה אמינא לילף מפרס ועזניה</span> הוה ליה פרס ועזניה שני כתובין הבאין כאחד ושני כתובין הבאין כאחד <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין מלמדין</span> גמירי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דאיכא בהאי ליכא בהאי</span> ודאיכא בהאי ליכא בהאי מכדי עשרים וארבעה עופות טמאים הוו אי אפשר דחד דאיכא בהנך ליכא בהני והוו להו שני כתובים הבאים כאחד גמירי עשרים וארבעה עופות טמאים הוו וארבעה סימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תלתא הדרי בכולהו</span> עשרים מהם שלשה שלשה ותרי בעורב חד בפרס וחד בעזניה דאיתיה בהא ליתיה בהא מהו דתימא ליליף מיניה כתב רחמנא נשר נשר דלית ליה כלל הוא דלא תיכול הא איכא דאית ליה חד אכול אלא תורין דכתב רחמנא למה לי אמר רב עוקבא בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לקרבן</span> אמר רב נחמ


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>היה בקי בהן</span> ובשמותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עוף הבא בסימן אחד טהור</span></span> לא היה בקי בהן ובשמותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בסימן אחד טמא</span> בשני סימנין טהור והוא שיכיר עורב עורב ותו לא והתניא עורב זה עורב למינו ר' אליעזר אומר להביא את <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הזרזיר</span> אמרו לו לר' אליעזר והלא אנשי כפר תמרתא שביהודה היו אוכלים אותן מפני שיש להן זפק אמר להם אף הן עתידין ליתן את הדין דבר אחר למינהו להביא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סנונית</span> לבנה דברי ר``א אמרו לו והלא אנשי גליל העליון אוכלים אותו מפני שקרקבנו נקלף אמר להם אף הן עתידין ליתן את הדין אלא עורב וכל מין עורב אמר אמימר הלכתא עוף הבא בסימן אחד טהור והוא דלא דריס א``ל רב אשי לאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הא דרב נחמן מאי</span> א``ל לא שמיע לי כלומר לא סבירא לי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי איכא</span> משום פרס ועזניה ליתנהו בישוב אמר רב יהודה עוף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>המסרט</span> כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לטהרת מצורע</span> וזו היא סנונית לבנה שנחלקו בה ר' אליעזר וחכמים אמר אמימר בחיורא כרסה כולי עלמא לא פליגי דשריא כי פליגי בדירוקא כרסה ר``א אסר ורבנן שרו והלכתא כר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מר זוטרא מתני הכי</span> בדירוקא כרסה כולי עלמא לא פליגי דאסיר כי פליגי בדחיורא כרסה ר``א אסר ורבנן שרו והלכתא כרבנן דשרו בשלמא למ``ד בחיורא כרסה פליגי היינו דקתני זו היא סנונית לבנה אלא למ``ד בדירוקא פליגי מאי זו היא סנונית לבנה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאפוקי דבתי</span> דאוכמתי אמר רחבה אמר רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תסיל</span> פסול משום תורין וכשר משום בני יונה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דאציפי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תורין של רחבה</span> כשרין משום תורין ופסולין משום בני יונה מתיב רב דניאל בר רב קטינא כל העופו


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פוסלין מי חטאת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חוץ מן היונה מפני שמוצצת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואם איתא</span> ליתני חוץ מיונה ותסיל א``ר זירא זה מוצץ ומקיא וזה מוצץ ואינו מקיא אמר רב יהודה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כופשני</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צוצייני</span> כשרים לגבי מזבח והן הן תורין של רחבה מיתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> אזוב ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אזוב יון</span> ולא אזוב כוחלי ולא אזוב רומי ולא מדברי ולא כל אזוב שיש לו שם לווי אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כל שנשתנה שמו קודם מתן תורה</span> והקפידה תורה עליו יש לו שם לווי פסול והני לא נשתנו שמן קודם מתן תורה רבא אמר הני כופשני צוצייני באתרייהו סתמא קרי להו אמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הני כרזי</span> דבי חילפי שרו ודבי כרבי אסירי אמר רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ומלקינן עלייהו משום שרץ העוף</span> ואמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צרדא</span> שרי ברדא אסיר וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בר מיניה</span> מרדא ספקא אמר רב אסי שמונה ספיקות הן חובא חוגא סוגא והרנוגא תושלמי ומרדא כוחילנא ובר נפחא מאי ספיקייהו עופות טהורים קורקבנן נקלף וטמאין אין קורקבנן נקלף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והני קורקבנן נקלף בסכינא</span> והא ההיא בר אווזא דהוה בי מר שמואל דלא הוה קא מקלף קורקבניה ואותביה בשימשא וכיון דרפי איקליף התם כי רפו איקליף בידא הכא אע``ג דרפי לא מקליף אלא בסכינא אמר אביי תרנגולא דאגמא חד משמונה ספיקות הוא והיינו מרדו אמר רב פפא תרנגולא דאגמא אסירא תרנגולתא דאגמא שריא וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עמוני ולא עמונית</span> דרש מרימר תרנגולתא דאגמא אסירא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חזיוה דדרסה ואכלה</span> והיינו גירותא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שבור אנדרפטא</span> שרי פירוז אנדרפטא אסור וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פירוז רשיעא</span> אמר רב הונא בוניא שרי פרוא אסיר וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>פרואה אמגושא</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מרדו זגיד ואכיל</span> שרי סגיד ואכיל אסור וסימניך<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl=''> שמות לד </span> לא תשתחוה לאל אחר אמר שמואל שתיא חמרא אסירא וסימניך שתויי יין פסולין לעבודה ואמר שמואל מזגא חמרא אסיר


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בת מזגא חמרא</span> שריא וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יפה כח הבן</span> מכח האב אמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שקיטנא</span> אריכי שקי וסומקי שריא וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מורזמא</span> גוצי וסומקי אסירי וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ננוס פסול</span> אריכי שקי וירוקי אסירי וסימניך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ירוקין פסולין</span> אמר רב יהודה שלך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>זה השולה דגים מן הים</span> דוכיפת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שהודו כפות</span> תניא נמי הכי דוכיפת שהודו כפות וזהו שהביא שמיר לבית המקדש ר' יוחנן כי הוה חזי שלך אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2636' data-rgl=''> תהילים לו </span> משפטיך תהום רבה כי הוה חזי נמלה אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2636' data-rgl=''> תהילים לו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צדקתך כהררי אל</span> אמר אמימר לקני ובטני שריין שקנאי ובטנאי מקום שנהגו לאכול אוכלין מקום שנהגו שלא לאכול אין אוכלין אטו במנהגא תליא מילתא אין ולא קשיא הא באתרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דשכיחי</span> פרס ועזניה הא באתרא דלא שכיחי פרס ועזניה אמר אביי קואי וקקואי אסירי קקואתא שריא במערבא מלקו עילוה וקרו לה תחוותא ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> תנשמת באות שבעופות אתה אומר באות שבעופות או אינו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>באות שבשרצים</span> אמרת צא ולמד מי``ג מדות שהתורה נדרשת בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דבר הלמד מענינו</span> במה הכתוב מדבר בעופות אף כאן בעופות תניא נמי גבי שרצים כה``ג תנשמת באות שבשרצים אתה אומר באות שבשרצים או אינו אלא באות שבעופות אמרת צא ולמד מי``ג מדות שהתורה נדרשת בהן דבר הלמד מענינו במה הכתוב מדבר בשרצים אף כאן בשרצים אמר אביי באות שבעופות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קיפוף</span> באות שבשרצים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קורפדאי</span> אמר רב יהודה קאת זו הקוק רחם זו שרקרק א``ר יוחנן למה נקרא שמו רחם כיון שבא רחם באו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רחמים</span> לעולם אמר רב ביבי בר אביי והוא דיתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמידי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ועביד שרקרק</span> וגמירי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דאי יתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אארעא</span></span> ושריק אתא משיחא שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2310' data-rgl=''> זכריה י </span> אשרקה להם ואקבצם א``ל רב אדא בר שימי למר בר רב אידאי והא ההוא דיתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בי כרבא</span> ושרק ואתא גלל אפסקיה למוחיה א``ל ההוא ביידא הוה ת``ר עורב זה עורב את כל העורב להביא עורב העמקי למינו להביא עורב הבא בראשי יונים אמר מר עורב זה עורב <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אטו קמן קאי</span> אלא אימא עורב זה עורב אוכמא וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='3005' data-rgl=''> שיר השירים ה </span> קווצותיו תלתלים שחורות כעורב העמקי חיוורא וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> ומראהו עמוק מן העור כמראה חמה העמוקה מן הצל ועורב הבא בראשי יונים אמר רב פפא לא תימא דאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בריש יוני</span> אלא דדמי רישיה לדיונה ת``ר הנץ <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>זה הנץ</span> למינהו להביא את <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בר חיריא</span> מאי בר חיריא אמר אביי שורינקא אמר רב יהודה החסידה זו דיה לבנה למה נקרא שמה חסידה שעושה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>חסידות</span> עם חברותיה האנפה זו דיה רגזנית למה נקרא שמה אנפה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שמנאפת</span> עם חברותיה אמר רב חנן בר רב חסדא אמר רב חסדא אמר רב חנן בריה דרבא אמר רב עשרים וארבעה עופות טמאין הן א``ל רב חנן בר רב חסדא לרב חסדא דהיכא אי דויקרא עשרים הוו אי דמשנה תורה עשרים וחד הוו וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>דאה</span> דכתיבא בויקרא ולא כתיבא במשנה תורה שדייה עלייהו אכתי עשרין ותרין הוו אמר ליה הכי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אבוה דאמך</span> משמיה דרב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> למינה למינה למינו<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> למינהו הרי כאן ארבע אי הכי עשרין ושית הוו אמר אביי דאה וראה אחת היא דאי סלקא דעתך תרתי אינו


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מכדי משנה תורה לאוסופי הוא דאתא מאי שנא הכא דכתיב דאה ומ``ש הכא דכתיב ראה ולא כתיב דאה אלא ש``מ מין ראה ודאה אחת היא ואכתי כ``ה הוו אמר אביי כשם שראה ודאה אחת היא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כך איה ודיה</span> אחת היא דאי ס``ד תרתי אינון מכדי משנה תורה לאוסופי הוא דאתא מאי שנא הכא דכתיב למינה אאיה ומ``ש התם דכתיב למינה אדיה אלא ש``מ איה ודיה אחת היא וכי מאחר שאיה ודיה אחת היא למה ליה למיכתב איה ודיה כדתניא רבי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אקרא אני איה</span> דיה למה נאמרה כדי שלא תתן פתחון פה לבעל דין לחלוק <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שלא תהא אתה קורא איה</span> והוא קורא דיה אתה קורא דיה והוא קורא איה לכך כתב במשנה תורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> והראה ואת האיה והדיה למינה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מיתיבי</span> למה נשנו בבהמה מפני השסועה ובעופות מפני הראה מאי לאו מדבהמה דהתם לאוסופי עופות נמי לאוסופי לא התם לאוסופי הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפרושי</span> ופליגא דרבי אבהו דא``ר אבהו ראה זו איה ולמה נקרא שמה ראה שרואה ביותר וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2728' data-rgl=''> איוב כח </span> נתיב לא ידעו עיט ולא שזפתו עין איה תנא עומדת בבבל ורואה נבלה בארץ ישראל מדראה היינו איה מכלל דדאה לאו היינו ראה מכדי משנה תורה לאוסופי הוא דאתא מאי שנא הכא דכתיב דאה ומאי שנא התם דלא כתיב דאה אלא לאו ש``מ דאה וראה ואיה אחת היא ומדראה היינו איה מכלל דדיה לאו היינו איה מאי שנא התם דכתיב למינהו אאיה ומ``ש הכא דלא כתיב למינהו אאיה אלא אדיה אלא ש``מ דאה וראה דיה ואיה אחת היא תניא איסי בן יהודה אומר מאה עופות טמאין יש במזרח וכולן מין איה הן תני אבימי בריה דר' אבהו ז' מאות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מיני דגים</span> הן וח' מאות מיני חגבים ולעופות אין מספר עופות כ``ד הוו אלא ולעופות טהורים אין מספר תניא רבי אומר גלוי וידוע לפני מי שאמר והיה העולם שבהמה טמאה מרובה מן הטהורות לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מנה הכתוב בטהורה</span> גלוי וידוע לפני מי שאמר והיה העולם שעופות טהורין מרובין על הטמאין לפיכך מנה הכתוב בטמאין מאי קמ``ל כדרב הונא אמר רב ואמרי לה אמר רב הונא אמר רב משום ר' מאיר לעולם ישנה אדם לתלמידו דרך קצרה א``ר יצחק עוף טהור נאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במסורת</span> נאמן הצייד לומר עוף זה טהור מסר לי רבי א``ר יוחנן והוא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שבקי בהן</span> ובשמותיהן בעי ר' זירא רבו חכם או רבו צייד ת``ש דא``ר יוחנן והוא שבקי בהן ובשמותיהן אי אמרת בשלמא רבו צייד שפיר אלא אי אמרת רבו חכם בשלמא שמייהו גמיר להו אלא אינהו מי ידע להו אלא לאו ש``מ רבו צייד ש``מ ת``ר לוקחין ביצים מן <העובדי כוכבים> {הנכרים} בכל מקום ואין חוששין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>משום נבלות</span> ולא משום טרפות ודילמא דעוף טמא נינהו אמר אבוה דשמואל באומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>של עוף פלוני טהור</span> ולימא של עוף טהור אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אית ליה לאישתמוטי</span> ולבדוק בסימנין דתניא כסימני ביצים כך סימני דגים סימני דגים ס``ד סנפיר וקשקשת אמר רחמנא אלא אימא כך סימנ


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עוברי דגים</span> ותניא גבי ביצים אלו הן סימני ביצים כל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שכודרת</span> ועגולגולת ראשה אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כד</span> וראשה אחד חד טהורה ב' ראשיה כדין או ב' ראשיה חדין טמאין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חלבון</span> מבחוץ ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חלמון</span> מבפנים טהורה חלמון מבחוץ וחלבון מבפנים טמאה חלמון וחלבון מעורבין זה בזה בידוע שהיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביצת השרץ</span> לא צריכא דחתוכות וליבדוק בחלמון וחלבון <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בטרופות בקערה</span> וכה``ג מי זבנינן מינייהו והא תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין מוכרין ביצת</span> טרפה <לעובד כוכבים> {לנכרים} אלא א``כ טרופה בקערה לפיכך אין לוקחין מהם ביצים טרופות בקערה אלא אמר ר' זירא סימנין לאו דאורייתא דאי לא תימא הכי הא דאמר רב אסי שמנה ספיקות הן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ליבדוק בביצים דידהו</span> אלא ש``מ סימנין לאו דאורייתא אלא למאי הלכתא קתני לה הכי קאמר ב' ראשיה כדין או ב' ראשיה חדין או חלמון מבחוץ וחלבון מבפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ודאי טמאה</span> רישיה חד חד רישיה חד כד וחלבון מבחוץ וחלמון מבפנים ואמר לך של עוף פלוני וטהור הוא סמוך עליהם בסתמא לא תסמוך עליהם דאיכא דעורבא דדמי לדיונה אמר מר חלבון וחלמון מעורבין זה בזה בידוע שהיא ביצת השרץ למאי הלכתא אמר רב עוקבא בר חמא לומר שאם ריקמה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וניקבה</span> <בכעדשה מטמא> [מטמאה בכעדשה] מתקיף לה רבינא ודלמא דנחש היא אלא אמר רבא שאם ריקמה ואכלה לוקה עליה משום שרץ <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>השורץ על הארץ</span> אי הכי מאי איריא דטמאה אפילו דטהורה נמי דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> כל השרץ השורץ על האר


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לרבות אפרוחים שלא נפתחו עיניהם מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גיעולי ביצים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מותרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ביצים מוזרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נפש יפה תאכלם</span> נמצא עליה קורט דם זורק את הדם ואוכל את השאר אמר רבי ירמיה והוא שנמצא על קשר שלה תני דוסתאי אבוה דר' אפטוריקי לא שנו אלא שנמצא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על חלבון</span> שלה אבל נמצא על חלמון שלה אפי' ביצה אסורה מאי טעמא דשדא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תכלא</span> בכולה א``ל רב גביהה מבי כתיל לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איפכא תני תנא קמיה דאביי</span> ואביי הוא דתרצה ניהליה הכי אמר חזקיה מנין לביצת טמאה שהיא אסורה מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> ואת בת היענה וכי בת יש לה ליענה אלא איזו זו ביצה טמאה ודלמא היינו שמייהו לא סלקא דעתך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3204' data-rgl=''> איכה ד </span> בת עמי לאכזר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיענים</span> במדבר ולא והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1801' data-rgl=''> מיכה א </span> אעשה מספד כתנים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואבל כבנות יענה</span> כיענה זו שמתאבלת על בניה והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1013' data-rgl=''> ישעיהו יג </span> ושכנו שם בנות יענה כיענה זו ששוכנת עם בניה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1043' data-rgl=''> ישעיהו מג </span> תכבדני חית השדה תנים ובנות יענה ואי סלקא דעתך ביצה ביצה בת מימר שירה היא אלא כתיב היענה וכתיב בת היענה ושאני הכא דפסק ספרא לשתי תיבות ומדפסיק להו ספר


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בתרתי</span> תיבות ש``מ תרי שמות נינהו אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0114' data-rgl=''> בראשית יד </span> את כדר לעומר דפסק להו ספרא בתרי הכי נמי דתרתי שמי נינהו אמרי התם בשתי תיבות פסיק להו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשני שיטין</span> לא פסיק להו אבל הכא אפי' בשני שיטין נמי פסיק להו:  אבל אמרו חכמים כל עוף [וכו']:  תניא רבן גמליאל אומר דורס ואוכל בידוע שהוא טמא יש לו אצבע יתירה וזפק וקרקבנו נקלף בידוע שהוא טהור ר``א בר' צדוק אומר מותחין לו חוט של משיחה אם חולק <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>את רגליו</span> שתים לכאן ושתים לכאן טמא שלש לכאן ואחת לכאן טהור ר``ש בן אלעזר אומר כל עוף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הקולט מן האויר</span> טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ציפרתא</span> נמי מקלט קלטה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קולט ואוכל</span> קאמרי' אחרים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שכן</span> עם טמאים טמא עם טהורים טהור כמאן כר' אליעזר דתניא ר``א אומר לא לחנם הלך זרזיר אצל עורב אלא מפני שהוא מינו אפי' תימא רבנן שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ונדמה</span> קאמרינן:  ובחגבים כל שיש לו כו':  מאי רובו אמר רב יהודה אמר רב רוב ארכו ואמרי לה רוב הקיפו אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הלכך</span> בעינן רוב ארכו ובעינן רוב הקיפו ת``ר אין לו עכשיו ועתיד לגדל לאחר זמן כגון ה<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זחל</span> מותר ר``א בר' יוסי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אשר לא כרעים</span> אף על פי שאין לו עכשיו ועתיד לגדל לאחר זמן מאי זחל אמר אביי אסקרין ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> את אלה מהם תאכלו את הארבה וגו' ארבה זה גובאי סלעם זה רשון חרגול זה ניפול חגב זה גדיאן מה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> למינו למינהו למינהו למינהו ד' פעמים להביא ציפורת כרמים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יוחנא</span> ירושלמית וה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ערצוביא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הרזבנית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דבי ר' ישמעאל תנא</span> אלו כללי כללות ואלו פרטי פרטות ארבה זה גובאי למינו להבי


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ציפורת כרמים</span> אין לי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא</span> הבא ואין לו גבחת הבא ויש לו גבחת מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> סלעם זה ניפול למינהו להביא את האושכף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואין לי</span> אלא</span> הבא ואין לו גבחת הבא ויש לו גבחת הבא ואין לו זנב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הבא ויש לו זנב מנין</span> ת``ל חרגול זה רשון למינהו להביא את הכרספת ואת השחלנית ואין לי אלא הבא ואין לו גבחת הבא ויש לו גבחת הבא ואין לו זנב הבא ויש לו זנב הבא ואין ראשו ארוך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הבא וראשו ארוך מנין</span> אמרת הרי אתה דן בנין אב משלשתן לא ראי ארבה כראי חרגול ולא ראי חרגול כראי ארבה ולא ראי שניהם כראי סלעם ולא ראי סלעם כראי שניהם הצד השוה שבהן שיש לו ד' רגלים וארבע כנפים וקרצולים וכנפיו חופין את רובו אף כל שיש לו ארבע רגלים וארבע כנפים וקרצולים וכנפיו חופין את רובו והלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הצרצור</span> הזה יש לו ארבע רגלים וד' כנפים וקרצולים וכנפיו חופין את רובו יכול יהא מותר ת``ל חגב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ששמו חגב</span> אי שמו חגב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יכול אין בו כל הסימנין הללו</span> ת``ל למינהו עד שיהא בו כל הסימנין הללו פריך רב אחאי מה להנך שכן אין ראשן ארוך וכי תימא כיון דשוו בד' סימנין מייתינן ולא פרכינן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי הכי</span> חרגול נמי דשוו להו לא ליכתוב ותיתי מארבה וסלעם אלא איכא למיפרך מה להנך שכן אין להן זנב ה``נ איכא למיפרך מה להנך שכן אין ראשן ארוך אלא אמר רב אחאי סלעם יתירא הוא לא ליכתוב רחמנא סלעם ותיתי מארבה ומחרגול <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דמאי פרכת</span> מה לארבה דאין לו גבחת הרי חרגול דיש לו גבחת מה לחרגול דיש לו זנב הרי ארבה דאין לו זנב סלעם דכתב רחמנא ל``ל אם אינו ענין לגופו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>תנהו ענין</span> לראשו ארו


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תנא דבי רב</span> ותנא דבי רבי ישמעאל בראשו ארוך קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תנא דבי רב סבר</span> אשר לו כרעים כלל ארבה סלעם חרגול חגב למינהו פרט כלל ופרט אין בכלל אלא מה שבפרט דמיניה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דלאו דמיניה לא</span> ומרבי דדמי ליה משני צדדין תנא דבי ר' ישמעאל סבר אשר לו כרעים כלל ארבה סלעם חרגול חגב פרט למינהו חזר וכלל כלל ופרט וכלל אי אתה דן אלא כעין הפרט ומרבי כל דדמי ליה בחד צד והא לא דמי כללא קמא לכללא בתרא כללא קמא אשר לו כרעים אמר רחמנא דאית ליה אכול דלית ליה לא תיכול כללא בתרא עד דשוו בארבעה סימנין תנא דבי ר' ישמעאל בכללי ופרטי כי האי גוונא דאין ודאמרי' נמי בעלמא דדאין תנא דבי ר' ישמעאל בכללי ופרטי כי האי גוונא מהכא:  אמר מר אי שמו חגב יכול אין בו כל הסימנין הללו ת``ל למינהו עד שיהו בו כל הסימנין הללו אין בו כל הסימנין הללו מהיכא תיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ארבה וחרגול כתיב</span> אי לא כתיב סלעם כדקאמרת השתא דכתיב סלעם לרבויי ראשו ארוך אימא לירבי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כל דהו</span> קמ``ל מאי שנא התם דאמרת סלעם זה רשון חרגול זה ניפול ומאי שנא הכא דאמרת סלעם זה ניפול חרגול זה רשון מר כי אתריה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומר כי אתריה</span>:  ובדגים כל שיש לו סנפיר וקשקשת:  תנו רבנן אין לו עכשיו ועתיד לגדל לאחר זמן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הסולתנית</span> והעפיאן ה``ז מותר יש לו עכשיו ועתיד להשירן בשעה שעולה מן המים כגו


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אקונס ואפונס כספתיאס ואכספטיאס</span> ואטונס ה``ז מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תנן התם</span> כל שיש לו קשקשת יש לו סנפיר ויש שיש לו סנפיר ואין לו קשקשת יש לו קשקשת ויש לו סנפיר דג טהור יש לו סנפיר ואין לו קשקשת דג טמא מכדי אקשקשת קא סמכינן ליכתוב רחמנא קשקשת ולא ליכתוב סנפיר אי כתב רחמנא קשקשת ולא כתב סנפיר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוה אמינא</span> מאי קשקשת סנפיר ואפי' דג טמא כתב רחמנא סנפיר וקשקשת והשתא דכתב רחמנא סנפיר וקשקשת ממאי דקשקשת לבושא הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl=''> שמואל א יז </span> ושריון קשקשים הוא לבוש וליכתוב רחמנא קשקשת ולא ליכתוב סנפיר א``ר אבהו וכן תנא דבי ר' ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='1042' data-rgl=''> ישעיהו מב </span> יגדיל תורה ויאדיר ת``ר ממשמע שנאמר אכול את שיש לו שומע אני אל תאכל את שאין לו וממשמע שנאמר אל תאכל את שאין לו שומע אני אכול את שיש לו ולמה שנאן לעבור עליו בעשה ולא תעשה<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> תאכלו מכל אשר במים מה ת``ל שיכול <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הואיל והתיר</span> במפורש והתיר בסתם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מה כשהתיר במפורש לא התיר</span> אלא בכלים אף כשהתיר בסתם לא התיר אלא בכלים מנין לרבות בורות שיחין ומערות ששוחה ושותה מהן ואינו נמנע ת``ל תאכלו מכל אשר במים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היכן התיר בכלים</span> דכתיב את זה תאכלו מכל אשר במים וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בימים ובנחלים הוא</span> דכי אית ליה אכול דלית ליה לא תיכול הא בכלים אע``ג דלית ליה אכול אימא בכלים אע``ג דאית ליה לא תיכול לא סלקא דעתך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכל אשר אין לו סנפיר וקשקשת בימים ובנחלים מכל שרץ המים בימים ובנחלים דלית ליה לא תיכול הא בכלים אע``ג דלית ליה אכול <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואימא במים כלל</span> בימים ובנחלים פרט כלל ופרט אין בכלל אלא מה שבפרט ימים ונחלים אין נעיצין וחריצין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במים חזר וכלל</span> הני תרי כללי דסמיכי להדדי נינהו אמר רבינא כדאמרי במערבא כל מקום שאתה מוצא שני כללות הסמוכין זה לז


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הטל פרט</span> ביניהם ודונם בכלל ופרט וכלל במים כלל בימים ובנחלים פרט במים חזר וכלל כלל ופרט וכלל אי אתה דן אלא כעין הפרט מה הפרט מפורש מים נובעים אף כל מים נובעים מאי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חריצין</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נעיצין</span> לאיסורא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומאי מיעט</span> בורות שיחין ומערות להתירא ואימא מה הפרט מפורש מים גדלין על גבי קרקע אף כל מים גדלין על גבי קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומאי רבי</span> אפי' בורות שיחין ומערות לאיסורא ומאי מיעט מיעט כלים אם כן תאכלו מאי אהני ליה דבי רבי ישמעאל תנא במים במים שתי פעמים אין זה כלל ופרט אלא ריבה ומיעט במים ריבה בימים ובנחלים מיעט במים חזר וריבה ריבה ומיעט וריבה ריבה הכל מאי רבי חריצין ונעיצין לאיסורא ומאי מיעט בורות שיחין ומערות להתירא אימא מאי ריבה בורות שיחין ומערות לאיסורא ומאי מיעט מיעט כלים א``כ תאכלו מאי אהני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואיפוך אנא</span> כדתני מתתיה דתני מתתיה בר יהודה מאי ראית לרבות בורות שיחין ומערות להתירא ולהוציא חריצין ונעיצין לאיסורא מרבה אני בורות שיחין ומערות שהן עצורים ככלים ומוציא אני חריצין ונעיצין שאין עצורין ככלים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הי סתום והי מפורש</span> פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יש לו מפורש</span> ואין לו סתום וחד אמר אין לו מפורש ויש לו סתום מאי טעמא דמאן דאמר יש לו מפורש אמר לך מיניה הוא דקא משתרו כלים מאי טעמא דמאן דאמר אין לו מפורש דהאי הוא דקמוכח אהאיך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דאי מהאיך הוה אמינא</span> בכלים אע``ג דאית ליה נמי לא תיכול אמר רב הונא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לשפי</span> אינש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שיכרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בצבייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>באורתא</span> דילמא פריש לעיל מצבייתא והדר נפיל לכסא והוי עובר משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> שרץ השורץ על הארץ אי הכי במנא נמי דלמא פריש לדפנא דמנא והדר נפיל למנא התם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היינו רביתיה</span> ומנא תימרא דתניא מנין לרבות בורות שיחין ומערות ששוחה ושותה מהן ואינו נמנע ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> תאכלו מכל אשר במים וליחוש דלמא פריש לדפנא והדר נפיל אלא היינו רביתיה ה``נ היינו רביתיה אמר ליה רב חסדא לרב הונא תניא דמסייע לך כל השרץ השורץ על הארץ לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יבחושין</span> שסיננן טעמא דסיננן הא לא סיננן שרי אמר שמואל קישות שהתליע


id: 5303
lvr: 53
prk: 03
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באביה</span> אסורה משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> השרץ השורץ על הארץ לימא מסייע ליה דתני חדא על הארץ להוציא את ה<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>זיזין</span> שבעדשים ואת היתושים שבכליסים ותולעת שבתמרים ושבגרוגרות ותניא אידך כל השרץ השורץ על הארץ לרבות תולעת שבעיקרי זיתים ושבעיקרי גפנים מאי לאו אידי ואידי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בפירא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והא באביה</span> והא שלא באביה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אידי ואידי באביה</span> ולא קשיא הא בפירא הא באילנא גופא דיקא נמי דקתני תולעת שבעיקרי זיתים ושבעיקרי גפנים ש``מ בעי רב יוסף פרשה ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מקצתה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לאויר העולם</span> מהו תיקו בעי רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לגג תמרה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לגג גרעינתה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מתמרה לתמרה מהו</span> תיקו אמר רב ששת בריה דרב אידי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קוקיאני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אסירי</span> מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעלמא אתו</span> מתקיף לה רב אשי אי מעלמא אתו לישתכחו דרך בית הריעי איכא דאמרי אמר רב שישא בריה דרב אידי קוקיאני שרו מאי טעמא מיניה גבלי אמר רב אשי פשיטא דאי מעלמא קא אתו לישתכחו דרך בית הריעי והלכתא קוקיאני אסירי מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מינם ניים ועיילי ליה באוסייה</span> תולעים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דרני</span> דבשרא אסירי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דכוורי שרי</span>ין אמר לה רבינא לאימיה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבלע לי</span> ואנא איכול א``ל רב משרשיא בריה דרב אחא לרבינא מאי שנא מהא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> ואת נבלתם תשקצו לרבות את הדרנים שבבהמה א``ל הכי השתא בהמה בשחיטה הוא דמשתריא והני מדלא קא מהניא להו שחיטה באיסורייהו קיימן אבל דגים באסיפה בעלמא מישתרי והני כי קא גבלן בהיתרא קא גבלן ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> הולך על גחון זה נחש כל לרבות ה<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שילשול</span> ואת הדומה לשילשול על ארבע זה עקרב כל הולך לרבות את החיפושית ואת הדומה לחיפושית מרבה רגלים זה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נדל</span> עד כל לרבות את הדומה ואת הדומה לדומה תניא ר' יוסי בן דורמסקית אומר לויתן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דג טהור הוא</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2741' data-rgl=''> איוב מא </span> גאוה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אפיקי מגנים</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2741' data-rgl=''> איוב מא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>תחתיו חדודי חרש</span> אפיקי מגנים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אלו קשקשים</span> שבו תחתיו חדודי חרש אלו סנפירין שפורח בהן:
<BR


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סח,א משנה
pgu: סח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בהמה המקשה לילד</span> והוציא העובר את ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והחזירו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מותר</span> באכילה</span> הוציא את ראשו אע``פ שהחזירו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הרי זה כילוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חותך מעובר שבמעיה</span> מותר באכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מן הטחול ומן הכליות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אסור באכילה</span> זה הכלל דבר שגופה אסור ושאינה גופה מותר


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואבר עצמו אסור</span> מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ובשר בשדה</span> טרפה לא תאכלו כיון שיצא בשר חוץ למחיצתו נאסר תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בהמה המקשה לילד</span> והוציא העובר את ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והחזירו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מותר</span> באכילה</span> מאי ל<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>או</span> אאבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא אעובר</span> אי אעובר מאי איריא החזירו אפילו לא החזירו נמי הוא הדין אף על גב דלא החזירו ואיידי דקא בעי מיתנא סיפא הוציא את ראשו אף על פי שהחזירו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הרי זה כילוד</span> תנא נמי רישא החזירו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וסיפא</span> מאי קמשמע לן דכיון דיצא ראשו הויא לה לידה תנינא איזהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בכור לנחלה</span> ואינו בכור לכהנים הבא אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נפל</span>ים אף על פי שיצא ראשו חי או בן ט' שיצא ראשו מת טעמא דראשו מת הא ראשו חי הבא אחריו בכור לנחלה נמי לא הוי וכי תימא אשמעינן באדם וקא משמע לן בבהמה דאדם מבהמה לא יליף דאין פרוזדור לבהמה ובהמה מאדם לא ילפא דחשיב פרצוף פנים דידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הא נמי תנינא</span> שליא שיצתה מקצתה אסורה באכילה כסימן ולד באשה כך סימן ולד בבהמה אי אמרת בשלמא החזירו דרישא דוקא תנא סיפא אטו רישא אלא אי אמרת לא דרישא דוקא ולא דסיפא דוקא למה ליה למתנייה כלל לא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לעולם</span> אעובר וכדאמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכה אלא למקום חתך הכא נמי לא נצרכה אלא למקום חתך ת``ש בהמה המקשה לילד הוציא עובר את ידו והחזירה ואחר כך שחט את אמו מותר באכילה שחט את אמו ואחר כך החזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אסור באכילה</span> הוציא את ידו וחתכו ואח``כ שחט את אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שבחוץ טמא</span> ואסור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שבפנים טהור</span> ומותר שחט את אמו ואחר כך חתכ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הבשר</span> מגע נבלה דברי רבי מאיר וחכמים אומרים מגע טרפה שחוטה קתני מיהא רישא הוציא עובר את ידו והחזירה ואחר כך שחט את אמו מותר באכילה מאי לאו אאבר לא אעובר אי אעובר אימא סיפא שחט את אמו ואחר כך החזירו אסור באכילה ואי עובר אמאי אסור כדאמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>למקום חתך</span> הכא נמי לא נצרכה אלא למקום חתך איני והא כי אתא אבימי מבי חוזאי אתא ואייתי מתניתא בידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פרסה החזיר אכול פרסות החזיר אכול</span> מאי לאו החזיר פרסה אכול פרסה לא החזיר פרסה אכול עובר אי עובר מאי איריא החזיר אפילו לא החזיר נמי אמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכה אלא למקום חתך והא תרי קראי קא נסיב לה מאי לאו חד לאבר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חד למקום חתך</span> לא חד למקום חתך וחד לקלוט במעי פרה ואליבא דרבי שמעון דאמר רבי שמעון קלוט בן פרה אסור ה``מ היכא דיצא לאויר העולם אבל במעי אמו שרי עולא אמר רבי יוחנן ואבר עצמו מותר אמר ליה רב יהודה לעולא והא רב ושמואל דאמרי תרוייהו אבר עצמו אסור אמר ליה מאן יהיב לן מעפרא דרב ושמואל ומלינן עיינין אלא הכי אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הכל היו</span> בכלל<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> בשר בשדה טרפה לא תאכלו כשפרט לך הכתוב גבי חטאת שיצתה חוץ למחיצתה וחזרה אסור חטאת הוא דפרט רחמנא בה אבל כל מילי כיון דהדור שרי מיתיבי בשר בשדה טרפה לא תאכלו מה תלמוד לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לפי שמצינו</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מעשר שני ובכורים</span> שאף על פי שיצאו חוץ למחיצתן וחזרו מותרין יכול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אף זה כן</span> תלמוד לומר טרפה מאי תלמודא אמר רבה כטרפה מה טרפה כיון שנטרפה שוב אין לה היתר אף בשר כיון שיצא חוץ למחיצתו שוב אין לו היתר תיובתא דעולא תיובתא אמר מר לפי שמצינו במעשר שני ובכורים היכן מצינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> לא תוכל לאכול בשעריך מעשר דגנך וגו' בשעריך הוא דלא תיכול אבל יצאו חוץ למחיצתן וחזרו מותרין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במערבא מתנו הכי</span> רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יש לידה לאברים</span> ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לידה</span> לאברים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למיסר מיעוט אבר</span> שבפנים איבעיא להו לדברי האומר אין לידה לאברים הוציא העובר את ידו והחזירה וחזר והוציא את ידו והחזירה עד שהשלימו לרובו מהו מי אמרינן הא נפק ליה רובא או דלמא כיון דהדר הדר אם תמצי לומר כיון דהדר הדר הוציא עובר את ידו וחתכה וחזר והוציא את ידו וחתכה עד שהשלימו לרובו מהו מי אמרינן הא נפיק ליה רובא או דלמא רובא בבת אחת בעינן תא שמ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זה הכלל</span> דבר שגופה אסור ושאינה גופה מותר שאין גופה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאתויי מאי</span> לאו לאתויי כה``ג לא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לאתויי קלוט</span> במעי פרה ואליבא דרבי שמעון דאע``ג דאמר רבי שמעון קלוט בן פרה אסור הני מילי היכא דיצא לאויר העולם אבל במעי אמו שרי בעי רב חנניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הוציא עובר</span> את ידו בעזרה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מהו</span> מגו דהוי מחיצה לגבי קדשים הוי נמי לגבי דהאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>או דלמא</span> לגבי דהאי לאו מחיצה היא דמחיצת עובר אמו היא אמר ליה אביי ותבעי לך קדשים קלים בירושלים קדשים קלים בירושלים מאי טעמא לא קא מיבעיא לך דמחיצת עובר אמו הוא הכא נמי מחיצת עובר אמו הוא בעי אילפא הוציא עובר את ידו בין סימן לסימן מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מי מצטרף סימן ראשון לסימן שני</span> לטהריה מידי נבלה או לא אמר רבא ק``ו אם הועיל לו סימן ראשון לסימן שני להתירו באכילה לא יועיל לו לטהריה מידי נבלה בעי ר' ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מהו לחוש לזרעו</span> היכי דמי אילימא דאזל אבהמה מעלייתא מאי איריא האי דאית ביה איסור יוצא אפילו בן פקועה דעלמא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דאמר רב משרשיא לדברי האומר חוששין לזרע האב</span> בן פקועה הבא על בהמה מעלייתא הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לו תקנה</span> לא צריכא דאזל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבן פקועה דכוותיה</span> מאי אבר מוליד אבר וחתיך ליה ושרי או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מבלבל זרעיה</span> הדר אמר פשיטא דמבלבל זרעיה דא``כ סומא יולד סומא וקיטע יולד קיטע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'><span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אלא</span></span> פשיטא דמבלבל זרעיה והכי קמיבעיא לן בהמה בעלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאו מכח חלב ודם</span> קאתיא ושריא הכא נמי לא שנא או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תרי איסורי אמרינן</span> תלתא לא אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולמאן</span> אי לרבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איסור חלב ודם איכא איסור יוצא ליכא</span> אי לרבי יהודה איסור יוצא איכא איסור חלב <ודם> ליכא דתנן גיד הנשה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נוהג בשליל</span> וחלבו אסור דברי רבי מאיר רבי יהודה אומר אין נוהג בשליל וחלבו מותר אלא כל מכח לא אמרינן דשרי והכי קמיבעיא לן מהו לגמוע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>את חלבו</span> חלב דעלמא לא כאבר מן החי דמי ושרי האי נמי ל``ש או דלמא התם אית ליה תקנתא לאיסוריה בשחיטה הכא לית ליה תקנתא לאיסוריה בשחיטה תיקו:  חותך מעובר וכו':  מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> וכל בהמה מפרסת פרסה וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בהמה בבהמה</span> לרבות את הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='26'><span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אלא מעתה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ימירו</span> בו אלמה תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אין ממירין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לא אברין בעוברין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ולא עוברין באברין</span> ולא אברין ועוברין בשלמין ולא שלמין בהן אלא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> וכל בהמה לרבות את הולד אי הכי אפילו חותך מן הטחול ומן הכליות נמי אלמה תנן חותך מן העובר שבמעיה מותר באכילה מן הטחול ומן הכליות אסור באכילה אמר קרא אותה שלמה ולא חסרה אלא מעתה השוחט את הבהמה ומצא בה דמות יונה תשתרי אלמה אמר רבי יוחנן השוחט את הבהמה ומצא בה דמות יונה אסור באכיל


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בעינא פרסות וליכא אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קלוט במעי פרה ליתסר</span> הא תנא דבי ר' ישמעאל כרבי שמעון בן יוחי<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פרסה בבהמה תאכלו</span> רב שימי בר אשי אמר לעולם כדקאמרת מעיקרא ודקא קשיא לך אין ממירין הא מני רבי שמעון היא דמקיש תמורה למעשר מה מעשר אינו נוהג באברים ועוברים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף תמורה</span> אינה נוהגת באברים ועוברים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומנא תימרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דתנן</span> אמר רבי יוסי והלא במוקדשים האומר רגלה של זו עולה כולה עולה אף כשיאמר רגל של זו תחת זו תהא כולה תמורה תחתיה למאן קא מהדר ליה אילימא לרבי מאיר ורבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מי אית להו האי סברא</span> והתניא יכול האומר רגלה של זו עולה תהא כולה עולה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> כל אשר יתן ממנו לה' יהיה קדש ממנו קדש ולא כולו קדש יכול תצא לחולין תלמוד לומר יהיה בהוייתה תהא הא כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תמכר</span> לצרכי עולות ודמיה חולין חוץ מדמי אבר שבה דברי רבי מאיר ורבי יהודה רבי יוסי ורבי שמעון אומרים מנין לאומר רגלה של זו עולה תהא כולה עולה תלמוד לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יהיה לרבות את כולה</span> למאן אי לרבי מאיר ורבי יהודה מי אית להו האי סברא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא לאו</span> לרבי שמעון לא רבי יוסי טעמא דנפשיה קאמר


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סט,ב משנה
pgu: סט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המבכרת המקשה לילד</span> מחתך אבר אבר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומשליך לכלבים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יצא רובו</span> הרי זה יקבר ונפטרת מן הבכורה


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אתמר יצא שליש ומכרו <לעובד כוכבים> {לגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וחזר ויצא שליש אחר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>רב הונא אמר קדוש</span> רבה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אינו קדוש</span> רב הונא אמר קדוש קסבר למפרע קדוש וכיון דנפק ליה רוביה איגלאי מילתא למפרע דמעיקרא הוה קדוש ומאי דזבין לא כלום זבין רבה אמר אינו קדוש קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'><span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מכאן ולהבא</span></span> קדוש ומאי דזבין שפיר זבין ואזדו לטעמייהו דאתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>יצא שליש דרך דופן</span> ושני שלישי דרך רחם רב הונא אמר אינו קדוש רבה אמר קדוש רב הונא אמר אינו קדוש רב הונא לטעמיה דאמר למפרע קדוש ורובא קמא ליתיה ברחם רבה אמר קדוש רבה לטעמיה דאמר מכאן ולהבא קדוש ורובא דרך רחם נפיק וצריכא דאי אשמעינן בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בהא קאמר רב הונא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>משום דלקולא</span> אבל בהך דלחומרא אימא מודי ליה לרב


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואי אתמר בהא בהא קאמר רבה</span> אבל בהא אימא מודי ליה לרב הונא צריכא תנן המבכרת המקשה לילד מחתך אבר אבר ומשליך לכלבים מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא</span>ו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מחתך ומניח</span> ואי אמרת למפרע הוא קדוש יקבר מיבעי ליה לא הכא במאי עסקינן במחתך ומשליך אבל מחתך ומניח מאי יקבר אדתנא סיפא יצא רובו יקבר ונפטרה מן הבכורה ליפלוג וליתני בדידיה במה דברים אמורים במחתך ומשליך אבר אבר אבל מחתך ומניח יקבר הכי נמי קאמר בד``א במחתך ומשליך אבל מחתך ומניח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נעשה כמי שיצא רובו</span> ויקבר בעי רבא הלכו באיברין אחר הרוב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>או לא הלכו</span> באיברין אחר הרוב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>היכי דמי</span> אילימא כגון שיצא רוב במיעוט אבר וקא מיבעיא ליה האי מיעוט דבראי בתר רוב דאבר שדינן ליה או בתר רובא דעובר שדינן ליה פשיטא דלא שבקינן רובא דעובר ואזלינן בתר רוב אבר אלא כגון שיצא חציו ברוב אבר וקא מיבעיא ליה ההוא מיעוט דבגואי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מהו</span> למישדייה בתר רוב אבר ת``ש יצא רובו הרי זה יקבר מאי רובו אילימא רובו ממש עד השתא לא אשמעינן דרובו ככולו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא לאו כגון שיצא חציו ברוב אבר</span> לא כגון שיצא רובו במיעוט אבר וקמ``ל דלא שבקינן רובו דעובר דבהמה ואזלינן בתר אבר בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כרכו בסיב</span> מהו בטליתו מהו בשליתו מהו בשליתו אורחיה הוא אלא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שליא</span> אחרת מהו כרכתו ואחזתו והוציאתו מהו היכי דמי אי דנפק דרך רישיה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פטרתיה</span> אלא דנפק <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דרך מרגלותיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בלעתהו</span> חולדה והוציאתו מהו הוציאתו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הא אפיקתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא בלעתו והוציאתו והכניסתו והקיאתו ויצא מאליו מהו</span> הדביק שני רחמים ויצא מזה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ונכנס לזה מהו</span> דידיה פטר דלאו דידיה לא פטר או דלמא דלאו דידיה נמי פטר תיקו בעי רב אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נפתחו</span> כותלי בית הרחם מהו אויר רחם מקדיש והאיכא או דלמא נגיעת רחם מקדשה והא ליכא בעי מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נעקרו</span></span> כותלי בית הרחם מהו נעקרו ליתנהו אלא נעקרו ותלו ליה בצואריה מאי במקומן מקדשי שלא במקומן לא מקדשי או דלמא שלא במקומן נמי מקדשי בעי מיניה ר' ירמיה מר' זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נגממו</span> כותלי בית הרחם מהו א``ל קא נגעת בבעיא דאיבעיא לן דבעי ר' זירא ואמרי לה בעא מיניה ר' זירא מרבי אסי עומד מרובה על הפרוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ויצא דרך פרוץ</span> פרוץ מרובה על העומד ויצא דרך עומד מאי עד כאן לא איבעיא ליה אלא פרוץ מרובה על העומד דאיכא עומד בעולם אבל נגממו לא קא מיבעיא ליה


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף ע,ב משנה
pgu: ע
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בהמה שמת עוברה בתוך מעיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הושיט הרועה את ידו</span> ונגע בו בין בבהמה טמאה בין בבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טהור</span>ה טהור ר' יוסי הגלילי אומר בטמאה טמא ובטהורה טהור


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף ע,ב גמרא
pgu: ע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי טעמא דתנא קמא אמר רב חסדא קל וחומר אם הועילה אמו להתירו באכילה לא תועיל לו ל<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טהור</span>יה מידי נבלה אשכחן בהמה טהורה בהמה טמאה מנלן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה זו בהמה טמאה אשר היא לכם לאכלה זו בהמה טהורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איתקש</span> בהמה טמאה לבהמה טהורה מה בהמה טהורה עוברה טהור אף בהמה טמאה עוברה טהור ור' יוסי הגלילי מאי טעמא אמר ר' יצחק דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכל הולך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>על כפיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכל החיה</span> ההולכת וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מהלכי כפים בחיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טמאתי לך</span> אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קלוט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במעי פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ליטמא</span></span> דמהלכי כפים בחיה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהלכי כפים במהלכי ארבע</span> והאי מהלכי ארבע במהלכי שמנה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פרה במעי גמל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא תטמא</span> דמהלכי שמנה במהלכי ארבע הוא הולך וכל הולך לרבות פרה במעי גמל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קלוט במעי קלוטה</span> ליטמא דמהלכי ארבע במהלכי ארבע הוא להכי אהני ק``ו דרב חסדא מתקיף לה רב אחדבוי בר אמי חזיר במעי חזירתא לא ליטמא דמהלכי שמנה במהלכי שמנה הוא אלא אמר רב נחמן בר יצחק מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> נפש כי תגע בכל טמא או בנבלת חיה טמאה או בנבלת בהמה טמאה או בנבלת שרץ טמא וכי נבלת בהמה טמאה מטמאה ובטהורה לא מטמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא איזה זה</span> זה עובר שבטמאה טמא ובטהורה טהור ומאחר דנפקא ליה מדרב נחמן בר יצחק דרבי יצחק ל``ל אי לאו דר' יצחק הוה אמינא כוליה לכדרבי הוא דאתא קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תניא אמר ר' יונתן נמתי לו לבן עזאי</span> למדנו נבלת בהמה טהורה שמטמאה ונבלת בהמה טמאה שמטמאה נבלת חיה טמאה שמטמאה נבלת חיה טהורה לא למדנו מנין נם לי כל הולך על כפיו בכל החיה ההולכת נמתי לו וכי נאמר וכל חיה והלא לא נאמר אלא בכל החיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>למהלכי כפים בחיה</span> הוא דאתא נם לי ומה ישמעאל אומר בדבר הזה נמתי לו<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה זו בהמה טמאה אשר היא לכם לאכלה זו בהמה טהורה למדנו חיה בכלל בהמה ובהמה בכלל חיה חיה טהורה בכלל בהמה טהורה חיה טמאה בכלל בהמה טמא


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עא,א גמרא
pgu: עא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בהמה טמאה בכלל חיה טמאה בהמה טהורה בכלל חיה טהורה ובלשון הזה אמר לי חבל על בן עזאי שלא שימש את רבי ישמעאל חיה בכלל בהמה מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> זאת הבהמה אשר תאכלו שור שה כשבים וגו' איל וצבי ויחמור וגו' הא כיצד חיה בכלל בהמה בהמה בכלל חיה מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> זאת החיה אשר תאכלו מכל הבהמה אשר על הארץ כל מפרסת פרסה הא כיצד בהמה בכלל חיה חיה טהורה בכלל בהמה טהורה לסימנים חיה טמאה בכלל בהמה טמאה להרבעה בהמה טמאה בכלל חיה טמאה לכדרבי דתניא רבי אומר אקרא אני חיה בהמה למה נאמרה נאמרה כאן בהמה טמאה ונאמר להלן בהמה טמאה מה להלן טומאת קדש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אף</span> כאן טומאת קדש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בהמה טהורה בכלל חיה טהורה ליצירה</span> דתנן המפלת מין בהמה חיה ועוף בין טמאין בין טהורין אם זכר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תשב לזכר</span> אם נקבה תשב לנקבה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אינו ידוע</span> תשב לזכר ולנקבה דברי רבי מאיר וחכמים אומרים כל שאינו מצורת אדם אינו ולד ולרבנן האי קרא למה לי כוליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לכדרבי הוא דאתא</span>


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עא,א גמרא
pgu: עא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כשם שטומאה בלועה אינה מטמאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טהרה בלועה</span> אינה מיטמאה</span> טומאה בלועה מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> והאוכל מנבלתה יכבס בגדיו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מי לא עסקינן</span> דאכל סמוך לשקיעת החמה וקאמר רחמנא טהור ודלמא שאני התם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דלא חזיא לגר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הניחא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לרבי יוחנן דאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אחת זו ואחת זו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עד לכלב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שפיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלא לבר פדא דאמר טומאה חמורה</span> לגר וטומאה קלה עד לכלב משום דלא חזיא לגר הוא נהי דלא חזיא בפניו שלא בפניו מיחזיא חזיא ליה אשכחן טומאה בלועה טהרה בלועה מנלן קל וחומר ומה כלי חרס המוקף צמיד פתיל שאינו מציל על טומאה שבתוכו מלטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דאמר מר טומאה רצוצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בוקעת ועולה</span> עד לרקיע מציל על טהרה שבתוכו מלטמ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עא,ב גמרא
pgu: עא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אדם</span> שמציל על טומאה שבתוכו מלטמא אינו דין שמציל על טהרה שבתוכו מליטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מה לכלי חרס</span> שכן אין מטמא מגבו תאמר באדם שמטמא מגבו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אטו אנן מגבו קאמרינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מתוכו קאמרינן</span> אדרבה כלי חרס חמור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שכן מטמא מאוירו</span> אשכחן בלוע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלמעלה</span> בלוע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלמטה</span> מנלן קל וחומר ומה למעלה שאינו עושה עיכול מציל למטה שעושה עיכול אינו דין שמציל כלום עושה עיכול למטה אלא על ידי מעלה אפי' הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עיכול דלמטה רב</span> אשכחן בלוע דאדם בלוע דבהמה מנלן קל וחומר ומה אדם שמטמא מחיים מציל בבלוע בהמה שאינה מ<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טמאה</span> מחיים אינו דין שתציל בבלוע מה לאדם שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צריך שהייה</span> בבית המנוגע <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תאמר בבהמה שאינה צריכה שהייה</span> בבית המנוגע בהמה דאינה צריכה שהייה בבית המנוגע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למאי הלכתא</span> לכלים שעל גבה אדם נמי לא בעי דתנן הנכנס לבית המנוגע וכליו על כתפיו וסנדליו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וטבעותיו בידיו</span> הוא והן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>טמאין מיד</span> היה לבוש כליו וסנדליו ברגליו וטבעותיו באצבעו הוא טמא מיד והן טהורין עד שישהא בכדי אכילת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פרס</span> פת חטים ולא פת שעורים מיסב ואוכל בליפתן אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תרוייהו תננהי</span> טומאה בלועה תנינא טהרה בלועה תנינא טומאה בלועה דתנן בלע טבעת טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טובל</span> ואוכל בתרומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הקיאה טמאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וטמאתו</span> טהרה בלועה תנינא דתנן בלע טבעת טהורה ונכנס לאהל המת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ושנה</span> וטבל והקיאה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הרי היא כמה שהיתה</span> כי קאמר רבה כגון שבלע שתי טבעות אחת טמאה ואחת טהורה דלא מטמיא לה מטמאה לטהור


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עב,א גמרא
pgu: עב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והא עובר וחיה</span> דכשתי טבעות דמו וקא מטמא לה עובר לחיה אמר רבה שאני עובר הואיל וסופו לצאת אמר רבא עובר סופו לצאת טבעת אין סופו לצאת אלא אמר רבא פומבדיתאי ידעי טעמא דהא מילתא ומנו רב יוסף דאמר רב יוסף אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טומאה זו</span> אינה מדברי תורה אלא מדברי סופרים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי אינה מדברי תורה</span> אלא מדברי סופרים ד<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא תימא</span> אליבא דר' עקיבא דאמר עובר במעי אשה טמא אלא אפי' לר' ישמעאל דאמר עובר במעי אשה טהור גזרו בה טומאה מדרבנן מאי טעמא אמר רב הושעיא גזירה שמא יוציא ולד ראשו חוץ לפרוזדור אי הכי אשה נמי אשה מרגשת בעצמה ותימא לה לחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>טרידא</span> מאי ר' ישמעאל ומאי ר``ע דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> וכל אשר יגע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>על פני השדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>להוציא עובר</span> במעי אשה דברי ר' ישמעאל ר``ע אומר לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>גולל</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דופק</span> ור' ישמעאל גולל ודופק הלכתא גמירי לה ור``ע עובר במעי אשה טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מדאורייתא מנא ליה</span> אמר ר' אושעיא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> הנוגע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ב<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מת</span> בנפש</span> איזהו מת שבנפש של אדם הוי אומר זה עובר שבמעי אשה ור' ישמעאל האי מיבעי ליה לרביעית דם הבאה מן המת שמטמאה שנאמר הנוגע במת בנפש האדם איזהו נפש של אדם שמטמא הוי אומר זו רביעית דם ור``ע לטעמיה דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אף רביעית דם הבא משני מתים</span> מטמא באהל דתניא ר``ע אומר מנין לרביעית דם הבאה משני מתים שמטמאה באהל שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> ועל כל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נפשות</span> מת לא יבא שתי נפשות ושיעור אחד


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עב,א משנה
pgu: עב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בהמה המקשה לילד והוציא עובר את ידו וחתכה ואח``כ שחט את אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הבשר טהור</span> שחט את אמו ואח``כ חתכה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הבשר מגע נבלה</span> דברי ר``מ וחכמים אומרים מגע טרפה שחוט


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עב,ב משנה
pgu: עב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מה מצינו</span> בטרפה ששחיטתה מטהרתה אף שחיטת בהמה תטהר את האבר אמר להם ר``מ לא אם טיהרה שחיטת טרפה אותה דבר שגופה תטהר את האבר דבר שאינו גופה מנין לטרפה ששחיטתה מטהרתה בהמה טמאה אסורה באכילה אף טרפה אסורה באכילה מה בהמה טמאה אין שחיטתה מטהרתה אף טרפה לא תטהרנה שחיטה לא אם אמרת בבהמה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלא היתה לה שעת הכושר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תאמר בטרפה שהיתה לה שעת הכושר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טול לך מה שהבאת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי שנולדה טרפה מן הבטן מנין</span> לא אם אמרת בבהמה טמאה שכן אין במינה שחיטה תאמר בטרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שיש במינה שחיטה</span> בן שמנה חי אין שחיטתו מטהרתו לפי שאין במינו שחיטה


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמאי</span> טומאת בית הסתרים היא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וטומאת בית הסתרים</span> לא מטמיא לימא ר' מאיר לטעמיה דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלשה</span> על שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שנחלק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>טהור מן המדרס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל טמא מגע מדרס</span> דברי ר``מ ותניא א``ר יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וכי באיזה מדרס נגע זה</span> אלא שאם נגע בו זב שיהא טמא מגע זב לאו איתמר עלה אמר עולא ל``ש אלא שלשה על שלשה שנחלק אבל שלש על שלש הבאות מבגד גדול בשעת פרישתן מאביהן מקבלות טומאה מאביהן הא נמי בשעת פרישתן מאבר מקבל טומאה מאבר רבינא אמר בגד לאו לחתיכה קאי עובר לחתיכה קאי וכל העומד לחתו


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עג,א גמרא
pgu: עג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כחתוך דמי</span> כמאן כרבי מאיר דתנן כל ידות הכלים שהן ארוכות ועתיד לקצצן מטביל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד מקום מדה</span> <דברי ר``מ וחכמים אומרים> [ר' יהודה אומר] עד שיטביל את כולו אפילו תימא רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חבורי אוכלין</span> כמאן דמפרתי דמי ונגיעי בהדדי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשלמא לעולא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>היינו דקתני</span> חתכה אלא לרבינא מאי חתכה איידי דתנא רישא חתכה תנא נמי סיפא חתכה:  וחכמים אומרים מגע טרפה שחוטה:  טרפה שחוטה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מי מטמיא</span> אין כדאבוה דשמואל דאמר אבוה דשמואל טרפה ששחטה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מטמאה במוקדשין</span>:  מה מצינו בטרפה ששחיטתה מטהרתה אף שחיטת בהמה תטהר את העובר:  תניא אמר להן רבי מאיר וכי מי טיהרו לאבר זה מידי נבלה שחיטת אמו א``כ תתירנו באכילה אמרו לו הרבה מצלת על שאינו גופה יותר מגופה שהרי שנינו חותך מן העובר שבמעיה מותר באכילה מן הטחול ומן הכליות אסור באכילה מאי קאמר אמר רבא ואמרי לה כדי חסורי מחסרא והכי קתני אמר להן ר' מאיר וכי מי טהרו לאבר זה מידי נבלה שחיטת אמו אם כן תתירנו באכילה אמרו לו טרפה תוכיח ששחיטתה מטהרתה מידי נבלה ואינה מתירתה באכילה אמר להן לא אם טיהרה שחיטת טרפה אותה דבר שהיא גופה תטהר את האבר דבר שאינו גופה אמרו לו הרבה מצלת על שאינו גופה יותר מגופה שהרי שנינו חותך מן העובר שבמעיה מותר באכילה מן הטחול ומן הכליות אסור באכילה תניא נמי הכי אמר להן רבי מאיר וכי מי טיהרו לאבר זה מידי נבלה אמרו לו שחיטת אמו א``כ תתירנו באכילה אמרו לו טרפה תוכיח ששחיטתה מטהרתה מידי נבלה ואינה מתירתה באכילה אמר להן אם טיהרה שחיטת טרפה אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואת האבר המדולדל בה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דבר שגופה</span> תטהר את העובר שאינו גופה אמרו לו הרבה מצלת על שאינו גופה יותר מגופה שהרי שנינו חותך מן העובר שבמעיה מותר באכילה מן הטחול ומן הכליות אסור באכילה אמר רשב``ל כמחלוקת בעוברין כך מחלוקת באיברין ורבי יוחנן אמר מחלוקת באבר דעובר אבל באבר דבהמה דברי הכל שחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ניפול</span></span> א``ר יוסי בר' חנינא מ``ט דר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אליבא דרבנן</span> האי אית ליה תקנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בחזרה</span> והא לית ליה תקנתא בחזרה מיתיבי אמר להם ר' מאיר לא אם טיהרה שחיטת טרפה אותה ואת האבר המדולדל בה דבר שגופה תטהר את העובר דבר שאינו גופ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עג,ב גמרא
pgu: עג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא לרבי שמעון בן לקיש לדבריהם קאמר להו לדידי לא שנא אבר דעובר ולא שנא אבר דבהמה כי הדדי נינהו אלא לרבי יוחנן קשיא אלא אי אתמר הכי אתמר אמר רבי שמעון בן לקיש כמחלוקת בעוברים כך מחלוקת באיברין ורבי יוחנן אמר מחלוקת באבר דעובר אבל באבר דבהמה ד``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין שחיטה עושה ניפול</span> א``ר יוסי בר' חנינא מ``ט דרבי יוחנן אליבא דר``מ האי גופה והאי לאו גופה אמר רב יצחק בר יוסף א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכל מודים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמיתה עושה ניפול</span> ואין שחיטה עושה ניפול במאי עסקינן אילימא באבר דעובר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מיפלג פליגי</span> אלא באבר דבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מיתה תנינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שחיטה תנינא</span> מיתה תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מתה הבהמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הבשר צריך הכשר</span> והאבר מטמא משום אבר מן החי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואינו מטמא משום אבר מן הנבלה</span> דברי ר' מאיר שחיטה נמי תנינא נשחטה בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הוכשרו בדמיה</span> דברי ר``מ ר``ש אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא הוכשרו</span> אי מההיא ה``א מאי הוכשרו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והא הוכשרו</span> קתני מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חד לבשר הפורש מן הבהמה</span> וחד לבשר הפורש מן האבר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ומאי אולמיה</span> דהאי מהאי סלקא דעתך אמינא הואיל ומטמא טומאה חמורה אגב אביו אימא לא ליבעי הכשר קמשמע לן אמר רב יוסף נקוט דרב יצחק בר יוסף בידך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דרבה בר בר חנה קאי כוותיה</span> דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> ובשר בשדה טרפה לא תאכלו להביא האבר והבשר המדולדלין בבהמה ובחיה ובעוף ושחטן שהן אסורין ואמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עד,א גמרא
pgu: עד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אין בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא</span> מצות פרוש</span> בלבד יתיב רב יוסף קמיה דרב הונא ויתיב וקאמר אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אכלו לזה</span> לוקה אמר ליה ההוא מרבנן לא תציתו ליה הכי אמר רב יצחק בר שמואל בר מרתא משמיה דרב אכלו לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אינו לוקה</span> אמר ליה רב הונא אנן אמאן נסמוך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אהדרינהו</span> רב יוסף לאפיה אמר ליה מאי קושיא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כי אמרי אנא</span> במיתה דעושה ניפול כי אמר איהו בשחיטה דאינה עושה ניפול אמר רבא מנא הא מלתא דאמור רבנן מיתה עושה ניפול שחיטה אינה עושה ניפול דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכל אשר</span> יפול עליו מהם במותם יטמא למעוטי מאי אילימא למעוטי בחייהם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מנבלתם נפקא</span> אלא ש``מ מיתה עושה ניפול ואין שחיטה עושה ניפול אמר ליה רב אדא בר אהבה לרבא והא קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשרצים כתיב</span> אמר ליה אם אינו ענין לשרצים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דלאו בני שחיטה נינהו</span> תנהו ענין לבהמה ואכתי מבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כעין מיתה</span> לחין מטמאים יבשים אין מטמאים תרי במותם כתיבי אמר רב חסדא מחלוקת באבר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דעובר חי</span> אבל באבר דעובר מת דברי הכל שחיטה עושה ניפול ורבה אמר כמחלוקת בזה כך מחלוקת בזה:  בן שמנה חי [וכו']:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והתניא</span> בן שמנה חי יוכיח שאף על פי שיש במינו שחיטה אין שחיטתו מטהרתו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר רב כהנא</span> יש במינו שחיטה אגב אמו ותנא דידן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מינא דאמיה לא פריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולהאי תנא</span> דפריך טרפה דשחיטתה מטהרתה מנא ליה נפקא ליה מדרב יהודה אמר רב דאמר רב יהודה א``ר ואמרי לה במתניתא תנא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה מקצת בהמה מטמאה ומקצת בהמה אינה מטמאה ואיזו זו זו טרפה ששחטה בעי רב הושעיא הושיט את ידו למעי בהמה ושחט בן ט' חי מהו תבעי לר``מ ותבעי לרבנן תבעי לר``מ עד כאן לא קאמר רבי מאיר בן פקועה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>טעון שחיטה</span> ה``מ היכא דיצא לאויר העולם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אבל במעי אמו לא שריא</span> ליה שחיטה או דילמא אפילו לרבנן ד' סימנין אכשר ביה רחמנא אמר רב חנניא ת``ש הרי שנולדה טרפה מן הבטן ואי איתא משכחת לה דהיתה לה שעת הכושר דאי בעי עייל ידיה ושחטה אמר ליה רבא תני שנוצרה טרפה מן הבטן ומשכחת לה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בבעלת ה' רגלים</span>


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עד,א משנה
pgu: עד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוחט את הבהמה ומצא בה בן שמנה חי או מת או בן תשעה מת <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קורעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ומוציא את דמו</span> מצא בן תשעה חי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>טעון שחיטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>וחייב באותו ואת בנו</span> דברי ר``מ וחכמים אומרים שחיטת אמו מטהרת


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עד,ב משנה
pgu: עד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ר``ש שזורי אומר אפילו בן חמש שנים וחורש בשדה שחיטת אמו מטהרתו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קרעה</span> ומצא בה בן ט' חי טעון שחיטה לפי שלא נשחטה אמו


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עד,ב גמרא
pgu: עד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר אלעזר א``ר אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא הילכו בו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא על עסקי שחיטה בלבד</span> למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למעוטי חלבו וגידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חלבו דמאי</span> אילימא חלבו דשליל מפלג פליגי דתניא גיד הנשה נוהג בשליל וחלבו אסור דברי ר``מ ר' יהודה אומר אינו נוהג בשליל וחלבו מותר וא``ר אלעזר א``ר אושעיא מחלוקת בבן ט' חי והלך ר``מ לשיטתו ור' יהודה לשיטתו אלא חלבו דגיד מפלג פליגי דתניא גיד הנשה מחטט אחריו בכל מקום שהוא וחותך שמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעיקרו</span> דברי ר``מ רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גוממו עם השופי</span> אלא אי אתמר הכי אתמר א``ר אלעזר אמר ר' אושעיא לא הילכו בו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא על עסקי אכילה</span> בלבד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למעוטי רובעו וחורש בו</span> א``ר שמעון בן לקיש לדברי המתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בחלבו</span> מתיר בדמו לדברי האוסר בחלבו אוסר בדמו ורבי יוחנן אמר אף לדברי המתיר בחלבו אוסר בדמו איתיביה רבי יוחנן לר``ש בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קורעו ומוציא את דמו</span> א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לומר שאין ענוש כרת</span> למאן קאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לרבי יהודה</span> לא יהא אלא דם התמצית דתניא דם התמצית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>באזהרה</span> ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בהכרת</span> תרגמא רב יוסף בריה דרב סלא חסידא קמיה דרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אית ליה לר' יהודה דם וכל דם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כל היכא דמיחייב אדם</span> הנפש מיחייב אדם התמצית וכל היכא דלא מחייב אדם הנפש לא מחייב אדם התמצית <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>איבעיא להו</span> מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לפדות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בבן פקועה</span> אליבא דר``מ לא תיבעי לך דכיון דאמר טעון שחיטה שה מעליא הוא כי תיבעי לך אליבא דרבנן דאמרי שחיטת אמו מטהרתו מאי כיון דאמרי שחיטת אמו מטהרתו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כבשרא בדיקולא הוא</span> או דילמא כיון דרהיט ואזיל ורהיט ואתי שה קרינא ביה מר זוטרא אמר אין פודין ורב אשי אמר פודין א``ל רב אשי למר זוטרא מאי דעתך דגמרת<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> שה<span class='tlm-sfr' data-chp='0213' data-rgl=''> שמות יג </span> שה מפסחים אי מה להלן זכר תמים ובן שנה אף כאן זכר תמים ובן שנה תפדה תפדה ריבה אי תפדה תפדה ריבה אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כל מילי</span> נמי אם כן שה שה מאי אהני לך איבעיא להו מהו למנות בו ראשון ושני ר' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מונין</span> בו ראשון ושני רבי שמעון בן לקיש אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אין מונין</span> בו ראשון ושני נעשה כאגוז המתקשקש בקליפתו איתיביה ר``ש בן לקיש לרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>הבשר מגע נבלה</span> דברי ר``מ וחכ``א מגע טרפה שחוטה בשלמא לדידי דאמינא חד גופא הוא היינו דאיתכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בדמא דאמיה</span> אלא לדידך <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>במאי איתכשר</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>בשחיטה</span> וכר``ש איתיביה רבי יוחנן לר``ש בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>עבר בנהר</span> הוכשר הלך לבית הקברות נטמא בשלמא לדידי דאמינא תרי גופי נינהו משום הכי הוכשר אין לא הוכשר לא אלא לדידך דאמרת חד גופא הוא הא איתכשר בדמא דאמי


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עה,א גמרא
pgu: עה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשחיטה יבישתא</span> ודלא כרבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאן תנא</span> עבר בנהר הוכשר הלך לבית הקברות נטמא אמר רבי יוחנן רבי יוסי הגלילי היא דתניא רבי שמעון בן אלעזר אומר משום רבי יוסי הגלילי מטמא טומאת אוכלים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וצריך הכשר</span> וחכמים אומרים אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מטמא טומאת אוכלין</span> מפני שהוא חי וכל שהוא חי אינו מטמא טומאת אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואזדא רבי יוחנן לטעמיה</span> דאמר רבי יוחנן רבי יוסי הגלילי וב``ש אמרו דבר אחד רבי יוסי הגלילי הא דאמרן ב``ש דתנן דגים מאימתי מקבלין טומאה ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משיצודו</span> וב``ה אומרים משימותו רבי עקיבא אומר משעה שאין יכולין לחיות מאי בינייהו אמר רבי יוחנן דג <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מקרטע</span> איכא בינייהו בעי רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נולדו בדגים סימני טרפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מהו</span> תיבעי למ``ד טרפה חיה ותיבעי למ``ד טרפה אינה חיה תיבעי למ``ד טרפה חיה בהמה הוא דנפישא חיותה אבל דגים דלא נפישא חיותייהו לא או דילמא אפי' למ``ד טרפה אינה חיה הני מילי בהמה דיש במינה שחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל דגים דאין במינן</span> שחיטה <אימא> לא תיקו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הטילה נפל</span> רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חלבו כחלב בהמה</span> ורבי שמעון בן לקיש אמר חלבו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כחלב חיה</span> רבי יוחנן אמר חלבו כחלב בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אוירא גרים</span> רבי שמעון בן לקיש אמר חלבו כחלב חיה חדשים גרמי איכא דאמרי כל היכא דלא כלו לו חדשיו לא כלום הוא כי פליגי היכא דהושיט ידו למעי בהמה ותלש חלב של בן ט' חי ואכל רבי יוחנן אמר חלבו כחלב בהמה חדשים גרמי רבי שמעון בן לקיש אמר חלבו כחלב חיה חדשים ואוירא גרמי איתיביה ר' יוחנן לרבי שמעון בן לקיש מה חלב ושתי כליות האמורות באשם מוצא מכלל שליל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אף כל</span> מוצא מכלל שליל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשלמא לדידי</span> היינו דאיצטריך קרא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא לדידך</span> אמאי איצטריך אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>טעמא דידי</span> נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מהכא</span> ואיכא דאמרי איתיביה רבי שמעון בן לקיש לרבי יוחנן מה חלב ושתי כליות האמורות באשם מוצא מכלל שליל אף כל מוצא מכלל שליל בשלמא לדידי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משום הכי מיעטיה</span> רחמנא אלא לדידך ליקרב א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מידי דהוה אמחוסר זמן</span> אמר רבי אמי השוחט את הטרפה ומצא בה בן ט' חי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לדברי ה<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אוסר</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מתיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לדברי המתיר</span> אוסר רבא אמר לדברי המתיר נמי מותר ד' סימנין אכשר ביה רחמנא אמר רב חסדא השוחט את הטרפה ומצא בה בן ט' ח


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עה,ב גמרא
pgu: עה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טעון שחיטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וחייב בזרוע והלחיים והקבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואם מת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טהור מלטמא</span> במשא א``ל רבא טעון שחיטה כמאן כר``מ ואם מת טהור מלטמא במשא כמאן כרבנן וליטעמיך הא דתני רבי חייא השוחט את הטרפה ומצא בה בן ט' חי טעון שחיטה וחייב בזרוע והלחיים והקבה ואם מת טהור מלטמא במשא טעון שחיטה כמאן כר``מ ואם מת טהור מלטמא במשא כרבנן הא לא קשיא ר' חייא אם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כבר מצאו מת</span> קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא לדידך</span> קשיא א``ל לדידי נמי לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ד' סימנים</span> אכשר ביה רחמנא כי סליק ר' זירא אשכחיה לרב אסי דיתיב וקאמר ליה להא שמעתא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יישר</span> וכן אמר ר' יוחנן מכלל דפליג עליה ר``ש בן לקיש משהא הוה שהי ליה ושתיק ליה ואיכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משתא הוה שתי</span> ושתיק ליה:  רבי שמעון שזורי אומר אפילו וכו':  היינו תנא קמא אמר רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הפריס</span> על גבי קרקע איכא בינייהו אמר רב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לדברי האומר</span> חוששין לזרע האב בן פקועה הבא על בהמה מעלייתא הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין לו תקנה</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכל מודים</span> בקלוט בן פקועה שמותר מאי טעמא כל מלתא דתמיהא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מידכר דכירי</span> לה אינשי איכא דאמרי אמר אביי הכל מודים בקלוט בן קלוטה בן פקועה שמותר מאי טעמא תרי תמיהי מידכר דכירי אינשי אמר זעירי אמר ר' חנינא הלכה כר``ש <בן> שזורי וכן היה רבי שמעון שזורי מתיר בבנו ובן בנו עד סוף כל הדורות ר' יוחנן אמר הוא מותר ובנו אסור אדא בר חבו הוה ליה בן פקועה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דנפל דובא עליה</span> אתא לקמיה דרב אשי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זיל שחטיה</span> א``ל האמר זעירי אמר ר' חנינא הלכה כר``ש שזורי וכן היה ר``ש שזורי מתיר בבנו ובן בנו עד סוף כל הדורות ואפילו ר' יוחנן לא קאמר אלא בנו אבל איהו לא אמר ליה רבי יוחנן לדברי ר``ש שזורי קאמר והאמר רבין בר חנינא אמר עולא אמר רבי חנינא הלכה כרבי שמעון שזורי ולא עוד אלא כל מקום ששנה ר``ש שזורי במשנתנו הלכה כמותו אמר ליה אנא כי הא סבירא לי דאמר רבי יונתן הלכה כר``ש שזורי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>במסוכן ובתרומת מעשר של דמאי</span> מסוכן דתנן בראשונה היו אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>היוצא בקולר</span> ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כתבו</span> גט לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו חזרו לומר אף המפרש <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והיוצא בשיירא</span> ר``ש <בן> שזורי אומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>המסוכן</span> תרומת מעשר של דמאי דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תרומת מעשר של דמאי שחזרה למקומה</span> ר``ש <בן> שזורי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אף בחול</span> שואלו ואוכלו על פיו


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עו,א משנה
pgu: עו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בהמה שנחתכו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רגליה</span> מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארכובה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>למטה</span></span> כשרה מן הארכובה ולמעלה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכן שניטל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צומת הגידין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נשבר העצם</span> אם רוב הבשר קיים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שחיטתו מטהרתו</span> ואם לאו אין שחיטתו מטהרתו


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עו,א גמרא
pgu: עו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר</span> רב יהודה אמר רב אמר רבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>למטה</span></span> למטה מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארכובה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למעלה למעלה מן הארכובה</span></span> באיזו ארכובה אמרו בארכובה הנמכרת עם הראש עולא אמר רבי אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כנגדו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בגמל ניכר</span> אמר ליה עולא לרב יהודה בשלמא לדידי דאמינא כנגדו בגמל ניכר היינו דקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכן שניטל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צומת הגידין</span> אלא לדידך מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וכן שניטל צומת הגידין</span> אמר ליה רכובה בלא צומת הגידים וצומת הגידים בלא רכובה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והא נחתכו</span> קתני אישתיק <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לבתר דנפק</span> אמר מ``ט לא אמרי ליה למטה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>למטה מן הארכובה</span> למעלה למעלה מצומת הגידין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הדר אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולא אמרי ליה</span> ואמר לי נחתכו קתני הכא נמי מן הארכובה ולמעלה קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רב פפא מתני</span> הכי אמר רב יהודה אמר רב אמר רבי חייא למטה למטה מן הארכובה ומצומת הגידין למעלה למעלה מן הארכובה ומצומת הגידין וכן שניטל צומת הגידין וארכובה גופה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כדעולא</span> א``ר אושעיא ומי איכא מידי דאילו מדלי פסיק ליה וחיה מתתי פסיק ליה ומתה אמר רב אשי טרפות קא מדמית להדדי אין אומרין בטרפות זו דומה לזו שהרי חותכה מכאן ומתה חותכה מכאן וחיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אלו הן צומת הגידין</span> רבה אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דאגרמא ולבר</span> רבה בר רב הונא אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>דאגרמא ולגיו</span> רבא בריה דרבה בר רב הונא אמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>דעילוי ערקומא</span> יתיב ההוא מרבנן קמיה דר' אבא ויתיב וקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דערקומא גופה</span> אמר ליה רבי אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לא תציתו ליה</span> הכי אמר רב יהודה היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>דפרעי טבחי</span> והיינו רבא בריה דרבה בר רב הונא אמר רב אסי אמר רב יהודה אמר שמואל צומת הגידים שאמרו מקום שהגידין <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>צומתין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ועד כמה</span> א``ל ההוא מדרבנן ורב יעקב שמיה כי הוינן בי רב יהודה אמר לן שמעו מני מלתא דמגברא רבה שמיע לי ומנו שמואל צומת הגידין שאמרו מקום שהגידין צומתין בו וממקום שצומתין עד מקום שמתפשטין וכמה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>ארבעה בטדי</span> בתורא בדקה מאי אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>בליטי</span> הוו צומת הגידים בליעי לא הוו צומת הגידים <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>אשוני</span> הוו צומת הגידים <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>רכיכי</span> לא הוו צומת הגידים אלימי הוו צומת הגידים קטיני לא הוו צומת הגידים חוורי הוו צומת הגידים לא חוורי לא הוו צומת הגידי


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עו,ב גמרא
pgu: עו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מר בר רב אשי אמר כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דזיגי</span> אע``ג דלא חוורי אמר אמימר משמיה דרב זביד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תלתא חוטי הוו</span> חד אלימא ותרי קטיני איפסיק אלימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אזדא רוב בנין</span> איפסיק קטיני אזדא רוב מנין מר בר רב אשי מתני לקולא איפסיק אלימא האיכא רוב מנין איפסיק קטיני האיכא רוב בנין בעופות שיתסר חוטי הוו אי פסיק חד מינייהו טרפה אמר מר בר רב אשי הוה קאימנא קמיה דאבא ואייתו לקמיה עופא ובדק ואשכח ביה חמיסר הוה חד דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שני מחבריה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נפציה</span> ואשכח תרי אמר רב יהודה אמר רב צומת הגידין שאמרו ברובו מאי רובו רוב אחד מהן כי אמריתה קמיה דשמואל אמר לי מכדי תלתא הוו כי מיפסיק חד מינייהו לגמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא איכא תרי</span> טעמא דאיכא תרי הא ליכא תרי לא ופליגא דרבנאי דאמר רבנאי אמר שמואל צומת הגידים אפי' לא נשתייר בה אלא כחוט <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הסרבל</span> כשרה ואיכא דאמרי מאי רובו רוב כל אחד ואחד כי אמריתה קמיה דשמואל אמר לי מכדי תלתא הוו האיכא תלתא דכל חד וחד מסייע ליה לרבנאי דאמר רבנאי אמר שמואל צומת הגידין שאמרו אפי' לא נשתייר בה אלא כחוט הסרבל כשרה:  נשבר העצם כו':  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>למעלה מן הארכובה</span> אם רוב הבשר קיים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זה וזה</span> מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואם לאו זה וזה אסור</span> למטה מן הארכובה אם רוב הבשר קיים זה וזה מותר אם לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבר אסור</span> ובהמה מותרת ושמואל אמר בין למעלה בין למטה אם רוב הבשר קיים זה וזה מותר אם לאו אבר אסור ובהמה מותרת מתקיף לה רב נחמן לשמואל יאמרו אבר ממנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מוטל באשפה</span> ומותרת א``ל רב אחא בר רב הונא לרב נחמן לרב נמי יאמרו אבר ממנה מוטל באשפה ומותרת א``ל הכי קאמינא אבר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שחיה ממנה</span> מוטל באשפה ומותרת שלחו מתם הלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כוותיה דרב</span> הדור שלחו כוותיה דשמואל הדור שלחו כוותיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואבר עצמו מטמא במשא</span> מתיב רב חסדא לא אם טיהרה שחיטת טרפה אותה ואת האבר המדולדל בה דבר שגופה תטהר את העובר דבר שאינו גופה א``ל רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הדורי אפירכי</span> למה לך <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אותיב ממתני'</span> נשחטה בהמה הוכשרו בדמיה דברי ר``מ ר``ש אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא הוכשרו</span> א``ל מתני' איכא לדחויי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כדדחינן</span> כי סליק ר' זירא אשכחיה לרב ירמיה דיתיב וקאמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>להא שמעתא</span> א``ל יישר וכן תרגמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אריוך</span> בבבל אריוך מנו שמואל והא מיפלג פליג הדר ביה שמואל לגביה דרב ת``ר נשבר העצם ויצא לחוץ אם עור ובשר חופין את רובו מותר אם לאו אסור וכמה רובו כי אתא רב דימי אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>רוב עוביו</span> ואמרי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>רוב הקיפו</span> אמר רב פפא הלכך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בעינן רוב עוביו</span> ובעינן רוב הקיפו אמר עולא אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>עור הרי הוא כבשר</span> א``ל רב נחמן לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולימא מר עור מצטרף לבשר</span> דהא עור ובשר קתני א``ל אנן עור או בשר תנינן איכא דאמרי [אמר עולא] א``ר יוחנן עור מצטרף לבשר א``ל רב נחמן לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ולימא מר עור משלים לבשר</span> לחומרא א``ל אנא עובדא ידענא דההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בר גוזלא</span> דהוה בי רבי יצחק דעור מצטרף לבשר הוה ואתא לקמיה דר' יוחנן ואכשריה א``ל בר גוזלא קאמרת בר גוזלא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>דרכיך</span> שאני הנהו גידין רכין דאתו לקמיה דרבה אמר רבה למאי ליחוש להו חדא דאמר ר' יוחנן גידין שסופן להקשו


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  נמנין עליהן בפסח ועוד התורה חסה על ממונן של ישראל א``ל רב פפא לרבה ר``ש בן לקיש ואיסורא דאורייתא ואת אמרת מאי ליחוש להו אישתיק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואמאי אישתיק והאמר רבא</span> הלכתא כוותיה דר``ש בן לקיש בהני תלת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאני הכא דהדר ביה ר' יוחנן</span> לגביה דר``ש בן לקיש דא``ל אל תקניטני בלשון יחיד אני שונה אותה ההוא נשבר העצם ויצא לחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דאישתקיל קורטיתא</span> מיניה אתא לקמיה דאביי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שהייה תלתא ריגלי</span> א``ל רב אדא בר מתנא זיל קמיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רבא בריה דרב יוסף בר חמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דחריפא סכיניה</span> אתא לקמיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מכדי נשבר העצם ויצא לחוץ תנן</span> מה לי נפל מה לי איתיה א``ל רבינא לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מתלקט <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מהו</span></span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מתרוסס מהו</span> מתמסמס מהו היכי דמי מתמסמס אמר רב הונא בריה דרב יהושע כל שהרופא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קודרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איבעיא להו ניקב</span> מהו נקלף מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נסדק</span> מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ניטל שליש התחתון</span> מהו ת``ש דאמר עולא אמר ר' יוחנן עור הרי הוא כבשר דלמא דקנה משכא דידיה אמר רב אשי כי הוינן בי רב פפי איבעיא לן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נקדר</span> כמין טבעת מהו ופשטנא מהא דאמר רב יהודה אמר רב דבר זה שאלתי לחכמים ולרופאים ואמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מסרטו בעצם</span> ומעלה ארוכה אבל פרזלא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מזרף זריף</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והוא דקנה גרמא דידיה</span>


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עז,א משנה
pgu: עז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוחט את הבהמה ומצא בה שליא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נפש היפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תאכלנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ואינה מטמאה</span> לא טומאת אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ולא טומאת נבלות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>חישב עליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>מטמאה טומאת אוכלין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אבל לא טומאת נבלות</span> שליא שיצתה מקצתה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אסורה באכילה</span> סימן ולד באשה וסימן ולד בבהמה המבכרת שהפילה שליא <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>ישליכנה לכלבים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>ובמוקדשין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>תקבר</span> ואין קוברין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>בפרשת דרכים</span> ואין תולין אותה באילן מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>דרכי האמורי</span>


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי דת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> כל בהמה תאכלו לרבות את השליא יכול אפילו יצתה מקצתה ת``ל אותה אותה ולא שליתה מכדי אין שליא בלא ולד <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>למה לי קרא</span> קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>אסמכתא בעלמא</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ואינה מטמאה</span>:  בעי ר' יצחק בר נפחא <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>עור חמור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>ששלקו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מהו</span></span> למאי <span class='tlm-rsh' data-nro='45'>אי לטומאת אוכלין</span> תנינ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עז,ב גמרא
pgu: עז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לטומאת נבלות</span> תנינא טומאת אוכלין דתניא העור והשליא אין מטמאין טומאת אוכלין עור ששלקו והשליא שחישב עליה מטמאין טומאת אוכלין טומאת נבילות נמי תנינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> בנבלתה ולא בעור ולא בעצמות ולא בגידין ולא בקרנים ולא בטלפים ואמר רבה בר רב חנא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא נצרכה</span> אלא שעשאן ציקי קדרה לעולם טומאת אוכלין ושאני עור חמור דמאיס:  שליא שיצתה:  א``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא שאין עמה ולד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל יש עמה ולד</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין חוששין</span> לולד אחר ור' יוחנן אמר בין אין עמה ולד בין יש עמה ולד חוששין לולד אחר איני והא א``ר ירמיה לחומרא אמרה ר' אלעזר אלא אי אתמר הכי אתמר א``ר אלעזר לא שנו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא שאינה קשורה בו</span>לד <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל קשורה בו</span>לד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין חוששין לולד אחר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ור' יוחנן אמר אנו אין לנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא שליא</span> בלא ולד אבל יש עמה ולד בין קשורה בולד בין אין קשורה בולד אין חוששין לולד אחר והיינו דאמר ר' ירמיה לחומרא אמרה ר' אלעזר תניא כוותיה דר' אלעזר המפלת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מין בהמה חיה ועוף</span> ושליא עמהן בזמן שקשורה בהן אין חוששין לולד אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינה קשורה בהן הריני מטיל</span> עליה חומר שני ולדות שאני אומר שמא נימוח שפיר של שליא שמא נימוחה שליתו של שפיר:  המבכרת שהפילה [וכו']:  מאי טעמא אמר רב איקא בריה דרב אמי רוב בהמות יולדות <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דבר הקדוש בבכורה</span> ומיעוט בהמות דבר שאינו קדוש בבכורה ומאי ניהו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נדמה</span> וכל היולדות יולדות מחצה זכרים ומחצה נקבות סמוך מיעוטא דנדמה למחצה דנקבות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הוו להו זכרים מיעוטא</span>:  ובמוקדשין תקבר:  מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>רובא בר מיקדש הוא</span>:  ואין קוברים אותה:  אביי ורבא דאמרי תרווייהו כל דבר שיש בו רפואה אין בו משום דרכי האמורי אין בו רפואה יש בו משום דרכי האמורי והתניא אילן שמשיר פירותיו סוקרו בסיקרא וטוענו באבנים בשלמא טוענו באבנים כי היכ


id: 5304
lvr: 53
prk: 04
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דניכחוש חיליה</span> אלא סוקרו בסיקרא אמאי כי היכי דליחזיוה אינשי וליבעי רחמי עילויה כדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וטמא טמא יקרא</span> צריך להודיע לרבים ורבים מבקשים עליו רחמים וכן מי שאירע בו דבר צריך להודיע לרבים ורבים מבקשים עליו רחמים אמר רבינא כמאן תלינן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כובסא</span> בדיקלא כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כי האי תנא</span>:
<BR


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף עח,א משנה
pgu: עח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אותו ואת בנו</span> נוהג בין בארץ בין בח``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בפני הבית</span> ושלא בפני הבית בחולין ובמוקדשין כיצד השוחט אותו ואת בנו חולין בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שניהם כשרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>והשני סופג</span></span></span></span> את הארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קדשים בחוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הראשון חייב כרת</span> ושניהם פסולים ושניהם סופגים את הארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חולין בפנים שניהם פסולין</span> והשני סופג את הארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קדשים בפנים</span> הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ופסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חולין וקדשים בחוץ</span> הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעים ופסול קדשים וחולין בחוץ הראשון חייב כרת ופסול <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והשני כשר</span> ושניהם סופגים את הארבעים חולין וקדשים בפנים שניהם פסולין והשני סופג את הארבעים קדשים וחולין בפנים הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעים ופסול <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חולין בחוץ ובפנים</span> הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעים ופסול קדשים בחוץ ובפנים הראשון חייב כרת ושניהם סופגים את הארבעים ושניהם פסולים חולין בפנים ובחוץ הראשון פסול ופטור והשני סופג את הארבעים וכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קדשים בפנים ובחוץ</span> הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעים ופסול


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר מנין ל<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אותו ואת בנו</span> שנוהג במוקדשין תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> שור או כשב או עז כי יולד וכתיב בתריה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> ושור או שה אותו ואת בנו לא תשחטו ביום אחד לימד על אותו ואת בנו שנוהג במוקדשין ואימא במוקדשין אין בחולין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שור הפסיק הענין</span> ואימא בחולין אין <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>במוקדשין לא</span> כתיב ושור וי``ו מוסיף על ענין ראשון אי מה קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כלאים</span> לא אף אותו ואת בנו כלאים לא אלמה תניא אותו ואת בנו נוהג בכלאים ובכוי ועוד שה כתיב ואמר רב


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף עח,ב גמרא
pgu: עח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  זה בנה אב כל מקום שנאמר שה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אינו אלא להוציא את הכלאים</span> אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>או לרבות את הכלאים</span> האי או מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לחלק</span> דס``ד אמינא עד דשחיט שור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בנו</span> שה ובנו לא מיחייב קמ``ל לחלק מבנו נפקא ואכתי מיבעי ליה לכדתניא אילו נאמר שור ושה ובנו הייתי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עד שישחוט שור ושה ובנו</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> שור או שה אותו ואת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי לאו מאו נפקא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא מאותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הניחא לרבנן</span> דמייתר להו אותו אלא לחנניה דלא מייתר ליה אותו לחלק מנא ליה לחלק לא צריך קרא דסבר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כר' יונתן</span> דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=''> ויקרא כ </span> איש אשר יקלל את אביו ואת אמו אין לי אלא אביו ואמו אביו שלא אמו ואמו שלא אביו מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=''> ויקרא כ </span> אביו ואמו קלל אביו קלל אמו קלל דברי ר' יאשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ר' יונתן אומר</span> משמע שניהם כאחד ומשמע אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בפני עצמו</span> עד שיפרוט לך הכתוב יחדו מאי חנניה ומאי רבנן דתניא אותו ואת בנו נוהג <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בנקבות</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואינו נוהג בזכרים</span> חנניה אומר נוהג בין בזכרים ובין בנקבות מ``ט דרבנן דתניא יכול יהא אותו ואת בנו נוהג בין בזכרים ובין בנקבות ודין הוא חייב כאן וחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>באם על הבנים</span> מה כשחייב באם על הבנים בנקבות ולא בזכרים אף כשחייב כאן בנקבות ולא בזכרים לא אם אמרת באם על הבנים שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא עשה בה מזומן</span> כשאינו מזומן תאמר באותו ואת בנו שעשה בו מזומן כשאינו מזומן ת``ל אותו א' ולא ב' אחר שחלק הכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זכיתי לדין</span> חייב כאן וחייב באם על הבנים מה כשחייב באם על הבנים בנקבות ולא בזכרים אף כשחייב כאן בנקבות ולא בזכרים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואם נפשך לומר</span> בנו מי שבנו כרוך אחריו יצא זכר שאין בנו כרוך אחריו מה אם נפשך לומר וכי תימא אותו זכר משמע הרי הוא אומר בנו מי שבנו כרוך אחריו יצא זכר שאין בנו כרוך אחרי


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף עט,א גמרא
pgu: עט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולחנניה כתיב אותו דמשמע זכר וכתיב בנו מי שבנו כרוך אחריו דמשמע נקבה הלכך נוהג בין בזכרים בין בנקבות אמר רב הונא בר חייא אמר שמואל הלכתא כחנניה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואזדא שמואל לטעמיה</span> דתנן ר' יהודה אומר הנולדים מן הסוס אע``פ שאביהן חמור מותרין זה בזה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל</span> הנולדין מן החמור עם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הנולדין מן הסוס</span> אסורין ואמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זו דברי ר' יהודה</span> דאמר אין חוששין לזרע האב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל חכמים אומרים</span> כל מיני פרדות אחת הן מאן חכמים חנניה הוא דאמר חוששין לזרע האב והאי בר סוסיא וחמרא והאי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בר חמרא</span> וסוסיא כולהו חדא מינא נינהו איבעיא להו <מי פשיט> [מיפשט פשיטא] ליה לר' יהודה דאין חוששין לזרע האב או דלמא ספוקי מספקא ליה למאי נפקא מינה למישרא פרי עם האם אי אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מיפשט פשיטא ליה</span> פרי עם האם שרי <אלא אי> [ואי] אמרת ספוקי מספקא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פרי עם האם אסור</span> מאי ת``ש ר' יהודה אומר כל הנולדים מן הסוס אע``פ שאביהן חמור מותרין זה בזה היכי דמי אילימא דאבוה דהאי חמור ואבוה דהאי חמור צריכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא לאו דאבוה דהאי סוס ואבוה דהאי חמור</span> וקתני מותרים זה עם זה אלמא מיפשט פשיטא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא לעולם</span> דאבוה דהאי חמור ואבוה דהאי חמור ודקאמרת צריכא למימר מהו דתימא אתי צד דסוס משתמש בצד חמור וצד חמור משתמש בצד סוס קמ``ל ת``ש ר' יהודה אומר פרדה שתבעה אין מרביעין עליה לא סוס ולא חמור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא מינה</span></span> ואי אמרת מפשט פשיטא ליה לרבע עלה מינא דאמה דלא ידעינן מינא דאמה מאי ניהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והא אלא מינה קתני</span> הכי קאמר אין מרביעין עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא מין סוס</span> ולא מין חמור לפי שאין יודעין במינה וליבדוק בסימנין דאמר אביי עבי קליה בר חמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צניף</span> קליה בר סוסיא ואמר רב פפא רברבן אודניה וזוטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>גנובתיה</span> בר חמרא זוטרן אודניה ורבה גנובתיה בר סוסיא הכא במאי עסקינן באלמת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>גידמת</span> מאי הוי עלה ת``ש דאמר רב הונא בריה דרב יהושע הכל מודין בפרי עם האם שאסור שמע מינה ספוקי מספקא ליה ש``מ אמר ליה ר' אבא לשמעיה אי מעיילת לי כודנייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בריספק</span> עיין להנך <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דדמיין להדדי</span> ועייל לי אלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קסבר אין חוששין</span> לזרע הא


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וסימנין דאורייתא</span> תנו רבנן אותו ואת בנו נוהג בכלאים וב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כוי</span> רבי אליעזר אומר כלאים הבא מן העז ומן הרחל אותו ואת בנו נוהג בו כוי אין אותו ואת בנו נוהג בו אמר רב חסדא איזהו כוי שנחלקו בו רבי אליעזר וחכמים זה הבא מן התייש ומן הצבייה היכי דמי אילימא בתייש הבא על הצבייה וילדה וקא שחיט לה ולברה והאמר רב חסדא הכל מודים בהיא צבייה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ובנה תייש</span> שפטור שה ובנו אמר רחמנא ולא צבי ובנו אלא בצבי הבא על התיישה וילדה וקא שחיט לה ולברה והאמר רב חסדא הכל מודים בהיא תיישה ובנה צבי שחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שה אמר רחמנא ובנו כל דהו</span> לעולם בתייש הבא על הצבייה וילדה בת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ובת ילדה בן</span> וקא שחיט לה ולברה רבנן סברי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חוששין לזרע האב</span> ושה ואפילו מקצת שה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ורבי אליעזר סבר אין חוששין</span> לזרע האב ושה ואפילו מקצת שה לא אמרינן וליפלוג בחוששין לזרע האב בפלוגתא דחנניה ורבנן אי פליגי בההיא הוה אמינא בהא אפילו רבנן מודו דשה ואפילו מקצת שה לא אמרי' קמ``ל והא דתנן כוי אין שוחטין אותו ביו``ט ואם שחטו אין מכסין את דמו במאי עסקינן אילימא בתייש הבא על הצבייה וילדה בין לרבנן בין לר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לשחוט וליכסי</span> צבי ואפילו מקצת צבי אלא בצבי הבא על התיישה וילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אי לרבנן</span> לשחוט וליכסי אי לר``א לשחוט ולא ליכסי לעולם בצבי הבא על התיישה ורבנן ספוקי מספקא להו אי חוששין לזרע האב אי אין חוששין ומדלרבנן מספקא להו לרבי אליעזר פשיטא ליה והא דתניא הזרוע והלחיים והקבה נוהגים בכוי ובכלאים ר' אליעזר אומר כלאים הבא מן העז ומן הרחל חייב במתנות מן הכוי פטור מן המתנות במאי עסקינן אילימא בתייש הבא על הצבייה וילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בשלמא לרבי אליעזר דפטר קסבר שה ואפילו מקצת שה לא אמרינן</span> אלא לרבנן נהי דקסברי שה ואפילו מקצת שה בשלמא פלגא לא יהיב ליה אידך פלגא לימא ליה אייתי ראייה דחוששין לזרע האב ושקול אלא בצבי הבא על התיישה וילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בשלמא לרבנן</span> מאי חייב בחצי מתנות אלא לרבי אליעזר ליחייב בכולהי מתנות לעולם בצבי הבא על התיישה וילדה ור``א נמי ספוקי מספקא ליה אי חוששין לזרע האב או לא וכיון דלרבנן מספקא להו ולרבי אליעזר מספקא ליה במאי פליג


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פ,א גמרא
pgu: פ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשה ואפי' מקצת שה</span> רבנן סברי שה ואפי' מקצת שה ורבי אליעזר סבר שה ולא מקצת שה אמר רב פפא הלכך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לענין כסוי הדם</span> ומתנות לא משכחת אלא בצבי הבא על התיישה דבין לרבנן ובין לר' אליעזר מספקא להו אי חוששין לזרע האב או לא וקא מיפלגי בשה ואפילו מקצת שה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לענין אותו ואת בנו משכחת לה</span> בין בתייש הבא על הצבייה ובין בצבי הבא על התיישה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בתייש הבא על הצבייה ולאיסורא</span> דרבנן סברי דילמא חוששין לזרע האב שה ואפי' מקצת שה אמרינן ואסור ורבי אליעזר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נהי נמי דחוששין</span> לזרע האב שה ואפילו מקצת שה לא אמרינן בצבי הבא על התיישה ולמלקות רבנן סברי נהי נמי דחוששין לזרע האב שה ואפילו מקצת שה אמרינן ומלקינן ליה ורבי אליעזר סבר איסורא איכא מלקות ליכא איסורא איכא דלמא אין חוששין לזרע האב והאי שה מעליא הוא מלקות ליכא דלמא חוששין לזרע האב ושה ואפילו מקצת שה לא אמרינן אמר רב יהודה כוי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בריה בפני עצמה</span> היא ולא הכריעו בה חכמים אם מין בהמה היא אם מין חיה היא רב נחמן אמר כוי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איל הבר</span> כתנאי כוי זה איל הבר וי``א זה הבא מן התייש ומן הצבייה ר' יוסי אומר כוי בריה בפני עצמה היא ולא הכריעו בה חכמים אם מין חיה אם מין בהמה רבן שמעון בן גמליאל אומר מין בהמה היא ושל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בית דושאי</span> היו מגדלין מהן עדרים עדרים אמר ר' זירא א``ר ספרא אמר רב המנונא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עזי דבאלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כשרות לגבי מזבח</span> סבר לה כי הא דאמר ר' יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עשר בהמות מנה הכתוב</span> ותו לא והני מדלא קחשיב להו בהדי חיות ש``מ דעז נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתקיף לה רב אחא</span> בר יעקב ואימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> איל וצבי פרט כל בהמה כלל פרט וכלל נעשה כלל מוסף על הפרט איכא טובא אם כן כל הני פרטי למה לי מתקיף לה רב אחא בריה דרב איקא ודלמא מינא דאקו נינהו אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי ואמרי לה רב אחא בריה דרב אויא לרב אשי דלמא מינא דתאו או מינא דזמר נינהו אמר ליה רב חנן לרב אשי אמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שרי תרבייהו</span> בעא מיניה אבא בריה דרב מנימין בר חייא מרב הונא בר חייא הני עזי דבאלא מהו לגבי מזבח א``ל עד כאן לא פליגי רבי יוסי ורבנן אלא בשור הבר דתנן שור הבר מין בהמה הוא רבי יוסי אומר מין חיה דרבנן סברי מדמתרגמינן תורבלא מינא דבהמה הוא ור' יוסי סבר מדקא חשיב ליה בהדי חיות מינא דחיה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל הני</span> דברי הכל מינא דעז נינהו מתקיף לה רב אחא בריה דרב איקא ודלמא מינא דאקו נינהו אמר ליה רבינא לרב אשי ודלמא מינא דתאו או מינא דזמר נינהו א``ל רב נחמן לרב אשי אמימר שרי תרבייהו:  כיצד השוחט וכו':  אמר רבי אושעיא כולה מתניתין דלא כר' שמעון ממאי מדקא תני קדשים בחוץ הראשון חייב כרת ושניהם פסולים ושניהם סופגים את הארבעים מכדי שמעינן ליה לרבי שמעון דאמר שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיט


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קמא מיקטל קטליה</span> שני מתקבל בפנים הוא כרת נמי ליחייב חולין בפנים שניהם פסולין והשני סופג את הארבעים מכדי שמעינן ליה לרבי שמעון דאמר שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה קמא מיקטל קטליה שני אמאי סופג את הארבעים קדשים בפנים הראשון כשר ופטור והשני סופג את הארבעי' <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ופסול</span> מכדי שמעינן ליה לרבי שמעון דאמר שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה שחיטת קדשים נמי שחיטה שאינה ראויה היא דכמה דלא זריק דם לא מישתרי בשר שני אמאי סופג את הארבעים ופסול אלא שמע מינה דלא כרבי שמעון פשיטא דהכי איתא שחיטת קדשים איצטריכא ליה סלקא דעתך אמינא שחיטת קדשים שחיטה ראויה היא דהא אי נחר וזריק דם לא מישתרי בשר וכי שחט מישתרי בשר ושחיטה ראויה היא קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולילקי נמי</span> משום לאו דמחוסר זמן דתניא מנין לכל הפסולין שבשור ושבשה שהוא בלא ירצה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> ושור ושה שרוע וקלוט וגו' לימד על הפסולין שבשור ושבשה שהוא בלא ירצה כי קא חשיב לאוי דאותו ואת בנו לאוי נוכראי לא קא חשיב ולא והא קדשים בחוץ דלאוי נוכראי נינהו וקא חשיב דקתני קדשים בחוץ הראשון חייב כרת ושניהם סופגין את הארבעים בשלמא שני משום לאו דאותו ואת בנו אלא ראשון אמאי סופג לאו משום לאו דשחוטי חוץ כל היכא דליכא לאו דאותו ואת בנו חשיב לאוי נוכראי וכל היכא דאיכא לאו דאותו ואת בנו לא חשיב לאוי נוכראי רבי זירא אמר הנח למחוסר זמן דהכתו


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פא,א גמרא
pgu: פא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נתקו לעשה</span> מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> מיום השמיני והלאה ירצה מיום השמיני אין מעיקרא לא לאו הבא מכלל עשה עשה והא מיבעיא ליה לכדרבי א<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פטור</span>יקי דרבי אפטוריקי רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> והיה שבעת ימים תחת אמו הא לילה חזי וכתיב מיום השמיני והלאה ירצה מיום השמיני והלאה אין לילה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא כיצד לילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לקדושה</span> יום להרצאה כתיב קרא אחרינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> כן תעשה לשורך לצאנך אמר רב המנונא אומר היה רבי שמעון אין אותו ואת בנו נוהג בקדשים מאי טעמא כיון דאמר רבי שמעון שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה שחיטת קדשים נמי שחיטה שאינה ראויה היא מתיב רבא אותו ואת בנו קדשים בחוץ ר' שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שני בלא תעשה</span></span> שהיה רבי שמעון אומר כל הראוי לבא לאחר זמן הרי הוא בלא תעשה ואין בו כרת וחכמים אומרים כל שאין בו כרת אינו בלא תעשה וקשיא לן קדשים בחוץ שני בלא תעשה קמא מיקטל קטל שני מקבל בפנים הוא כרת נמי לי<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חייב</span> ואמר רבא ואמרי לה כדי חסורי מיחסרא והכי קתני קדשים שניהם בחוץ לרבנן ראשון ענוש כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שני פסול ופטור</span></span></span> מלאו דשחוטי חוץ לרבי שמעון שניהם ענושים כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אחד בחוץ</span> ואחד בפנים לרבנן ראשון ענוש כרת שני פסול ופטור לרבי שמעון שני כשר אחד בפנים ואחד בחוץ לרבנן ראשון כשר ופטור שני פסול ופטור לרבי שמעון שני בלא תעשה ואי סלקא דעתך אין אותו ואת בנו נוהג בקדשים שני אמאי בלא תעשה ותו לא כרת נמי ליחייב אלא אמר רבא הכי קא אמר רב המנונא אין מלקות אותו ואת בנו נוהג בקדשים כיון דכמה דלא זריק דם לא מישתרי בשר מעידנא דקא שחיט הואי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>התראת ספק</span> והתראת ספק לא שמה התראה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואזדא רבא לטעמיה</span> דאמר רבא היא חולין ובנה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלמים</span> שחט חולין ואח``כ שחט שלמים פטור שלמים ואח``כ חולין חייב ואמר רבא היא חולין ובנה עולה לא מיבעיא שחט חולין ואח``כ שחט עולה דפטו


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פא,ב גמרא
pgu: פא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא</span> אפילו שחט עולה</span> ואחר כך שחט חולין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פטור</span> שחיטה קמייתא לאו שחיטה בת אכילה היא ורבי יעקב אמר רבי יוחנן אכילת מזבח שמה אכילה מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ואם האכל יאכל מבשר זבח שלמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשתי אכילות הכתוב מדבר</span> אחד אכילת אדם ואחד אכילת מזבח


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פא,ב משנה
pgu: פא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  השוחט ונמצא טרפה השוחט לעבודה זרה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>השוחט פרת חטאת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ושור הנסקל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ועגלה ערופה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רבי שמעון פוטר</span> וחכמים מחייבין השוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונתנבלה בידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והנוחר והמעקר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פטור</span> משום אותו ואת בנו


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פא,ב גמרא
pgu: פא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי שמעון בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא</span> ששחט ראשון לעבודה זרה</span> ושני לשלחנו אבל ראשון לשלחנו ושני לעבודה זרה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פטור</span> דקם ליה בדרבה מיניה אמר ליה רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זו אפילו תינוקות של בית רבן יודעין</span> אותה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פעמים</span> שאפילו שחט ראשון לשלחנו ושני לעבודה זרה חייב כגון דאתרו ביה משום אותו ואת בנו ולא אתרו בו משום עבודה זרה ור``ש בן לקיש אמר כיון דכי אתרו ביה פטור כי לא אתרו ביה נמי פטור ואזדו לטעמייהו דכי אתא רב דימי אמר חייבי מיתות שוגגין וחייבי מלקות שוגגין ודבר אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רבי יוחנן אומר חייב</span> וריש לקיש אומר פטור רבי יוחנן אומר חייב דהא לא אתרו בו וריש לקיש אומר פטור דכיון דכי אתרו ביה פטור כי לא אתרו ביה נמי פטור וצריכא דאי אשמועינן בהא בהא קאמר רבי שמעון בן לקיש אבל בהא אימא מודי ליה לרבי יוחנן ואי איתמר בהא בהא קאמר רבי יוחנן אבל בהא אימא מודי לרבי שמעון בן לקיש צריכא ופרת חטאת שחיטה שאינה ראויה היא והתניא רבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פרה מטמאה טומאת אוכלין</span> הואיל והיתה לה שעת הכוש


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואמר ר``ש בן לקיש אומר היה ר``ש פרה נפדית על גבי מערכתה אמר רב שמן בר אבא אמר רבי יוחנן פרת חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אינה משנה</span> ועגלה ערופה לאו שחיטה ראויה היא והתנן נמצא ההורג עד שלא תערף העגלה תצא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ותרעה בעדר</span> אמר ר``ש בן לקיש משום רבי ינאי עגלה ערופה אינה משנה ומי אמר רבי ינאי הכי והאמר רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גבול</span> שמעתי בה ושכחתי ונסבין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חבריא</span> לומר ירידתה לנחל איתן אוסרתה ואם איתא לישני כאן קודם ירידה כאן לאחר ירידה א``ר פנחס בריה דרב אמי אנן משמיה דרשב``ל מתנינן לה עגלה ערופה אינה משנה א``ר אשי כי הוינן בי רב פפי קשיא לן מי אמר רשב``ל הכי והא איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צפורי מצורע</span> מאימתי נאסרין רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משעת שחיטה</span> ורשב``ל אמר משעת לקיחה ואמרינן מ``ט דרבי שמעון בן לקיש גמר קיחה קיחה מעגלה ערופה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא</span> אמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן עגלה ערופה אינה משנה


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לענין דינא תנן</span> תנא אם קדם השני הרי זה זריז ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נשכר</span> זריז <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דלא עבד איסורא</span> ונשכר דקאכיל בשרא


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פב,א משנה
pgu: פב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שחט פרה ואח``כ שני בניה סופג <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שמונים</span> שחט שני בניה ואחר כך שחטה סופג את הארבעים שחטה ואת בתה ואת בת בתה סופג שמונים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שחטה ואת בת בתה</span> ואחר כך שחט בתה סופג את הארבעים סומכוס אומר משום רבי מאיר סופג שמונים


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> אותו ואת בנו אמר רחמנא ולא בנו ואותו לא ס``ד דתניא אותו ואת בנו אין לי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא</span> אותו ואת בנו אותו ואת אמו מנין כשהוא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא תשחטו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הרי כאן שנים</span> הא כיצד אחד השוחט את הפרה ואחד השוחט את אמה ואחד השוחט את בנה שנים האחרונים חייבי


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פב,ב גמרא
pgu: פב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  האי מיבעי ליה לגופיה א``כ ליכתוב לא תשחוט <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי לא תשחטו</span> ואכתי מיבעי ליה דאי כתב רחמנא לא תשחוט ה``א חד אין תרי לא כתב רחמנא לא תשחטו ואפילו תרי אם כן לכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא ישחטו</span> מאי לא תשחטו שמע מינה תרתי:  שחטה ואת בת בתה [וכו']:  א``ל אביי לרב יוסף מאי טעמא דסומכוס קא סבר סומכוס אכל שני זיתי חלב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בהעלם אחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חייב</span></span> שתי חטאות ובדין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלישמעינן בעלמא</span> והאי דקא משמע לן בהא להודיעך כחן דרבנן דאע``ג דגופין מוחלקין פטרי רבנן או דלמא קסבר סומכוס אכל שני זיתי חלב בהעלם אחד אינו חייב אלא אחת והכא היינו טעמא הואיל וגופין מוחלקין א``ל אין קסבר אכל שני זיתי חלב בהעלם אחד חייב שתי חטאות ממאי מדתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הזורע כלאים כלאים</span> לוקה מאי לוקה אילימא לוקה אחת פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ועוד מאי כלאים כלאים</span> אלא פשיטא ב' מלקיות במאי עסקינן אילימא בזה אחר זה ובשתי התראות תנינא נזיר שהיה שותה יין כל היום אינו חייב אלא אחת אמרו לו אל תשתה והוא שותה אל תשתה והוא שותה חייב על כל אחת ואחת אלא פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בבת אחת</span></span></span> ובהתראה אחת מני אילימא רבנן דפליגי עליה דסומכוס השתא ומה התם דגופין מוחלקין פטרי רבנן הכא לכ``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא לאו סומכוס</span> היא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לעולם רבנן</span> ומילתא אגב אורחיה קמ``ל דאיכא תרי גווני כלאים ולאפוקי מדרבי יאשיה דאמר רבי יאשיה עד שיזרע חטה ושעורה וחרצן במפולת יד קמ``ל דכי זרע חטה וחרצן ושעורה וחרצן נמי מחייב ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אכל מזה כזית ומזה כזית</span> סופג שמונים רבי יהודה אומר אינו סופג אלא מ' היכי דמי אילימא בזה אחר זה ובשתי התראות מ``ט דרבי יהודה התראת ספק היא ושמעינן ליה לרבי יהודה דאמר התראת ספק לא שמה התראה דתניא הכה את זה וחזר והכה את זה קלל את זה וחזר וקלל את זה או שהכה שניהם בבת אחת או שקלל שניהם בבת אחת חייב ר' יהודה אומר בבת אחת חייב בזה אחר זה פטור אלא פשיטא בבת אחת ובהתראה אחת ומאן תנא קמא אילימא רבנן דפליגי עליה דסומכוס השתא ומה התם דגופין מוחלקין פטרי רבנן הכא לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא לאו סומכוס היא</span> לא לעולם בזה אחר זה ורבנן והאי תנא סבר לה כאידך תנא דרבי יהודה דאמר התראת ספק שמה התראה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> לא תותירו ממנו עד בקר והנותר ממנו עד בקר באש תשרופ


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בא הכתוב ליתן עשה</span> אחר לא תעשה לומר שאין לוקין עליו דברי ר' יהודה רבי יעקב אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא מן השם הוא זה</span> אלא משום דה``ל לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שאין בו מעשה</span> וכל לאו שאין בו מעשה אין לוקין עליו ת``ש אכל שני גידין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משתי ירכות</span> משתי בהמות סופג שמונים רבי יהודה אומר אינו סופג אלא מ' היכי דמי אילימא בזה אחר זה ובשתי התראות מ``ט דרבי יהודה דאמר ארבעים ותו לא אלא פשיטא בבת אחת ובחדא התראה מאן ת``ק אילימא רבנן דפליגי עליה דסומכוס ומה התם דגופין מוחלקין פטרי רבנן הכא לא כל שכן אלא לאו סומכוס היא לעולם בזה אחר זה ודקאמרת מ``ט דרבי יהודה כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלית ביה כזית</span> דתניא אכלו ואין בו כזית חייב ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עד שיהא בו כזית</span>


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,א משנה
pgu: פג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בארבעה פרקים בשנה</span> המוכר בהמה לחבירו צריך להודיעו אמה מכרתי לשחוט בתה מכרתי לשחוט ואלו הן ערב יום טוב האחרון של חג וערב יום טוב הראשון של פסח וערב עצרת וערב ראש השנה וכדברי רבי יוסי הגלילי אף ערב יום הכפורים בגליל אמר רבי יהודה אימתי בזמן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שאין לו ריוח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל יש לו ריוח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין צריך להודיעו</span> ומודה רבי יהודה במוכר את האם לחתן ואת הבת לכלה שצריך להודיעו בידוע ששניהם שוחטין ביום אחד בארבעה פרקים אלו משחיטין את הטבח בעל כרחו אפילו שור שוה אלף דינרים ואין לו ללוקח אלא דינר כופין אותו לשחוט לפיכך אם מת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מת ללוקח</span> אבל בשאר ימות השנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינו כן</span> לפיכך אם מת מת למוכר


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנא אם לא הודיעו הולך ושוחט ואינו נמנע:  אמר רבי יהודה אימתי [וכו']:  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למה לי למיתני את האם לחתן</span> ואת הבת לכלה מלתא אגב אורחיה קמשמע לן דאורח ארעא למטרח בי חתנא טפי מבי כלתא:  בארבעה פרקים אלו [וכו']:  והא לא משך אמר רב הונא אמר רב כשמשך אי הכי אימא סיפא אבל בשאר ימות השנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינו כן</span> לפיכך אם מת מת למוכר והא משך אמר ר' שמואל בר רב יצחק לעולם שלא משך וכגון שזיכה לו על ידי אחר בארבעה פרקים אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דזכות הוא לו</span> זכין לאדם שלא בפניו בשאר ימות השנה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חוב הוא לו</span> אין חבין לאדם שלא בפניו רבי אלעזר אומר אמר רבי יוחנן בארבעה פרקים אלו העמידו חכמים דבריהם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>על דין תורה</span> דאמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דבר תורה מעות קונות</span> ומה טעם אמרו משיכה קונה גזירה שמא יאמר לו נשרפו חטיך בעליה


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,א משנה
pgu: פג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> יום אחד האמור באותו ואת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>היום הולך אחר הלילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>את זו דרש</span> רבי שמעון בן זומא נאמר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מעשה בראשית</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=''> בראשית א </span> יום אחד ונאמר באותו ואת בנו יום אחד מה יום אחד האמור במעשה בראשית היום הולך אחר הלילה אף יום אחד האמור באותו ואת בנו היום הולך אחר הלילה


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>את זו דרש</span> ר``ש בן זומא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לפי שכל הענין</span> כולו אינו מדבר אלא בקדשים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בקדשים לילה הולך אחר היום</span> יכול אף זה כן נאמר כאן יום אחד ונאמר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מעשה בראשית</span> יום אחד מה יום אחד האמור במעשה בראשית <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>היום הולך אחר הלילה</span> אף יום [אחד] האמור באותו ואת בנו היום הולך אחר הליל


id: 5305
lvr: 53
prk: 05
nru: דף פג,ב גמרא
pgu: פג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבי אומר יום אחד יום המיוחד טעון כרוז</span> מכאן אמרו בארבעה פרקים בשנה המוכר בהמה לחבירו צריך להודיעו:
<BR


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פג,ב משנה
pgu: פג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כסוי הדם</span> נוהג בארץ ובחוצה לארץ בפני הבית ושלא בפני הבית בחולין אבל לא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במוקדשין</span> ונוהג בחיה ובעוף <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במזומן ובשאינו מזומן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונוהג בכוי</span> מפני שהוא ספק ואין שוחטין אותו בי``ט ואם שחטו אין מכסין את דמו


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פג,ב גמרא
pgu: פג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מוקדשין מ``ט לא אילימא משום דרבי זירא דא``ר זירא השוחט צריך שיתן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עפר למטה</span> ועפר למעלה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> ושפך את דמו וכסהו בעפר עפר לא נאמר אלא בעפר מלמד שהשוחט צריך שיתן עפר למטה ועפר למעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והכא לא אפשר</span> היכי ליעביד ליתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וליבטליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קמוסיף אבנין</span> וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a28' data-rgl=''> דברי הימים א כח </span> הכל בכתב מיד ה' עלי השכיל לא ליבטליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קא הוי חציצה</span> נהי דלמטה לא אפשר למעלה אפשר ליעביד כסוי מי לא תניא רבי יונתן בן יוסף אומר שחט חיה ואח``כ שחט בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פטור מלכסות</span> בהמה ואח``כ חיה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חייב לכסות</span> כדרבי זירא דא``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כל הראוי לבילה אין בילה מעכבת בו</span> וכל שאינו ראוי לבילה בילה מעכבת בו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וליגרריה</span> וליכסיה מי לא תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דם הניתז</span> ושעל הסכין חייב לכסות אלמא דגריר ומכסי ליה הכא נמי נגרור ונכסי ליה אי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בקדשי מזבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכי נמי</span> הכא במאי עסקינן בקדשי בדק הבי


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וליפרקינהו</span> וליכסינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בעינן העמדה והערכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכמאן</span> אי כר``מ דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הכל היו בכלל העמדה והערכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>האמר</span> שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה אי כר' שמעון דאמר שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה האמר לא היו בכלל העמדה והערכה אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רבי היא</span> ונסיב לה אליבא דתנאי בשחיטה שאינה ראויה סבר לה כר' שמעון בהעמדה והערכה סבר לה כר``מ ואיבעית אימא כולה ר``ש היא ושאני הכא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> ושפך וכסה מי שאינו מחוסר אלא שפיכה וכסוי יצא זה שמחוסר שפיכה פדייה וכסוי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והשתא דאתית להכי</span> אפילו תימא קדשי מזבח מי שאינו מחוסר אלא שפיכה וכסוי יצא זה שמחוסר שפיכה גרירה וכסוי מר בר רב אשי אמר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> חיה או עוף <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מה חיה</span> אינה קדש אף עוף אינו קדש אי מה חיה שאין במינו קדש אף עוף שאין במינו קדש אוציא תורין ובני יונה שיש במינן קדש לא כחיה מה חיה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא חלקת בה</span> אף עוף לא תחלוק בו אמר ליה יעקב מינאה לרבא קי``ל חיה בכלל בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לסימנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אימא נמי בהמה בכלל חיה לכסוי</span> אמר ליה עליך אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> על הארץ תשפכנו כמים מה מים לא בעי כסוי אף האי נמי לא בעי כסוי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא מעתה יטבילו בו</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אך מעין ובור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מקוה מים</span> יהיה טהור הני אין מידי אחרינא לא ואימא ה``מ למעוטי שאר משקין דלא איקרו מים אבל דם דאיקרי מים ה``נ תרי מיעוטי כתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מעין מים</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בור מים</span> אימא אידי ואידי למעוטי שאר משקין חד למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זוחלין</span> וחד למעוטי מכונסין תלתא מיעוטי כתיבי מעין מים ובור מים מקוה מים ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> אשר יצוד אין לי אלא אשר יצוד נצודין ועומדין מאליהן מנין כגון אווזין ותרנגולים ת``ל ציד מ``מ א``כ מה ת``ל אשר יצוד למדה תורה דרך ארץ שלא יאכל אדם בשר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא בהזמנה הזאת</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> כי ירחיב ה' אלהיך את גבולך למדה תורה דרך ארץ שלא יאכל אדם בשר אלא לתאבון יכול יקח אדם מן השוק ויאכל ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> וזבחת <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מבקרך</span> ומצאנך יכול יזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כל בקרו</span> ויאכל כל צאנו ויאכל ת``ל מבקרך ולא כל בקרך מצאנך ולא כל צאנך מכאן אמר רבי אלעזר בן עזריה מי שיש לו מנה יקח <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לפסו</span> ליטרא ירק עשרה מנה יקח לפסו ליטרא דגים חמשים מנה יקח לפסו ליטרא בשר מאה מנה ישפתו לו קדרה בכל יום <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ואינך אימת</span> מערב שבת לערב שבת אמר רב צריכין אנו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לחוש</span> לדברי זקן א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אבא ממשפחת בריאים</span> הוה אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>כגון אנו</span> מי שיש לו פרוטה בתוך כיסו יריצנה לחנווני א``ר נחמן כגון אנו לווין ואוכלין<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>כבשים ללבושך</span> מגז כבשים יהא מלבושך<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> ומחיר שדה עתודים לעולם ימכור אדם שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>ויקח עתודים</span> ואל ימכור אדם עתודים ויקח שדה<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> ודי חלב עזים <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>דיו לאדם</span> שיתפרנס מחלב גדיים וטלאים שבתוך ביתו<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> ללחמך ללחם ביתך לחמך קודם ללחם ביתך<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl=''> משלי כז </span> וחיים לנערותיך אמר מר זוטרא בריה דרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>תן חיים לנערותיך</span> מיכן למדה תורה דרך ארץ שלא ילמד אדם את בנו בשר ויין אמר רבי יוחנ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פד,ב גמרא
pgu: פד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הרוצה שיתעשר יעסוק בבהמה דקה אמר רב חסדא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0507' data-rgl=''> דברים ז </span> ועשתרות צאנך שמעשרות את בעליהן ואמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כסא דחרשין ולא כסא דפושרין</span> והני מילי בכלי מתכות אבל בכלי חרש לית לן בה ובכלי מתכות נמי לא אמרן אלא דלא שדי בהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ציביא</span> אבל שדי בהו ציביא לית לן בה וכי לא שדי בהו ציביא נמי לא אמרן אלא דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ציץ</span> אבל ציץ לית לן בה ואמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מי שהניח לו אביו מעות</span> ורוצה לאבדן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ילבש כלי פשתן</span> וישתמש בכלי זכוכית וישכור פועלים ואל ישב עמהן ילבוש כלי פשתן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כיתנא רומיתא</span> וישתמש בכלי זכוכית בזוגיתא חיורתא וישכור פועלים ואל ישב עמהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתורי</span> דנפיש פסידייהו דרש רב עוירא זימנין אמר לה משמיה דרבי אמי וזימנין אמר לה משמיה דרבי אסי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26B2' data-rgl=''> תהילים קיב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טוב איש חונן</span> ומלוה יכלכל דבריו במשפט לעולם יאכל אדם וישתה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פחות ממה שיש לו</span> וילבש ויתכסה במה שיש לו ויכבד אשתו ובניו יותר ממה שיש לו שהן תלויין בו והוא תלוי במי שאמר והיה העולם דרש רב עינא אפתחא דבי ריש גלותא השוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לחולה</span> בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חייב לכסות</span> אמר להו רבה אשתומא קאמר לישמטוה לאמוריה מיניה דתניא ר' יוסי אומר כוי אין שוחטין אותו ביו``ט ואם שחטו אין מכסין את דמו מקל וחומר ומה מילה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שודאה דוחה שבת</span> אין ספיקה דוחה יו``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כסוי שאין ודאו דוחה שבת</span> אין דין שאין ספקו דוחה יו``ט אמר לו תקיעת שופר בגבולים תוכיח שאין ודאה דוחה שבת וספיקה דוחה יו``ט השיב רבי אלעזר הקפר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בריבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תשובה</span> מה למילה שכן אינה נוהגת בלילי ימים טובים תאמר בכסוי שנוהג בלילי ימים טובים אמר רבי אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>זה אחד מן הדברים</span> שאמר רבי חייא אין לי עליהם תשובה והשיב רבי אלעזר הקפר בריבי תשובה קתני מיהת כסוי שאין ודאו דוחה שבת מאי ודאו דכסוי דלא דחי שבת לאו השוחט לחולה בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ודלמא דעבר ושחט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דומיא דמילה</span> מה מילה ברשות אף כסוי נמי ברשות אמרו לו תקיעת שופר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בגבולין</span> תוכיח שאין ודאה דוחה שבת וספיקה דוחה יום טוב מאי ספיקה אילימא ספק חול ספק יום טוב השתא ודאי יום טוב דחיא ספק יו``ט ספק חול מיבעי


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פה,א גמרא
pgu: פה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא ספק איש</span> ספק אשה ורבי יוסי לטעמיה דאמר אשה ודאית נמי תקעה דתניא בני ישראל סומכין ולא בנות ישראל סומכות רבי יוסי ורבי שמעון אומרים נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סומכות רשות</span> אמר רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולמאי דקאמרי רבנן נמי</span> אית ליה פירכא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה לתקיעת שופר שכן ודאה דוחה שבת במקדש</span> תאמר בכיסוי דליתיה כלל השיב ר``א הקפר בריבי מה למילה שכן אינה נוהגת בלילי ימים טובים בלילי ימים טובים הוא דלא נהגא בשאר לילי נהגא אלא מה למילה שכן אינה נוהגת בלילות כבימים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תאמר בכסוי</span> שנוהג בלילות כבימים א``ר אבא זה אחד מן הדברים שאמר רבי חייא אין [לי] עליהן תשובה והשיב רבי אלעזר [הקפר] ברבי תשובה


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פה,א משנה
pgu: פה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוחט ונמצאת טריפה והשוחט <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} והשוחט חולין בפנים וקדשים בחוץ חיה ועוף הנסקלים רבי מאיר מחייב וחכמים פוטרים השוחט ונתנבלה בידו הנוחר והמעקר פטור מלכסות


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פה,א גמרא
pgu: פה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי חייא בר אבא א``ר יוחנן ראה רבי דבריו של ר``מ באותו ואת בנו ושנאו בלשון חכמים ודרבי שמעון בכסוי הדם ושנאו בלשון חכמים מאי טעמא דרבי מאיר באותו ואת בנו אמר ר' יהושע בן לוי גמר שחיטה שחיטה משחוטי חוץ מה התם שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה אף הכא נמי שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה ורבי שמעון מאי טעמא א``ר מני בר פטיש גמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0143' data-rgl=''> בראשית מג </span> מטבוח טבח והכן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מה להלן שחיטה ראויה</span> אף כאן שחיטה ראויה ור``מ נמי ליגמר מטבוח דנין שחיטה משחיטה ואין דנין שחיטה מטביחה מה נפקא מינה הא תנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ושב הכהן ובא הכהן</span> זו היא שיבה זו היא ביאה הני מילי היכא דליכא דדמי ליה אבל איכא דדמי ליה מדדמי ליה ילפינן ורבי שמעון נמי ליגמר משחוטי חוץ דנין חולין מחולין ואין דנין חולין מקדשים ור' מאיר אטו אותו ואת בנו בקדשים מי לא נהיג היינו דקאמר רבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ראה רבי דבריו של רבי מאיר באותו ואת בנו</span> ושנאו בלשון חכמים מאי טעמא דר' מאיר בכסוי הדם אמר ר' שמעון בן לקיש גמר שפיכה שפיכה משחוטי חוץ מה להלן שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה אף כאן שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה ורבי שמעון<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> אשר יאכל כתיב ורבי מאיר ההוא למעוטי עוף טמא הוא דאתא ורבי שמעון עוף טמא מאי טעמא דלאו בר אכילה הוא טרפה נמי לאו בר אכילה הוא והיינו דאמר רבי חייא ראה רבי דבריו של רבי שמעון בכסוי הדם ושנאו בלשון חכמים אמר רבי אב


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פה,ב גמרא
pgu: פה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא לכל אמר ר' מאיר שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה מודה ר``מ שאין מתירתה באכילה ולא לכל אמר ר``ש שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה מודה רבי שמעון שמטהרתה מידי נבלה אמר מר לא לכל א``ר מאיר שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה מודה רבי מאיר שאין מתירתה באכילה פשיטא טרפה בשחיטה מי מישתריא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא צריכא</span> לשוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>את הטרפה</span> ומצא בה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בן ט' חי</span> סד``א הואיל דאמר רבי מאיר שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה תהני ליה שחיטת אמו ולא ליבעי שחיטה קמשמע לן ותסברא והאמר ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בן פקועה</span> טעון שחיטה לא צריכא דרבי סבר לה כר' מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וסבר לה כרבנן</span> סבר לה כרבי מאיר דאמר שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה וסבר לה כרבנן דאמרי שחיטת אמו מטהרתו כיון דאמור רבנן שחיטת אמו מטהרתו תהני ליה שחיטת אמו ולא ליבעי שחיטה קמ``ל ולא לכל אמר רבי שמעון שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה מודה ר``ש שמטהרתה מידי נבלה פשיטא דאמר רב יהודה אמר רב ואמרי לה במתניתא תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה מקצת בהמה מטמאה ומקצת בהמה אינה מטמאה ואי זו זו טרפה ששחטה לא צריכא לשוחט את הטרפה והיא חולין בעזרה דתניא השוחט את הטרפה וכן השוחט ונמצאת טריפה זה וזה חולין בעזרה ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מתיר בהנאה</span> וחכמים אוסרין סד``א הואיל וא``ר שמעון מותר בהנאה אלמא לאו שחיטה היא כלל אימא מידי נבלה נמי לא מטהרה קמ``ל אמר ליה רב פפא לאביי וסבר ר``ש חולין בעזרה דאורייתא היא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין והתנן</span> ר' שמעון אומר חולין שנשחטו בעזרה ישרפו באש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וכן חיה</span> שנשחטה בעזרה אי אמרת בשלמא דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היינו דגזרינן חיה אטו בהמה</span> אלא אי אמרת דרבנן בהמה מאי טעמא דילמא אתי למיכל קדשים בחוץ היא גופה גזרה ואנן ניקום ונגזור גזירה לגזירה רבי חייא נפל ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יאניבא</span> בכיתניה אתא לקמיה דרבי אמר ליה שקול עופא ושחוט <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>על בוביתא דמיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דמורח דמא</span> ושביק ליה היכי עביד הכי והתניא השוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וצריך לדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חייב לכסות</span> כיצד יעשה או <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נוחרו</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עוקרו</span> כי אתא רב דימי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>צא טרוף</span> אמר ליה כי אתא רבין אמר צא נחור אמר ליה למאן דאמר צא טרוף מאי טעמא לא אמר צא נחור וכי תימא קסבר אין שחיטה לעוף מן התורה ונחירתו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>זו היא שחיטתו</span> והתניא רבי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כאשר צויתיך</span> מלמד שנצטוה משה על הושט ועל הקנה ועל רוב אחד בעוף ועל רוב שנים בבהמ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,א גמרא
pgu: פו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא מיבעיא קאמר</span> לא מיבעיא צא נחור דלאו שחיטה היא כלל אבל צא טרוף אימא שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה וליבעי כסוי קמ``ל כדר' חייא בר אבא ולמ``ד צא נחור מ``ט לא אמר צא טרוף וכי תימא קסבר שחיטה שאינה ראויה שמה שחיטה והא א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן ראה רבי דבריו של רבי שמעון בכסוי הדם ושנאו בלשון חכמים לא מיבעיא קאמר לא מיבעיא צא טרוף דשחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה אבל צא נחור אימא אין שחיטה לעוף מן התורה ונחירתו זו היא שחיטתו וליבעי כסוי קמ``ל כאשר צויתיך ומי נפל ליה יאניבא בכיתניה והאמר רבין בר אבא ואמרי לה אמר רבי אבין בר שבא משעלו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בני הגולה</span> פסקו הזיקין וה<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>זועות</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רוחות</span> והרעמים ולא החמיץ יינם ולא לקה פשתנם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונתנו חכמים עיניהם ברבי חייא ובניו</span> כי מהניא זכותייהו אעלמא אדידהו לא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כדרב יהודה</span> אמר רב דאמר רב יהודה אמר רב בכל יום ויום בת קול יוצאת ואומרת כל העולם כולו ניזון בשביל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חנינא בני</span> וחנינא בני די לו בקב חרובין מערב שבת לערב שבת


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,א משנה
pgu: פו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חרש שוטה וקטן ששחטו ואחרים רואין אותם חייב לכסות בינן לבין עצמן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פטור מלכסות</span> וכן לענין אותו ואת בנו ששחטו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואחרים רואין אותן</span> אסור לשחוט אחריהם בינן לבין עצמן רבי מאיר מתיר לשחוט אחריהן וחכמים אוסרים ומודים שאם שחט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שאינו סופג</span> את הארבעים


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,א גמרא
pgu: פו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי שנא רישא דלא פליגי</span> ומאי שנא סיפא דפליגי רישא אי אמרינן חייבין לכסות אמרי שחיטה מעלייתא היא ואתי למיכל משחיטתן סיפא נמי כיון דקאמרי רבנן אסור לשחוט אחריהם אמרי שחיטה מעלייתא היא ואתי למיכל משחיטתן סיפא אמרי בשרא דלא קא מיבעיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רישא נמי</span> אמרי לנקר חצירו הוא צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שחט באשפה מאי איכא למימר</span> בא לימלך מאי איכא למימר וליטעמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>סיפא נמי בא לימלך</span> מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא רבנן</span> אכולה מילתא פליגי ונטרי ליה לר' מאיר עד דמסיק לה למילתא והדר פליגי עילויה בשלמא רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לחומרא</span> אלא רבי מאיר מאי טעמא אמר רבי יעקב אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מחייב</span> היה רבי מאיר על שחיטתן משום נבלה מאי טעמא אמר רבי אמי הואיל ורוב מעשיהן מקולקלים אמר ליה רב פפא לרב הונא בריה דרב יהושע ואמרי לה רב הונא בריה דרב יהושע לרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מאי איריא רוב אפילו מיעוט</span> נמי דהא רבי מאיר חייש למיעוטא סמוך מיעוטא לחזקה ואתרע ליה רובא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דתנן</span> תינוק שנמצא בצד העיסה ובצק בידו רבי מאיר מטהר וחכמים מטמאין מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שדרכו של תינוק לטפח</span> ואמרינן מאי טעמא דרבי מאיר קסבר רוב תינוקות מטפחין ומיעוט אין מטפחין ועיסה זו בחזקת טהרה עומד


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  סמוך מיעוטא לחזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואיתרע ליה רובא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אם אמרו ספק טומאה לטהר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יאמרו ספק איסור להתיר</span> הורה רבי כר``מ והורה רבי כחכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הי מינייהו דאחריתא</span> תא שמע דרבי אבא בריה דרבי חייא בר אבא ורבי זירא הוו קיימי בשוקא דקיסרי אפתחא דבי מדרשא נפק רבי אמי אשכחינהו אמר להו לאו אמינא לכו בעידן בי מדרשא לא תקימו אבראי דילמא איכא אינש דמיצטרכא ליה שמעתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואתי לאיטרודי</span> רבי זירא על רבי אבא לא על יתבי וקא מיבעיא להו הי מינייהו אחריתא אמר להו רבי זירא לא שבקתון לי דאישייליה לסבא דילמא שמיע ליה מאבוה ואבוה מיניה דרבי יוחנן דרבי חייא בר אבא כל תלתין יומין קא מהדר תלמודיה קמיה דר' יוחנן מאי הוי עלה תא שמע דשלח רבי אלעזר לגולה הורה רבי כר' מאיר והא כרבנן נמי אורי אלא לאו ש``מ הא דאחריתא ש``מ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,ב משנה
pgu: פו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שחט מאה חיות במקום אחד כסוי אחד לכולן מאה עופות במקום אחד כסוי אחד לכולן חיה ועוף במקום אחד כסוי אחד לכולן רבי יהודה אומר שחט חיה יכסנה ואח``כ ישחוט את העוף


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר חיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כל משמע חיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בין מרובה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בין מועטת</span> עוף כל משמע עוף בין מרובה ובין מועט מכאן אמרו שחט מאה חיות במקום אחד כסוי אחד לכולן מאה עופות במקום אחד כסוי אחד לכולן חיה ועוף במקום אחד כסוי אחד לכולן רבי יהודה אומר שחט חיה יכסנה ואחר כך ישחוט את העוף שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חיה או עוף</span> אמרו לו הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> כי נפש כל בשר דמו בנפשו הוא מאי קא מהדרי ליה הכי קאמרי ליה רבנן האי או <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מיבעי ליה לחלק</span> ור' יהודה לחלק מדמו נפקא ורבנן דמו טובא משמע דכתיב כי נפש כל בשר דמו בנפשו הוא א``ר חנינא מודה היה רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לענין ברכה</span> שאינו מברך אלא ברכה אחת א``ל רבינא לרב אחא בריה דרבא ואמרי לה רב אחא בריה דרבא לרב אשי מאי שנא מתלמידי דרב דרב ברונא ורב חננאל תלמידי דרב הוו יתבי בסעודתא קאי עלייהו רב ייבא סבא אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הב ליבריך</span> הדור אמרו ליה הב לישתי אמר להו רב ייבא סבא הכי אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כיון דאמר הב ליבריך</span> איתסר ליה למשתי חמרא הכא נמי כיון דאיטפל ליה לכסוי איחייב ליה לברכ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שחט ולא כסה וראהו אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חייב לכסות</span> כסהו ונתגלה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פטור מלכסות</span> כסהו הרוח חייב לכסות


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> ושפך וכסה מי ששפך יכסה שחט ולא כסה וראהו אחר מנין ש<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חייב לכסות</span> שנ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואומר לבני ישראל</span> אזהרה לכל בני ישראל תניא אידך ושפך וכסה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במה ששפך</span> בו יכסה שלא יכסנו ברגל שלא יהיו מצות בזויות עליו תניא אידך ושפך וכסה מי ששפך הוא יכסנו מעשה באחד ששחט וקדם חבירו וכסה וחייבו רבן גמליאל ליתן לו י' זהובים איבעיא להו שכר מצוה או שכר ברכה למאי נפקא מינה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ברכת המזון</span> אי אמרת שכר מצוה אחת היא ואי אמרת שכר ברכה הויין ארבעים מאי תא שמע דא``ל ההוא צדוקי לרבי מי שיצר הרים לא ברא רוח ומי שברא רוח לא יצר הרים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1504' data-rgl=''> עמוס ד </span> כי הנה יוצר הרים ובורא רוח אמר ליה שוטה שפיל לסיפיה דקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ה' צבאות שמו</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נקוט לי זימנא</span> תלתא יומי ומהדרנא לך תיובתא יתיב רבי תלת תעניתא כי הוה קא בעי מיברך <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמרו ליה</span> צדוקי קאי אבבא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2669' data-rgl=''> תהילים סט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ויתנו בברותי רוש</span> וגו' א``ל רבי מבשר טובות אני לך לא מצא תשובה אויבך ונפל מן הגג ומת אמר לו רצונך שתסעוד אצלי אמר לו הן לאחר שאכלו ושתו א``ל כוס של ברכה אתה שותה או <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ארבעים זהובים</span> אתה נוטל אמר לו כוס של ברכה אני שותה יצתה בת קול ואמרה כוס של ברכה ישוה ארבעים זהובים אמר רבי יצחק עדיין שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לאותה משפחה</span> בין גדולי רומי וקוראין אותה משפחת בר לויאנוס:  כסהו ונתגלה:  אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי מאי שנא מהשבת אבדה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דאמר מר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> השב אפילו מאה פעמים אמר ליה התם לא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כתיב מיעוטא</span> הכא כתיב מיעוטא וכסהו:  כסהו הרוח:  אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן לא שנו אלא שחזר ונתגלה אבל לא חזר ונתגלה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פטור מלכסות</span> וכי חזר ונתגלה מאי הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הא אידחי ליה</span> אמר רב פפא זאת אומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אין דיחוי</span> אצל מצות ומאי שנא מהא דתניא השוחט ונבלע דם בקרקע חייב לכסות התם כשרשומו ניכר


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  דם שנתערב במים אם יש בו מראית דם <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חייב לכסות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נתערב ביין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רואין אותו</span> כאילו הוא מים נתערב בדם הבהמ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פז,ב משנה
pgu: פז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>או בדם החיה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רואין אותו</span></span> כאילו הן מים רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין דם מבטל דם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דם הניתז</span> ושעל הסכין חייב לכסות אמר רבי יהודה אימתי בזמן שאין שם דם אלא הוא אבל יש שם דם שלא הוא פטור מלכסות


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תנן התם</span> דם שנתערב במים אם יש בו מראית דם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשר</span> נתערב ביין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רואין אותו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כאילו הוא מים</span></span> נתערב בדם בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>או בדם החיה</span></span> רואין אותו כאילו הוא מים רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין דם מבטל דם</span> א``ר חייא בר אבא אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא שנו אלא שנפלו מים לתוך דם</span> אבל נפל דם לתוך מים ראשון ראשון בטל אמר רב פפא ולענין כסוי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אינו כן</span> אין דחוי אצל מצות אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כל מראה אדמומית</span> מכפרין ומכשירין וחייבין בכסוי מאי קמשמע לן מכפרין תנינא חייבין בכסוי תנינא מכשירין איצטריכא ליה מכשירין נמי אי דם אכשורי מכשר אי מיא אכשורי מכשרי לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שתמדו</span> במי גשמים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי גשמים נמי כיון דשקיל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ורמי</span> אחשבינהו לא צריכא שנתמדו מאליהן ר' אסי מנהרביל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בצללתא דדמא</span> רבי ירמיה מדפתי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ענוש כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והוא דאיכא כזית</span> במתניתא תנא מטמאים באהל והוא דאיכא רביעית תנן התם כל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משקה המת</span> טהורין חוץ מדמו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כל מראה אדמומית שבו מטמא</span>ין באהל ומשקה המת טהורין ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>משקה טבול יום</span> <משקין היוצאין ממנו> כמשקין שנוגע בה


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואלו ואלו אין מטמאין</span> ושאר כל הטמאין בין קלין בין חמורין משקין היוצאין מהן כמשקה הנוגע בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואלו ואלו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תחלה</span></span> חוץ מן המשקה שהוא אב הטומאה מאי קלין ומאי חמורין מאי לאו קלין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שרץ</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זב</span> וחמורין מת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא קלין שרץ וחמורין זב</span> מאי שנא זב דגזרו ביה רבנן ומאי שנא מת דלא גזרו ביה רבנן זב דלא בדילי אינשי מיניה גזרו ביה רבנן מת דבדילי אינשי מיניה לא גזרו ביה רבנן:  דם הניתז ושעל הסכין [וכו']:  תנו רבנן וכסהו מלמד שדם הניתז ושעל הסכין חייב לכסות אמר רבי יהודה אימתי בזמן שאין שם דם אלא הוא אבל יש שם דם שלא הוא פטור מלכסות תניא אידך וכסהו מלמד שכל דמו חייב לכסות מכאן אמרו דם הניתז ושעל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אגפיים</span> חייב לכסות אמר רבן שמעון בן גמליאל במה דברים אמורים שלא כסה דם הנפש אבל כסה דם הנפש פטור מלכסות במאי קא מיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רבנן סברי דמו כל דמו</span> ר' יהודה סבר דמו ואפילו מקצת דמו ורשב``ג סבר דמו המיוחד


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פח,א משנה
pgu: פח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  במה מכסין ובמה אין מכסין מכסין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זב</span>ל הדק ובחול הדק בסיד וב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חרסית</span> ובלבנה וב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מגופה</span> שכתשן אבל אין מכסין לא בזבל הגס ולא בחול הגס ולא בלבנה ובמגופה שלא כתשן ולא יכפה עליו את הכלי כלל אמר רשב``ג דבר שמגדל בו צמחים מכסין בו ושאינו מגדל צמחים אין מכסין בו


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  היכי דמי חול הדק אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן כל שאין היוצר צריך לכתשו ואיכא דמתני לה אסיפא אבל אין מכסין לא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זב</span>ל הגס ולא בחול הגס היכי דמי חול הגס אמר רבה בר בר חנה אמר ר' יוחנן כל שהיוצר צריך לכתשו מאי בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איכא בינייהו דצריך ולא צריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דמיפריך איפרוכי</span>:  תנו רבנן וכסהו יכול יכסנו באבנים או יכפה עליו את הכלי תלמוד לומר בעפר ואין לי אלא עפר מנין לרבות זבל הדק וחול הדק ושחיקת אבנים ושחיקת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חרסית</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נעורת</span> פשתן דק


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פח,ב גמרא
pgu: פח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נסורת</span> של חרשין דקה וסיד וחרסית לבנה ומגופה שכתשן ת``ל וכסהו יכול שאני מרבה אף זבל הגס וחול הגס <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושחיקת כלי מתכות</span> ולבנה ומגופה שלא כתשן וקמח ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>סובין</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מורסן</span> ת``ל בעפר ומה ראית לרבות את אלו ולהוציא את אלו אחר שריבה הכתוב ומיעט מרבה אני את אלו שהן מין עפר ומוציא אני את אלו שאין מין עפר אימא וכסהו כלל עפר פרט כלל ופרט אין בכלל אלא מה שבפרט עפר אין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מידי אחרינא לא</span> אמר רב מרי משום דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כלל הצריך לפרט</span></span> וכל כלל הצריך לפרט אין דנין אותו בכלל ופרט דרש רב נחמן בר רב חסדא אין מכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא בדבר שזורעין בו ומצמיח</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>האי בורכא</span> א``ל רב נחמן בר יצחק לרבא מאי בורכתיה אנא אמריתה ניהליה ומהא מתניתא אמריתה ניהליה היה מהלך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במדבר</span> ואין לו אפר לכסות שוחק <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דינר זהב</span> ומכסה היה מהלך בספינה ואין לו עפר לכסות שורף טליתו ומכסה בשלמא שורף טליתו ומכסה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אשכחן אפר דאיקרי עפר</span> אלא דינר זהב מנלן אמר ר' זירא<span class='tlm-sfr' data-chp='2728' data-rgl=''> איוב כח </span> ועפרות זהב לו תנו רבנן אין מכסין אלא בעפר דברי בית שמאי ובית הלל אומרים מצינו אפר שקרוי עפר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> ולקחו לטמא מעפר שריפת [וגו'] ובית שמאי עפר שריפה איקרי עפר סתמא לא איקרי תנא הוסיפו עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>השחור</span> והכחול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נקרת פיסולין</span> ויש אומרים אף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הזרניך</span> אמר רבא בשכר שאמר אברהם אבינו<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl=''> בראשית יח </span> ואנכי עפר ואפר זכו בניו לשתי מצות אפר פרה ועפר סוטה וליחשוב נמי עפר כסוי הדם התם הכשר מצוה איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הנאה ליכא</span> ואמר רבא בשכר שאמר אברהם אבינ


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פט,א גמרא
pgu: פט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0114' data-rgl=''> בראשית יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אם מחוט ועד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שרוך</span></span> נעל זכו בניו לשתי מצות ל<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חוט של תכלת</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רצועה של תפילין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בשלמא רצועה של תפילין</span> כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl=''> דברים כח </span> וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך ותניא ר' אליעזר הגדול אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלו תפילין שבראש</span> אלא חוט של תכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי היא</span> דתניא רבי מאיר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה נשתנה תכלת</span> מכל הצבעונין מפני שתכלת דומה לים וים דומה לרקיע ורקיע דומה לאבן ספיר ואבן ספיר דומה לכסא הכבוד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0224' data-rgl=''> שמות כד </span> ויראו את אלהי ישראל ותחת רגליו וגו' וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1201' data-rgl=''> יחזקאל א </span> כמראה אבן ספיר דמות כסא א``ר אבא קשה גזל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הנאכל</span> שאפילו צדיקים גמורים אינן יכולין להחזירו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0114' data-rgl=''> בראשית יד </span> בלעדי רק אשר אכלו הנערים אמר רבי יוחנן משום רבי אלעזר בר' שמעון כל מקום שאתה מוצא דבריו של רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי בהגדה עשה אזניך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כאפרכסת</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0507' data-rgl=''> דברים ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא מרבכם</span> מכל העמים חשק ה' בכם וגו' אמר להם הקדוש ברוך הוא לישראל חושקני בכם שאפילו בשעה שאני משפיע לכם גדולה אתם ממעטין עצמכם לפני נתתי גדולה לאברהם אמר לפני<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl=''> בראשית יח </span> ואנכי עפר ואפר למשה ואהרן אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0216' data-rgl=''> שמות טז </span> ונחנו מה לדוד אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2622' data-rgl=''> תהילים כב </span> ואנכי תולעת ולא איש אבל <עובדי כוכבים> {אומות העולם} אינן כן נתתי גדולה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נמרוד</span> אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0111' data-rgl=''> בראשית יא </span> הבה נבנה לנו עיר לפרעה אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0205' data-rgl=''> שמות ה </span> מי ה' לסנחריב אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09b18' data-rgl=''> מלכים ב יח </span> מי בכל אלהי הארצות וגו' לנבוכדנצר אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1014' data-rgl=''> ישעיהו יד </span> אעלה על במתי עב לחירם מלך צור אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1228' data-rgl=''> יחזקאל כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מושב אלהים ישבתי</span> בלב ימים אמר רבא ואיתימא ר' יוחנן גדול שנאמר במשה ואהרן יותר ממה שנאמר באברהם דאילו באברהם כתיב ואנכי עפר ואפר ואילו במשה ואהרן כתיב ונחנו מה ואמר רבא ואיתימא ר' יוחנן אין העולם מתקיים אלא בשביל משה ואהרן כתיב הכא ונחנו מה וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='2726' data-rgl=''> איוב כו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תולה ארץ</span> על בלימה אמר רבי אילעא אין העולם מתקיים אלא בשביל מי שבולם את עצמו בשעת מריבה שנאמר תולה ארץ על בלימה רבי אבהו אמר מי שמשים עצמו כמי שאינו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0533' data-rgl=''> דברים לג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומתחת</span> זרועות עולם אמר רבי יצחק מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2658' data-rgl=''> תהילים נח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>האמנם אלם</span> צדק תדברון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מישרים</span> תשפטו בני אדם מה אומנותו של אדם בעולם הזה ישים עצמו כאלם יכול אף לדברי תורה תלמוד לומר צדק תדברון יכול יגיס דעתו ת``ל מישרים תשפטו בני אדם אמר רבי זעירא ואיתימא רבה בר ירמיה מכסין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בעפר עיר הנדחת</span> ואמאי איסורי הנאה הוא אמר זעירי לא נצרכה אלא ל<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עפר עפרה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0513' data-rgl=''> דברים יג </span> ואת כל שללה תקבוץ אל תוך רחובה ושרפת מי שאינו מחוסר אלא קביצה ושרפה יצא זה שמחוסר תלישה קביצה ושרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ורבא אמר</span> מצות לאו ליהנות ניתנו יתיב רבינא וקאמר לה להא שמעתא איתיביה רב רחומי לרבינא שופר של <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} לא יתקע בו מאי לאו אם תקע לא יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא אם תקע יצא</span> לולב של <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} לא יטול מאי לאו אם נטל לא יצא לא אם נטל יצא והתניא תקע לא יצא נטל לא יצא אמר רב אשי הכי השתא הת


id: 5306
lvr: 53
prk: 06
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שיעורא בעינן</span> <ועבודת כוכבים> {ועבודה זרה} כתותי מכתת שיעורא הכא כל מה דמכתת מעלי לכסוי:
<BR


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף פט,ב משנה
pgu: פט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  גיד הנשה נוהג בארץ ובחוצה לארץ בפני הבית ושלא בפני הבית בחולין ובמוקדשין ונוהג בבהמה ובחיה בירך של ימין ובירך של שמאל ואינו נוהג בעוף מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שאין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כף</span></span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ונוהג בשליל</span> ר' יהודה אומר אינו נוהג בשליל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וחלבו</span> מותר ואין הטבחין נאמנין על גיד הנשה דברי רבי מאיר וחכמים אומרים נאמנין עליו ועל החלב


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מוקדשין פשיטא משום דאקדשיה פקע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איסור גיד</span> מיניה וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יש בגידין בנותן טעם</span> ואתי איסור מוקדשין וחייל אאיסור גיד האי מוקדשין נוהג בגיד מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא</span> קסבר אין בגידין בנותן טעם ובמוקדשין איסור גיד איכא איסור מוקדשין ליכא וסבר תנא דידן אין בגידין בנותן טעם והתנן ירך שנתבשל בה גיד הנשה אם יש בה בנותן טעם הרי זו אסורה אלא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בולדות קדשים</span> עסקינן וקסבר נוהג בשליל וקסבר ולדות קדשים במעי אמן הן קדושים דאיסור גיד ואיסור מוקדשין בהדי הדדי קאתי ומי מצית מוקמת לה בשליל והא מדקתני סיפא נוהג בשליל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מכלל דרישא לאו בשליל עסקינן</span> הכי קאמר דבר זה מחלוקת דרבי יהודה ורבנן ומי מצית אמרת דתרוייהו בהדי הדדי קאתו והתנן על אלו טומאות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הנזיר מגלח</span> על המת ועל כזית מן המת וקשיא לן על כזית מן המת מגלח על כולו לא כל שכן ואמר רבי יוחנן לא נצרכה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לנפל</span> שלא נקשרו אבריו בגידי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלמא איסור מוקדשין קדים</span> אע``ג דאיסור מוקדשין קדים אתי איסור גיד חייל עלייהו שכן איסורו נוהג בבני נח מאן שמעת ליה האי סברא ר' יהודה והא מתניתין דלא כרבי יהודה דקתני נוהג בבהמה ובחיה בירך של ימין ובירך של שמאל האי תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>סבר לה כוותיה בחדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ופליג עליה בחדא</span> אימר דשמעת ליה לרבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בטמאה</span> דאיסור לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קדשים דאיסור כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מי שמעת ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא הכא במבכרת עסקינן</span> דברחם קדוש ואי בעית אימא ולדות קדשים בהווייתן הן קדושים אמר רבי חייא בר יוסף לא שנו אלא קדשים הנאכלין אבל קדשים שאינן נאכלין אין איסור גיד נוהג בהן ורבי יוחנן אמר אחד קדשים הנאכלין ואחד קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שאין נאכלין</span> איסור גיד נוהג בהן אמר רב פפא ולא פליגי כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>להלקותו</span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>להעלותו</span> איכא דאמרי אמר רב פפא ולא פליגי כאן לחלצו וכאן להעלותו רב נחמן בר יצחק אמר להעלותו פליגי דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקטיר הכהן את <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הכל</span> המזבחה לרבות העצמות והגידין והקרנים והטלפים יכול <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אפילו פרשו</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> ועשית עולותיך הבשר והדם אי בשר ודם יכול יחלוץ גידים ועצמות ויעלה בשר לגבי מזבח ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקטיר הכהן את הכל המזבחה הא כיצד מחוברין יעלו פרשו אפילו בראשו של מזבח ירדו ומאן תנא דשמעת ליה דאמר פרשו ירדו רבי היא דתניא והקטיר הכהן את הכל לרבות העצמות והגידים והקרנים והטלפים ואפילו פרשו והא מה אני מקיים ועשית עולותיך הבשר והדם <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בפוקעין</span> הא כיצד עיכולי בשר אתה מחזיר ואי אתה מחזיר עיכולי גידים ועצמות רבי אומר כתוב אחד אומר והקטיר הכהן את הכל ריבה וכתוב אחד אומר ועשית עולותיך הבשר והדם מיעט הא כיצד מחוברין יעלו פרשו אפילו בראשו של מזבח ירדו ורבנן מחוברין לא איצטריך קרא לרבויי מידי דהוה אראשה של עולה כי איצטריך קרא לפרשו ורבי מחוברין דהיתיר


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צ,ב גמרא
pgu: צ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא איצטריך קרא לרבויי כי איצטריך קרא לגיד הנשה במחובר ורבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='1245' data-rgl=''> יחזקאל מה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ממשקה ישראל</span> מן המותר לישראל ורבי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מידי דהוה אחלב ודם</span> ורבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מצותן בכך</span> שאני אמר רב הונא גיד הנשה של עולה חולצו לתפוח אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מרי דיכי</span> מי כתיב על כן לא יאכל המזבח<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> על כן לא יאכלו בני ישראל כתיב ורב הונא ממשקה ישראל מן המותר לישראל מיתיבי גיד הנשה של <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלמים</span> מכבדו לאמה ושל עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מעלהו</span> מאי לאו מעלהו ומקטירו לא מעלהו וחולצו ומאחר שחולצו למה מעלהו משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2401' data-rgl=''> מלאכי א </span> הקריבהו נא לפחתך תניא כוותיה דרב הונא גיד הנשה של שלמים מכבדו לאמה ושל עולה חולצו לתפוח תנן התם תפוח היה באמצע המזבח פעמים היה עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כשלש מאות כור</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גוזמא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>השקו את התמיד</span> בכוס של זהב אמר רבא גוזמא אמר רבי אמי דברה תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לשון הואי</span> דברו נביאים לשון הואי דברו חכמים לשון הואי דברו חכמים לשון הואי הא דאמרן דברה תורה לשון הואי<span class='tlm-sfr' data-chp='0501' data-rgl=''> דברים א </span> ערים גדולות ובצורות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשמים</span> דברו נביאים לשון הואי<span class='tlm-sfr' data-chp='09a01' data-rgl=''> מלכים א א </span> ותבקע הארץ לקולם אמר ר' יצחק בר נחמני אמר שמואל בשלשה מקומות דברו חכמים לשון הואי אלו הן תפוח <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גפן</span> ופרוכת תפוח הא דאמרן גפן דתנן גפן של זהב היתה עומדת על פתחו של היכל ומודלה על גבי כלונסות וכל מי שהיה מתנדב גרגיר או אשכול מביא ותולה בה אמר רבי אלעזר ברבי צדוק מעשה היה ונמנו עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שלש מאות כהנים</span> לפנותה פרוכת דתנן רבן שמעון בן גמליאל אומר משום רבי שמעון הסגן פרוכת עוביה טפח ועל שבעים ושנים נירים נארגת ועל כל נימה ונימה עשרים וארבעה חוטין ארכה ארבעים באמה ורחבה עשרים באמה ומשמונים ושתי רבוא נעשת ושתים עושים בשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ושלש מאות כהנים מטבילין אותה</span>:  בירך של ימין ובירך של שמאל:  מתניתין לא כרבי יהודה דתניא רבי יהודה אומר אינו נוהג אלא באחת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>והדעת מכרעת</span> את של ימין איבעיא להו מיפשט פשיטא ליה לרבי יהודה ומאי דעת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דעת תורה</span> או דלמא ספוקי מספקא ליה ומאי דעת <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דעת נוטה</span> ת``ש העצמות והגידים והנותר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ישרפו לששה עשר</span> והוינן בה הני גידי מאי עבידתייהו אי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>גידי בשר</span> ליכלינהו ואי דאייתור היינו נותר <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אלא גידי צואר</span> אי לאו בשר נינהו לישדינהו ואמר רב חסדא לא נצרכא אלא לגיד הנשה ואליבא דרבי יהודה דאמר אינו נוהג אלא באחת אי אמרת בשלמא ספוקי מספקא ליה שפיר אלא אי אמרת מיפשט פשיטא ליה דהיתירא ליכליה דאיסורא לשדייה אמר רב איקא בר חנינא לעולם אימא לך מיפשט פשיטא ליה והכא במאי עסקינן כ<span class='tlm-rsh' data-nro='33'>שהוכרו</span> ולבסוף נתערב


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רב אשי אמר</span> לא נצרכא אלא לשמנו דתניא שמנו מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וישראל קדושים</span> נהגו בו איסור רבינא אמר לא נצרכא אלא לכדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל שני גידין הן פנימי סמוך לעצם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אסור</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חייב</span>ין עליו</span> חיצון סמוך לבשר אסור ואין חייבין עליו ת``ש אכל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מזה כזית ומזה כזית</span> סופג שמונים רבי יהודה אומר אינו סופג אלא ארבעים אי אמרת בשלמא מיפשט פשיטא ליה שפיר אלא אי אמרת ספוקי מספקא ליה הויא לה התראת ספק ושמעינן ליה לרבי יהודה דאמר התראת ספק לא שמה התראה דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכה את זה</span> וחזר והכה את זה קלל את זה וחזר וקלל את זה הכה שניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בבת אחת</span> או שקלל שניהם בבת אחת חייב רבי יהודה אומר בבת אחת חייב בזה אחר זה פטור האי תנא סבר לה כאידך תנא דרבי יהודה דאמר התראת ספק שמה התראה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> לא תותירו ממנו עד בקר וגו' בא הכתוב ליתן עשה אחר לא תעשה לומר שאין לוקין עליו דברי ר' יהודה רבי יעקב אומר לא מן השם הוא זה אלא משום דהוה לאו שאין בו מעשה וכל לאו שאין בו מעשה אין לוקין עליו ת``ש אכל ב' גידין מב' ירכות מב' בהמות סופג פ' רבי יהודה אומר אינו סופג אלא ארבעים מדקאמר מב' ירכות מב' בהמות פשיטא דתרוייהו לאיסורא ולרבי יהודה איצטריך ש``מ מיפשט פשיטא ליה ש``מ ואי פשיטא ליה אמאי סופג מ' ותו לא לילקי פ' הכא במאי עסקינן כגון דלית בו כזית דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אכלו</span> ואין בו כזית חייב רבי יהודה אומר עד שיהא בו כזית ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טעמא מאי</span> אמר רבא אמר קרא הירך המיומנת שבירך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ורבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ההוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דפשיט איסוריה בכוליה ירך</span> לאפוקי חיצון דלא וריב``ל אמר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> בהאבקו עמו כאדם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שחובק את חבירו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וידו</span> מגעת לכף ימינו של חבירו רבי שמואל בר נחמני אמר <כעובד כוכבים> {כנכרי} נדמה לו דאמר מר ישראל שנטפל לו <עובד כוכבים> {נכרי} בדרך <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טופלו לימינו</span> רב שמואל בר אחא קמיה דרב פפא משמיה דרבא בר עולא אמר כת``ח נדמה לו דאמר מר המהלך לימין רבו הרי זה בור ורבנן מאחוריה אתא ונשייה בתרוייהו ורבנן האי בהאבקו עמו מאי דרשי ביה מבעי ליה לכאידך דר' יהושע בן לוי דאמר ר' יהושע ב``ל מלמד שהעלו אבק מרגלותם עד כסא הכבוד כתיב הכא בהאבקו עמו וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='1901' data-rgl=''> נחום א </span> וענן אבק רגליו ואמר רבי יהושע בן לוי למה נקרא שמו גיד הנשה ש<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>נשה ממקומו</span> ועלה וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1151' data-rgl=''> ירמיהו נא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>נשתה גבורתם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>היו לנשים</span> אמר ר' יוסי ברבי חנינא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1009' data-rgl=''> ישעיהו ט </span> דבר שלח ביעקב ונפל בישראל דבר שלח ביעקב זה גיד הנשה ונפל בישראל שפשט איסורו בכל ישראל ואמר רבי יוסי ברבי חנינא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0143' data-rgl=''> בראשית מג </span> וטבוח טבח והכן פרע להן בית השחיטה והכן טול גיד הנשה בפניהם כמ``ד גיד הנשה נאסר לבני נח<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> ויותר יעקב לבדו אמר רבי אלעזר שנשתייר על פכין קטנים מכאן לצדיקים שחביב עליהם ממונם יותר מגופם וכל כך למה לפי שאין פושטין ידיהן בגזל<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> ויאבק איש עמו עד עלות השחר אמר רבי יצחק מכאן לת``ח שלא יצא יחידי בלילה רבי אבא בר כהנא אמר מהכ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='2903' data-rgl=''> רות ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנה הוא זורה</span> את גורן השעורים רבי אבהו אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0122' data-rgl=''> בראשית כב </span> וישכם אברהם בבקר ויחבוש את וגו' ורבנן אמרי מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0137' data-rgl=''> בראשית לז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לך נא ראה</span> את שלום אחיך ואת שלום וגו' רב אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> ויזרח לו השמש אמר ר' עקיבא שאלתי את רבן גמליאל ואת רבי יהושע ב<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איטליז</span> של <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אימאום</span> שהלכו ליקח בהמה למשתה בנו של רבן גמליאל כתיב ויזרח לו השמש וכי שמש לו לבד זרחה והלא לכל העולם זרחה אמר ר' יצחק שמש הבאה בעבורו זרחה בעבורו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> ויצא יעקב מבאר שבע וילך חרנה וכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויפגע במקום</span> כי מטא לחרן אמר אפשר עברתי על מקום שהתפללו אבותי ואני לא התפללתי כד יהיב דעתיה למיהדר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קפצה</span> ליה ארעא מיד ויפגע במקום כד צלי בעי למיהדר אמר הקב``ה צדיק זה בא לבית מלוני ויפטר בלא לינה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מיד בא השמש</span> כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> ויקח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאבני</span> המקום וכתיב ויקח את האבן אמר רבי יצחק מלמד שנתקבצו כל אותן אבנים למקום אחד וכל אחת ואחת אומרת עלי יניח צדיק זה ראשו תנא וכולן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נבלעו באחד</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> ויחלום והנה סולם מוצב ארצה תנא כמה רחבו של סולם שמונת אלפים פרסאות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> והנה מלאכי אלהים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עולים</span> ויורדים בו עולים שנים ויורדים שנים וכי פגעו בהדי הדדי הוו להו ארבעה וכתיב ביה במלאך<span class='tlm-sfr' data-chp='3410' data-rgl=''> דנייאל י </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גויתו כתרשיש</span> וגמירי דתרשיש תרי אלפי פרסי הוו תנא עולין ומסתכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בדיוקנו של מעלה</span> ויורדין ומסתכלין בדיוקנו של מטה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בעו לסכוניה</span> מיד<span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> והנה ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נצב עליו</span> אמר רבי שמעון בן לקיש אלמלא מקרא כתוב אי אפשר לאמרו כאדם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שמניף על בנו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0128' data-rgl=''> בראשית כח </span> הארץ אשר אתה שוכב עליה וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי רבותיה</span> אמר רבי יצחק מלמד שקפלה הקב``ה לכל ארץ ישראל והניחה תחת יעקב אבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שתהא נוחה ליכבש לבניו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> ויאמר שלחני כי עלה השחר אמר לו גנב אתה או <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>קוביוסטוס</span> אתה שמתיירא מן השחר אמר לו מלאך אני ומיום שנבראתי לא הגיע זמני לומר שירה עד עכשיו מסייע ליה לרב חננאל אמר רב דאמר רב חננאל אמר רב שלש כתות של מלאכי השרת אומרות שירה בכל יום אחת אומרת קדוש ואחת אומרת קדוש ואחת אומרת קדוש ה' צבאות מיתיבי חביבין ישראל לפני הקב``ה יותר ממלאכי השרת שישראל אומרים שירה בכל שעה ומלאכי השרת אין אומרים שירה אלא פעם אחת ביום ואמרי לה פעם אחת בשבת ואמרי לה פעם אחת בחודש ואמרי לה פעם אחת בשנה ואמרי לה פעם אחת בשבוע ואמרי לה פעם אחת ביובל ואמרי לה פעם אחת בעולם וישראל מזכירין את השם <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אחר שתי תיבות</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0506' data-rgl=''> דברים ו </span> שמע ישראל ה' וגו' ומלאכי השרת אין מזכירין את השם אלא לאחר ג' תיבות כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1006' data-rgl=''> ישעיהו ו </span> קדוש קדוש קדוש ה' צבאות ואין מה``ש אומרים שירה למעלה עד שיאמרו ישראל למטה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2738' data-rgl=''> איוב לח </span> ברן יחד <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כוכבי בקר</span> והדר ויריעו כל בני אלהים אלא אחת אומרת קדוש ואחת אומרת קדוש קדוש ואחת אומרת קדוש קדוש קדוש ה' צבאות והאיכא ברו


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ברוך אופנים הוא דאמרי ליה ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כיון ד<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אתיהיב</span> רשותא</span> אתיהיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1312' data-rgl=''> הושע יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וישר אל מלאך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ויוכל</span> בכה ויתחנן לו איני יודע מי נעשה שר למי כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> כי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שרית עם אלהים</span> הוי אומר יעקב נעשה שר למלאך בכה ויתחנן לו איני יודע מי בכה למי כשהוא אומר ויאמר שלחני הוי אומר מלאך בכה ליעקב כי שרית [עם אלהים ועם אנשים] אמר רבה רמז רמז לו שעתידים שני שרים לצאת ממנו ראש גולה שבבבל ונשיא שבארץ ישראל מ<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כאן</span> רמז לו גלות<span class='tlm-sfr' data-chp='0140' data-rgl=''> בראשית מ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובגפן</span> שלשה שריגים אמר רב חייא בר אבא אמר רב אלו ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שרי גאים</span> היוצאים מישראל בכל דור ודור פעמים ששנים כאן ואחד בארץ ישראל פעמים ששנים בארץ ישראל ואחד כאן יהיבו רבנן עינייהו ברבנא עוקבא ורבנא נחמיה בני ברתיה דרב רבא אמר אלו שלשה שרי גוים שמלמדים זכות על ישראל בכל דור ודור תניא רבי אליעזר אומר גפן זה העולם שלשה שריגים זה אברהם יצחק ויעקב והיא כפורחת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עלתה נצה</span></span> אלו האמהות הבשילו אשכלותיה ענבים אלו השבטים אמר לו רבי יהושע וכי מראין לו לאדם מה שהיה והלא אין מראין לו לאדם אלא מה שעתיד להיות אלא גפן זה תורה שלשה שריגים אלו משה ואהרן ומרים והיא כפורחת עלתה נצה אלו סנהדרין הבשילו אשכלותיה ענבים אלו הצדיקים שבכל דור ודור אמר ר``ג עדיין צריכין אנו למודעי דמוקים ליה כוליה בחד מקום רבי אלעזר המודעי אומר גפן זה ירושלים שלשה שריגים זה מקדש מלך וכהן גדול והיא כפורחת עלתה נצה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלו פרחי כהונה</span> הבשילו אשכלותיה ענבים אלו נסכים רבי יהושע בן לוי מוקים לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במתנות</span> דאמר ר' יהושע בן לוי גפן זו תורה שלשה שריגים זה באר עמוד ענן ומן והיא כפורחת עלתה נצה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלו הבכורים</span> הבשילו אשכלותיה ענבים אלו נסכים רבי ירמיה בר אבא אמר גפן אלו ישראל וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2680' data-rgl=''> תהילים פ </span> גפן ממצרים תסיע שלשה שריגים אלו שלשה רגלים שישראל עולין בהן בכל שנה ושנה והיא כפורחת עלתה נצה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הגיע זמנן</span> של ישראל לפרות ולרבות וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0201' data-rgl=''> שמות א </span> ובני ישראל פרו וישרצו עלתה נצה הגיע זמנן של ישראל ליגאל וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1063' data-rgl=''> ישעיהו סג </span> ויז נצחם על בגדי וכל מלבושי אגאלתי הבשילו אשכלותיה ענבים הגיע זמנה של מצרים לשתות כוס התרעלה והיינו דאמר רבא שלשה כוסות האמורות במצרים למה אחד ששתה בימי משה ואחד ששתה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בימי פרעה נכה</span> ואחד שעתידה לשתות עם כל <העובדי כוכבים> {האומות} אמר ליה רבי אבא לרבי ירמיה בר אבא כי דריש להו רב להני קראי באגדתא כוותך דריש להו אמר רבי שמעון בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אומה זו</span> כגפן נמשלה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זמורות שבה אלו בעלי בתים</span> אשכולות שבה אלו תלמידי חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עלין</span> שבה אלו עמי הארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>קנוקנות</span> שבה אלו ריקנים שבישראל והיינו דשלחו מתם ליבעי רחמים איתכליא על עליא דאילמלא עליא לא מתקיימין איתכליא<span class='tlm-sfr' data-chp='1302' data-rgl=''> הושע ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואכרה לי</span> בחמשה עשר כסף א``ר יוחנן משום ר' שמעון בן יהוצדק אין כירה אלא לשון מכירה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0150' data-rgl=''> בראשית נ </span> בקברי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אשר כריתי לי</span> בחמשה עשר זה ט``ו בניסן שבו נגאלו ישראל ממצרים כסף אלו צדיקים וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2807' data-rgl=''> משלי ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>צרור הכסף</span> לקח בידו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חומר</span> שעורים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לתך</span> שעורים אלו מ``ה צדיקים שהעולם מתקיים בהם ואיני יודע אם שלשים כאן וט``ו בארץ ישראל ואם שלשים בארץ ישראל וט``ו כאן כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2311' data-rgl=''> זכריה יא </span> ואקחה שלשים הכסף ואשליך אותו בית ה' אל היוצר הוי אומר שלשים בארץ ישראל וט``ו כאן אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ורובייהו</span> משתכחי בבי כנישתא דתותי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אפתא</span> והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2311' data-rgl=''> זכריה יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ואומר אליהם</span> אם טוב בעיניכם <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>הבו שכרי</span> ואם לא חדלו וישקלו את שכרי שלשים כסף רבי יהודה אומר אלו שלשים צדיקי אומות העולם שאומות העולם מתקיימים עליהם עולא אמר אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>שלשים מצות</span> שקבלו עליהם בני נח ואין מקיימין אלא שלשה אח


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צב,ב גמרא
pgu: צב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שאין כותבין כתובה לזכרים</span> ואחת שאין שוקלין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשר המת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במקולין</span> ואחת שמכבדין את התורה:  ואינו נוהג בעוף:  והא קא חזינן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאית ליה</span> אית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולא עגיל</span> בעי רבי ירמיה אית ליה לעוף ועגיל אית ליה לבהמה ולא עגיל מאי בתר דידיה אזלינן או בתר מיניה אזלינן תיקו:  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נוהג בשליל</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר שמואל וחלבו מותר</span> לדברי הכל חלבו דמאי אילימא דשליל והא מיפלג פליגי ביה דתניא נוהג בשליל וחלבו אסור דברי רבי מאיר רבי יהודה אומר אינו נוהג בשליל וחלבו מותר ואמר ר' אלעזר אמר ר' אושעיא מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בבן תשעה חי</span> והלך ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לשיטתו</span> ורבי יהודה לשיטתו ואלא חלבו דגיד הא מיפלג פליגי בה דתניא גיד הנשה מחטט אחריו בכל מקום שהוא וחותך שמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מעיקרו</span> דברי ר``מ רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גוממו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עם השופי</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לעולם חלבו דגיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומודה שמואל</span> דלר``מ מדרבנן אסור דתניא ושמנו מותר וישראל קדושים נהגו בו איסור מאי לאו ר``מ היא דאמר מותר מן התורה ואסור מדרבנן ממאי דילמא רבי יהודה היא אבל לרבי מאיר מדאורייתא נמי אסיר לא ס``ד דתניא גיד הנשה מחטט אחריו בכל מקום שהוא ושמנו מותר מאן שמעת ליה דאית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חטיטה</span> ר``מ וקאמר שמנו מותר אמר רב יצחק בר שמואל בר מרתא אמר רב לא אסרה תורה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קנוקנות</span> שבו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עולא אמר</span> עץ הוא והתורה חייבה עליו אמר אביי כוותיה דעולא מסתברא דאמר רב ששת אמר רב אסי חוטין שבחלב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסורין</span> ואין חייבין עליהן אלמא חלב אמר רחמנא ולא חוטין הכא נמי גיד אמר רחמנא ולא קנוקנות גופא אמר רב ששת אמר רב אסי חוטין שבחלב אסורין ואין חייבין עליהן שבכוליא אסורין ואין חייבין עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לובן כוליא</span> רבי ורבי חייא חד אסר וחד שרי רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ממרטט ליה</span> ר' יוחנן ממרטט ליה רבי אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>גאים ליה</span> אמר אביי כוותיה דרבי אסי מסתברא דאמר רבי אבא אמר רב יהודה אמר שמוא


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלב שהבשר חופה אותו</span> מותר אלמא שעל הכסלים אמר רחמנא ולא שבתוך הכסלים הכא נמי שעל הכליות אמר רחמנא ולא שבתוך הכליות גופא אמר רבי אבא אמר רב יהודה אמר שמואל חלב שהבשר חופה אותו מותר איני והאמר רבי אבא אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האי תרבא דתותי מתני</span> אסיר אמר אביי בהמה בחייה פרוקי מיפרקא אמר ר' יוחנן אנא לאו טבחא אנא ולאו בר טבחא אנא ונהירנא דהכי הוו אמרי בי מדרשא בהמה בחייה פרוקי מיפרקא אמר רבי אבא אמר רב יהודה אמר שמואל חלב שעל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המסס ובית הכוסות</span> אסורין וענוש כרת וזהו חלב שעל הקרב אמר ר' אבא אמר רב יהודה אמר שמואל האי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תרבא דקליבוסתא</span> אסור וענוש כרת וזהו חלב שעל הכסלים ואמר רבי אבא אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חוטין שביד</span> אסורין אמר רב ספרא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משה</span> מי אמר רחמנא לא תיכול בישרא אמר רבא משה מי אמר רחמנא אכול דמא חתכיה ומלחיה אפילו לקדירה נמי שפיר דמי אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ריש מעיא</span> באמתא בעי גרירה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וזהו חלב שעל הדקין</span> ואמר רב יהודה חוטין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שב<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עוקץ</span></span> אסורין חמשא חוטי אית ביה בכפלא תלתא מימינא ותרתי משמאלא תלתא מפצלי לתרי תרי תרי מפצלי לתלתא תלתא נפקא מינה דאי שליף להו עד דחמימי משתלפי ואי לא בעי חטוטי בתרייהו אמר אביי ואיתימא רב יהודה חמשא חוטי הוו תלתא משום תרבא ותרין משום דמא דטחלי ודכפלי ודכוליתא משום תרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דידא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ודלועא</span> משום דמא למאי נפקא מינה הני דמשום דמא אי מחתך להו ומלח להו שפיר דמי הנך לית להו תקנתא אמר רב כהנא ואיתימא רב יהודה חמשא קרמי הוו תלתא משום תרבא ותרי משום דמא דטחלי דכפלי ודכוליתא משום תרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דביעי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דמוקרא</span> משום דמא רב יהודה בר אושעיא הוה קא קליף ליה טחלא ללוי בריה דרב הונא בר חייא הוה קא גאים ליה מעילאי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חות ביה טפי</span> אתא אבוה אשכחיה אמר ליה הכי אמר אבוה דאמך משום דרב ומנו רב ירמיה בר אבא לא אסרה תורה אלא ש<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>על הדד</span> בלבד איני והאמר רב המנונא תנא קרום שעל הטחול אסור ואין חייבים עליו היכי דמי אילימא שעל הדד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמאי</span> אין חייבין עליו אלא דכוליה אמר ליה אי תניא תניא גופא אמר רב המנונא תנא קרום שעל הטחול אסור ואין חייבין עליו קרום שעל גבי כוליא אסור ואין חייבין עליו והתניא חייבין עליו טחול אטחול לא קשיא הא כנגד הדד הא שלא כנגד הדד כוליא אכוליא נמי לא קשיא הא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עילאה</span> הא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תתאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ביעי חשילתא</span> רב אמי ורב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חד אסר</span> וחד שרי מאן דאס


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מדלא קא בריין הני אבר מן החי נינהו מאן דשרי מדלא קא מסרחן הני חיותא אית בהו ואידך האי דלא קא מסרחן דלא קא שליט בהו אוירא ואידך האי דלא בריין כחישותא הוא דנקט להו א``ל רבי יוחנן לרב שמן בר אבא הני ביעי חשילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שריין</span> ואת לא תיכול משום<span class='tlm-sfr' data-chp='2801' data-rgl=''> משלי א </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אל תטוש תורת אמך</span> אמר מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הני ביעי דגדיא עד תלתין יומין</span> שריין בלא קליפה מכאן ואילך אי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אזרען</span> אסורין ואי לא אזרען שריין מנא ידעינן אי אית בהו שורייקי סומקי אסירן לית בהו שורייקי סומקי שריין אומצי ביעי ומזרקי פליגי בה רב אחא ורבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בכל התורה כולה</span> רבינא לקולא ורב אחא לחומרא והלכתא כרבינא לקולא לבר מהני תלת דרב אחא לקולא ורבינא לחומרא והלכתא כרב אחא לקולא אומצא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דאסמיק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חתכה</span> ומלחה אפילו לקדרה נמי שפיר דמי תלייה נמי בשפודא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאיב דמא</span> אגומרי פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר משאב שאיבי ליה וחד אמר מצמת צמתי ליה וכן ביעי וכן מזרקי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רישא בכיבשא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אותביה אבית השחיטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דייב דמא</span> ושרי אצדדין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מיקפא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קפי</span></span> ואסור <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אותביה אנחיריה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דץ ביה</span> מידי שרי ואי לא אסיר איכא דאמרי אנחיריה ואבית השחיטה דאיב אצדדין אי דץ ביה מידי שרי ואי לא אסיר אמר רב יהודה אמר שמואל שני גידין הן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>פנימי</span> סמוך לעצם אסור וחייבין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חיצון</span> סמוך לבשר אסור ואין חייבין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>והתניא</span> פנימי</span> סמוך לבשר אמר רב אחא אמר רב כהנא איקלודי מיקליד והא תניא חיצון הסמוך לעצם <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אמר רב יהודה היכא דפרעי טבחי</span> איתמר טבח שנמצא חלב אחריו רב יהודה אמר בכשעורה רבי יוחנן אמר בכזית אמר רב פפא ולא פליגי כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>להלקותו</span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לעברו</span> אמר מר זוטרא כשעורה במקום אחד כזית אפילו בב' ובג' מקומות והלכתא להלקותו בכזית לעברו בכשעורה:  אין הטבחין נאמנין [וכו']:  א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן חזרו לומר נאמנין אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אכשור דרי</span> מעיקרא דהוו סברי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>כרבי מאיר</span> לא הוו מהימני ולבסוף סברי כרבי יהודה איכא דמתני לה אסיפא וחכמים אומרים נאמנין עליו ועל החלב אמר ר' חייא בר אבא אמר רבי יוחנן חזרו לומר אין נאמנין אמר רב נחמן בזמן הזה נאמנין אכשור דרי מעיקרא סברוה כרבי יהודה הדר סברוה כרבי מאיר כמה דהוו דכירי לה לדרבי יהודה לא מהימני והשתא דאנשיוה לדרבי יהודה מהימני:  ועל החלב:  חלב מאן דכר שמיה הכי קאמר אין נאמנין עליו ועל החלב וחכמים אומרים נאמנין עליו ועל החלב


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צג,ב משנה
pgu: צג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שולח אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>ירך</span> <לעובד כוכבים> {לנכרי} שגיד הנשה בתוכה מפני שמקומו ניכר


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חתוכה נמי לישדר</span> ליה דהא לא אתו למזבן מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא במקום שמכריזין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שלימה נמי לא לישדר ליה</span> דחתיך ליה ומזבין ליה אי בעית אימא במקום שמכריזין ואי בעית אימא במקום שאין מכריזין איבעית אימא במקום שמכריזין חיתוכא <דעובד כוכבים> {דגוי} מידע ידיע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואיבעית אימא</span> במקום שאין מכריזין</span> גזירה שמא יתננה לו בפני ישראל אחר ואי בעית אימא משום דקא גניב ליה לדעתיה דאמר שמואל אסור לגנוב דעת הבריות ואפילו דעתו של <עובד כוכבים> {גוי} והא דשמואל לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר דשמואל הוה קא עבר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מברא</span> א``ל לשמעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פייסיה למבוריה</span> פייסיה ואיקפד מ``ט איקפד אמר אביי תרנגולת טרפה הואי ויהבה ניהליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במר דשחוטה</span> רבא אמר אנפקא אמר ליה לאשקויי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואשקייה חמרא מזיגא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכי מכללא מאי</span> למ``ד טרפה הואי א``ל אמאי תשהא איסורא למ``ד אנפקא א``ל לאשקויי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אנפקא חייא משמע</span> תניא היה ר' מאיר אומר אל יסרהב אדם לחבירו לסעוד אצלו ויודע בו שאינו סועד ולא ירבה לו בתקרובת ויודע בו שאינו מקבל ולא יפתח לו חביות המכורות לחנוני אא``כ הודיעו ולא יאמר לו סוך שמן מפך ריקן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואם בשביל כבודו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מותר</span> איני והא עולא איקלע לבי רב יהודה פתח לו חביות המכורות לחנוני אודועי אודעיה ואיבעית אימא שאני עולא דחביב ליה לרב יהודה דבלאו הכי נמי פתוחי מפתח ליה ת``ר לא ילך אדם לבית האבל ובידו לגין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>המתקשקש</span> ולא ימלאנו מים מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שמתעהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואם יש שם חבר עיר</span> מותר ת``ר לא ימכור אדם לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סנדל</span> של מתה בכלל של <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חיה שחוטה</span> מפני ב' דברים א' מפני שמתעהו וא' מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הסכנה</span> ולא ישגר אדם לחבירו חבית של יין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ושמן צף על פיה</span> ומעשה באחד ששיגר לחבירו חבית של יין ושמן צף על פיה והלך וזימן עליה אורחין ונכנסו מצאה שהיא של יין <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>וחנק את עצמו</span> ואין האורחין רשאין ליתן ממה שלפניהם לבנו ולבתו של בעה``ב אא``כ נטלו רשות מבעה``ב ומעשה באחד שזמן ג' אורחין בשני בצורת ולא היה לו להניח לפניהם אלא כשלש ביצים בא בנו של בעה``ב נטל אחד מהן חלקו ונתנו לו וכן שני וכן שלישי בא אביו של תינוק מצאו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שעוזק</span> א' בפיו ושתים בידו חבטו בקרקע ומת כיון שראתה אמו עלתה לגג ונפלה ומתה אף הוא עלה לגג ונפל ומת א``ר אליעזר בן יעקב על דבר זה נהרגו ג' נפשות מישראל מאי קמ``ל דכולה ר``א בן יעקב היא ת``ר השולח ירך לחבירו שלימה אינו צריך שיטול הימנה גיד הנשה חתוכה צריך ליטול הימנה גיד הנשה <ובעובד כוכבים> {ולגוי} בין חתוכה ובין שלימה א``צ ליטול הימנה גיד הנשה ומפני ב' דברים אמרו אין מוכרין נבילות וטרפות <לעובד כוכבים> {לגוי} אחד מפני שמתעהו ואחד שמא יחזור וימכרנה לישראל אחר ולא יאמר אדם <לעובד כוכבים> {לגוי} קח לי בדינר זה בשר מפני ב' דברי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צד,ב גמרא
pgu: צד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אחד מפני האנסין ואחד שמא מוכרין לו נבלות וטרפות אמר מר <ובעובד כוכבים> {ולגוי} בין שלימה בין חתוכה אינו צריך ליטול הימנה גיד הנשה במאי עסקינן אילימא במקום שמכריזין חתוכה אמאי אינו צריך ליטול הימנה גיד הנשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כיון דלא אכרוז</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אתי למיזבן מיניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא פשיטא במקום שאין מכריזין</span> אימא מציעתא מפני שני דברים אמרו אין מוכרין נבלות וטרפות <לעובד כוכבים> {לגוי} אחד מפני שמטעהו ואחד שמא יחזור וימכרנה לישראל אחר ואי במקום שאין מכריזין הא לא אתי למיזבן מיניה אלא פשיטא במקום שמכריזין אימא סיפא לא יאמר אדם <לעובד כוכבים> {לגוי} קח לי בדינר זה בשר מפני שני דברים אחד מפני האנסין ואחד שמא מוכרין לו נבילות וטרפות ואי במקום שמכריזין אי איתא דהוה טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אכרוזי הוו מכרזי</span> אלא פשיטא במקום שאין מכריזין רישא וסיפא במקום שאין מכריזין מציעתא במקום שמכריזין אמר אביי אין רישא וסיפא במקום שאין מכריזין מציעתא במקום שמכריזין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רבא אמר כולה במקום שמכריזין</span> רישא וסיפא שהכריזו מציעתא שלא הכריזו רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כולה במקום שאין מכריזין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומציעתא</span> גזירה שמא ימכרנה בפני ישראל היכי מכרזינן אמר רב יצחק בר יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נפל בישרא לבני חילא</span> ולימא נפל טריפתא לבני חילא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא זבני</span> והא קמטעי להו אינהו הוא דקמטעו נפשייהו כי הא דמר זוטרא בריה דרב נחמן הוה קאזיל מסיכרא לבי מחוזא ורבא ורב ספרא הוו קא אתו לסיכרא פגעו אהדדי הוא סבר לאפיה הוא דקאתו אמר להו למה להו לרבנן דטרוח ואתו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כולי האי</span> א``ל רב ספרא אנן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא הוה ידעינן</span> דקאתי מר אי הוה ידעינן טפי הוה טרחינן א``ל רבא מ``ט אמרת ליה הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דאחלישתיה לדעתיה</span> א``ל והא קא מטעינן ליה איהו הוא דקא מטעי נפשיה ההוא טבחא דא``ל לחברי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי הוות פייסת מינאי</span> מי לא ספיי לך משור של פטם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דעבדי אתמול</span> א``ל אכלי משופרי שופרי א``ל מנלך א``ל דזבן פלוני <עובד כוכבים> {גוי} וספא לי א``ל תרי עבדי וההוא טרפה הוה אמר רבי בשביל שוטה זה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שעשה שלא כהוגן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אנו נ<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אסור</span></span></span> כל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מקולין</span> רבי לטעמיה דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מקולין וטבחי ישראל</span> בשר הנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מותר</span> איכא דאמרי אמר רבי מפני שוטה זה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאיכוון לצעוריה לחבריה</span> אנו נאסור כל המקולין טעמא דאיכוון לצעוריה לחבריה הא לאו הכי אסור והתניא רבי אומר מקולין וטבחי ישראל בשר הנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} מותר שאני הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאיתחזק איסורא</span> אמר רב בשר כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שנתעלם מן העין</span> אסור מיתיבי רבי אומר מקולין וטבחי ישראל בשר הנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} מותר נמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} שאני תא שמע תשע חנויות כולן מוכרות בשר שחוטה ואחת מוכרת בשר נבלה ולקח מאחת מהן ואינו יודע מאיזה מהן לקח <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ספקו אסור</span> ובנמצא הלך אחר הרוב הכא נמי בנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מצא בה בשר</span> <אם חי> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הלך אחר רוב טבחים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואם מבושל</span> הלך אחר רוב אוכלי בשר וכי תימא הכא נמי בנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} מבושל הלך אחר רוב אוכלי בשר ונחזי אי <דעובד כוכבים> {דגוי} נקיט ליה אי דישראל נקיט ליה הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בעומד ורואהו</span> תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נמצא בגבולין</span> אברים נבלות <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חתיכות מותרות</span> וכי תימא הכא נמי בעומד ורואהו אברים נבלות אמאי מידי הוא טעמא אלא לרב הא איתמר עלה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מותרות משום נבלה</span> ולוי אמר מותרות באכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והא דרב</span> לאו בפירוש אתמר אלא מכללא אתמר דרב הוה יתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמברא דאישתטית</span> חזיא לההוא גברא דהוה ק


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מחוור</span> רישא נפל מיניה אזל אייתי סילתא שדא אסיק תרין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמר</span> רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עבדי נמי הכי</span> אסרינהו ניהליה אמרי ליה רב כהנא ורב אסי לרב דאיסורא שכיחי דהתירא לא שכיחי אמר להו דאיסורא שכיחי טפי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וכי מכללא מאי</span> פרוותא <דעובדי כוכבים> {דגוי} הואי תדע דקאמר להו דאיסורא שכיחי טפי אלא רב היכי אכל בשרא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בשעתיה</span> דלא עלים עיניה מיניה איבעית אימא בציירא וחתומא ואי נמי בסימנא כי הא דרבה ב``ר הונא מחתך ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אתלת קרנתא</span> רב הוה קאזיל לבי רב חנן חתניה חזי מברא דקאתי לאפיה אמר מברא קאתי לאפי יומא טבא לגו אזל קם אבבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אודיק בבזעא דדשא</span> חזי חיותא דתליא טרף אבבא נפוק אתו כולי עלמא לאפיה אתא טבחי נמי לא עלים רב עיניה מיניה אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איכו השתא</span> ספיתו להו איסורא לבני ברת לא אכל רב מההוא בישרא מ``ט אי משום איעלומי הא לא איעלים אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דנחיש</span> והאמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כל נחש שאינו</span> כאליעזר עבד אברהם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכיונתן בן שאול</span> אינו נחש אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>סעודת הרשות</span> הואי ורב לא מתהני מסעודת הרשות רב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בדיק במברא</span> ושמואל בדיק בספרא רבי יוחנן בדיק <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בינוקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כולהו שני</span> דרב הוה כתב ליה רבי יוחנן לקדם רבינו שבבבל כי נח נפשיה הוה כתב לשמואל לקדם חבירינו שבבבל אמר לא ידע לי מידי דרביה אנא כתב שדר ליה עיבורא דשיתין שני אמר השתא חושבנא בעלמא ידע כתב שדר ליה תליסר גמלי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ספקי טריפתא</span> אמר אית לי רב בבבל איזיל איחזייה א``ל לינוקא פסוק לי פסוקיך אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='08a28' data-rgl=''> שמואל א כח </span> ושמואל מת אמר ש``מ נח נפשיה דשמואל ולא היא לא שכיב שמואל אלא כי היכי דלא ליטרח רבי יוחנן תניא רבי שמעון בן אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בית תינוק ואשה</span> אף על פי שאין נחש <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>יש סימן</span> אמר ר' אלעזר והוא דאיתחזק <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>תלתא זימני</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0142' data-rgl=''> בראשית מב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>יוסף איננו ושמעון איננו</span> ואת בנימין תקחו בעא מיניה רב הונא מרב <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בחרוזין מהו</span> א``ל אל תהי שוטה בחרוזין הרי זה סימן <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>איכא דאמרי</span> אמר רב הונא אמר רב בחרוזין הרי זה סימן רב נחמן מנהרדעא איקלע לגבי רב כהנא לפום נהרא במעלי יומא דכפורי אתו עורבי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שדו</span> כבדי וכוליתא אמר ליה שקול ואכול <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>האידנא דהיתרא שכיח טפי</span> רב חייא בר אבין איתבד ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>כרכשא</span> <בי דינא> [ביני דנא] אתא לקמיה דרב הונא אמר ליה אית לך סימנא בגויה א``ל לא אית לך טביעות עינא בגויה אמר ליה אין אם כן זיל שקול רב חנינא חוזאה איתבד ליה גבא דבשרא אתא לקמיה דרב נחמן אמר ליה אית לך סימנא בגויה אמר ליה לא אית לך טביעות עינא בגויה אמר ליה אין אם כן זיל שקול רב נתן בר אביי איתבד ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>קיבורא</span> ד<span class='tlm-rsh' data-nro='36'>תכלתא</span> אתא לקמיה דרב חסדא אמר ליה אית לך סימנא בגויה אמר ליה לא אית לך טביעות עינא בגויה אמר ליה אין אם כן זיל שקול אמר רבא מרישא הוה אמינא סימנא עדיף מטביעות עינא <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>דהא מהדרינן אבידתא</span> בסימנ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולא מהדרינן בטביעות עינא השתא דשמעתינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>להני שמעתתא</span> אמינא טביעות עינא עדיפא דאי לא תימא הכי היאך סומא מותר באשתו ובני אדם איך מותרין בנשותיהן בלילה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בטביעות עינא דקלא</span> הכא נמי בטביעות עינא אמר רב יצחק בריה דרב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תדע</span> דאילו אתו בתרי ואמרי פלניא דהאי סימניה והאי סימניה קטל נפשא לא קטלינן ליה ואילו אמרי אית לן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טביעות עינא בגויה</span> קטלינן ליה אמר רב אשי תדע דאילו א``ל איניש לשלוחיה קרייה לפלניא דהאי סימניה והאי סימניה ספק ידע ליה ספק לא ידע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואילו אית ליה</span> טביעות עינא בגויה כי חזי ליה ידע ליה


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,א משנה
pgu: צו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הנוטל גיד הנשה צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שיטול את כולו</span> ר' יהודה אומר כדי לקיים בו מצות נטילה האוכל מגיד הנשה כזית סופג ארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אכלו ואין בו כזית</span> חייב אכל מזה כזית ומזה כזית סופג שמונים ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אינו סופג אלא ארבעים</span>


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בר פיולי</span> הוה קאי קמיה דשמואל וקא מנקר אטמא הוה קא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>גאים ליה</span> א``ל חות ביה טפי השתא לא חזיתך ספיתא לי איסורא אירתת נפל סכינא מידיה א``ל לא תירתת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דאורי לך</span> כרבי יהודה אורי לך אמר רב ששת מאי דשקל בר פיולי דאורייתא לרבי יהודה מכלל דשייר דרבנן לר' יהודה אלא דאורי ליה כמאן אורי ליה אלא אמר רב ששת מאי דשקל בר פיולי דאורייתא ומאי דשייר דרבנן לר``מ דאי רבי יהודה אפילו מדרבנן שרי:  האוכל מגיד הנשה [וכו']:  אמר שמואל לא אסרה תורה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שעל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כף</span></span> בלבד שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> על כף הירך <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמר רב פפא כתנאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אכלו ואין בו כזית</span> חייב רבי יהודה אומר עד שיהא בו כזית מ``ט דרבנן בריה <בפני עצמה> הי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ור' יהודה</span> אכילה כתיבה ביה ורבנן ההיא אכילה דכי אית ביה ארבעה וחמשה זיתים ואכל חד כזית מיחייב ורבי יהודה מאשר על כף הירך נפקא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ורבנן ההוא</span></span> מיבעי ליה לכדשמואל דאמר שמואל לא אסרה תורה אלא שעל כף הירך ור' יהודה הירך כתיב דכולה ירך ורבנן ההוא דפשיט איסוריה בכוליה ירך לאפוקי חיצון דלא ולעולם שעל הכף והאי כף מיבעי ליה למעוטי עוף דלית ליה כף תרי כף כתיבי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,ב משנה
pgu: צו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ירך שנתבשל בה גיד הנשה אם יש בה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בנותן טעם</span> הרי זו אסורה כיצד משערין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כבשר בלפת</span> גיד הנשה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שנתבשל עם הגידים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בזמן שמכירו</span> בנותן טעם ואם לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כולן אסורין</span> והרוטב בנותן טעם וכן חתיכה של נבלה וכן חתיכה של דג טמא שנתבשלה עם החתיכות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בזמן שמכירן</span> בנותן טעם ואם לאו כולן אסורות והרוטב בנותן טעם


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא שנתבשל</span> בה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל נצלה</span> בה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קולף ואוכל</span> עד שמגיע לגיד איני והאמר רב הונא גדי שצלאו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בחלבו</span> אסור לאכול אפילו מראש אזנ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שאני חלב ד<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מפעפע</span> ובחלב אסור והאמר רבה בר בר חנה עובדא הוה קמיה דר' יוחנן בכנישתא דמעון בגדי שצלאו בחלבו ואתו ושיילוה לרבי יוחנן ואמר קולף ואוכל עד שמגיע לחלבו ההוא כחוש הוה רב הונא בר יהודה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כוליא בחלבה הוה ושריא</span> רבין בר רב אדא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כילכית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>באילפס</span> הוה ואתו שיילוה לרבי יוחנן ואמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ליטעמיה קפילא</span> ארמאה אמר רבא מריש הוה קא קשיא לי הא דתניא קדרה שבשל בה בשר לא יבשל בה חלב ואם בשל בנותן טעם תרומה לא יבשל בה חולין ואם בשל בנותן טעם בשלמא תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טעים לה כהן</span> אלא בשר בחלב מאן טעים ליה השתא דאמר רבי יוחנן סמכינן אקפילא ארמאה הכא נמי סמכינן אקפילא ארמאה דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמור רבנן בטעמא</span> ואמור רבנן בקפיל


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואמור רבנן בששים</span> הלכך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מין בשאינו מינו</span> דהיתרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בטעמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאיסורא</span> בקפילא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומין במינו</span> דליכא למיקם אטעמא אי נמי מין בשאינו מינו דאיסורא דליכא קפילא בששים הנהו אטמהתא דאימליחו בי ריש גלותא בגידא נשיא רבינא אסר רב אחא בר רב אשי שרי אתו שיילוה למר בר רב אשי אמר להו אבא שרי א``ל רב אחא בר רב לרבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי דעתיך</span> דאמר שמואל מליח הרי הוא כרותח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כבוש</span> הרי הוא כמבושל והאמר שמואל לא שנו אלא שנתבשל בה אבל נצלה בה קולף ואוכל עד שמגיע לגיד וכ``ת מאי כרותח דקאמר כרותח דמבושל והא מדקאמר כבוש הרי הוא כמבושל מכלל דרותח דצלי קאמר קשיא אמר רבי חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כשהן משערין</span> משערין ברוטב וב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קיפה</span> ובחתיכות ובקדרה איכא דאמרי בקדרה עצמה ואיכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>במאי דבלעה קדרה</span> אמר רבי אבהו אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כל איסורין שבתורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משערינן</span> כאילו הן בצל וקפלוט אמר ליה רבי אבא לאביי ולשערינהו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פלפלין</span> ותבלין דאפילו באלף לא בטלין א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שיערו חכמים</span> דאין נותן טעם באיסורין יותר מבצל וקפלוט אמר רב נחמן גיד בששים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואין גיד מן המנין</span> כחל בששים וכחל מן המנין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ביצה</span> בששים ואין ביצה מן המנין אמר רבי יצחק בריה דרב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וכחל עצמו אסור</span> ואי נפל לקדרה אחרת אוסר אמר רב אשי כי הוינן בי רב כהנא איבעיא לן כי משערינן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בדידיה משערינן</span> או במאי דנפק מיניה משערינן פשיטא דבדידיה משערינן דאי במה דנפק מיניה מנא ידעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא מעתה</span> נפל לקדרה אחרת לא יאסר כיון דאמר רב יצחק בריה דרב משרשיא וכחל עצמו אסור שויוה רבנן כחתיכה דנבלה:  ביצה בששים ואין ביצה מן המנין:  אמר ליה רב אידי בר אבין לאביי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למימרא דיהבה טעמא</span> והא אמרי אינשי כי מיא דביעי בעלמא א``ל הכא במאי עסקינ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בביצת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אפרוח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבל טמאה</span> לא איתיביה ביצים טהורות ששלקן עם ביצים טמאות אם יש בהן בנותן טעם כולן אסורות הכא נמי בביצת אפרוח ואמאי קרי לה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כיון דאית בה אפרוח קרי לה טמאה</span> והא מדקתני סיפא ביצים ששלקן ונמצא אפרוח באחת מהן אם יש בהן בנותן טעם כולן אסורות מכלל דרישא דלית בה אפרוח עסקינן פירושי קא מפרש ביצים טהורות ששלקן עם ביצים טמאות אם יש בהן בנותן טעם כולן אסורות כיצד כגון ששלקן ונמצא אפרוח באחת מהן ה``נ מסתברא דאי ס``ד רישא דלית בה אפרוח <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>השתא דלית בה אפרוח</span> אסורה דאית בה אפרוח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מיבעיא</span> אי משום הא לא איריא תנא סיפא לגלויי רישא שלא תאמר רישא דאית בה אפרוח אבל לית בה אפרוח שריא תנא סיפא דאית בה אפרוח מכלל דרישא דלית בה אפרוח ואפילו הכי אסירא ההוא כזיתא תרבא דנפל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בדיקולא</span> דבשרא סבר רב אסי לשעוריה במאי דבלע דיקולא אמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רבנן</span> לרב אשי אטו דהיתרא בלע <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דאיסורא לא בלע</span> ההוא פלגא דזיתא דתרבא דנפל בדיקולא דבשרא סבר מר בר רב אשי לשעוריה בתלתין פלגי דזיתא אמר ליה אבוה לאו אמינא לך לא תזלזל בשיעורין דרבנן ועוד האמר ר' יוחנן חצי שיעור אסור מן התורה אמר רב שמן בר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבא</span> אמר רב אידי בר אידי בר גרשם אמר לוי בר פרטא אמר רבי נחום אמר רבי ביריים משום זקן אחד ורבי יעקב שמיה דבי נשיאה אמרו ביצה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בס'</span> אסורה בס' ואחת מותרת אמר רבי זירא לרב שמן בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ראה שאתה מטיל בה גבול</span> היתר שהרי שני גדולי הדור לא פירשו את הדבר רבי יעקב בר אידי ורבי שמואל בר נחמני תרוייהו משמיה דרבי יהושע בן לוי אמרי ביצה בס' אסורה בס' ואחת מותרת ואיבעיא להו בס' ואחת בהדי דידה או דילמא לבר מינה ולא פשיט ומר פשיט לה מפשט אתמר אמר רבי חלבו אמר רב הונא ביצה בס' והיא אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בס' ואחת והיא</span> מותרת ההוא דאתא לקמיה דר``ג בר רבי א``ל אבא לא שיער בארבעים ושבע ואני אשער בארבעים וחמש ההוא דאתא לקמיה דר``ש בר רבי א``ל אבא לא שיער במ``ה ואני אשער במ``ג ההוא דאתא לקמיה דר' חייא א``ל כלום יש שלשים טעמא דליכא שלשים הא איכא שלשים משערין אמר ר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>גוזמא</span> אמר ר' חייא בר אבא אמר ר' יהושע בן לוי משום בר קפרא כל איסורין שבתורה בס' אמר לפניו ר' שמואל בר רב יצחק רבי אתה אומר כן הכי אמר רב אסי אמר ר' יהושע בן לוי משום בר קפרא כל איסורין שבתורה במאה ושניהם לא למדוה אלא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>זרוע</span> בשלה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> ולקח הכהן את הזרוע בשלה וגו' ותניא בשל


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין בשלה אלא שלימה</span> ר' שמעון בן יוחאי אומר אין בשלה אלא שנתבשלה עם האיל דכולי עלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בהדי איל מבשל לה</span> מר סבר מחתך לה והדר מבשל לה ומר סבר מבשל לה והדר מחתך לה ואי בעית אימא דכ``ע מחתך לה והדר מבשל לה מיהו מר סבר בהדי איל מבשל לה ומר סבר בקדרה אחרת מבשל לה ללישנא קמא אליבא דדברי הכל ללישנא בתרא אליבא דרבי שמעון בן יוחאי מאן דאמר בששים סבר בשר ועצמות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בהדי בשר ועצמות</span> משערינן והוה ליה בששים מאן דאמר במאה סבר בשר בהדי בשר משערינן והוה ליה במאה ומי ילפינן מינה והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זהו היתר</span> הבא מכלל איסור זהו למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לאו למעוטי</span> כל איסורין שבתורה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא נצרכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא לרבי יהודה דאמר</span> מין במינו לא בטיל קמ``ל דהכא בטיל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וליגמר מיניה</span> גלי רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולקח מדם הפר ומדם השעיר</span> תרוייהו בהדי הדדי נינהו ולא בטלי ומאי חזית דגמרי' מהאיך ליגמר מהאי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חדוש הוא</span> ומחדוש לא גמרינן אי הכי למאה וס' נמי לא ליגמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אטו אנן</span> לקולא גמרינן לחומרא גמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דמדאורייתא</span> ברובא בטיל רבא אמר לא נצרכא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לטעם כעיקר</span> דבקדשים אסור קא משמע לן דהכא שר


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וליגמר מיניה</span> גלי רחמנא גבי חטאת<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> כל אשר יגע בבשרה יקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>להיות כמוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שאם פסולה</span> תפסל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואם כשרה</span> תאכל כחמור שבה ומאי חזית דגמרינן מהאיך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ליגמר מהאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חדוש הוא</span> ומחדוש לא גמרינן אי הכי למאה וששים נמי לא ליגמר אטו אנן לקולא קא גמרינן לחומרא קא גמרינן דמדאורייתא ברובא בטיל רבינא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא נצרכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא למקום חתך</span> דאמר מקום חתך בעלמא אסור והכא שרי יתיב רב דימי וקאמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>להא שמעתא</span> אמר ליה אביי וכל איסורין שבתורה במאה והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למה אמרו</span> כל המחמץ ומתבל ומדמע להחמיר מין ומינו להקל ולהחמיר מין ושאינו מינו וקתני סיפא להקל ולהחמיר מין ושאינו מינו כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גריסין</span> שנתבשלו עם העדשים אם יש בהם בנותן טעם בין יש בהן להעלות במאה ואחד בין אין בהן להעלות במאה ואחד אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין בהן בנותן טעם</span> בין שיש בהן להעלות במאה ואחד בין אין בהן להעלות במאה ואחד מותר אין בהן להעלות במאה ואחד אלא במאי לאו בששי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא במאה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והא מדרישא</span> במאה הוי סיפא בששים דקתני רישא להחמיר מין ומינו כיצד שאור של חטין שנפל לעיסת חטין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יש בו כדי לחמץ</span> בין יש בו כדי להעלות במאה ואחד בין אין בו כדי להעלות במאה ואחד אסור אין בו להעלות במאה ואחד בין שיש בו כדי לחמץ בין אין בו כדי לחמץ אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וסיפא במאה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא רישא במאה וחד</span> וסיפא במאה וכי יש בו כדי לחמץ במאה וחד אמאי לא בטיל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אישתיק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר ליה</span> דלמא שאני שאור דחימוצו קשה אמר ליה אדכרתן מילתא דאמר רבי יוסי בר' חנינא לא כל השיעורין שוין שהרי ציר שיעורו קרוב למאתים דתנן דג טמא צירו אסור רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רביעית</span> בסאתים והאמר רבי יהודה מין במינו לא בטיל שאני ציר דזיעה בעלמא הוא:  כיצד משערינן:  אמר רב הונא כבשר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בראשי לפתות</span> מתני' דלא כהאי תנא דתניא רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה אומר אין בגידין בנותן טעם ההוא דאתא לקמיה דרבי חנינא הוה יתיב רבי יהודה בר זבינא אבבא כי נפק אמר ליה מאי אמר לך אמר ליה שריא ניהליה אמר ליה הדר עייליה לקמיה אמר מאן האי דקא מצער לי זיל אימא ליה למאן דיתיב אבבא אין בגידין בנותן טעם כי אתו לקמיה דרבי אמי משדר להו לקמיה דרבי יצחק בן חלוב דמורי בה להיתירא משום דרבי יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וליה לא סבירא ליה</span> והלכתא אין בגידין בנותן טעם:  גיד הנשה שנתבשל:  וליבטול ברוב


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף ק,א גמרא
pgu: ק
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בריה שאני:  וכן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חתיכה</span> של נבלה [וכו']:  ותבטיל ברובא הניחא למאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כל שדרכו לימנות שנינו</span> אלא למ``ד את שדרכו לימנות שנינו מאי איכא למימר שאני חתיכה הואיל וראויה להתכבד בה לפני האורחים וצריכא דאי אשמעינן גיד משום דבריה היא אבל חתיכה אימא לא ואי אשמעינן חתיכה הואיל וראויה להתכבד בה לפני האורחים אבל גיד אימא לא צריכא דרש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רב</span>ה בר בר חנה חתיכה של נבלה ושל דג טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינה אוסרת</span> עד שתתן טעם ברוטב ובקיפה ובחתיכות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אוקי רב אמורא עליה</span> ודרש כיון שנתן טעם בחתיכה חתיכה עצמה נעשת נבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואוסרת כל החתיכות כולן מפני שהן מינה</span> אמר ליה רב ספרא לאביי מכדי רב כמאן אמרה לשמעתיה כרבי יהודה דאמר מין במינו לא בטיל מאי איריא כי נתן טעם אפילו כי לא נתן טעם נמי אמר ליה הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשקדם וסלקו</span> רבא אמ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אפילו תימא לא קדם וסלקו הוי מין ומינו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודבר אחר</span> וכל מין ומינו ודבר אחר סלק את מינו כמי שאינו ושאין מינו רבה עליו ומבטלו


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף ק,ב משנה
pgu: ק
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  נוהג בטהורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואינו נוהג בטמאה</span> רבי יהודה אומר אף בטמאה אמר ר' יהודה והלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מבני יעקב נאסר</span> גיד הנשה ועדיין בהמה טמאה מותרת להן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמרו לו</span> בסיני נאמר אלא שנכתב במקומו


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וסבר ר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איסור חל על איסור</span> והתניא ר' יהודה אומר יכול תהא נבלת עוף טמא מטמא בגדים בבית הבליעה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> נבלה וטרפה לא יאכל לטמאה בה מי שאיסורו משום בל תאכל נבלה יצא זה שאין איסורו משום בל תאכל נבלה אלא משום בל תאכל טמאה וכי תימא קסבר אין בגידין בנותן טעם ובטמאה נמי איסור גיד איכא איסור טומאה ליכא וסבר ר' יהודה אין בגידין בנותן טעם והתניא האוכל גיד הנשה של בהמה טמאה ר' יהודה מחייב שתים ור``ש פוטר לעולם קסבר יש בגידין בנותן טעם וקסבר נוהג בשליל דאיסור גיד ואיסור טומאה בהדי הדדי קאתי ומי מצית אמרת נוהג בשליל והתנן נוהג בשליל ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אינו נוהג בשליל</span> וחלבו מותר הני מילי גבי טהורה דרחמנא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כל בבהמה</span> תאכלו אבל בטמאה נוהג ומי מצית אמרת דתרוייהו בהדי הדדי קאתו והתנן על אלו טומאות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הנזיר מגלח</span> על המת ועל כזית מן המת וקשיא לן על כזית מן המת מגלח על המת כולו לא כ``ש וא``ר יוחנן לא נצרכא אלא לנפל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שלא נתקשרו</span> אבריו בגידין אלמא איסור טומאה קדים אע``ג דאיסור טומאה קדים אתי איסור גיד חייל עליה שכן איסורו נוהג בבני נח <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דיקא נמי</span> דקתני א``ר יהודה והלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מבני יעקב נאסר</span> גיד הנשה ועדיין בהמה טמאה מותרת להם גופא האוכל גיד הנשה של בהמה טמאה רבי יהודה מחייב שתי


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורבי שמעון פוטר ור``ש מה נפשך אי איסור חל על איסור לי<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חייב</span> נמי משום גיד אי אין איסור חל על איסור ליחייב משום טומאה דקדים ואי אין בגידין בנותן טעם ליחייב משום גיד אמר רבא לעולם קסבר אין בגידים בנותן טעם ושאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0132' data-rgl=''> בראשית לב </span> על כן לא יאכלו בני ישראל את גיד הנשה מי שגידו אסור ובשרו מותר יצתה זו שגידו אסור ובשרו אסור אמר רב יהודה אמר רב האוכל גיד הנשה של נבלה ר``מ מחייב שתים וחכמים אומרים אינו חייב אלא אחת ומודים חכמים לר``מ באוכל גיד הנשה של עולה ושל שור הנסקל שחייב שתים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומאן האי תנא</span> דבאיסור כולל איסור חל על איסור לית ליה איסור כולל באיסור חמור אית ליה אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רבי יוסי הגלילי היא</span> דתנן טמא שאכל קדש בין קדש טמא בין קדש טהור חייב רבי יוסי הגלילי אומר טמא שאכל את הטהור חייב טמא שאכל את הטמא פטור שלא אכל אלא דבר טמא אמרו לו אף טמא שאכל את הטהור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיון שנגע בו טמאהו</span> שפיר קא אמרי ליה רבנן לר' יוסי הגלילי ואמר רבא בנטמא הגוף ואח``כ נטמא בשר כולי עלמא לא פליגי דחייב דאיסור כרת קדים כי פליגי בנטמא בשר ואח``כ נטמא הגוף רבנן אית להו איסור כולל דמגו דמיחייב אחתיכות טהורות דעלמא מיחייב נמי אחתיכה טמאה ורבי יוסי הגלילי לית ליה איסור כולל דמגו לא אמרינן ורבי יוסי הגלילי נהי דאיסור כולל לית ליה באיסור קל יבא איסור חמור יחול על איסור קל ומאי ניהו טומאת הגוף שהרי טומאת הגוף בכרת אמר רב אשי מאן לימא לן דטומאת הגוף חמורה דלמא טומאת בשר חמורה דלית ליה טהרה במקו


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ורבי יוסי הגלילי לית ליה איסור כולל והתניא שבת ויוה``כ שגג ועשה מלאכה מנין ש<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חייב</span> על זה בעצמו ועל זה בעצמו תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> שבת היא<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> יום הכפורים הוא דברי רבי יוסי הגלילי רבי עקיבא אומר אינו חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא</span> אחת שלח רבין משום דרבי יוסי בר' חנינא כך הצעה של משנה ואיפוך שלח רב יצחק בר יעקב בר גיורי משום דרבי יוחנן לדברי רבי יוסי הגלילי למאי דאפכן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שגג בשבת</span> והזיד ביום הכפורים חייב הזיד בשבת ושגג ביום הכפורים פטור מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר אביי</span> שבת קביעא וקיימא יום הכפורים בי דינא דקא קבעי ליה אמר ליה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>סוף סוף תרוייהו בהדי הדדי קאתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא אמר רבא</span> שמדא הוה ושלחו מתם דיומא דכפורי דהא שתא שבתא הוא וכן כי אתא רבין וכל נחותי אמרוה כרבא:  אמר רבי יהודה והלא מבני יעקב [וכו']:  תניא אמרו לו לר' יהודה וכי נאמר על כן לא יאכלו בני יעקב והלא לא נאמר אלא בני ישראל ולא נקראו בני ישראל עד סיני אלא בסיני נאמר אלא שנכתב במקומו לידע מאיזה טעם נאסר להם מתיב רבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0146' data-rgl=''> בראשית מו </span> וישאו בני ישראל את יעקב אביהם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לאחר מעשה</span> אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מההיא שעתא</span> ליתסר אמר ליה וכי תורה פעמים פעמים ניתנה ההוא שעתא לאו שעת מעשה הואי ולא שעת מתן תורה הואי ת``ר אבר מן החי נוהג בבהמה חיה ועוף בין טמאין ובין טהורין דברי רבי יהודה ורבי אלעזר וחכמים אומרים אינו נוהג אלא בטהורין אמר ר' יוחנן ושניהן מקרא אחד דרשו<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> רק חזק לבלתי אכול הדם כי הדם הוא הנפ


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קב,א גמרא
pgu: קב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא תאכל הנפש עם הבשר</span></span> ר' יהודה ור' אלעזר סברי כל שאתה מצווה על דמו אתה מצווה על אבריו והני טמאין נמי הואיל ואתה מצווה על דמן אתה מצווה על אברין ורבנן סברי לא תאכל הנפש עם הבשר אלא בשר לחודיה כל שבשרו מותר אתה מצווה על אבריו וכל שאין בשרו מותר אי אתה מצווה על אבריו ור' יהודה למה ליה קרא ליתי איסור אבר ליחול על איסור טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שכן איסורו נוהג בבני נח</span> אין הכי נמי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כי איצטריך קרא</span> לרבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תניא נמי הכי</span> אבר מן החי נוהג בבהמה חיה ועוף בין טמאה בין טהורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> רק חזק לבלתי אכול הדם כל שאתה מצווה על דמו אתה מצווה על אבריו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכל שאי אתה מצווה על דמו</span> אי אתה מצווה על אבריו דברי רבי אלעזר וחכמים אומרים אינו נוהג אלא בטהורין שנאמר לא תאכל הנפש עם הבשר אלא בשר לחודיה כל שבשרו מותר אתה מצווה על אבריו וכל שאין בשרו מותר אין אתה מצווה על אבריו ר' מאיר אומר אינו נוהג <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא בבהמה טהורה</span> בלבד <סימן שמואל שילא שימי> אמר רבה בר שמואל אמר רב חסדא ואיתימא רב יוסף ואמרי לה אמר רבה בר שילא אמר רב חסדא ואיתימא רב יוסף ואמרי לה רבה בר שימי אמר רב חסדא ואיתימא רב יוסף מאי טעמא דר``מ אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> וזבחת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מבקרך ומצאנך</span> אמר רב גידל אמר רב מחלוקת בישראל אבל בבן נח דברי הכל מוזהר על הטמאין כטהורין תניא נמי הכי אבר מן החי בן נח מוזהר עליו על הטמאים כטהורים וישראל אינו מוזהר אלא על הטהורין בלבד איכא דאמרי טהורה ור``מ איכא דאמרי טהורים ורבנן אמר רב שיזבי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אף אנן נמי תנינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אכל אבר מן החי ממנה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אינו סופג</span></span> ארבעים ואין שחיטה מטהרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>במאי</span> אילימא בישראל פשיטא דאין שחיטה מטהרתה אלא לאו בבני נח מכלל דאסור רבי מני בר פטיש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רמי רישא אסיפא</span> ומשני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רישא בישראל וסיפא בבן נח</span> אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבר מן החי צריך כזית</span> מ``ט אכילה כתיבה ביה מתיב רב עמרם אכל אבר מן החי ממנה אינו סופג את הארבעים ואין שחיטה מטהרתה ואי סלקא דעתך בעינן כזית תיפוק ליה דקאכל כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כדאמר רב נחמן</span> במשהו בשר גידין ועצמות הכא נמי במשהו בשר גידין ועצמות תא שמע דאמר ר


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אכל צפור טהורה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בחייה בכל שהוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במיתתה בכזית</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>טמאה בין בחייה בין במיתתה בכל שהוא</span> הכא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במשהו בשר</span> גידים ועצמות ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נטל צפור</span> שאין בו כזית ואכלו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רבי פוטר</span> ור' אלעזר בר ר``ש מחייב אמר ר' אלעזר בר' שמעון ק``ו על אבר ממנה חייב על כולה לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חנקה ואכלה</span> דברי הכל בכזית עד כאן לא פליגי אלא דמר סבר בחייה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאברים עומדת</span> ומר סבר בחייה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאו לאברים עומדת</span> דכ``ע מיהא לא בעינן כזית אמר רב נחמן במשהו בשר גידים ועצמות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מי איכא מידי</span> דבכוליה לית ביה כזית בשר ובחד אבר אית כזית במשהו בשר גידין ועצמות אמר רב שרביא אין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קלניתא</span> אימא סיפא חנקה ואכלה דברי הכל בכזית והא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קלניתא עוף טמא הוא</span> ואמר רב טמאה בין בחייה בין במיתתה במשהו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כעין קלניתא</span> אמר רבא את``ל סבר רבי מחשבת אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שמה מחשבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חישב לאוכלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבר אבר</span> ואכלה כולה חייב א``ל אביי ומי איכא מידי דאילו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אכיל ליה אחר לא מיחייב</span> ואכיל ליה האי מיחייב אמר ליה זה לפי מחשבתו וזה לפי מחשבתו ואמר רבא אם תמצא לומר סבר ר' אלעזר בר ר' שמעון מחשבת אוכלין שמה מחשבה חישב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לאוכלה מתה</span> ואכלה חיה פטור א``ל אביי ומי איכא מידי דאילו אכיל ליה אחר מחייב ואכיל ליה האי פטור א``ל זה לפי מחשבתו וזה לפי מחשבתו אמר ר' יוחנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> לא תאכל הנפש עם הבשר זה אבר מן החי<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ובשר בשדה</span> טרפה לא תאכלו זה בשר מן החי ובשר מן הטרפה ור``ש בן לקיש אמר לא תאכל הנפש עם הבשר זה אבר מן החי ובשר מן החי ובשר בשדה טרפה לא תאכלו זה בשר מן הטרפה אכל אבר מן החי ובשר מן החי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לר' יוחנן חייב שתים</span> לר``ש בן לקיש אינו חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא אחת</span> אכל בשר מן החי ובשר מן הטרפה לר``ש בן לקיש חייב שתים לר' יוחנן אינו חייב אלא אחת אכל אבר מן החי ובשר מן הטרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לדברי הכל חייב שתים</span> ורמינה


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אכל אבר מן החי מן הטרפה ר' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חייב שתים</span></span> ור' שמעון בן לקיש אמר אינו חייב אלא אחת בשלמא לר' יוחנן ניחא אלא לר' שמעון בן לקיש קשיא אמר רב יוסף לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בבהמה אחת</span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשתי בהמות</span> בשתי בהמות מיחייב שתים בבהמה אחת פליגי בבהמה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>במאי פליגי</span> אמר אביי כגון שנטרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עם יציאת רובה</span> מ``ס בהמה בחייה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאברים עומדת</span> ואיסור טרפה ואיסור אבר בהדי הדדי קאתו ומ``ס בהמה בחייה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאו לאברים עומדת</span> ולא אתי איסור אבר חייל אאיסור טרפה ואיבעית אימא דכ``ע בהמה בחייה לאו לאברים עומדת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובמיתי איסור אבר</span> מיחל אאיסור טרפה קא מיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מר סבר</span> אתי איסור אבר חייל אאיסור טרפה ומר סבר לא אתי איסור אבר חייל אאיסור טרפה איבעית אימא דכ``ע בהמה בחייה לאברים עומדת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וכגון שנטרפה לאחר מכאן</span> ובמיתי איסור טרפה חייל אאיסור אבר קא מיפלגי מר סבר אתי וחייל ומר סבר לא אתי וחייל רבא אמר כגון שתלש ממנה אבר וטרפה בו מר סבר בהמה בחייה לאברים אינה עומדת איסור אבר ואיסור טרפה בהדי הדדי קאתו ומר סבר בהמה בחייה לאברים עומדת ולא אתי איסור טרפה חייל אאיסור אבר אמר ר' חייא בר אבא אמר ר' יוחנן אכל חלב מן החי מן הטרפה חייב שתים אמר ליה ר' אמי ולימא מר שלש שאני אומר שלש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>איתמר נמי</span> אמר ר' אבהו א``ר יוחנן אכל חלב מן החי מן הטרפה חייב שלש במאי קמיפלגי כגון שנטרפה עם יציאת רובה מ``ד שלש קסבר בהמה בחייה לאברים עומדת דאיסור חלב ואיסור אבר ואיסור טרפה בהדי הדדי קאתו ומ``ד שתים קסבר בהמה בחייה לאו לאברים עומדת ואיסור חלב ואיסור טרפה איכא איסור אבר לא אתי חייל ואי בעית אימא דכ``ע בהמה בחייה לאו לאברים עומדת ובמיתי איסור אבר וחייל אאיסור חלב ואאיסור טרפה קא מיפלגי מר סבר אתי חייל ומר סבר לא אתי חייל ואי בעית אימא דכולי עלמא בהמה בחייה לאברים עומדת וכגון שנטרפה לאחר מכאן ובמיתי איסור טרפה מיחל אאיסור אבר קא מיפלגי מר סבר אתי חייל מידי דהוה אחלב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דאמר מר</span> התורה אמרה יבא איסור נבלה יחול על איסור חלב ויבא איסור טרפה יחול על איסור חלב ואידך אחלב הוא דחייב דהות


id: 5307
lvr: 53
prk: 07
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מכללו</span> אבל אבר דלא הותר מכללו לא כי אתא רב דימי אמר בעא מיניה רבי שמעון בן לקיש מרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חלקו מבחוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מהו</span> אמר ליה פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מבפנים</span> מאי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חייב</span> כי אתא רבין אמר חלקו מבחוץ פטור מבפנים רבי יוחנן אמר חייב וריש לקיש אמר פטור רבי יוחנן אמר חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי נהנה גרונו</span> בכזית וריש לקיש אמר פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אכילה במעיו</span> בעינן וליכא אלא לרבי שמעון בן לקיש היכי משכחת לה דמחייב אמר רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בגרומיתא זעירתא</span> ורבי אלעזר אמר אפילו חלקו מבחוץ נמי חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מחוסר קריבה</span> לאו כ<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מחוסר מעשה</span> דמי אמר ר``ש בן לקיש כזית שאמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חוץ משל בין השינים</span> ורבי יוחנן אמר אף עם בין השינים אמר רב פפא בשל בין שינים דכולי עלמא לא פליגי כי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בין החניכיים</span> מר סבר הרי נהנה גרונו בכזית ומר סבר אכילה במעיו בעינן אמר רבי אסי אמר רבי יוחנן אכל חצי זית והקיאו וחזר ואכל חצי זית אחר חייב מ``ט הרי נהנה גרונו בכזית בעא רבי אלעזר מר' אסי אכל חצי זית והקיאו וחזר ואכלו מהו מאי קא מיבעיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אי הוי עיכול</span> אי לא הוי עיכול ותיבעי ליה כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא אי בתר גרונו אזלינן</span> אי בתר מעיו אזלינן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תפשוט ליה מדרבי אסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רבי אסי גמריה איעקר ליה</span> ואתא ר' אלעזר לאדכוריה והכי קאמר ליה למה לי חצי זית אחר לימא מר בדידיה דאיכא למשמע מינה תרתי שמעינן מינה דלא הוי עיכול ושמעינן מינה דהרי נהנה גרונו בכזית <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אישתיק</span> ולא א``ל ולא מידי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מופת הדור</span> לא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זימנין סגיאין אמרת</span> קמיה דרבי יוחנן ואמר לך הרי נהנה גרונו בכזית:
<BR


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קג,ב משנה
pgu: קג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כל הבשר אסור לבשל בחלב</span> חוץ מבשר דגים וחגבים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואסור להעלות</span> עם הגבינה על השלחן חוץ מבשר דגים וחגבי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קד,א משנה
pgu: קד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנודר מן הבשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מותר בבשר דגים</span> וחגבים


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא עוף אסור</span> מדאורייתא כמאן דלא כרבי עקיבא דאי רבי עקיבא האמר חיה ועוף אינו מן התורה אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנודר מן הבשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מותר בבשר דגים</span> וחגבים הא עוף אסור אתאן לרבי עקיבא דאמר כל מילי דמימליך עליה שליח בר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מיניה הוא</span></span> דתניא הנודר מן הירק מותר בדלועין ור``ע אוסר אמרו לו לר``ע והלא אומר אדם לשלוחו קח לנו ירק והוא אומר לא מצאתי אלא דלועין אמר להן כן הדבר כלום אומר לא מצאתי אלא קטנית אלא שדלועין בכלל ירק ואין קטנית בכלל ירק רישא רבנן וסיפא ר``ע אמר רב יוסף רבי היא ונסיב לה אליבא דתנאי בנדרים סבר לה כר``ע בבשר בחלב סבר לה כרבנן רב אשי אמר כולה ר``ע היא והכי קאמר כל הבשר אסור לבשל בחלב מהן מדברי תורה ומהן מדברי סופרים חוץ מבשר דגים וחגבים שאינם לא מדברי תורה ולא מדברי סופרים:  ואסור להעלות [וכו']:  אמר רב יוסף שמע מינה בשר עוף בחלב דאורייתא דאי סלקא דעתך דרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אכילה גופה גזירה</span> ואנן נגזר העלאה אטו אכילה ומנא תימרא דלא גזרינן גזירה לגזירה דתנן חלת חוצה לאר


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נאכלת</span> עם הזר על השלחן וניתנת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לכל כהן שירצה</span> אמר ליה אביי בשלמא אי אשמועינן חלת חוצה לארץ בארץ דאיכא למיגזר משום חלת הארץ דאורייתא ולא גזרינן איכא למשמע מינה אלא חו``ל משום דליכא למיגזר הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל הכא</span> אי שרית ליה לאסוקי עוף וגבינה אתי לאסוקי בשר וגבינה ומיכל בשר בחלב דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתקיף לה רב ששת</span> סוף סוף צונן בצונן הוא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גזירה שמא יעלה</span> באילפס רותח סוף סוף כלי שני הוא וכלי שני אינו מבשל אלא גזירה שמא יעלה באילפס ראשון


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קד,ב משנה
pgu: קד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  העוף עולה עם הגבינה על השולחן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינו נאכל</span> דברי ב``ש וב``ה אומרים לא עולה ולא נאכל א``ר יוסי זו מקולי ב``ש ומחומרי ב``ה באיזה שולחן אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בשולחן שאוכל עליו</span> אבל בשולחן שסודר עליו את התבשיל נותן זה בצד זה ואינו חושש


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רבי יוסי היינו ת``ק וכ``ת אכילה גופה איכא בינייהו דקאמר ת``ק בהעלאה קא מיפלגי באכילה לא פליגי ואמר ליה רבי יוסי אכילה גופה מקולי בית שמאי ומחומרי ב``ה והתניא רבי יוסי אומר ששה דברים מקולי ב``ש ומחומרי ב``ה וזו אחת מהן עוף עולה עם הגבינה על השולחן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינו נאכל</span> דברי ב``ש ובה``א לא עולה ולא נאכל אלא הא קמשמע לן מאן תנא קמא רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כל האומר דבר בשם אומרו</span> מביא גאולה לעולם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3302' data-rgl=''> אסתר ב </span> ותאמר אסתר למלך בשם מרדכי תנא אגרא חמוה דרבי אבא עוף וגבינה נאכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>באפיקורן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הוא תני</span> לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והוא אמר לה</span> בלא נטילת ידים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בלא קינוח הפה</span> רב יצחק בריה דרב משרשיא איקלע לבי רב אשי אייתו ליה גבינה אכל אייתו ליה בשרא אכל ולא משא ידיה אמרי ליה והא תאני אגרא חמוה דרבי אבא עוף וגבינה נאכלין באפיקורן עוף וגבינה אין בשר וגבינה לא אמר להו הני מילי בליליא אבל ביממא הא חזינא תניא בית שמאי אומרים מקנח ובית הלל אומרים מדיח מאי מקנח ומאי מדי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אילימא בית שמאי אומרים מקנח</span> ולא בעי מדיח ובית הלל אומרים מדיח ולא בעי מקנח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> הא דאמר רבי זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין קינוח פה</span> אלא בפת כמאן כב``ש אלא בית שמאי אומרים מקנח ולא בעי מדיח ובית הלל אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף מדיח</span> הוי ליה מקולי בית שמאי ומחומרי בית הלל ולתנייה גבי קולי בית שמאי וחומרי בית הלל אלא בית שמאי אומרים מקנח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והוא הדין</span> למדיח וב``ה אומרים מדיח והוא הדין למקנח מר אמר חדא ומר אמר חדא ולא פליגי גופא אמר רבי זירא אין קינוח הפה אלא בפת והני מילי בדחיטי אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדשערי לא</span> ודחיטי נמי לא אמרן אלא בקרירא אבל בחמימא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שטר</span> שטרי והני מילי ברכיכא אבל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אקושא</span> לא והלכתא בכל מילי הוי קינוח לבר מ<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קמחא תמרי וירקא</span> בעא מיניה רב אסי מרבי יוחנן כמה ישהה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בין בשר לגבינה</span> א``ל ולא כלום איני והא אמר רב חסדא אכל בשר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אסור לאכול גבינה</span> גבינה מותר לאכול בשר אלא כמה ישהה בין גבינה לבשר א``ל ולא כלום גופא אמר רב חסדא אכל בשר אסור לאכול גבינה גבינה מותר לאכול בשר אמר ליה רב אחא בר יוסף לרב חסדא בשר שבין השינים מהו קרי עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0411' data-rgl=''> במדבר יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הבשר עודנו</span> בין שיניהם אמר מר עוקבא אנא להא מלתא חלא בר חמרא לגבי אבא דאילו אבא כי הוה אכיל בשרא האידנא לא הוה אכל גבינה עד למחר עד השתא ואילו אנא בהא סעודתא הוא דלא אכילנא לסעודתא אחריתא אכילנא אמר שמואל אנא להא מלתא חלא בר חמרא לגבי אבא דאילו אבא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סייר</span> נכסיה תרי זמני ביומא ואנא לא סיירנא אלא חדא זימנא שמואל לטעמיה דאמר שמואל מאן דסייר נכסיה כל יומא משכח אסתירא אביי הוה סייר נכסיה כל יומא ויומא יומא חד פגע באריסיה דדרי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פתכא דאופי</span> אמר ליה הני להיכא אמר ליה לבי מר אמר ליה כבר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>קדמוך</span> רבנן רב אסי הוה סייר נכסיה כל יומא אמר היכא נינהו כל הני אסתירי דמר שמואל יומא חד חזא צינורא דבדקא בארעיה שקליה לגלימיה כרכיה אותביה בגוה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>רמא קלא</span> אתו אינשי סכרוה אשכחתינהו לכולהו איסתרי דמר שמואל:  אמר רב אידי בר אבין אמר רב יצחק בר אשיין מים ראשונים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מצוה</span> ואחרונים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חובה</span> מיתיבי מים ראשונים ואחרונים חובה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אמצעיים</span> רשות <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מצוה לגבי רשות חובה קרי לה</span> גופא מים ראשונים ואחרונים חובה אמצעיים רשות ראשונים נוטלין <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בין בכלי</span> בין על גבי קרקע אחרונים אין נוטלין אלא בכלי ואמרי לה אין נוטלין על גבי קרקע מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>קינסא</span> מים ראשונים נוטלין בין בחמין בין בצונן אחרונים אין נוטלין אלא בצונן מפני שחמין <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מפעפעין</span> את הידים ואין מעבירין את הזוהמא:  מים ראשונים נוטלין בין בחמין בין בצונן:  אמר רב יצחק בר יוסף אמר רבי ינאי לא שנו אלא שאין הי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>סולדת</span> בהן אבל היד סולדת בהן אין נוטלין בהן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>איכא דמתני לה אסיפא</span> אחרונים אין נוטלין אלא בצונן אבל בחמין לא אמר רב יצחק בר יוסף אמר רבי ינאי לא שנו אלא שהיד סולדת בהן אבל אין היד סולדת בהן נוטלין מכלל דראשונים אף על פי שהיד סולדת בהן מותר אמצעיים רשות אמר רב נחמן לא שנו אלא בין תבשיל לתבשיל אבל בין תבשיל לגבינה חובה אמר רב יהודה בריה דרבי חייא מפני מה אמרו מים אחרונים חובה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמלח סדומית יש</span> שמסמא את העינים אמר אביי ומשתכח כי קורטא בכורא אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי כל מלחא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי</span> אמר ליה לא מבעיא אמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא משו מיא בתראי על ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משום זוהמא</span> אמר לי מר משום דשריא רוח רעה עלייהו ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא שקיל מידי מפתורא כי נקיט איניש כסא למשתי שמא יארע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דבר קלקלה</span> בסעודה אמר לי מר משום דקשי ל<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רוח צרדא</span> ולא אמרן אלא דשקיל ולא מהדר אבל משקל ואהדורי לית לן בה ולא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חוץ לארבע אמות</span> אבל תוך ארבע אמות לית לן בה ולא אמרן אלא מידי דצריך לסעודתא אבל מידי דלא צריך לסעודתא לית לן בה מר בר רב אשי קפיד אפילו אאסיתא ובוכנא דתבלי מידי דצריכי לסעודתא ואמר אביי מריש הוה אמינא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דכנשי נשווראה</span> משום <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מנקירותא</span> אמר לי מר משום דקשי לעניותא ההוא גברא דהוה מהדר עליה שרא דעניותא ולא הוה יכיל ליה דקא זהיר אנשוורא טובא יומא חד כרך ליפתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איבלי</span> אמר השתא ודאי נפל בידאי בתר דאכיל אייתי מרא עקרינהו ליבלי שדינהו לנהרא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שמעיה</span> דקאמר ווי דאפקיה ההוא גברא מביתיה ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא שתי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אופיא</span> משום מאיסותא אמר לי מר משום דקשי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לכרסם</span> מישתיה קשה לכרסם מינפח ביה קשיא לרישא מדחייה קשיא לעניותא מאי תקנתיה לשקעיה שקועי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לכרסם דחמרא</span> שיכרא דשיכרא מיא דמיא לית ליה תקנתא והיינו דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בתר עניא</span> אזלא עניותא ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא אכלי ירקא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מכישא דאסר גינאה</span> משום דמיחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כרעבתנותא</span> אמר לי מר משום דקשי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לכשפים</span> רב חסדא ורבה בר רב הונא הוו קאזלי בארבא אמרה להו ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מטרוניתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אותבן בהדייכו</span> לא אותבוה אמרה מלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אסרתה לארבא</span> אמרו אינהו מילתא שריוה אמרה להו מאי איעביד לכו <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>דלא מקנח לכו בחספא</span> ולא קטיל לכו כינה אמנייכו ולא אכיל לכו ירקא מכישא דאסר גינאה ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא אכלי ירקא דנפל אתכא משום מאיסותא אמר לי מר משום דקשה לריח הפה ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דלא יתבי תותי <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מרזיבא</span> משום שופכים אמר לי מר משום דשכיחי מזיקין הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>שקולאי</span> דהוו דרו חביתא דחמרא בעו לאיתפוחי אותבוה תותי מרזיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>פקעה</span> אתו לקמיה דמר בר רב אשי אפיק שיפורי <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>שמתיה</span> אתא לקמיה אמר ליה אמאי תעביד הכי אמר ליה היכי אעביד כי אותביה באונאי אמר ליה את בדוכתא דשכיחי רבים מאי בעית את הוא דשנית זיל שלים אמר ליה השתא נמי ליקבע לי מר זימנא ואפרע קבע ליה זימנא כי מטא זימנא איעכב כי אתא אמר ליה אמאי לא אתית בזמנך אמר ליה כל מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>דצייר וחתים</span> וכייל ומני לית לן רשותא למשקל מיניה עד דמשכחינן מידי דהפקרא ואמר אביי מריש הוה אמינא האי דשדי מיא מפומא דחצבא <span class='tlm-rsh' data-nro='45'>משום ציבתא</span> אמר לי מר משום דאיכא מים הרעים ההוא בר שידא <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>דהוה בי רב פפא</span> אזל לאתויי מיא מנהרא איעכב כי אתא אמרו ליה אמאי איעכבת אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='48'>עד דחלפי מים הרעים</span> אדהכ


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קו,א גמרא
pgu: קו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חזנהו דקא שדו מיא מפומא דחצבא אמר אי הוה ידענא דרגיליתו למיעבד הכי לא איעכבי כי אתא רב דימי אמר מים הראשונים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>האכילו בשר חזיר</span> אחרונים הוציאו את האשה מבעלה כי אתא רבין אמר ראשונים האכילו בשר נבלה אחרונים הרגו את הנפש אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וסימניך</span> אתא רב דימי אפקה אתא רבין קטלה ר' אבא מתני חדא מהני וחדא מהני לחומרא איתמר חמי האור חזקיה אמר אין נוטלים מהן לידים ורבי יוחנן אמר נוטלין מהם לידים אמר רבי יוחנן שאלתי את רבן גמליאל בנו של רבי ואוכל טהרות ואמר לי כל גדולי גליל עושין כן חמי טבריא חזקיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין נוטלין מהם</span> לידים אבל מטבילין בהם הידים ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כל גופו טובל בהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל לא פניו ידיו ורגליו</span></span> השתא כל גופו טובל בהם פניו ידיו ורגליו לא כ``ש אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במקומן</span> דכולי עלמא לא פליגי דשרי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משקל מינייהו במנא</span> דכ``ע לא פליגי דאסיר כי פליגי דפסקינהו בבת בירתא מר סבר גזרינן בת בירתא אטו מנא ומר סבר לא גזרינן כתנאי מים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שנפסלו משתיית בהמה</span> בכלים פסולים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בקרקע כשרין</span> רבי שמעון בן אלעזר אומר אף בקרקע טובל בהן כל גופו אבל לא פניו ידיו ורגליו השתא כל גופו טובל בהן ידיו ורגליו לא כ``ש אלא לאו דפסקינהו בבת בירתא ובהא פליגי דמר סבר גזרינן בת בירתא אטו מנא ומר סבר לא גזרינן אמר רב אידי בר אבין אמר רב יצחק בר אשיאן נטילת ידים לחולין מפני סרך תרומה ועוד משום מצוה מאי מצוה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מצוה לשמוע דברי חכמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רבא אמר</span> מצוה לשמוע דברי ר``א בן ערך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl=''> ויקרא טו </span> וכל אשר יגע בו הזב וידיו לא שטף במים אמר ר``א בן ערך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מכאן סמכו</span> חכמים לנטילת ידים מן התורה אמר ליה רבא לרב נחמן מאי משמע דכתיב וידיו לא שטף במים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הא שטף</span> טהור הא טבילה בעי אלא הכי קאמר ואחר שלא שטף טמא אמר ר' אלעזר אמר רבי אושעיא לא אמרו נטילת ידים לפירות אלא משום נקיות סבור מינה חובה הוא דליכא הא מצוה איכא אמר להו רבא לא חובה ולא מצוה אלא רשות ופליגא דרב נחמן דאמר רב נחמן הנוטל ידיו לפירות אינו אלא מגסי הרוח אמר רבה בר בר חנה הוה קאימנא קמיה דרבי אמי ורבי אסי אייתו לקמייהו כלכלה דפירי ואכלו ולא משו ידייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ולא יהבו לי מידי</span> ובריך חד חד לחודיה שמע מינה תלת שמע מינה אין נטילת ידים לפירות וש``מ אין מזמנין על הפירות ושמע מינה שנים שאכלו מצוה ליחלק תניא נמי הכי שנים שאכלו מצוה ליחלק במה דברים אמורים שהיו שניהם סופרים אבל אחד סופר ואחד בור סופר מברך ובור יוצא תנו רבנן נטילת ידים לחולין עד הפרק לתרומ


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עד הפרק</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קידוש ידים ורגלים</span> במקדש עד הפרק וכל דבר שחוצץ בטבילה בגוף חוצץ בנטילת ידים לחולין ובקידוש ידים ורגלים במקדש אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עד כאן לחולין</span> עד כאן לתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושמואל אמר</span> עד כאן בין לחולין בין לתרומה לחומרא ורב ששת אמר עד כאן בין לחולין בין לתרומה לקולא אמר בר הדיא הוה קאימנא קמיה דרבי אמי ואמר עד כאן בין לחולין בין לתרומה לחומרא ולא תימא רבי אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משום דכהן הוא</span> דהא רבי מיישא בר בריה דרבי יהושע בן לוי הוא ליואי ואמר עד כאן בין לחולין בין לתרומה לחומרא אמר רב נוטל אדם את שתי ידיו שחרית <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומתנה</span> עליהן כל היום כולו אמר להו רבי אבינא לבנ


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קז,א גמרא
pgu: קז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פקתא דערבות</span> כגון אתון דלא שכיחי לכו מיא משו ידייכו מצפרא ואתנו עלייהו לכולא יומא איכא דאמרי בשעת הדחק אין שלא בשעת הדחק לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופליגא דרב</span> ואיכא דאמרי אפילו שלא בשעת הדחק נמי והיינו דרב אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>האי אריתא דדלאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין נוטלין ממנו לידים</span> דלא אתו מכח גברא ואי מיקרב לגבי דולא דקאתו מכח גברא נוטלין ממנו לידים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואי בזיע דולא בכונס משקה</span> מילף לייפי ומטביל בה את הידים ואמר רבא כלי שניקב בכונס משקה אין נוטלין ממנו לידים ואמר רבא כלי שאין בו רביעית אין נוטלין ממנו לידים איני והאמר רבא כלי שאין מחזיק רביעית אין נוטלין ממנו לידים הא מחזיק אע``ג דלית ביה לא קשיא הא לחד הא לתרי דתניא מי רביעית נוטלין לידים לאחד ואפילו לשנים אמר ליה רב ששת לאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קפדיתו אמנא</span> א``ל אין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחזותא</span> א``ל אין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אשיעורא</span> אמר ליה אין איכא דאמרי הכי אמר ליה אמנא ואחזותא קפדינן אשיעורא לא קפדינן דתניא מי רביעית נוטלין לידים לאחד ואפי' לשנים ולא היא שאני התם משום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דקאתו משירי טהרה</span> אתקין רב יעקב מנהר פקוד נטלא בת רביעתא אתקין רב אשי בהוצל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כוזא</span> בת רביעתא ואמר רבא מגופת חבית <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שתקנה</span> נוטלין ממנה לידים תניא נמי הכי מגופת חבית שתקנה נוטלין ממנה לידים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חמת וכפישה</span> שתקנן נוטלין מהם לידים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שק וקופה</span> אע``פ שמקבלים אין נוטלין מהם לידים איבעיא להו מהו לאכול <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במפה</span> מי חיישינן דלמא נגע או לא ת``ש וכשנתנו לו לרבי צדוק אוכל פחות מכביצה נוטלו במפה ואוכלו חוץ לסוכה ואין מברך אחריו מאי לאו הא כביצה בעי נטילת ידים דלמא הא כביצה בעי סוכה ובעי ברכה תא שמע דשמואל אשכחיה לרב דקאכיל במפה אמר לי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עבדין כדין</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דעתי קצרה</span> עלי כי סליק ר' זירא אשכחינהו לר' אמי ור' אסי דקאכלי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא</span>י חמתות</span> אמר תרי גברי רברבי כוותייכו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליטעו בדרב [ושמואל]</span>


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קז,ב משנה
pgu: קז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  צורר אדם בשר וגבינה במטפחת אחת ובלבד ש<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא</span> יהו נוגעין זה בזה רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שני אכסנאין</span> אוכלין על שלחן אחד זה בשר וזה גבינה ואין חוששין


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וכי נוגע זה בזה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי</span> הוי צונן בצונן הוא אמר אביי נהי דקליפה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא</span> בעי הדחה מי לא בעי:  רשבג``א <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שני אכסנאין</span> אוכלין על שולחן וכו':  אמר רב חנן בר אמי אמר שמואל לא שנו אלא שאין מכירין זה את זה אבל מכירין זה את זה אסור תניא נמי הכי רבן שמעון בן גמליאל אומר ב' אכסנאים שנתארחו לפונדק אחד זה בא מן הצפון וזה בא מן הדרום זה בא בחתיכתו וזה בא בגבינתו אוכלין על שלחן אחד זה בשר וזה גבינה ואין חוששין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ולא אסרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אלא בתפיסה אחת</span> תפיסה אחת סלקא דעתך אלא כעין תפיסה אחת א``ל רב יימר בר שלמיא לאביי שני אחין ומקפידין זה על זה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מהו</span> אמר ליה יאמרו כל הסריקין אסורין וסריקי בייתוס מותרין ולטעמיך הא דאמר רבי אסי אמר רבי יוחנן מי שאין לו אלא חלוק אחד מותר לכבסו בחולו של מועד יאמר


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קח,א משנה
pgu: קח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  טיפת חלב שנפלה על החתיכה אם יש בה בנותן טעם באותה חתיכה אסור ניער את הקדרה אם יש בה בנותן טעם באותה קדרה אסור


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קח,א גמרא
pgu: קח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר אביי טעמו ולא ממשו בעלמא דאורייתא דאי סלקא דעתך דרבנן מבשר בחלב מאי טעמא לא גמרינן דחדוש הוא אי חדוש הוא אף על גב דליכא נותן טעם נמי אמר ליה רבא דרך בשול אסרה תורה אמר רב כיון שנתן טעם בחתיכה חתיכה עצמה נעשית נבלה ואוסרת כל החתיכות כולן מפני שהן מינה אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא מכדי רב כמאן אמר לשמעתיה כרבי יהודה דאמר מין במינו לא בטיל לימא פליגא אדרבא דאמר רבא קסבר רבי יהודה כל שהוא מין ומינו ודבר אחר סלק את מינו כמי שאינו ושאינו מינו רבה עליו ומבטלו אמר ליה אי דנפל ברוטב רכה הכי נמי הכא במאי עסקינן דנפל ברוטב עבה ומאי קסבר אי קסבר אפשר לסוחטו מותר חתיכה אמאי נעשית נבלה אלא קסבר אפשר לסוחטו אסור דאיתמר רב ורבי חנינא ורבי יוחנן דאמרי אפשר לסוחטו אסור שמואל ורבי שמעון בר רבי וריש לקיש דאמרי אפשר לסוחטו מותר וסבר רב אפשר לסוחטו אסור והאיתמר כזית בשר שנפל לתוך יורה של חלב אמר רב בשר אסור וחלב מותר ואי סלקא דעתך אפשר לסוחטו אסו


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חלב אמאי מותר חלב נבלה הוא לעולם קסבר רב אפשר לסוחטו אסור ושאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl=''> שמות כג </span> לא תבשל גדי בחלב אמו גדי אסרה תורה ולא חלב וסבר רב גדי אסרה תורה ולא חלב והא איתמר חצי זית בשר וחצי זית חלב שבשלן זה עם זה אמר רב לוקה על אכילתו ואינו לוקה על בשולו ואי ס``ד גדי אסרה תורה ולא חלב אאכילה אמאי לוקה חצי שיעור הוא אלא לעולם קסבר רב חלב נמי אסור והכא במאי עסקינן כגון שנפל לתוך יורה רותחת דמבלע בלע מפלט לא פלט סוף סוף כי נייח הדר פליט כשקדם וסילקו גופא חצי זית בשר וחצי זית חלב שבשלן זה עם זה אמר רב לוקה על אכילתו ואינו לוקה על בשולו מה נפשך אי מצטרפין אבשול נמי לילקי אי לא מצטרפין אאכילה נמי לא לילקי לעולם לא מצטרפי ובבא מיורה גדולה ולוי אמר אף לוקה על בשולו וכן תני לוי במתניתין כשם שלוקה על אכילתו כך לוקה על בשולו ובאי זה בשול אמרו בבשול שאחרים אוכלין אותו מחמת בשולו ואפשר לסוחטו עצמו תנאי היא דתניא טפת חלב שנפלה על החתיכה כיון שנתנה טעם בחתיכה החתיכה עצמה נעשת נבלה ואוסרת כל החתיכות כולן מפני שהן מינה דברי ר' יהודה וחכ``א עד שתתן טעם ברוטב ובקיפה ובחתיכות אמר רבי נראין דברי ר' יהודה בשלא ניער ושלא כסה ודברי חכמים בשניער וכסה מאי לא ניער ולא כסה אילימא לא ניער כלל ולא כסה כלל מבלע בלע מפלט לא פלט ואלא לא ניער בתחלה אלא בסוף ולא כסה בתחלה אלא בסוף אמאי הא בלע והא פלט קסבר אפשר לסוחטו אסו


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מכלל דר' יהודה סבר כי ניער מתחלה ועד סוף וכסה מתחלה ועד סוף אסור אמאי הא לא בלע כלל אימא לא ניער יפה יפה ולא כסה יפה יפה אמר מר ודברי חכמים כשניער וכסה מאי ניער ומאי כסה אילימא ניער בסוף ולא ניער בתחלה וכסה בסוף ולא כסה בתחלה האמרת נראין דברי ר' יהודה בהא אלא ניער מתחלה ועד סוף וכסה מתחלה ועד סוף מכלל דרבנן סברי ניער בסוף ולא ניער בתחלה כסה בסוף ולא כסה בתחלה מותר אלמא קסברי אפשר לסוחטו מותר א``ל רב אחא מדיפתי לרבינא ממאי דבאפשר לסוחטו פליגי דלמא אפשר לסוחטו דברי הכל אסור והכא במין במינו קא מיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ורב</span>י יהודה לטעמיה דאמר מין במינו לא בטיל ורבנן לטעמייהו דאמרי מין במינו בטיל האי מאי אי אמרת בשלמא דרבנן במין במינו הכא כרבי יהודה סבירא להו ובאפשר לסוחטו פליגי היינו דקאמר רבי נראין דברי רבי יהודה בהא ודברי חכמים בהא אלא אי אמרת אפשר לסוחטו דברי הכל אסור והכא במין במינו קמיפלגי האי נראין דברי ר' יהודה ואין נראין מבעי ליה ותו לא מידי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי זירא אמר רב אינו עובר עליו ומותר והא אנן תנן אינו עובר עליו מיעבר הוא דלא עבר הא איסורא איכא בדין הוא דאיסורא נמי ליכא ואיידי דבעא למיתנא סיפא הלב קורעו ומוציא את דמו לא קרעו אינו עובר עליו התם מיעבר הוא דלא עבר הא איסורא איכא תנא נמי רישא אינו עובר עליו לימא מסייע ליה הכחל קורעו ומוציא את חלבו לא קרעו אינו עובר עליו הלב קורעו ומוציא את דמו לא קרעו קורעו לאחר בשולו ומותר לב הוא דבעי קריעה אבל כחל לא בעי קריעה דלמא לב הוא דסגי ליה בקריעה אבל כחל לא סגי ליה בקריעה ואיכא דאמרי א``ר זירא אמר רב אינו עובר עליו ואסור לימא מסייע ליה אינו עובר עליו מיעבר הוא דלא עבר הא איסורא איכא בדין הוא דאיסורא נמי ליכא ואיידי דבעא למיתנא סיפא הלב קורעו ומוציא את דמו לא קרעו אינו עובר עליו דהתם מיעבר הוא דלא עבר הא איסורא איכא תנא נמי רישא אינו עובר עליו ת``ש הכחל קורעו ומוציא את חלבו לא קרעו אינו עובר עליו הלב קורעו ומוציא את דמו לא קרעו קורעו לאחר בשולו ומותר לב הוא דבעי קריעה אבל כחל לא בעי קריעה דלמא לב הוא דסגי ליה בקריעה אבל כחל לא סגי ליה בקריעה תניא כלישנא קמא דרב כחל שבשלו בחלבו מותר קבה שבשלה בחלבה אסור ומה הפרש בין זה לזה זה כנוס במעיו וזה אין כנוס במעיו כיצד קורעו אמר רב יהודה קורעו שתי וערב וטחו בכותל א``ל ר' אלעזר לשמעיה קרע לי ואנא איכול מאי קמ``ל מתניתין היא הא קמ``ל דלא בעינן שתי וערב וטחו בכותל אמרה ליה ילתא לרב נחמן מכדי כל דאסר לן רחמנא שרא לן כוותיה אסר לן דמא שרא לן כבדא נדה דם טוהר חלב בהמה חלב חיה חזיר מוחא דשיבוטא גירותא לישנא דכוורא אשת איש גרושה בחיי בעלה אשת אח יבמה כותית יפת תאר בעינן למיכל בשרא בחלבא אמר להו רב נחמן לטבחי זויקו לה כחלי והאנן תנן קורעו ההוא לקדרה והא קתני שבשלו דיעבד אין לכתחלה לא ה``ה דאפי' לכתחלה ואיידי דקא בעי למיתנא סיפא קב


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שבשלה בחלבה אסורה דאפילו דיעבד נמי לא תנא נמי רישא שבשלה כי סליק רבי אלעזר אשכחיה לזעירי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>איכא תנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאתנייה לרב כחל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחוייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לרב יצחק</span> בר אבודימי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אני לא שניתי לו כחל כל עיקר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ורב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בקעה מצא</span> וגדר בה גדר דרב איקלע לטטלפוש שמעה לההיא איתתא דקאמרה לחבירתה ריבעא דבשרא כמה חלבא בעי לבשולי אמר לא גמירי דבשר בחלב אסור איעכב וקאסר להו כחלי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רב כהנא מתני הכי</span> רבי יוסי בר אבא מתני אנא כחל של מניקה שניתי לו ומפלפולו של רבי חייא שנה ליה כחל סתם רבין ורב יצחק בר יוסף איקלעו לבי רב פפי אייתו לקמייהו תבשילא דכחל רב יצחק בר יוסף אכל רבין לא אכל אמר אביי רבין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תכלא</span> אמאי לא אכל מכדי דביתהו דרב פפי ברתיה דר' יצחק נפחא הואי ור``י נפחא מריה דעובדא הוה אי לאו דשמיע לה מבי נשא לא הוה עבדא בסורא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא אכלי כחלי</span> בפומבדיתא אכלי כחלי רמי בר תמרי דהוא רמי בר דיקולי מפומבדיתא איקלע לסורא במעלי יומא דכפורי אפקינהו כולי עלמא לכחלינהו שדינהו אזל איהו נקטינהו אכלינהו אייתוה לקמיה דרב חסדא אמר ליה אמאי תעביד הכי אמר ליה מאתרא דרב יהודה אנא דאכיל אמר ליה ולית לך נותנין עליו חומרי המקום שיצא משם וחומרי המקום שהלך לשם אמר ליה חוץ לתחום אכלתינהו ובמה טויתינהו אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בפורצני</span> ודלמא מיין נסך הויא אמר ליה לאחר שנים עשר חדש הוו ודלמא דגזל הוה אמר ליה יאוש בעלים הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דקדחו בהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חילפי</span></span> חזייה דלא הוה מנח תפילין אמר ליה מאי טעמא לא מנחת תפילין אמר ליה חולי מעיין הוא ואמר רב יהודה חולי מעיין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>פטור מן התפילין</span> חזייה דלא הוה קא רמי חוטי אמר ליה מאי טעמא לית לך חוטי אמר ליה טלית שאולה היא ואמר רב יהוד


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טלית שאולה כל שלשים יום פטורה מן הציצית אדהכי אייתוה לההוא גברא דלא הוה מוקר אבוה ואמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כפתוהו</span> אמר להו שבקוהו דתניא כל מצות עשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שמתן שכרה בצדה</span> אין בית דין שלמטה מוזהרין עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר ליה</span> חזינא לך דחריפת טובא אמר ליה אי הוית באתריה דרב יהודה אחוינא לך חורפאי אמר ליה אביי לרב ספרא כי סלקת להתם בעי מינייהו כבדא מה אתון ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כי סליק</span> אשכחיה לרב זריקא אמר ליה אנא שלקי ליה לרבי אמי ואכל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי אתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לגביה</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למיסר נפשה</span> לא קא מיבעיא לי כי קמבעיא לי למיסר חבירתה מ``ש למיסר נפשה דלא מיבעיא לך דתנן אינה נאסרת למיסר חבירתה נמי לא תבעי לך דתנן הכבד אוסרת ואינה נאסרת מפני שהיא פולטת ואינה בולעת אמר ליה דילמא התם בכבדא דאיסור


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיא,א גמרא
pgu: קיא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומשום שמנונית</span>א משום דמא מאי כי הדר סליק אשכחיה לר' זריקא אמר ליה האי נמי לא תבעי לך דאנא וינאי בריה דרבי אמי איקלען לבי יהודה בריה דר' שמעון בן פזי וקריבו לן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קניא בקופיה</span> ואכלנא מתקיף לה רב אשי ואיתימא ר' שמואל מזרוקיניא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דלמא פי קנה חוץ לקדרה הוה</span> אי נמי מיחלט הוה חליט ליה מעיקרא כי הא דרב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חלטי ליה בחלא</span> ורב נחמן חלטי ליה ברותחין וסבר רב פפא קמיה דרבא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חלא אסיר</span> אמר ליה אי חלא אסיר איהו נמי אסיר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כי היכי דפליט הדר בלע</span> רב בר שבא איקלע לבי רב נחמן אייתו ליה כבדא שליקא ולא אכל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמרו ליה בר בי רב דלגיו לא אכיל</span> ומנו רב בר שבא אמר להו רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גאמו לשבא</span> כתנאי ר' אליעזר אומר הכבד אוסרת ואינה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נאסרת</span> מפני שפולטת ואינה בולעת ר' ישמעאל בנו של ר' יוחנן בן ברוקה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מתובלת</span> אוסרת ונאסרת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שלוקה</span> אוסרת ונאסרת רבה בר רב הונא אקלע לבי רבה בר רב נחמן אייתי לקמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תלת סאוי טחאי</span> אמר להו מי הוה ידעיתו דאתינא אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מי עדיפת לן מינה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1058' data-rgl=''> ישעיהו נח </span> וקראת לשבת עונג אדהכי אשכח ההוא כבדא דהוה בה סמפונא דבליעא דמא אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמאי עבדיתו הכי</span> אמרו ליה אלא היכי נעביד אמר להו קרעו שתי וערב וחיתוכא לתחת וה``מ כבדא אבל טחלא שומנא בעלמא הוא כי הא דשמואל עבדי ליה תבשילא דטחלי ביומא דעביד מלתא אתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כבדא עילוי בשרא</span> שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דמא משרק שריק</span> כחלא עילוי בשרא אסור מאי טעמא חלב סרוכי מסריך רב דימי מנהרדעא מתני אפכא כחלא עילוי בשרא שרי מ``ט חלב שחוטה דרבנן כבדא עילוי בשרא אסור דם דאורייתא דרש מרימר הלכתא בין כבדא בין כחלא תותי בשרא שרי עילוי בשרא דיעבד אין לכתחלה לא רב אשי איקלע לבי רמי בר אבא חמוה חזייה לבריה דרמי בר אבא דק


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שפיד</span> כבדא עילוי בשרא אמר כמה יהיר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>האי</span> מרבנן אימר דאמור רבנן דיעבד לכתחלה מי אמור ואי איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בי דוגי</span> בשרא עילוי כבדא נמי אסיר ומ``ש מדמא דבשרא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דמא דבשרא שכן</span> דמא דכבדא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קפי</span> אמר רב נחמן אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סכין ששחט בה</span> אסור לחתוך בה רותח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צונן</span> אמרי לה בעיא הדחה ואמרי לה לא בעיא הדחה אמר רב יהודה אמר שמואל קערה שמלח בה בשר אסור לאכול בה רותח ושמואל לטעמיה דאמר שמואל מליח הרי הוא כרותח וכבוש הרי הוא כמבושל כי אתא רבין א``ר יוחנן מליח אינו כרותח וכבוש אינו כמבושל אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא דרבין</span> ליתא דההיא פינכא דהוה בי ר' אמי דמלח ביה בשרא ותבריה מכדי רבי אמי תלמיד דר' יוחנן הוה מאי טעמא תבריה לאו משום דשמיעא ליה מיניה דר' יוחנן דאמר מליח הרי הוא כרותח יתיב רב כהנא אחוה דרב יהודה קמיה דרב הונא ויתיב וקאמר קערה שמלח בה בשר אסור לאכול בה רותח <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וצנון שחתכו בסכין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מותר לאכלו</span> בכותח מאי טעמא אמר אביי האי היתרא בלע <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והאי</span> איסורא בלע</span> א``ל רבא כי בלע היתרא מאי הוי סוף סוף האי היתרא דאתי לידי איסורא הוא דאיסורא קאכיל אלא אמר רבא האי אפשר למטעמיה והאי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא אפשר למטעמיה</span> א``ל רב פפא לרבא וליטעמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קפילא</span> ארמאה מי לא תנן קדרה שבישל בה בשר לא יבשל בה חלב ואם בשל בנותן טעם בשל בה תרומה לא יבשל בה חולין ואם בשל בנותן טעם ואמרינן בשלמא תרומה טעים לה כהן אלא בשר בחלב מאן טעים לה ואמר לן ליטעמיה קפילא ה``נ ליטעמיה קפילא ה``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כי קאמינא</span> דליכא קפילא:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דגים שעלו בקערה</span> רב אמר אסור לאכלן בכותח ושמואל אמר מותר לאכלן בכותח רב אמר אסור נותן טעם הוא ושמואל אמר מותר נותן טעם בר נ``ט הוא והא דרב לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר דרב איקלע לבי רב שימי בר חייא בר בריה חש בעיניו עבדו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שייפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בצעא</span> בתר הכי רמו ליה בשולא בגווה טעים ליה טעמא דשייפא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אמר יהיב טעמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כולי האי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ולא היא</span> שאני התם דנפיש מררה טפי רבי אלעזר הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>קאים קמיה</span> דמר שמואל אייתו לקמיה דגים שעלו בקערה וקא אכיל בכותח יהיב ליה ולא אכל א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לרבך</span> יהיבי ליה ואכל ואת לא אכלת אתא לקמיה דרב א``ל הדר ביה מר משמעתיה א``ל חס ליה לזרעיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אבא בר אבא</span> דליספי לי מידי ולא סבירא לי רב הונא ורב חייא בר אשי הוו יתבי חד בהאי גיסא דמברא דסורא וחד בהאי גיסא דמברא למר אייתו ליה דגים שעלו בקערה ואכל בכותח למר אייתו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>תאנים וענבים</span> בתוך הסעודה ואכל ולא בריך מר א``ל לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>יתמא</span> עבד רבך הכי ומר א``ל לחבריה יתמא עבד רבך הכי מר א``ל לחבריה אנא כשמואל סבירא לי ומר א``ל לחבריה אנא כר' חייא סבירא לי דתני ר' חייא פת פוטרת כל מיני מאכל ויין פוטר כל מיני משקין אמר חזקיה משום אביי הלכתא דגים שעלו בקערה מותר לאוכלן בכותח צנון שחתכו בסכין שחתך בה בשר אסור לאוכלו בכותח וה``מ צנו


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיב,א גמרא
pgu: קיב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דאגב חורפיה בלע אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קישות</span> גריר לבי פסקיה ואכיל קילחי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ליפתא</span> שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דסילקא אסירי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואי פתך בהו דליפתא</span> שפיר דמי בעא מיניה רב דימי מרב נחמן מהו לאנוחי כדא דמלחא גבי כדא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כמכא</span> אמר ליה אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דחלא מאי</span> אמר ליה שרי ומאי שנא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לכי תיכול</span> עלה כורא דמלחא מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>האי</span> איתיה איסורא בעיניה והאי ליתיה איסורא בעיניה ההוא בר גוזלא דנפל לכדא דכמכא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שרייה רב חיננא</span> בריה דרבא מפשרוניא אמר רבא מאן חכים למישרי כי האי גוונא אי לאו רב חיננא בריה דרבא מפשרוניא קסבר כי אמר שמואל מליח הרי הוא כרותח הני מילי היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאינו נאכל מחמת מלחו</span> אבל האי כותחא הרי נאכל מחמת מלחו והני מילי חי אבל צלי בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קליפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואי אית ביה פילי</span> כוליה אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואי מתבל בתבלין</span> כוליה אסור אמר רב נחמן אמר שמואל ככר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שחתך עליה בשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אסור לאכלה</span> והני מילי דאסמיק <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והני מילי דאבריה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והני מילי דאסמכיה</span> אבל קלישתא לית לן בה שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שדי ליה לכלביה</span> רב הונא יהיב ליה לשמעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מה נפשך</span> אי שרי לכולי עלמא שרי אי אסור לכולי עלמא אסור שאני רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דאנינא דעתיה</span> רבא אכיל ליה וקרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חמר בשר</span> אמר רב נחמן אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אין מניחין כלי</span> תחת בשר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>עד שיכלה</span> כל מראה אדמומית שבו מנא ידעינן מר זוטרא משמיה דרב פפא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>משתעלה תימרתו</span> מתקיף לה רב אשי ודלמא תתאה מטא עילאה לא מטא אלא אמר רב אשי לית ליה תקנתא אלא משדא ביה תרתי גללי מלח


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומשפייה</span> אמר ליה רב אחא בריה דרב איקא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומי אמר שמואל הכי</span> והאמר שמואל ככר שחתך עליה בשר אסור לאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאני התם דאגב דוחקא דסכינא פליט</span> אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דגים ועופות</span> שמלחן זה עם זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אסורין</span> היכי דמי אי בכלי שאינו מנוקב אפי' עופות ועופות נמי אסירי אי בכלי מנוקב אפי' דגים ועופות נמי שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לעולם בכלי מנוקב</span> ודגים משום דרפו קרמייהו קדמי ופלטי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ועופות קמיטי</span> בתר דניחי דגים פליטי עופות והדר בלעי מיניה רב מרי בר רחל אימלח ליה בשר שחוטה בהדי בשר טרפה אתא לקמיה דרבא אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> הטמאים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לאסור צירן ורוטבן וקיפה</span> שלה


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולימא ליה מדשמואל דאמר שמואל מליח הרי הוא כרותח וכבוש הרי הוא כמבושל אי מדשמואל הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הני מילי דמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבל צירן</span> ורוטבן לא קמשמע לן מיתיבי דג טהור שמלחו עם דג טמא מותר מאי לאו שהיו שניהן מלוחין לא כגון שהיה טהור מליח וטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תפל</span> והא מדקתני סיפא <אבל אם היה טהור מליח וטמא תפל> [היה טהור מליח וטמא תפל מותר] מכלל דרישא בששניהם מלוחין עסקינן פרושי קא מפרש טהור שמלחו עם דג טמא מותר כיצד שהיה טהור מליח וטמא תפל ה``נ מסתברא דאי סלקא דעתך רישא שניהם מלוחים השתא שניהם מלוחים שרי טהור מליח וטמא תפל מיבעיא אי משום הא לא איריא תנא סיפא לגלויי רישא דלא תימא רישא טהור מליח וטמא תפל אבל שניהם מלוחין אסור תנא סיפא טהור מליח וטמא תפל מכלל דרישא שניהן מלוחין ואפ``ה שרי ת``ש מסיפא דסיפא אבל אם היה טמא מליח וטהור תפל אסור טמא מליח וטהור תפל הוא דאסור הא שניהן מלוחין שרי איידי דתנא רישא טהור מליח וטמא תפל תנא נמי סיפא טמא מליח וטהור תפל <סימן בישרא דמנח נפקותא> אמר שמואל אין הבשר יוצא מידי דמו אלא א``כ מולחו יפה יפה ומדיחו יפה יפה אתמר רב הונא אמר מולח ומדיח במתניתא תנא מדיח ומולח ומדיח ולא פליגי הא דחלליה בי טבחא הא דלא חלליה בי טבחא רב דימי מנהרדעא מלח ליה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מילחא גללניתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומנפיץ ליה</span> אמר רב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אין מחזיקין דם</span> בבני מעיים תרגמא אכרכשא ומעייא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הדרא דכנתא</span> אמר שמואל אין מניחין בשר מליח אלא ע``ג כלי מנוקב רב ששת מלח ליה גרמא גרמא תרי מאי טעמא לא משום דפריש מהאי ובלע האי חד נמי פריש מהאי גיסא ובלע האי גיסא אלא לא שנא אמר שמואל משום ר' חייא השובר מפרקתה של בהמה קודם שתצא נפשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי זה מכביד את הבשר</span> וגוזל את הבריות ומבליע דם באברים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איבעיא להו היכי קאמר</span> מכביד את הבשר וגוזל את הבריות משום דמבליע דם באברים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הא לדידיה</span> שפיר דמי או דלמא לדידיה נמי אסור תיקו


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא אוכלו עובר בלא תעשה שמע מינה בשר עוף בחלב דאורייתא אימא המעלה את העוף עם הגבינה על השולחן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אינו בא לידי לא תעשה</span>


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיג,א משנה
pgu: קיג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בשר בהמה טהורה בחלב בהמה טהורה אסור לבשל ואסור בהנאה בשר בהמה טהורה בחלב בהמה טמאה בשר בהמה טמאה בחלב בהמה טהורה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מותר לבשל ומותר בהנאה</span> ר``ע אומר חיה ועוף אינם מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl=''> שמות כג </span> לא תבשל גדי בחלב אמו ג' פעמים פרט לחיה ולעוף ובהמה טמאה רבי יוסי הגלילי אומר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> לא תאכלו כל נבלה ונאמר לא תבשל גדי בחלב אמו את שאסור משום נבלה אסור לבשל בחלב עוף שאסור משום נבלה יכול יהא אסור לבשל בחלב ת``ל בחלב אמו יצא עוף שאין לו חלב אם


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי א``ר אלעזר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0138' data-rgl=''> בראשית לח </span> וישלח יהודה את גדי העזי


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיג,ב גמרא
pgu: קיג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כאן</span> גדי עזים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הא</span> כל מקום שנאמר גדי סתם אפילו פרה ורחל במשמע ולילף מיניה כתיב קרא אחרינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0127' data-rgl=''> בראשית כז </span> ואת עורות גדיי העזים כאן גדיי העזים הא כל מקום שנאמר גדי סתם אפילו פרה ורחל במשמע ולילף מיניה הוו להו שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובים הבאים כאחד אין מלמדין הניחא למ``ד אין מלמדין אלא למ``ד מלמדין מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תרי מיעוטי כתיבי</span> עזים העזים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר שמואל</span> גדי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לרבות את החלב</span> גדי לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>את המתה</span> גדי לרבות את השליל גדי להוציא את הדם גדי להוציא את השליא גדי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>להוציא את הטמאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בחלב אמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא בחלב זכר</span> בחלב אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא בחלב שחוטה</span> בחלב אמו ולא בחלב טמאה הא תלתא גדי כתיבי ואנן שיתא דרשינן קסבר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איסור חל על איסור</span> ואיסור חלב ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחד קרא</span> נפקי דם נמי לאו גדי הוא ושליא נמי פירשא בעלמא הוא פשו להו תרי חד לרבות את השליל וחד למעוטי בהמה טמאה וסבר שמואל איסור חל על איסור והאמר שמואל משום ר' אלעזר מנין לכהן טמא שאכל תרומה טמאה שאינו במיתה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומתו בו</span> כי יחללוהו פרט לזו שמחוללת ועומדת איבעית אימא בעלמא איסור חל על איסור ושאני התם דמיעט רחמנא ומתו בו איבעית אימא בעלמא קסבר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין איסור חל על איסור</span> ושאני הכא דרבי רחמנא גדי ואיבעית אימא הא דידיה הא דרביה בעא מיניה רב אחדבוי בר אמי מרב המבשל בחלב גדי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שלא הניקה</span> מהו א``ל מדאיצטריכא לשמואל למימר בחלב אמו ולא בחלב זכר זכר הוא דלא אתי לכלל אם אבל האי כיון דבא לכלל אם אסור אתמר המבשל חלב בחלב רבי אמי ורבי אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חד אמר לוקה</span> וחד אמר אינו לוקה לימא בהא קמיפלגי דמ``ד לוקה קסבר איסור חל על איסור ומאן דאמר אינו לוקה קסבר אין איסור חל על איסור לא דכ``ע אין איסור חל על איסור אאכילה דכ``ע לא פליגי דלא לקי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כי פליגי אבשול</span> מ``ד לוקה חד איסורא הוא ומ``ד אינו לוקה להכי אפקה רחמנא לאכילה בלשון בישו


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיד,א גמרא
pgu: קיד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כיון דעל אכילה לא לקי אבישול נמי לא לקי ואיכא דאמרי אבישול כולי עלמא לא פליגי דלקי כי פליגי אאכילה מאן דאמר אינו לוקה דהא אין איסור חל על איסור ומאן דאמר לוקה להכי אפקה רחמנא לאכילה בלשון בישול כיון דאבישול לקי אאכילה נמי לקי ואיבעית אימא מר אמר חדא ומר אמר חדא ולא פליגי מיתיבי המבשל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במי חלב</span> פטור דם שבשלו בחלב פטור העצמות והגידים והקרנים והטלפים שבשלן בחלב פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הפגול והנותר</span> והטמא שבשלן בחלב חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>האי תנא</span> סבר איסור חל על איסור המבשל במי חלב פטור מסייע ליה לריש לקיש דתנן מי חלב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הרי הן כחלב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והמוחל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הרי הוא כשמן</span> אמר ריש לקיש לא שנו אלא להכשיר את הזרעים אבל לענין בישול בשר בחלב מי חלב אינו כחלב תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בחלב אמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין לי אלא בחלב אמו</span> בחלב פרה ורחל מנין אמרת קל וחומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומה אמו</span> שלא נאסרה עמו בהרבעה נאסרה עמו בבשולו פרה ורחל שנאסרו עמו בהרבעה אינו דין שנאסרו עמו בבשולו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תלמוד לומר בחלב אמו</span> והא למה לי קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא אתיא ליה</span> אמר רב אשי משום דאיכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מעיקרא דדינא</span> פירכא מהיכא קא מייתית לה מאמו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מה לאמו</span> שכן נאסרה עמו בשחיטה תאמר בפרה שלא נאסרה עמו בשחיטה תלמוד לומר בחלב אמו תניא אידך בחלב אמו אין לי אלא בחלב אמו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חלב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אחותו גדולה</span> מנין</span> אמרת ק``ו ומה אמו שנכנסה עמו לדיר להתעשר נאסרה עמו בבשול אחותו שלא נכנסה עמו לדיר להתעשר אינו דין שנאסרה עמו בבשול תלמוד לומר בחלב אמו והא למה לי קרא הא אתיא ליה אמר רב אשי משום דאיכא למימר מעיקרא דדינא פירכא מהיכא קא מייתית לה מאמו מה לאמו שכן נאסרה עמו בשחיטה תאמר באחותו גדולה שלא נאסרה עמו בשחיטה תלמוד לומר בחלב אמו אשכחן אחותו גדולה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אחותו קטנה</span> מנין אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מביניא</span> מהי תיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תיתי מאמו</span> מה לאמו שכן נאסרה עמו בשחיטה אחותו גדולה תוכיח מה לאחותו גדולה שלא נכנסה עמו לדיר להתעשר אמו תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהוא בשר ואסור לבשל בחלב אף אני אביא אחותו קטנה שהוא בשר ואסור לבשל בחלב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי הכי אחותו גדולה נמי תיתי מביניא</span> אין הכי נמי אלא בחלב אמו למה לי מבעי ליה לכדתניא בחלב אמו אין לי אלא בחלב אמ


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיד,ב גמרא
pgu: קיד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היא עצמה בחלבה</span> מנין אמרת ק``ו ומה במקום שלא נאסר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פרי עם פרי בשחיטה</span> נאסר פרי עם האם בשחיטה מקום שנאסר פרי עם פרי בבשול אינו דין שנאסר פרי עם האם בבשול ת``ל בחלב אמו הא למה לי קרא הא אתיא לה אמר רב אחדבוי בר אמי משום דאיכא למימר סוס בן סוסיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אחי פרדה</span> יוכיח שאסור פרי עם פרי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומותר</span> פרי עם האם התם זרע האב הוא דקא גרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דהא פרד בן סוסיא</span> אחי פרדה יוכיח שמותר פרי עם פרי ואסור פרי עם האם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא</span> אמר מר בריה דרבינא משום דאיכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עבד בן שפחה</span> אחי משוחררת יוכיח שאסור פרי עם פרי ומותר פרי עם האם התם גט שיחרור הוא דקא גרים דהא עבד בן משוחררת אחי שפחה יוכיח שמותר פרי עם פרי ואסור פרי עם האם אלא אמר רב אידי בר אבין משום דאיכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כלאי זרעים</span> יוכיחו שאסור פרי עם פרי ומותר פרי עם האם כלום נאסר פרי עם פרי אלא ע``י האם דהא חיטי ושערי בכדא ולא מיתסרו אלא אמר רב אשי משום דאיכא למימר מה לפרי עם פרי שכן שני גופים תאמר בפרי עם האם שכן גוף אחד משום הכי איצטריך קרא אמר רב אשי מנין לבשר בחלב שאסור באכילה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> לא תאכל כל תועבה כל שתעבתי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הרי הוא בבל תאכל</span> ואין לי אלא באכילה בהנאה מנין כדרבי אבהו דאמר ר' אבהו א``ר אלעזר כל מקום שנאמר לא יאכל לא תאכל לא תאכלו אחד איסור אכילה ואחד איסור הנאה במשמע עד שיפרוט לך הכתוב כדרך שפרט לך בנבלה לגר בנתינה <ולעובד כוכבים> {ולגוי} במכירה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> לא תאכלו כל נבלה לגר אשר בשעריך תתננה ואכלה או מכור לנכרי אין לי אלא לגר בנתינה <ולעובד כוכבים> {ולגוי} במכירה לגר במכירה מנין ת``ל לגר תתננה או מכור <לעובד כוכבים> {לגוי} בנתינה מנין ת``ל תתננה או מכור לנכרי נמצא אחד גר ואחד <עובד כוכבים> {גוי} בין במכירה בין בנתינה דברי ר``מ רבי יהודה אומר דברים ככתבן לגר בנתינה <ולעובד כוכבים> {ולגוי} במכירה מ``ט דרבי יהודה אי ס``ד כדקאמר ר``מ לכתוב רחמנא לא תאכלו כל נבלה לגר אשר בשעריך תתננה ואכלה ומכור או למה לי ש``מ לדברים ככתבן הוא דאתא לגר בנתינה <ולעובד כוכבים> {ולגוי} במכירה ור``מ אמר לך האי או להקדים נתינה דגר למכירה <דעובד כוכבים> {דגוי} ורבי יהודה להקדים נתינה דגר למכירה <דעובד כוכבים> {דגוי} לא צריך קרא סברא הוא זה אתה מצווה להחיותו וזה אי אתה מצווה להחיותו:  <סימן שבת חורש וכלאי זרעים אותו ואת בנו ושילוח הקן>:  אלא מעת


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מעשה שבת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליתסרו</span> דהא תיעבתי לך הוא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0231' data-rgl=''> שמות לא </span> כי קדש היא לכם היא קדש ואין מעשיה קדש חורש בשור ובחמור וחוסם פי פרה ודש בה ליתסרו דהא תיעבתי לך הוא השתא ומה שבת דחמירא מעשיה מותרים הני לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כלאי זרעים</span> ליתסרו דהא תיעבתי לך הוא מדגלי רחמנא גבי כלאי הכרם<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> פן תקדש פן תוקד אש מכלל דכלאי זרעים שרו ואימא כלאי כרם אסורין בין באכילה בין בהנאה כלאי זרעים באכילה אסירי בהנאה שרו איתקוש לכלאי בהמה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> בהמתך לא תרביע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כלאים</span> שדך לא תזרע כלאים מה בהמתך היוצא ממנה מותרת אף שדך היוצא ממנו מותר וכלאי בהמה גופייהו מנא לן מדאסר רחמנא כלאים לגבוה מכלל דלהדיוט שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אותו ואת בנו</span> ליתסר מדאסר רחמנא מחוסר זמן לגבוה מכלל דלהדיוט שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שילוח הקן ליתסר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא אמרה תורה שלח לתקלה</span> אמר ריש לקיש מנין לבשר בחלב שאסור ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> אל תאכלו ממנו נא ובשל מבושל שאין תלמוד לומר מבושל מה תלמוד לומר מבושל לומר לך יש לך בשול אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שהוא כזה</span> ואי זה זה בשר בחלב א``ל רבי יוחנ


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטו,ב גמרא
pgu: קטו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כעורה זו ששנה רבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא תאכלנו</span> בבשר בחלב הכתוב מדבר אתה אומר בבשר בחלב הכתוב מדבר או אינו אלא באחד מכל האיסורין שבתורה אמרת צא ולמד מי``ג מדות שהתורה נדרשת בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דבר הלמד מענינו</span> במה הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשני מינין</span> אף כאן בשני מינין אי מההיא הוה אמינא הני מילי באכילה אבל בהנאה לא קמ``ל ורבי בהנאה מנא ליה נפקא ליה מהכא נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כי עם קדוש אתה</span> לה' ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> ולא יהיה קדש בבני ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מה להלן בהנאה</span> אף כאן בהנאה דבי רבי אליעזר תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא תאכלו כל נבלה</span> [וגו'] אמרה תורה כשתמכרנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא תבשלנה</span> ותמכרנה דבי רבי ישמעאל תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl=''> שמות כג </span><span class='tlm-sfr' data-chp='0134' data-rgl=''>  שמות לד </span><span class='tlm-sfr' data-chp='0114' data-rgl=''>  דברים יד </span> לא תבשל גדי בחלב אמו ג' פעמים אחד לאיסור אכילה ואחד לאיסור הנאה ואחד לאיסור בשול תניא איסי בן יהודה אומר מנין לבשר בחלב שאסור נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> כי עם קדוש אתה ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> ואנשי קדש תהיון לי ובשר בשדה טרפה לא תאכלו מה להלן אסור אף כאן אסור ואין לי אלא באכילה בהנאה מנין אמרת ק``ו ומה ערלה שלא נעבדה בה עבירה אסורה בהנאה בשר בחלב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שנעבדה בו עבירה</span> אינו דין שאסור בהנאה מה לערלה שכן לא היתה לה שעת הכושר חמץ בפסח יוכיח שהיתה לו שעת הכושר ואסור בהנאה מה לחמץ בפסח שכן ענוש כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כלאי הכרם יוכיחו</span> שאין ענוש כרת ואסור בהנאה למה לי גז``ש לייתי כולה בק``ו מערלה ומה ערלה שלא נעבדה בה עבירה אסורה בין באכילה בין בהנאה בשר בחלב שנעבדה בו עבירה אינו דין שאסור בין באכילה בין בהנאה משום דאיכא למימר חורש בשור ובחמור וחוסם פי פרה ודש בה יוכיח שנעבדה בהם עבירה ושרו למה לי למימר כלאי הכרם יוכיחו לימא ערלה תוכיח <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וליהדר דינא</span> וליתי במה הצד אמר רב אשי משום דאיכא למימר נבלה תוכיח שאסורה באכילה ומותרת בהנאה אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמרינן משמיה דריש לקיש כל מה הצד מגופו פרכינן מעלמא לא פרכינן אי הכי תיתי במה הצד משום דאיכא למיפרך מה להצד השוה שבהן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שכן גדולי קרקע</span> אי הכי השתא נמי איכא למיפרך מה לכלאי הכרם שכן גדולי קרקע א``ל רב מרדכי לרב אשי הכי אמרינן משמיה דר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כל מה הצד פרכינן כל דהו</span> לא אם אמרת <חדא מחדא> קל וחומר פרכינן כל דהו לא פרכינן וליפרוך לכולהו מה לכולהו שכן גדולי קרקע אלא אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמרינן משמיה דר``


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטז,א גמרא
pgu: קטז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חדא מחדא</span> קולא וחומרא פרכינן כל דהו לא פרכינן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חדא מתרתי</span> אפילו כל דהו פרכינן חדא מתלת אי הדר דינא ואתי במה הצד פרכינן כל דהו ואי לא קולא וחומרא פרכינן כל דהו לא פרכינן ולפרוך מה לכלאי הכרם שכן לא היתה להן שעת הכושר אמר רב אדא בר אהבה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זאת אומרת</span> כלאי הכרם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עיקרן</span> נאסר והיתה להן שעת הכושר קודם השרשה מתיב רב שמעיה בר זעירא המעביר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עציץ נקוב</span> בכרם אם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הוסיף מאתים</span> אסור הוסיף אין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא הוסיף</span> לא אמר אביי תרי קראי כתיבי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> פן תקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>המלאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וכתיב הזרע</span> הא כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זרוע מעיקרו</span> בהשרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>זרוע ובא</span> הוסיף אין לא הוסיף לא מתני' דלא כי האי תנא דתניא רבי שמעון בן יהודה אומר משום רבי שמעון בשר בחלב אסור באכילה ומותר בהנאה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> כי עם קדוש אתה ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> ואנשי קדש תהיון לי מה להלן אסור באכילה ומותר בהנאה אף כאן אסור באכילה ומותר בהנאה:  רבי עקיבא אומר חיה ועוף וכו':  הני הא אפקינהו לכדשמואל קסבר רבי עקיבא איסור חל על איסור חלב ומתה לא צריכי קרא שליל גדי מעליא הוא אייתרו להו כולהו פרט לחיה ועוף ולבהמה טמאה:  רבי יוסי הגלילי אומר נאמר לא תאכלו:  מאי איכא בין רבי יוסי הגלילי לרבי עקיבא איכא בינייהו חיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רבי יוסי הגלילי סבר חיה דאורייתא</span> ור' עקיבא סבר חיה דרבנן איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עוף איכא בינייהו</span> ר' עקיבא סבר חיה ועוף אינן מן התורה הא מדרבנן אסירי ור' יוסי הגלילי סבר עוף אפילו מדרבנן נמי לא אסיר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תניא נמי הכי</span> במקומו של רבי אליעזר היו כורתין עצים לעשות פחמין לעשות ברזל במקומו של רבי יוסי הגלילי היו אוכלין בשר עוף בחלב לוי איקלע לבי יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רישבא</span> אייתו לקמיה רישא דטיוסא בחלבא ולא אמר להו ולא מידי כי אתא לקמיה דרבי אמר ליה אמאי לא תשמתינהו אמר ליה אתריה דרבי יהודה בן בתירא הוא ואמינא דרש להו כרבי יוסי הגלילי דאמר יצא עוף שאין לו חלב אם


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטז,א משנה
pgu: קטז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  קבת <עובד כוכבים> {הנכרי} <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ושל נבלה</span> הרי זו אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>המעמיד</span> בעור של <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קבה</span> כשר


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אם יש בנותן טעם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הרי זו אסורה</span> כשרה שינקה מן הטרפה קבתה אסורה טרפה שינקה מן הכשרה קבתה מותרת מפני שכנוס במעיה


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אטו קבת <עובד כוכבים> {נכרי} לאו נבלה היא אמר רב הונא הכא בלוקח גדי מן <העובד כוכבים> {הגוי} עסקינן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חיישינן שמא ינק</span> מן הטרפה ומי חיישינן שמא ינק מן הטרפה והתנן לוקחים ביצים <מן העובדי כוכבים> {} ואין חוששין לא משום נבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא משום טרפה</span> אלא אימא חיישינן שמא ינק מן הטמאה ומאי שנא טרפה דלא חיישינן ומאי שנא טמאה דחיישינן טרפה לא שכיחא טמאה שכיחא אי שכיחא אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גבי דידן</span> ניחוש אנן דבדלינן מינייהו וכי חזינן להו מפרשינן להו לא גזרו בהו רבנן אינהו דלא בדילי מינייהו וכי חזו להו לא מפרשי להו גזרו בהו רבנן ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חדא קתני</span> קבת שחיטת <עובד כוכבים> {גוי} נבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומי אמר שמואל</span> הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והאמר שמואל</span> מפני מה אסרו גבינת <העובדי כוכבים> {הגוים} מפני שמעמידין אותה בעור קבת נבלה הא קבה גופה שריא לא קשיא כאן קודם חזרה כאן לאחר חזרה:  כשרה שינקה מן הטרפה [וכו']:  והא קתני רישא קבת <עובד כוכבים> {הנכרי} ושל נבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הרי זו אסורה</span> אמר רב חסדא רישא נראה כאוכל נבלות הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איכא שחיטה</span> א``ל רבא ולאו כל דכן הוא ומה נבלה דמאיסה דאי שרית ליה קבתה לא אתי למיכל מינה אמרת לא טרפה שחוטה דאי שרית אתי למיכל מינה לא כ``ש אלא אמר רב יצחק אמר רבי יוחנן לא קשיא כאן קודם חזרה כאן לאחר חזרה ומשנה לא זזה ממקומה אמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן מעמידין בקבת נבלות ואין מעמידין בקבת שחיטת <עובד כוכבים> {גוי} אמר לפניו רבי שמעון בר אבא כמאן כרבי אליעזר דאמר סתם מחשבת <עובד כוכבים> {גוי} <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואלא כמאן</span> כי אתא רב שמואל בר רב יצחק אמר רבי יוחנן מעמידין בין בקבת נבלה בין בקבת שחיטת <עובד כוכבים> {גוי} שלא לחוש לדברי רבי אליעזר והלכתא אין מעמידין בעור קבת נבלה אבל מעמידין בקבת נבלה ובקבת שחיטת <עובד כוכבים> {גוי} <ובקבת כשרה שינקה מן הטרפה וכ``ש בקבת טרפה שינקה מן הכשרה מ``ט חלב המכונס בה פירשא בעלמא הוא>


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיז,א משנה
pgu: קיז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מועלין בו וחייבין עליו משום פיגול ונותר וטמא מה שאין כן בדם וחומר בדם שהדם נוהג בבהמה וחיה ועוף בין טמאים ובין טהורים וחלב אינו נוהג אלא בבהמה טהורה בלבד


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיז,א גמרא
pgu: קיז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי אמר ר' ינאי דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> כאשר יורם משור זבח השלמים וכי מה למדנו משור זבח השלמים מעתה הרי זה בא ללמד ונמצא למד מקיש שור זבח השלמים לפר כהן משיח מה פר כהן משיח יש בו מעילה אף שור זבח השלמים יש בו מעילה א``ל ר' חנינא כעורה זו ששנה רבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> כל חלב לה' לרבות אימורי קדשים קלים למעילה אמר אביי איצטריך דאי כתב רחמנא חלב הוה אמינא חלב אין יותרת ושתי כליות לא כתב רחמנא כאשר יורם ואי כתב רחמנא כאשר יורם הוה אמינא חלב אליה דליתא בשור לא כתב רחמנא כל חלב א``ל רב מרי לרב זביד אי אליה איקראי חלב תיתסר באכילה א``ל עליך אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> כל חלב שור וכשב ועז דבר השוה בשור וכשב ועז רב אשי אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> חלבו האליה איקראי חלב סתמא לא איקראי אלא מעתה לא ימעלו בה אלא מחוורתא כדרב זביד:  משא``כ בדם:  מנה``מ אמר עולא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> לכם שלכם יהא דבי רבי ישמעאל תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> לכפר לכפרה נתתיו ולא למעילה ורבי יוחנן אמר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> הוא הוא לפני כפרה כלאחר כפרה מה לאחר כפרה אין בו מעילה אף לפני כפרה אין בו מעילה ואימא הוא לאחר כפרה כלפני כפרה מה לפני כפרה יש בו מעילה אף לאחר כפרה יש בו מעילה אין לך דבר שנעשה מצותו ומועלין בו ולא והרי תרומת הדשן דנעשה מצותו ומועלין בו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ושמו אצל המזבח משום דהואי תרומת הדשן ובגדי כהונה שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובין הבאין כאחד אין מלמדין הניחא לרבנן דאמרי<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> והניחם שם מלמד שטעונין גניזה אלא לר' דוסא דאמר שלא ישתמש בהן ליום הכפורים אחר מאי איכא למימר אלא משום דהואי תרומת הדשן ועגלה ערופה שני כתובים הבאין כאחד וכל שני כתובים הבאין כאחד אין מלמדין הניחא למ``ד אין מלמדין אלא למאן דאמר מלמדין מאי איכא למימר תר


id: 5308
lvr: 53
prk: 08
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מיעוטי כתיבי הכא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ושמו התם כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl=''> דברים כא </span> הערופה ותלתא קראי ל``ל בדם חד למעוטי מנותר וחד למעוטי ממעילה וחד למעוטי מטומאה אבל מפגול לא צריך קרא דתנן כל שיש לו מתירין בין לאדם ובין למזבח חייבין עליו משום פגול ודם גופיה מתיר הוא:
<BR


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיז,ב משנה
pgu: קיז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  העור והרוטב והקיפה והאלל והעצמות והגידין והקרנים והטלפים מצטרפין לטמא טומאת אוכלין אבל לא טומאת נבלות כיוצא בו השוחט בהמה טמאה <לעובד כוכבים> {לנכרי} ומפרכסת מטמאה טומאת אוכלין אבל לא טומאת נבלות עד שתמות או עד שיתיז את ראשה ריבה לטמא טומאת אוכלין ממה שריבה לטמא טומאת נבלות ר' יהודה אומר האלל המכונס אם יש בו כזית במקום אחד חייב עליו


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנינא להא דת``ר שומרים לטומאה קלה ולא שומרים לטומאה חמורה שומרים לטומאה קלה מנלן דתנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> על כל זרע זרוע כדרך שבני אדם מוציאין לזריעה חטה בקליפתה ושעורה בקליפתה ועדשים בקליפתן ולא שומרים לטומאה חמורה מנלן דתנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> בנבלתה ולא בעור שאין עליו כזית בש


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיח,א גמרא
pgu: קיח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  יכול הנוגע כנגד בשר מאחוריו לא יהא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טמא</span></span> תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> יטמא מאי קאמר אמר רבא ואמרי לה כדי חסורי מיחסרא והכי קתני בנבלתה ולא בעור שאין עליו כזית בשר ועור משלימו לכזית יכול שאני מוציא אף עור שיש עליו כזית בשר הנוגע כנגד בשר מאחוריו יכול לא יהא טמא ואפילו מעשה יד נמי לא עביד תלמוד לומר יטמא תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כל שהוא יד</span> ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שומר</span> טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומטמא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואינו מצטרף</span> שומר ואע``פ שאינו יד טמא ומטמא ומצטרף <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא יד ולא שומר</span> לא טמא ולא מטמא ידות היכא כתיבי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי יותן מים על זרע ונפל מנבלתם עליו טמא הוא לכם לכם לכל שבצרכיכם לרבות את הידות וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה אשר היא לכם לכם לכל שבצרכיכם לרבות את הידות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יד להכניס ולהוציא</span> שומר להכניס ולהוציא לא צריך קרא ק``ו מיד אתי ומה יד שאינה מגינה מכנסת ומוציאה שומר לא כ``ש שומר דכתב רחמנא למה לי ש``מ לצרף <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואימא יד</span> להכניס ולא להוציא שומר להכניס ולהוציא אבל יד להוציא ושומר לצרף לא יד להכניס ולא להוציא לא מצית אמרת השתא עיולי מעיילא אפוקי מיבעיא ואימא יד להוציא ולא להכניס שומר להוציא ולהכניס אבל יד להכניס ושומר לצרף לא יד יתירא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> תנור וכירים יותץ וגו' לכם לכל שבצרכיכם לרבות את הידות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הי מינייהו מייתר</span> לכתוב רחמנא בזרעים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וליתו הנך</span> מינייהו מה לזרעים שכן טומאתן מרובה לכתוב רחמנא בתנור וליתי הנך מיניה מה לתנור שכן מטמא מאוירו לכתוב רחמנא בנבלה וליתי הנך מינה מה לנבלה שכן מטמאה אדם ומטמאה במשא וטומאה יוצאה מגופה חדא מחדא לא אתיא תיתי חדא מתרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הי תיתי</span> לא לכתוב רחמנא בזרעים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ותיתי מהנך</span> מה להנך שכן מטמאין שלא בהכשר תאמר בזרעים שאין מטמאין אלא בהכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אמר רב הונא בריה דרב יהושע</span> פירות שלא הוכשרו כתנור שלא נגמרה מלאכתו דמי אלא פריך הכי מה להנך שכן מטמאין שלא בנגיעה תאמר בזרעים שאין מטמאין אלא בנגיעה לא לכתוב רחמנא בתנור ותיתי מהנך מה להנך שכן אוכל לא לכתוב רחמנא בנבלה ותיתי מהנך <אין הכי נמי אלא> יד דנבלה למה לי אם אינו ענין ליד נבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>תנהו ענין ליד דעלמא</span> יד להכניס יד להוציא שומר לצרף ואכתי יד דנבלה אצטריך דאי לא כתב רחמנא בנבלה הוה אמינא דיו לבא מן הדין להיות כנדון מה הנך לא מטמא אדם אף נבלה לא מטמאה אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא יד דנבלה</span> מיצרך צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ושומר דנבלה</span> הוא דלא צריך למאי הלכתא כתביה רחמנא אי לאיצטרופי אמרת לא מצטרף ולהוציא קל וחומר מיד אתי אלא אם אין ענין לשומר דנבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>תנהו ענין ליד דנבלה</span> ואם אינו ענין ליד דנבלה תנהו ענין ליד דעלמא יד להוציא יד להכניס ושומר לצר


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואימא אם אינו ענין לשומר דנבלה תנהו ענין לשומר</span> דעלמא שומר להכניס ושומר לצרף אבל יד להכניס לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא מעיקרא כי כתיבא יד אהכנסה כתיבא</span> אלא שומר דנבלה למה לי לגופיה ולמאי אי לאצטרופי אמרת לא מצטרף אי להכניס ולהוציא ק``ו מיד אתיא מילתא דאתיא בקל וחומר טרח וכתב לה קרא אי הכי שומר דעלמא אימא לך להכניס ומלתא דאתי בקל וחומר טרח וכתב לה קרא היכא דאיכא למידרש דרשינן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רב חביבא אמר</span> שאני שומר דנבלה כיון דמעשה יד קא עביד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איד שדינן ליה</span> מתקיף לה רב יהודה בר ישמעאל הא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הפיטמא של רמון</span> מצטרפת והנץ שלו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אין מצטרף</span> ואמאי קרי כאן על כל זרע זרוע וליכא ותו הא דתנן העור והרוטב והקיפה וכו' מצטרף לטמא טומאת אוכלים מנלן אלא תלתא קראי כתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> על כל זרע זרוע אשר יזרע חד לשומר דזרעים וחד לשומר דאילנות אידך לשומר בשר וביצים ודגים אמר רב חייא בר אשי אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יש יד לטומאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואין יד להכשר</span> ור' יוחנן אמר יש יד לטומאה ולהכשר במאי קמיפלגי איבעית אימא סברא איבעית אימא קרא איבעית אימא קרא מר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקרא נדרש</span> לפניו ולא לפני פניו ומר סבר מקרא נדרש לפניו ולפני פניו איבעית אימא סברא מר סבר הכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תחלת טומאה הוא</span> ומר סבר הכשר לאו תחלת טומאה הוא תניא כוותיה דרבי יוחנן כשם שיש יד לטומאה כך יש יד להכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכשם שאין</span> מקבלין טומאה אלא לכשיתלשו כך אין מקבלין הכשר אלא עד שיתלשו אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אין יד לפחות מכזית</span> ואין שומר לפחות מכ<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פול</span> ורבי יוחנן אמר יש יד לפחות מכזית ויש שומר לפחות מכפול מיתיבי ב' עצמות ועליהן ב' חצאי זיתים והכניס ראשיהן ב' לבית והבית מאהיל עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הבית טמא</span> יהודה בן נקוסא אומר משום רבי יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היאך שני עצמות</span> מצטרפין לכזי


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיט,א גמרא
pgu: קיט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורב האי במאי אוקים לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אי ביד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קשיא רישא</span> אי בשומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קשיא סיפא</span></span> איבעית אימא בשומר איבעית אימא ביד איבעית אימא ביד והוא דאמר <כרבי יהודה> [כיהודה] בן נקוסא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואיבעית אימא בשומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והוא דאמר כתנא קמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ור' יוחנן</span> אמר כולה ביד והוא דאמר כת``ק ת``ש רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קולית</span> שיש עליה כזית בשר גוררת כולה לטומאה אחרים אומרים אפילו אין עליה אלא כפול גוררת כולה לטומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ורב האי במאי מוקים לה</span> אי ביד קשיא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי בשומר קשיא רישא</span> איבעית אימא ביד והוא דאמר כרבי יהודה ואיבעית אימא בשומר כאחרים ורבי יוחנן אמר כולה בשומר והוא דאמר כאחרים אחרים הא כפול קא אמרי איידי דקאמר תנא קמא שיעורא ק<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמרי אינהו נמי שיעור</span>א אמר רבא דיקא נמי דבשומר עסקינן דקתני קולית שמע מינה איתמר רבי חנינא אמר זהו שיעור ור' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אין זה שיעור</span> אין זה שיעור והא קתני כפול איידי דקאמר ת``ק שיעורא קאמרי אינהו נמי שיעורא ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רבי אלעזר בן עזריה מטהר</span> בשל פול <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומטמא בשל קטנית</span> מפני שרוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במשמישן</span> כדאמר רב אחא בריה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בקולחא</span> ומשום יד הכא נמי בקולחא ומשום יד ומאי במשמישן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בתשמישן</span> ת``ש דתנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> על כל זרע זרוע <אשר יזרע> כדרך שבני אדם מוציאין חטה בקליפתה ושעורה בקליפתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עדשים בקליפתן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בריה שאני</span> בעי רב אושעי


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קיט,ב גמרא
pgu: קיט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שני שומרין מהו שיצטרפו</span> היכי דמי אילימא בזה על גב זה ומי איכא שומר על גב שומר והתנן רבי יהודה אומר שלש קליפות בבצל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פנימית</span> בין שלמה בין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קדורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מצטרפת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמצעית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלמה מצטרפת</span> קדורה אין מצטרפת חיצונה בין כך ובין כך טהורה רב אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שומר אוכל שחלקו</span> קמיבעיא ליה כיון דהאי לא מגין אהאי והאי לא מגין אהאי לא מצטרפת או דלמא כיון דהאי מגין אדידיה והאי מגין אדידיה מצטרפין תא שמע רבי אלעזר בן עזריה מטהר בשל פול <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומטמא בשל קטנית</span> מפני שרוצה במשמישן אמר רב אחא בריה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בקולחא</span> ומשום יד ומאי במשמישן בתשמישן ת``ש דתנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> על כל זרע זרוע <אשר יזרע> כדרך שבני אדם מוציאין לזריעה חטה בקליפתה ושעורה בקליפתה ועדשים בקליפתן כדאמר רב אחא בריה דרבא בקולחא ומשום יד הכא נמי בשדרה ומשום שומר בשלמא עיליתא צריכי לתתיתא אלא תתיתא מאי צריכי לעיליתא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בחד דרא</span> ומי איכא כביצה אוכלין בחד דרא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חטי דשמעון בן שטח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>השתא דאתית להכי</span> חדא חטה נמי בחטי דשמעון בן שטח גופא שני עצמות ועליהן שני חצאי זיתים והכניס ראשיהן שנים לבית והבית מאהיל עליהן הבית טמא יהודה בן נקוסא אומר משום רבי יעקב היאך שני עצמות מצטרפין לכזית אמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא שנו אלא עצם דהוי יד אבל נימא</span> לא הויא יד ורבי יוחנן אמר אפילו נימא נמי הויא יד איתיביה ר' יוחנן לר``ל עור שיש עליו כזית בשר הנוגע <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בציב</span> היוצא ממנו ובשערה שכנגדו טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מאי לאו משום יד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא משום שומר</span> ומי איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שומר על גבי שומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חלחולי מחלחל</span> מתקיף לה רב אחא בר יעקב אלא מעתה תפילין היכי כתבינן הא בעינן כתיבה תמה וליכא אשתמיטתיה הא דאמרי במערבא כל נקב שהדיו עובר עליו אינו נקב ואיבעית אימא כוליה משום יד כדאמר רבי אלעא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מלאי</span> שבין המלאים הכא נמי בנימא שבין הנימין והיכא אתמר דר' אלעא אהא מלאי שבשבלים מיטמאין ומטמאין ואינן מצטרפין מלאי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>למאי חזי</span> אמר רבי אלעאי במלאי שבין המלאים לישנא אחרינא אמרי לה הכי נמי מסתברא דמשום שומר דאי סלקא דעתך משום יד נימא אחת למאי חזי כדאמר ר' אלעא במלאי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שבין המלאין</span> הכא נמי בנימא שבין הנימין והיכא איתמר דר' אלעאי אהא דתנן המלאי שבשבלים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מיטמאין ומטמאין ואין מצטרפין</span> מלאי למאי חזי אמר רבי אלעאי במלאי שבין המלאים ואיכא דמתני ל


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכ,א גמרא
pgu: קכ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמתניתין</span> העור והרוטב וה<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קיפה</span> וכו' מצטרפין לטמא טומאת אוכלין אמר ריש לקיש לא שנו אלא עצם דהוי שומר אבל נימא לא הויא שומר ור' יוחנן אמר אפילו נימא נמי הויא שומר א``ל ר``ל לר' יוחנן ומי איכא שומר על גבי שומר חלחולי מחלחל מתקיף לה רב אחא אלא מעתה תפילין היכי כתבינן הא בעינן כתיבה תמה וליכא אישתמיטתיה הא דאמרי במערבא כל נקב שהדיו עובר עליו אינו נקב איתיביה ר' יוחנן לריש לקיש עור שיש עליו כזית בשר הנוגע בציב היוצא ממנו ובשערה שכנגדו טמא מאי לאו משום שומר לא משום יד נימא אחת למאי חזיא כדאמר רבי אילעא במלאי שבין המלאין ה``נ בנימא שבין הנימין והיכא איתמר דרבי אילעא אהא דתנן המלאי שבשבלין מטמאין ומיטמאין ואין מצטרפין מלאי למאי חזיא אמר רבי אילעא במלאי שבין המלאין:  והרוטב:  מאי רוטב אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שומנא</span> א``ל אביי הוא עצמו יטמא טומאת אוכלין אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חלב דקריש</span> מאי איריא קריש כי לא קריש נמי דאמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ציר שעל גבי ירק</span> מצטרף לככותבת ביום הכפורים התם משום יתובי דעתא הוא בכל דהו מיתבא דעתיה הכא משום איצטרופי הוא אי קריש מצטרף אי לא קריש לא מצטרף:  והקיפה:  מאי קיפה אמר רבה פירמא א``ל אביי הוא עצמו יטמא טומאת אוכלין אלא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תבלין</span> תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הקפה</span> את הדם ואכלו או שהמחה את החלב וגמעו חייב בשלמא הקפה את הדם ואכלו כיון דאקפיה אחשובי אחשביה אלא המחה את החלב וגמעו אכילה כתיבא ביה והא לאו אכילה היא אמר ר``ל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> נפש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לרבות את השותה</span> תניא נמי גבי חמץ כה``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המחהו</span> וגמעו אם חמץ הוא ענוש כרת אם מצה היא אין אדם יוצא בה ידי חובתו בפסח בשלמא אם מצה היא אין אדם יוצא בה ידי חובתו בפסח<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl=''> דברים יז </span> לחם עוני אמר רחמנא והאי לאו לחם עוני הוא אלא אם חמץ הוא ענוש כרת אכילה כתיבא ביה אמר ריש לקיש אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> נפש לרבות את השותה ותניא נמי גבי נבלת עוף טהור כה``ג המחהו באור טמא בחמה טהור והוינן בה אכילה כתיב ביה אמר ריש לקיש אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> נפש לרבות את השותה אי הכי בחמה נמי בחמה איסרוחי מסרח וצריכי דאי כתב רחמנא חלב חמץ לא אתי מיניה שכן לא היתה לו שעת הכושר נבלה לא אתי מיניה שכן ענוש כרת ואי כתב רחמנא חמץ חלב לא אתי מיניה שכן לא הותר מכללו ונבלה לא אתיא מיניה שכן ענוש כרת ואי כתב רחמנא בנבלה הנך לא אתיא מינה שכן מטמאה חדא מחדא לא אתיא תיתי חדא מתרתי הי תיתי לא לכתוב רחמנא בנבלה ותיתי מהנך מה להנך שכן ענוש כרת לא לכתוב רחמנא בחמץ ותיתי מהנך מה להנך שכן לא היתה להן שעת הכושר לא לכתוב רחמנא בחלב ותיתי מהנך מה להנך שכן לא הותר מכללן תאמר בחלב שהותר מכללו ומאי ניהו אילימא חלב בהמה לגבוה נבלה נמי אשתראי מליקת עוף לגבוה ואלא חלב חיה להדיוט נבלה נמי אשתראי מליקה דחטאת העוף לכהנים לעולם חלב חיה להדיוט ודקא קשיא לך כהנים כהנים משלחן גבוה קא זכו והא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הטמאים</span> לאסור צירן ורוטבן וקיפה שלהן למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ליגמר</span> מהני צריכי דאי לא כתב רחמנא הוה אמינא דיו לבא מן הדין להיות כנדון מה התם עד דאיכא כזית אף הכא נמי עד דאיכא כזי


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכ,ב גמרא
pgu: קכ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וליכתוב רחמנא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שרצים</span> וליתו הנך וליגמרו מינייהו משום דאיכא למיפרך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מה לשרצים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שכן טומאתן</span> במשהו והא דתניא הטבל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>החדש</span> וההקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והשביעית</span> והכלאים כולן משקין היוצאין מהן כמותן מנלן וכי תימא ליגמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מהנך</span> מה להנך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכן איסור הבא מאליו</span> הוו תינח היכא דאיסור בא מאליו היכא דלאו איסור הבא מאליו מנלן גמרינן מ<span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכורים</span></span> ובכורים גופייהו מנלן דתני ר' יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פרי</span> פרי אתה מביא ואי אתה מביא משקה הביא ענבים ודרכן מנין תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0527' data-rgl=''> דברים כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תביא</span> איכא למיפרך מה לבכורים שכן טעונין קרייה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והנחה</span> אלא גמר מתרומה ותרומה גופה מנלן דאיתקש לבכורים דאמר מר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> ותרומת ידך אלו בכורים מה לתרומה שכן חייבין עליה מיתה וחומש אלא גמר מתרוייהו מתרומה ובכורים מה לתרומה ובכורים שכן חייבין עליהם מיתה וחומש אלא אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתרומה וחד מהנך</span> או מבכורים וחד מהנך והא דתנן דבש תמרים ויין תפוחים וחומץ <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>סיתווניות</span> ושאר מיני פירות של תרומה רבי אליעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מחייב קרן וחומש</span> ור' יהושע פוטר במאי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בדון מינה ומינה</span> ובדון מינה ואוקי באתרה קמיפלגי דר' אליעזר סבר דון מינה ומינה מה בכורים משקין היוצא מהן כמותן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אף תרומה נמי</span> משקין היוצא מהן כמותן ומינה מה בכורים אפי' שאר מינין אף תרומה נמי אפילו שאר מינין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ורבי יהושע סבר</span> דון מינה מה בכורים משקין היוצאין מהן כמותן אף תרומה משקין היוצאין מהן כמותן ואוקי באתרה מה משקין דקדשים בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תירוש ויצהר</span> אין מידי אחרינא לא אף משקין היוצאין מהן כמותן תירוש ויצהר אין מידי אחרינא לא והא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אין מביאין בכורים משקה</span> אלא היוצא מן הזיתים ומן הענבים מני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רבי יהושע היא דאמר</span></span> דון מינה ואוקי באתרה וגמר להו לבכורים מתרומה והא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין סופגין</span> את הארבעים משום ערלה אלא על היוצא מן הזיתים ומן הענבים מני רבי יהושע היא דאמר דון מינה ואוקי באתרה וגמר להו לבכורים מתרומ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכא,א גמרא
pgu: קכא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והדר מייתי לה לערלה פרי פרי מבכורים:  והאלל:  מאי אלל רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מרטקא</span> ור``ל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשר שפלטתו סכין</span> מיתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='2713' data-rgl=''> איוב יג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואולם אתם טופלי שקר</span> רופאי אליל כולכם בשלמא למאן דאמר מרטקא היינו דלאו בר רפואה הוא אלא למאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשר שפלטתו סכין בר רפואה הוא</span> באלל דקרא דכ``ע לא פליגי כי פליגי באלל דמתניתין ת``ש ר' יהודה אומר האלל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המכונס</span> אם יש כזית במקום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חייבין עליו</span> ואמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והוא שכנסו</span> בשלמא למ``ד בשר שפלטתו סכין היינו דכי איכא כזית מיחייב אלא למ``ד מרטקא כי איכא כזית מאי הוי עץ בעלמא הוא אליבא דר' יהודה לא פליגי כי פליגי אליבא דרבנן ר' יוחנן אמר מרטקא נמי מצטרף וריש לקיש אמר דוקא בשר שפלטתו סכין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל מרטקא לא מצטרף</span> האי בשר שפלטתו סכין היכי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי דחשיב עליה</span> אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>באנפי נפשיה</span> מיטמא ואי דלא חשיב עליה בטוליה בטליה רבי אבין ורבי מיישא חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקצתו חישב עליו</span> וחד אמר מקצתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פלטתו חיה</span> ומקצתו פלטתו סכין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תנן התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>החרטום</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צפרנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מיטמאין</span> ומטמאין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומצטרפין</span> חרטום עץ בעלמא הוא אמר רבי אלעזר בחרטום תחתון תחתון נמי עץ בעלמא הוא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תחתון של עליון</span> צפרנים אמר רבי אלעזר מקום המובלעים בבשר קרנים אמר רב פפא במקום שחותכין ויוצא מהן דם:  כיוצא בו השוחט בהמה:  אמר רבי אסי שונין ישראל בטמאה <ועובד כוכבים> {וגוי} בטהורה צריכין מחשבה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והכשר</span> מים ממקום אחר הכשר למה לי סופו לטמא טומאה חמורה וכל שסופו לטמא טומאה חמורה לא בעי הכשר דתני דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי יותן מים על זרע מה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>זרעים</span> שאין סופן לטמא טומאה חמורה צריכין הכשר אף כל שאין סופו לטמא טומאה חמורה צריך הכשר ותניא א``ר יוסי מפני מה אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נבלת עוף טהור צריכה מחשבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ואינה צריכה הכשר</span> מפנ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכא,ב גמרא
pgu: קכא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שסופה לטמא טומאה חמורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר חזקיה</span> הואיל ויכול לגוררה ולהעמידה על פחות מכזית א``ל ר' ירמיה לרבי זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומי אמר חזקיה הכי</span> והא איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שחט בה</span> שנים או רוב שנים ועדיין היא מפרכסת חזקיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינה לאברים</span> ר' יוחנן אמר ישנה לאברים חזקיה אמר אינה לאברים מתה היא רבי יוחנן אמר ישנה לאברים לאו מתה היא א``ל יצתה מכלל חיה ולכלל מתה לא באת גופא שחט בה שנים או רוב שנים ועדיין היא מפרכסת חזקיה אמר אינה לאברים ר' יוחנן אמר ישנה לאברים אמר ר' אלעזר נקוט להא דר' יוחנן בידך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דתני רב אושעיא כוותיה</span> דתני רב אושעיא ישראל ששחט בהמה טמאה <לעובד כוכבים> {לנכרי} שחט בה שנים או רוב שנים ומפרכסת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מטמאה טומאת אוכלין</span></span> אבל לא טומאת נבלות אבר הפורש ממנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כפורש מן החי</span> ובשר הפורש ממנה כבשר הפורש מן החי ואסור לבני נח ואפי' לאחר שתצא נפשה שחט בה אחד או רוב אחד אינה מטמאה טומאת אוכלין נחרה אין בה טומאה של כלום <ועובד כוכבים> {וגוי} ששחט בהמה טהורה לישראל ומפרכסת מטמאה טומאת אוכלין אבל לא טומאת נבלה אבר הפורש ממנה כפורש מן החי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ובשר הפורש ממנה כפורש מן החי</span> ואסור לבני נח ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אפילו לאחר שתצא נפשה</span> שחט בה אחד או רוב אחד אינה מטמאה טומאת אוכלין נחרה אין בה טומאה של כלום שחט <עובד כוכבים> {הגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>במקום שאין עושה אותה טרפה</span> ובא ישראל וגמרה כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שחט ישראל</span> בין במקום שעושה אותה טרפה ובין במקום שאין עושה אותה טרפה ובא <עובד כוכבים> {הגוי} וגמר שחיטתו פסולה הרוצה שיאכל מבהמה קודם שתצא נפשה חותך כזית בשר מבית שחיטתה ומולחו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יפה יפה</span> ומדיחו יפה יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וממתין לה עד שתצא נפשה</span> ואוכלו אחד <עובד כוכבים> {גוי} ואחד ישראל מותרין בו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מסייע ליה לרב אידי</span> בר אבין דאמר רב אידי בר אבין א``ר יצחק בר אשיין הרוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שיבריא</span> חותך כזית בשר מבית שחיטה ומולחו יפה יפה ומדיחו יפה יפה וממתין לה עד שתצא נפשה אחד <עובד כוכבים> {גוי} ואחד ישראל מותרים בו בעי ר' אלעזר שהה בה דרס בה מהו א``ל ההוא סבא הכי א``ר יוחנן צריכה הכשר שחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כבהמה טהורה</span> הכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>למאי</span> אמר רב שמואל בר יצחק בדיקת סכין בעא מיניה רבי זירא מרב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מהו שתציל על הבלועין שבתוכה</span> א``ל מטמאה טומאת אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומצלת</span> א``ל אינה מטמאה טומאת נבלות ולא תציל אמר אביי אינה מצלת על הבלועים שבתוכה דהא מטמאה טומאת אוכלין והרובעה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>חייב</span> דהא אינה מטמאה טומאת נבלה:  רבי יהודה אומר האלל [וכו']:  אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>והוא שכנסו</span> ואמר רב הונא שני חצאי זיתים שישנן על גבי העור העור מבטל


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אליבא דמאן אי אליבא דר' ישמעאל האמר לא מבטל עור ואי אליבא דר``ע פשיטא האמר מבטל עור <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לעולם אליבא דרבי ישמעאל</span> וכי אמר רבי ישמעאל לא מבטל עור ה``מ שפלטתו חיה אבל פלטתו סכין בטיל ת``ש ר' יהודה אומר האלל המכונס אם יש כזית במקום אחד חייבין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רב הונא</span></span> והוא שכנסו</span> אי אמרת בשלמא פלטתו סכין לרבי ישמעאל נמי לא בטיל רב הונא דאמר כרבי ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא אי אמרת פלטתו סכין</span> לר' ישמעאל בטיל רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאמר כמאן</span> אלא לעולם פלטתו סכין לר' ישמעאל לא בטיל ורב הונא דאמר כר``ע פשיטא מהו דתימא כי קאמר ר``ע ה``מ פלטתו סכין אבל פלטתו חיה לא בטיל קמ``ל טעמא דר``ע מפני שהעור מבטלן ל``ש פלט חיה ול``ש פלט סכין כדקתני סיפא מפני מה ר``ע מטהר בעור מפני שהעור מבטלן


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכב,א משנה
pgu: קכב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלו שעורותיהן</span> כבשרן עור האדם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ועור חזיר של ישוב</span> ר' יהודה אומר אף עור חזיר הבר ועור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חטרת</span> של <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גמל הרכה</span> ועור הראש של <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עגל הרך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ועור הפרסות</span> ועור <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בית הבושת</span> ועור השליל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ועור של תחת האליה</span> ועור <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>האנקה</span> והכח ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הלטאה</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חומט</span> ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הלטאה כחולדה</span> וכולן שעבדן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>או שהילך בהן</span> כדי עבודה טהורין חוץ מעור האדם ר' יוחנן בן נורי אומר שמונה שרצים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>יש להן עורות</span>


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר עולא דבר תורה עור אדם טהור ומה טעם אמרו טמא גזירה שמא יעשה אדם עורות אביו ואמו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שטיחין</span> ואיכא דמתני לה אסיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וכולן שעיבדן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>או שהילך בהן</span> כדי עבודה טהורין חוץ מעור אדם אמר עולא דבר תורה עור אדם שעבדו טהור ומה טעם אמרו טמא גזירה שמא יעשה אדם עורות אביו ואמו שטיחין <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מאן דמתני לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ארישא</span> כ``ש אסיפא ומאן דמתני אסיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אבל ארישא</span> טומאה דאורייתא:  ועור חזיר [וכו']:  במאי קמיפלגי מר סבר האי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אשון</span> והאי רכיך ומר סבר האי נמי רכיך:  עור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חטרת</span> של <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גמל הרכה</span>:  וכמה גמל הרכה אמר עולא א``ר יהושע בן לוי כל זמן <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>שלא טענה</span> בעי ר' ירמיה הגיע זמנה לטעון ולא טענה מהו בעי אביי לא הגיע זמנה לטעון וטענה מהו תיקו יתיב ר``ל וקמיבעיא ליה כמה גמל הרכה א``ל רבי ישמעאל בר אבא הכי א``ר יהושע בן לוי כל זמן שלא טענה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>תיב לקבלי</span> יתיב רבי זירא וקמיבעיא ליה כמה גמל הרכה א``ל רבין בר חיננא הכי אמר עולא א``ר יהושע בן לוי כל זמן שלא טענה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>הוה קתני לה</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>חדא הויא לך אמרת</span> תא חזי מה בין תקיפי ארעא דישראל לחסידי דבבל:  ועור הראש וכו':  וכמה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עגל הרך</span> עולא אמר בן שנתו ר' יוחנן אמר כל זמן שיונק איבעיא להו היכי קאמר עולא בן שנתו והוא שיונ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכב,ב גמרא
pgu: קכב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואמר ליה ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כל זמן</span> שיונק או דלמא עולא בן שנתו קאמר בין יונק ובין שאינו יונק ואמר ליה ר' יוחנן בן שנתו והוא שיונק ת``ש ר' יוחנן אמר כל זמן שיונק ואם איתא והוא שיונק מיבעי ליה ש``מ בעא מיניה ריש לקיש מר' יוחנן עור הראש של עגל הרך מהו שיטמא אמר ליה אינו מטמא אמר ליה לימדתנו רבינו אלו שעורותיהן כבשרן ועור הראש של עגל הרך א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אל תקניטני</span> בלשון יחיד אני שונה אותה דתניא השוחט את העולה להקטיר כזית מעור שתחת האליה חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וחייבין עליו כרת</span> אלעזר בן יהודה איש אבלום אומר משום ר' יעקב וכן היה ר' שמעון בן יהודה איש כפר עיכום אומר משום רבי שמעון אחד עור פרסות ואחד עור הראש של עגל הרך ואחד עור של תחת האליה וכל שמנו חכמים גבי טומאה שעורותיהן כבשרן להביא עור של בית הבושת חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פיגול וחייבין עליו כרת:  ועור בית הפרסות:  מאי בית הפרסות רב אמר בית הפרסות ממש רבי חנינא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רכובה הנמכרת עם הראש</span>:  ועור האנקה:  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הטמאים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לרבות עורות</span>יהן כבשרן יכול אפי' כולן ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> אלה והא אלה אכולהו כתיבי אמר רב למינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הפסיק הענין</span> וליחשוב נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תנשמת</span> אמר רב שמואל בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רב תנא הוא ותני תנשמת</span> והא תנא דידן לא תני תנשמת אמר רב ששת בריה דרב אידי תנא דידן סבר לה כר' יהודה דאזיל בתר גישתא ובגישתא דהלטאה קמיפלגי:  וכולן שעיבדן [וכו']:  הילך אין לא הילך לא והא תני ר' חייא אוזן חמור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ש<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טלאה</span></span> לקופתו טהורה טלאה אע``ג דלא הילך לא טלאה הילך אין לא הילך לא כמה כדי עבוד אמר רב הונא אמר רבי ינאי ארבעת מילין <רבי אבהו משום דריש לקיש אמר> [אמר ר' אבהו אמר ר``ל] לגבל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולתפלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולנטילת ידים</span> ארבעת מילין אמר רב נחמן בר יצח


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכג,א גמרא
pgu: קכג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איבו אמרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וארבעי אמר בה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חדא</span> מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עבודה</span> א``ר יוסי בר' חנינא לא שנו אלא לפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל</span> לאחריו אפילו מיל אחד אינו חוזר רב אחא בר יעקב אמר ומינה מיל הוא דאינו חוזר הא פחות ממיל חוזר:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליגיון</span> העובר ממקום למקום ונכנס לבית הבית טמא שאין לך כל ליגיון וליגיון שאין לו כמה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קרקפלין</span> ואל תתמה שהרי קרקפלו של ר' ישמעאל מונח בראש מלכים


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכג,א משנה
pgu: קכג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>המפשיט בבהמה ובחיה בטהורה</span> ובטמאה בדקה ובגסה לשטיח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כדי אחיזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולחמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עד שיפשיט את החזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>המרגיל</span> כולו חבור לטומאה ליטמא ולטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עור שעל הצואר</span> רבי יוחנן בן נורי אומר אינו חבור וחכ``א חבור עד שיפשיט את כולו


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכג,א גמרא
pgu: קכג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מכאן ואילך</span> מאי אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>טהור המופשט</span> רבי אסי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>טפח</span> הסמוך לבשר טמא מיתיבי המפשיט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כשיעור הזה</span> מכאן ואילך הנוגע במופשט טהור מאי לאו אפי' בטפח הסמוך לבשר לא לבד מטפח הסמוך לבשר תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בעור שכנגד הבשר</span> טמא עור שכנגד הבשר טמא הא בטפח הסמוך לבשר טהור תנא כל טפח הסמוך לבשר עור שכנגד הבשר קרי ליה ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>המפשיט בבהמה ובחיה בטהורה</span> ובטמאה בדקה ובגסה לשטיח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כדי אחיזה</span> וטפח הסמוך לבשר טהור הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בטפח ראשון</span> תנא כמה כדי אחיזה טפח והא תניא טפחיים אמר אביי טפח כפול תניא נמי הכי כמה כדי אחיזה טפח כפול תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טלית שהתחיל בה לקורעה</span> כיון שנקרע רובה שוב אינו חבור וטהורה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא שנו אלא בטלית טבולת יום</span> דמיגו דלא חס עלה ואטבלה לא חייס עלה וקרע לה רובה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל</span> טלית שאינה טבולת יום לא גזרה דלמא לא אתי למיקרעה רובה אמר רבה שתי תשובות בדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חדא</span> שמא יאמרו טבילה בת יומא עולה ועו


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכג,ב גמרא
pgu: קכג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  עולת העוף לרבי אלעזר בר' שמעון ליגזר דילמא לא אתי למעבד רוב שנים א``ל רב יוסף דקא אמרת גזירה שמא יאמרו טבילה בת יומא עולה קרעה מוכיח עליה ודקא אמרת עולת העוף לר' אלעזר בר' שמעון ליגזר כהנים זריזים הן תא שמע המפשיט בבהמה ובחיה בטמאה ובטהורה בדקה ובגסה לשטיח כדי אחיזה הא יתר מכדי אחיזה טהור אמאי ליגזר דילמא לא אתי למעבד אלא כדי אחיזה וקא נגע בטומאה וקא מטהרינן ליה אי בטומאה דאורייתא הכי נמי הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בטומאה דרבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תינח טמא בטהורה טהור בטמאה טומאה דאורייתא היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בטרפה</span> טרפה בת טמויי היא אין כדאבוה דשמואל דאמר אבוה דשמואל טרפה ששחטה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מטמאה במוקדשין</span> ת``ש רבי דוסתאי בן יהודה משום ר``ש אומר המפשיט ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שרצים</span> חבור עד שיפשיט את <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כולו</span> הא בגמל אינו חבור <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא תימא הא בגמל</span> אינו חבור אלא אימא בעור שעל הצואר אינו חבור <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ור' יוחנן בן נורי היא</span> אמר רב הונא משום ר``ש בר' יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא שנו</span> אלא שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שייר</span> בה כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מעפורת</span> אבל שייר בה כדי מעפורת חבור אמר ריש לקיש לא שנו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא טלית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל עור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חלים</span></span> ורבי יוחנן אמר אפי' עור נמי לא חלים איתיביה רבי יוחנן לריש לקיש עור טמא מדרס חישב עליו לרצועות וסנדלים כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שנתן בו איזמל</span> טהור דברי רבי יהודה וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עד שימעיטנו</span> מחמשה טפחים כי ממעיט ליה מיהא טהור אמאי לימא חלים כי קאמרי דחלים היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דקא צרי ליה להדיא</span> הב``ע במקצע ובא לו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דרך סביבותיו</span> מתיב ר' ירמיה המפשיט בבהמה ובחיה בטהורה ובטמאה בדקה ובגסה לשטיח כדי אחיזה הא יתר מכדי אחיזה טהור ואמאי לימא חלים תרגמה ר' אבין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ראשון ראשון</span> עושה ניפול מתיב רב יוסף עור שעל הצואר רבי יוחנן בן נורי אומר אינו חבור אמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הא חלים וקאי</span> אמר ליה אביי אימא סיפא וחכ``א חבור <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא אמר אביי</span> בשומר העשוי לנתק מאליו קא מיפלגי מר סבר הוי שומר ומר סבר לא הוי שומר מתיב רבי ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>תנור</span> שנטמא כיצד מטהרין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>חולקו לשלשה</span> וגורר את הטפיל


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכד,א גמרא
pgu: קכד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד שיהא בארץ</span> רבי מאיר אומר אינו צריך לא לגרור את הטפילה ולא עד שיהא בארץ אלא ממעטו מבפנים מארבע טפחים כי ממעט לה מד' מיהא טהור אמאי לימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הא חלים וקאי</span> אמר ליה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואימא מדרבנן</span> גורר את הטפילה עד שיהא בארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא אמר רבא</span> הכי קאמר תנור שנ<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>טמא</span> כיצד מטהרין אותו דברי הכל חולקו לשלשה וגורר את הטפילה עד שיהא בארץ והרוצה שלא יבא תנורו לידי טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כיצד הוא עושה</span> חולקו לשלשה וגורר את הטפילה עד שיהא בארץ רבי מאיר אומר אינו צריך לא לגרור את הטפילה ולא עד שיהא בארץ אלא ממעטו מבפנים מארבע טפחים אמר מר חולקו לשלשה ורמינהו תנור תחלתו ארבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ושיריו</span> ארבעה דברי רבי מאיר וחכמים אומרים במה דברים אמורים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בגדול</span> אבל בקטן תחלתו כל שהוא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שתגמר מלאכתו</span> שיריו ברובו וכמה כל שהוא אמרי דבי רבי ינאי טפח שכן עושים תנורים בנות טפח טעמא דאיכא שיריו ד' הא ליכא שיריו ד' טהור אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דצלקיה מצלק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דעבדיה גיסטרא</span> אמר מר שיריו ברובו רובו דטפח למאי הוי אמר אביי שירי גדול ברובו והאמרי רבנן ארבעה לא קשיא הא בתנורא בר תשעה הא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בתנורא בר שבעה</span> ל``א אמרי לה אמר רב הונא משום רבי ישמעאל ברבי יוסי ואפילו שייר בה כדי מעפורת אמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לא שנו</span></span> אלא טלית <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל עור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חשיב</span> ורבי יוחנן אמר אפילו עור נמי לא חשיב איתיביה רבי יוחנן לריש לקיש עור טמא מדרס חישב עליו לרצועה וסנדלין כיון שנתן בו איזמל טהור דברי רבי יהודה וחכמים אומרים עד שימעיטנו מחמשה טפחים כי ממעט מיהא טהור אמאי לימא חשיב הכא במאי עסקינן דקא בעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למושב זב</span>


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכד,א משנה
pgu: קכד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עור שיש עליו כזית בשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הנוגע ב<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ציב</span> היוצא ממנו</span> ובשערה שכנגדו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>טמא</span> היו עליו כשני חצאי זיתים <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מטמא במשא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולא במגע</span> דברי רבי ישמעאל רבי עקיבא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לא במגע ולא במשא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ומודה רבי עקיבא</span> בשני חצאי זיתים שתחבן בקיסם והסיטן שהוא טמא ומפני מה רבי עקיבא מטהר בעור מפני שהעור מבטלן


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכד,א גמרא
pgu: קכד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר עולא אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לא שנו</span></span> אלא פלטתו חיה אבל פלטתו סכין בטיל אמר ליה רב נחמן לעולא אמר רבי יוחנן אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>כתרטא</span> אמר ליה אין ואפילו כנפיא א``ל אין א``ל האלהים אם אמר לי רבי יוחנן מפומיה לא צייתנא ליה כי סליק רב אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אשכחיה</span> ליה לרבי אמי אמרה לשמעתיה קמיה הכי אמר עולא והכי אהדר ליה רב נחמן א``ל ומשום דרב נחמן חתניה דבי נשיאה הוא מזלזל בשמעתיה דר' יוחנן זמנין אשכחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>דיתיב וקאמר</span> לה אסיפא היו עליו שני חצאי זיתים מ<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>טמא</span>ים במשא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולא במגע</span> דברי ר' ישמעאל ר``ע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לא במגע ולא במשא</span> א``ר יוחנן לא שנו אלא פלטתו חיה אבל פלטתו סכין בטיל א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>מר אסיפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'><span class='tlm-rsh' data-nro='39'>מתני לה</span></span> א``ל אין ואלא עולא ארישא אמרה ניהליכו א``ל אין א``ל האלהים אי אמר לי יהושע בן נון משמיה לא צייתנא ליה כי אתא רבין וכל נחותי אמרוה ארישא <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>ואלא קשיא</span> כדאמר רב פפ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכד,ב גמרא
pgu: קכד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מרודד</span></span> הכא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>במרודד</span>:  היו עליו:  אמר בר פדא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא שנו</span> אלא מאחריו אבל מלפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יש נוגע וחוזר ונוגע</span> ורבי יוחנן אמר אין נוגע וחוזר ונוגע ואזדא רבי יוחנן לטעמיה דאמר רבי יוחנן רבי ישמעאל ורבי דוסא בן הרכינס אמרו דבר אחד רבי ישמעאל הא דאמרן רבי דוסא בן הרכינס דתנן כל המטמאין באהל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שנחלקו</span> והכניסן לתוך הבית ר' דוסא בן הרכינס <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מטהר</span> וחכמים מטמאים לאו אמר רבי דוסא בן הרכינס התם אין מאהיל וחוזר ומאהיל הכא נמי אין נוגע וחוזר ונוגע ומדרבי דוסא בן הרכינס כרבי ישמעאל רבנן כרבי עקיבא והא ר' עקיבא טהורי קא מטהר עד כאן לא קא מטהר רבי עקיבא אלא בעור אבל בעלמא מטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כדקתני סיפא</span> ומודה רבי עקיבא בב' חצאי זיתים שתחבן בקיסם והסיטן שהוא טמא ומפני מה ר``ע מטהר בעור מפני שהעור מבטלן מתיב רב עוקבא בר חמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> בנבלתם ולא בעור שיש עליו ב' חצאי זיתים יכול אף במשא ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> והנושא יטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דברי רבי ישמעאל</span> רבי עקיבא אומר הנוגע והנושא את שבא לכלל מגע בא לכלל משא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא בא לכלל מגע</span> לא בא לכלל משא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואם איתא</span> הרי בא לכלל מגע מלפניו אמר רבא הכי קאמר את שבא לכלל מגע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בכל צד</span> בא לכלל משא לא בא לכלל מגע בכל צד לא בא לכלל משא בעא מיניה רב אויא סבא מרבה בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קולית סתומה</span> לרבי ישמעאל מהו שתטמא אית ליה לר' ישמעאל את שבא לכלל מגע בא לכלל משא לא בא לכלל מגע לא בא לכלל משא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>היינו טעמא</span> משום דבא לכלל מגע מלפניו או דלמא לית ליה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עורבא פרח</span> א``ל רבא בריה ולאו היינו רב אויא סבא מפומבדיתא דמשבח לן מר בגויה דגברא רבה הוא א``ל אני היום<span class='tlm-sfr' data-chp='3002' data-rgl=''> שיר השירים ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>סמכוני באשישות</span> ובעא מינאי מילתא דבעי טעמא אמר עולא שני חצאי זיתים שתחבן בקיסם אפי' מוליך ומביא כל היום כולו טהור מ``ט כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> ונשא וקרינן נושא בעינן נושא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'><span class='tlm-rsh' data-nro='28'>והוא דנישא</span></span> בבת אחת תנן היו עליו שני חצאי זיתים מטמאין במשא ולא במגע דברי ר' ישמעאל אמאי והא לאו נישא הוא א``ר פפא במרודד ת``ש מודה ר``ע בשני חצאי זיתים שתחבן בקיסם והסיטן שהוא טמא אמאי והא לאו נישא הוא ה``נ במרודד כתנאי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אחד הנוגע</span> ואחד המסיט ר' אליעזר אומר אף הנושא אטו נושא לאו מסיט הוא אלא לאו הכי קאמר אחד הנוגע ואחד המסיט בלא נישא ואתא ר' אליעזר למימר והוא דנישא ומאי אף אימא והוא דנישא


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכה,א משנה
pgu: קכה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  וקולית המוקדשין הנוגע בהן בין סתומים בין נקובים טמא קולית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נבלה</span> וקולית השרץ הנוגע בהם סתומים טהורים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נקובים כל שהוא</span> מטמא במגע מנין שאף במשא ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> הנוגע והנושא את שבא לכלל מגע בא לכלל משא לא בא לכלל מגע לא בא לכלל משא


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכה,א גמרא
pgu: קכה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  נוגע אין אבל מאהיל לא היכי דמי אי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דאיכא כזית</span> בשר באהל נמי ליטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דליכא כזית</span> בשר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואי</span> דאיכא כזית מוח מבפנים טומאה בוקעת ועולה</span> באהל נמי ליטמא דליכא כזית מוח בפנים ואי מוח מבפנים מעלה ארוכה מבחוץ אבר מעליא היא באהל נמי ליטמא אמר רב יהודה בריה דרבי חייא זאת אומרת מוח בפנים אינו מעלה ארוכה מבחוץ במאי אוקימתא דליכא כזית אי הכי במוקדשים אמאי מטמא ותו קולית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נבלה</span> וקולית השרץ כי ניקבו אמאי מטמאו הא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רישא</span></span> דליכא כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>סיפא</span> דאיכא כזית ומאי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מילי מילי</span> קא משמע לן רישא קמ``ל דמוח מבפנים אינו מעלה ארוכה מבחוץ מוקדשין מאי קמ``ל שימוש נותר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מילתא היא</span> דאמר מרי בר אבוה אמר רבי יצחק עצמות קדשים ששימשו נותר מטמאין את הידים הואיל ונעשה בסיס לדבר האסור נבלה אע``ג דאיכא כזית ניקבה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא ניקבה לא</span> אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לעולם</span> מוח מבפנים מעלה ארוכה מבחוץ והכא במאי עסקינן בששפה וכדרבי אלעזר דא``ר אלעזר קולית ששפה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לארכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טמאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לרחבה</span> טהורה וסימניך דיקלא ורבי יוחנן אמר לעולם דאיכא כזית ומוח מבפנים מעלה ארוכה מבחוץ ומאי נוגע דקתני מאהיל ואי מוח מבפנים מעלה ארוכה מבחוץ קולית נבלה וקולית השרץ כי לא נקבו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמאי טהורים</span> אמר רבי בנימין בר גידל אמר ר' יוחנן הכא במאי עסקינן כגון דאיכא כזית מוח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>המתקשקש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>גבי מת</span> טומאה בוקעת ועולה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נבלה כיון דמתקשקש הוא</span> ניקבה אין לא ניקבה לא א``ר אבין ואיתימא ר' יוסי בר אבין <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אף אנן נמי תנינא</span> הנוגע בכחצי זית ומאהיל על חצי זית או חצי זית מאהיל עליו טמא אי אמרת בשלמא חד שמא הוא משו``ה מצטרף אלא אי אמרת תרי שמי נינהו מי מצטרף והתנן זה הכלל כל שהוא משם אחד מצטרף וטמא משני שמות טהור אלא מאי חד שמא הוא אימא סיפא אב


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכה,ב גמרא
pgu: קכה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הנוגע בכחצי זית <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודבר אחר מאהיל עליו ועל כחצי זית</span> טהור ואי חד שמא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמאי טהור</span> אלא קשיא רישא אמר רבי זירא בטומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רצוצה</span> בין ב' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מגדלים</span> עסקינן ואין ביניהן פותח טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דכולה נגיעה היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומאן תנא</span> דקרי לאהל נוגע ר' יוסי היא דתניא ר' יוסי אומר מלא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תרווד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רקב</span> מטמא במגע ובמשא ובאהל בשלמא במשא ובאהל הא קא טעין ליה לכוליה והא קא מאהיל אכוליה אלא נוגע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא לא נגע בכוליה</span> אלא לאו ש``מ מאי נוגע מאהיל והא קתני נוגע והא קתני מאהיל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמר אביי</span> למטה מטפח אהל נגיעה למעלה מטפח אהל גרידא רבא אמר אפילו למעלה מטפח נמי אהל נגיעה הוא והיכי דמי אהל גרידא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בהמשכה</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מנא אמינא לה</span> דתנן ר' יוסי אומר חבילי מטה וסריגי חלונות חוצצין בין הבית לעלייה שלא להכניס טומאה לצד שני פרסן על פני המת באויר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הנוגע כנגד הנקב טמא</span> שלא כנגד הנקב טהור ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אילימא</span> למטה מטפח שלא כנגד הנקב אמאי טהור מת בכסותו הוא ומת בכסותו מטמא אלא לאו למעלה מטפח וקא קרי ליה נוגע אמר אביי לעולם למטה מטפח ודקאמרת מת בכסותו הוא מת בכסותו מבטל ליה האי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא מבטל ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ותהוי כטומאה טמונה</span> בוקעת ועולה קסבר רבי יוסי טומאה טמונה אינה בוקעת ומנא תימרא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תיבת</span> המגדל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שיש בה</span> פותח טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואין ביציאתה</span> פותח טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>טומאה בתוכה הבית טמא</span> טומאה בבית <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מה שבתוכה טהור</span> מפני שדרך טומאה לצאת ואין דרך טומאה ליכנס ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>רבי יוסי מטהר</span> מפני שיכול הוא להוציאה לחצאין או לשורפה במקומה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>וקתני סיפא העמידה בפתח</span> ופתחה לחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>טומאה בתוכה הבית טהור</span> טומאה בבית מה שבתוכה טהו


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכו,א גמרא
pgu: קכו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ותני עלה רבי יוסי מטהר אהייא אילימא אסיפא ת``ק נמי טהורי קא מטהר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא</span> דקאמר ת``ק טומאה בתוכה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הבית טמא</span></span> אי משום דדרך טומאה לצאת ואי משום דטומאה טמונה בוקעת וקא``ל רבי יוסי דקאמרת דרך טומאה לצאת יכול הוא להוציאה לחצאין או לשורפה במקומה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ודקאמרת</span></span> טומאה טמונה בוקעת טומאה טמונה אינה בוקעת ורמי דר' יוסי אדר' יוסי דתנן הכלב שאכל בשר מת ומת הכלב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומוטל על האסקופה</span> ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אם יש בצוארו פותח טפח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מביא את הטומאה</span> ואם לאו אינו מביא את הטומאה ר' יוסי אומר רואין מכנגד ה<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שקוף</span> ולפנים הבית טמא מכנגד השקוף ולחוץ הבית טהור רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פיו לפנים</span> הבית טהור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פיו לחוץ</span> הבית טמא מפני שטומאה יוצאה דרך שוליו רבי יהודה בן בתירא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בין כך ובין כך</span> הבית טמא מאי לאו אאין בצוארו פותח טפח קאי רבי יוסי וש``מ טומאה טמונה בוקעת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמר רבא</span> רואין את חלל הטומאה קתני ורבי יוסי בתרתי פליג וקא``ל לר' מאיר דקאמרת כי יש בצוארו פותח טפח מביא את הטומאה אנן בתר חללה אזלינן ודקא אמרת <הבית כולו> [על האסקופה כולה] טמא מכנגד השקוף ולפנים הבית טמא מכנגד השקוף ולחוץ הבית טהור רב אחא בריה דרבא מתני לה בהדיא רבי יוסי אומר רואין את חלל הטומאה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מאן תנא</span> דפליג עליה רבי שמעון הוא דתניא ר``ש אומ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכו,ב גמרא
pgu: קכו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שלש טומאות פורשות מן המת שתים בכל אחת ושלישית אין בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואלו הן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מלא תרווד רקב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עצם כשעורה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>גולל ודופק</span></span> מלא תרווד רקב מטמא במשא ובאהל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואינו מטמא במגע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והיכן מגעו</span> עם אחת מהן עצם כשעורה מטמא במשא ובמגע ואינו מטמא באהל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והיכן אהלו</span> עם אחת מהן גולל ודופק מטמא במגע ובאהל ואינו מטמא במשא והיכן משאו עם אחד מהן:  קולית נבלה וקולית השרץ וכו':  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> בנבלתה ולא בקולית סתומה יכול אפילו ניקבה ת``ל הנוגע יטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>את שאפשר ליגע טמא</span> ואת שאי אפשר ליגע טהור א``ל רבי זירא לאביי אלא מעתה בהמה בעורה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא תטמא</span> פוק חזי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כמה נקבים יש בה</span> א``ל רב פפא לרבא אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כוליא</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חלב</span>ה לא תטמא תא חזי כמה חוטין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נמשכין הימנה</span> בעי רב אושעיא חישב עליה לנוקבה ולא ניקבה מהו מחוסר נקיבה כמחוסר מעשה דמי או לא הדר פשטה מחוסר נקיבה לאו כמחוסר מעשה דמי


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכו,ב משנה
pgu: קכו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ביצת השרץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>המרוקמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טהורה</span> ניקבה כל שהוא טמא עכבר שחציו בשר וחציו אדמה הנוגע בבשר טמא באדמה טהור רבי יהודה אומר אף הנוגע באדמה שכנגד הבשר טמא


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכו,ב גמרא
pgu: קכו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הטמאים</span> לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ביצת השרץ</span> וקולית השרץ יכול אפי' לא ריקמה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> השרץ מה שרץ שרקם אף ביצת השרץ שרקמה יכול אפי' לא ניקבו ת``ל הנוגע יטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>את שאפשר ליגע טמא</span> ואת שאי אפשר ליגע טהור וכמה נקיבתה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כחוט השערה</span> שאפשר ליגע כחוט השערה:  עכבר שחציו [וכו']:  אמר רבי יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והוא שהשריץ</span> על פני כולו איכא דמתני לה אסיפא רבי יהודה אומר אף הנוגע באדמה שכנגד בשר טמא אמר ר' יהושע בן לוי והוא שהשריץ על פני כולו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מאן דמתני לה</span> ארישא כל שכן אסיפא ומאן דמתני לה אסיפא אבל רישא אע``ג דלא השריץ ת``ר מתוך שנאמר עכבר שומע אני אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>עכבר שבים</span> ששמו עכבר <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ודין הוא</span> טימא בחולדה וטימא בעכבר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מה חולדה מין הגדל על הארץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אף עכבר</span> מין הגדל על הארץ או כלך לדרך זו טימא בחולדה וטימא בעכבר מה חולדה כל ששמה חולדה אף עכבר כל ששמו עכבר אפי' עכבר שבים ששמו עכבר ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> על הארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אי על הארץ יכול על הארץ יטמא</span> ירד לים לא יטמ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכז,א גמרא
pgu: קכז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> השורץ כל מקום ששורץ <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>או אינו</span> אלא השורץ <יכול> כל המשריץ יטמא שאין משריץ לא יטמא אוציא עכבר שחציו בשר וחציו אדמה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שאין פרה ורבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ודין הוא</span> טימא בחולדה וטימא בעכבר מה חולדה כל ששמה חולדה אף עכבר כל ששמו עכבר אביא עכבר שחציו בשר וחציו אדמה או כלך לדרך זו מה חולדה פרה ורבה אף עכבר פרה ורבה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בשרץ</span> אמר ליה ההוא מדרבנן לרבא אימא בשרץ לאתויי עכבר שחציו בשר וחציו אדמה השורץ כל שהוא שורץ ואפילו עכבר שבים ואי משום על הארץ על הארץ יטמא ירד לים לא יטמא אמר ליה ומאחר דשויתיה לים מקום טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה לי</span> הכא מה לי הכא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>האי על הארץ מיבעי ליה להוציא ספק טומאה צפה</span> דא``ר יצחק בר אבדימי על הארץ להוציא ספק טומאה צפה תרתי על הארץ כתיבי ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> הצב למינהו להביא ה<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ערוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וכן הנפילים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וסלמנדרא</span> וכשהיה ר``ע מגיע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לפסוק זה</span> אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='26A4' data-rgl=''> תהילים קד </span> מה רבו מעשיך ה' יש לך בריות גדלות בים ויש לך בריות גדלות ביבשה שבים אילמלי עולות ביבשה מיד מתות שביבשה אילמלי יורדות לים מיד מתות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יש לך בריות גדלות באור</span> ויש לך בריות גדלות באויר שבאור אילמלי עולות לאויר מיד מתות שבאויר אילמלי יורדות לאור מיד מתות מה רבו מעשיך ה' תנו רבנן כל שיש ביבשה יש בים חוץ מן החולדה אמר ר' זירא מאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='2649' data-rgl=''> תהילים מט </span> האזינו כל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יושבי חלד</span> אמר רב הונא בריה דרב יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ביברי דנרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינן מן הישוב</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בשמתא נרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תרביה משכיה ואליתיה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='1122' data-rgl=''> ירמיהו כב </span> ארץ ארץ ארץ שמעי דבר ה' אמר רב פפא לא אבה נרש שמוע דבר ה' אמר רב גידל אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נרשאה נשקיך מני ככיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נהר פקודאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לוייך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מגלימא שפירא דחזי עלך</span> פומבדיתאה לוייך <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אשני אושפיזך</span> אמר רב הונא בר תורתא פעם אחת הלכתי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לוועד</span> וראיתי נחש שהוא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כרוך על הצב</span> לימים <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>יצא ערוד מביניהם</span> וכשבאתי לפני ר' שמעון החסיד אמר לי אמר הקב``ה הם הביאו בריה שלא בראתי בעולמי אף אני אביא עליהם בריה שלא בראתי בעולמי והאמר מר כל שתשמישן <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ועיבורן</span> שוה יולדין <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ומגדלין</span> זה מזה וכל שאין תשמישן ועיבורן שוה אין יולדין ומגדלין זה מזה אמר רב נס בתוך נס האי פורענותא הוא מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>נס בתוך נס לפורענות</span>


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכז,א משנה
pgu: קכז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האבר והבשר <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>המדולדלין בבהמה</span> מטמאין טומאת אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>במקומן</span> וצריכין הכש


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכז,ב משנה
pgu: קכז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נשחטה הבהמה</span> הוכשרו בדמיה דברי רבי מאיר רבי שמעון אומר לא הוכשרו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מתה הבהמה הבשר</span> צריך הכשר האבר מטמא משום אבר מן החי ואינו מטמא משום אבר נבלה דברי ר' מאיר ור' שמעון מטהר


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכז,ב גמרא
pgu: קכז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טומאת <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אוכל</span>ין אין טומאת נבלה לא היכי דמי אי דמעלין ארוכה אפילו טומאת אוכלין נמי לא ליטמו ואי דאין מעלין ארוכה טומאת נבלה נמי ליטמו לעולם דאין מעלין ארוכה ושאני טומאת נבלה דרחמנא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> כי יפול עד שיפול תניא נמי הכי האבר והבשר המדולדלין בבהמה ומעורין בחוט השערה יכול יטמאו טומאת נבלה תלמוד לומר יפול עד שיפול ואפילו הכי טומאת אוכלין מיטמו מסייע ליה לרב חייא בר אשי דאמר רב חייא בר אשי אמר שמואל תאנים שצמקו באיביהן מטמאות טומאת אוכלין והתולש מהן בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חייב חטאת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לימא מסייע ליה</span> ירקות שצמקו באיביהן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כגון הכרוב והדלעת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין מטמאין טומאת אוכלין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קצצן</span> ויבשן מטמאין טומאת אוכלין קצצן ויבשן ס``ד עץ בעלמא הוא וא``ר יצחק בעל מנת ליבשן טעמא דכרוב ודלעת הוא כיון דיבשן לאו בני אכילה נינהו הא שאר פירות מטמאי היכי דמי אי דיבשן הן ועוקציהן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פשיטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא לאו בלא עוקציהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לעולם הן ועוקציהן</span> וקצצן על מנת ליבשן איצטריכא ליה ת``ש אילן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שנפשח</span> ובו פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הרי הן כתלושין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יבשו</span> הרי הן כמחוברין מאי לאו מה תלושין לכל דבריהן אף מחוברין לכל דבריהן מידי איריא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הא כדאיתא והא כדאיתא</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נשחטה הבהמה</span> [וכו']:  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>במאי קא מיפלגי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמר רבה בבהמה נעשית יד לאבר קמיפלגי</span> מר סבר אין בהמה נעשית יד לאבר ומר סבר בהמה נעשית יד לאבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אביי אמר</span> באוחז בקטן ואין גדול עולה עמו קמיפלגי מר סבר אוחז בקטן ואין גדול עולה עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>הרי הוא כמוהו</span> ומר סבר אינו כמוהו ואף ר' יוחנן סבר באוחז בקטן ואין גדול עולה עמו קא מיפלגי דרבי יוחנן רמי דר``מ אדר``מ מי אמר ר' מאיר אוחז בקטן ואין גדול עולה עמו הרי הוא כמוהו ורמינהו אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שנפרס</span> ומעורה במקצ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכח,א גמרא
pgu: קכח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבי מאיר אומר אם אוחז בקטן וגדול עולה עמו הרי הוא כמוהו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואם לאו</span> אינו כמוהו ואמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מוחלפת השיטה</span> ומאי קושיא דילמא שני ליה לר``מ בין טבול יום לשאר טומאות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תניא רבי אומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחד טבול יום ואחד שאר טומאות</span> ודילמא לרבי לא שני ליה ולר' מאיר שני ליה אמר ר' יאשיה הכי אמר ר' יוחנן לדברי רבי מוחלפת השיטה רבא אמר ביש יד לטומאה ואין יד להכשר קמיפלגי מר סבר יש יד לטומאה ואין יד להכשר ומר סבר יש יד לטומאה ולהכשר רב פפא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בהכשר קודם מחשבה קמיפלגי</span> דתנן אמר ר' יהודה כך היה רבי עקיבא שונה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חלב</span> שחוטה בכפרים צריך מחשבה ואין צריך הכשר שכבר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הוכשר בשחיטה</span> אמרתי לפניו למדתנו רבינו עולשין שלקטן והדיחן לבהמה ונמלך עליהן לאדם צריכות הכשר שני וחזר רבי עקיבא להיות שונה כרבי יהודה מר סבר לה כמעיקרא ומר סבר לה כחזרה רב אחא בריה דרב איקא אמר בנתקנח הדם בין סימן לסימן קמיפלגי מר סבר ישנה לשחיטה מתחלה ועד סוף והאי דם שחיטה הוא ומר סבר אינה לשחיטה אלא לסוף והאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דם מכה</span> הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רב אשי אמר</span> בשחיטה מכשרת ולא דם קמיפלגי בעי רבה בהמה בחייה מהו שתעשה יד לאבר תיקו אמר אביי הרי אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קישות שנטעה בעציץ</span> והגדילה ויצאת חוץ לעציץ טהורה אמר ר``ש וכי מה טיבה לטהר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הטמא בטומאתו</span> וטהור בטהרתו בעי אביי מהו שתעשה יד לחברתה תיקו אמר רבי ירמיה הרי אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>המשתחוה לחצי דלעת אסרה</span> בעי ר' ירמי


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכח,ב גמרא
pgu: קכח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מהו שתעשה יד לחברתה</span> תיקו אמר רב פפא הרי אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יחור</span> של תאנה שנפשח ומעורה בקליפתה ר' יהודה מטהר וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם יכול לחיות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>טהור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואם לאו</span> טמא בעי רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מהו שיעשה</span> יד לחבירו</span> תיקו אמר רבי זירא הרי אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שבזוית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כשהוא חולץ</span> חולץ את כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וכשהוא נותץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נותץ את שלו</span> ומניח את של חבירו בעי רבי זירא מהו שתעשה יד לחברתה תיקו:  מתה הבהמה:  מאי איכא בין אבר מן החי לאבר של הנבלה איכא בינייהו בשר הפורש ממנו מאבר בהמה דאילו בשר הפורש מאבר מן החי לא מטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאבר מן הנבלה מטמא</span> אבר מן החי דמטמא מאי קרא אמר רב יהודה אמר רב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכי ימות</span> מן הבהמה והאי מיבעי ליה לכאידך דרב יהודה אמר רב דאמר רב יהודה אמר רב ואמרי לה במתניתא תנא וכי ימות מן הבהמה מקצת בהמה מטמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומקצת בהמה אינה מטמאה</span> ואיזו זו זו טרפה ששחטה אם כן לכתוב רחמנא מבהמה מאי מן הבהמה ש``מ תרתי אי הכי אפילו בשר נמי לא ס``ד דתניא יכול יהא בשר הפורש מן החי טמא ת``ל וכי ימות מן הבהמה מה מיתה שאינה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עושה חליפין</span> אף כל שאינו עושה חליפין דברי ר' יוסי ר' עקיבא אומר בהמה מה בהמה גידים ועצמות אף כל גידים ועצמות רבי אומר בהמה מה בהמה בשר גידים ועצמות אף כל בשר גידים ועצמות מאי איכא בין רבי לר``ע איכא בינייהו ארכובה בין ר``ע לר' יוסי הגלילי מאי איכא בינייהו אמר רב פפא כוליא וניב שפתים איכא בינייהו תניא נמי גבי שרצים כהאי גוונא יכול <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בשר הפורש מן השרצים</span> יהא טמא ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> במותם מה מיתה שאינה עושה חליפין אף כל שאינה עושה חליפין דברי רבי יוסי הגלילי ר``ע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שרץ</span> מה שרץ גידים ועצמות אף כל גידים ועצמות רבי אומר שרץ מה שרץ בשר גידים ועצמות אף כל בשר גידים ועצמות בין רבי לר``ע איכא בינייהו ארכובה בין ר``ע לר' יוסי הגלילי מאי איכא בינייהו אמר רב פפא כוליא וניב שפתים איכא בינייהו וצריכא דאי אשמעינן בהמה היינו טעמא דלא מטמא מחיים משום דלא מטמא בכעדשה אבל שרץ דמטמא בכעדשה אימא לטמא מחיים ואי אשמועינן שרץ משום דלא מטמא במשא לא מטמא מחיים אבל בהמה דמטמא במשא אימא תטמא מחיים צריכא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>החותך כזית בשר מאבר מן החי</span> חתכו ואח``כ חישב עליו טהור חישב עליו ואח``כ חתכו טמא רבי אסי לא על לבי מדרשא אשכחיה לרבי זירא א``ל מאי אמור בבי מדרשא א``ל מאי קשיא לך אמר ליה דקתני חישב ואח``כ חתכו טמ


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכט,א גמרא
pgu: קכט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טומאת בית הסתרים היא</span> וטומאת בית הסתרים לא מטמא אמר ליה אף לדידי קשיא לי ושאילתיה לרבי אבא בר ממל ואמר לי הא מני רבי מאיר היא דאמר טומאת בית הסתרים מטמא אמר ליה ולאו זימנין סגיאין אמרה קמאי ואמרי ליה שני ליה לר' מאיר בין טומאה דבעיא הכשר ובין טומאה דלא בעיא הכשר אמר רבא ומאי קושיא דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בשהוכשר</span> אמר ליה רבה בר רב חנן לרבא למה לי הכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הרי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מטמא טומאה חמורה</span> אגב אביו</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כששימש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מעשה עץ</span> שימש אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרי אמרו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כופת שאור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שיחדה לישיבה בטלה</span> טומאתה לאו דאורייתא דאי סלקא דעתך דאורייתא מצינו לאוכלין שמטמאין טומאה חמורה כששימש <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מעשה עץ שימש</span> אמר אביי הרי אמרו תקרובת <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} של אוכלין מטמאין באוהל טומאתה לאו דאורייתא דאי סלקא דעתך דאורייתא מצינו לאוכלין שמטמאין טומאה חמורה כששימש מעשה עץ שימש אמר אביי הרי אמרו חבורי אוכלין ככלים דמו טומאתן לאו דאורייתא דאי סלקא דעתך דאורייתא מצינו לאוכל שמטמא טומאה חמורה כששימש מעשה עץ שימש א``ל רב פפא לרבא הא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חלב נבלה</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כפרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>צריך מחשבה</span> והכשר טומאתו אגב כוליא לאו דאורייתא דאי סלקא דעתך דאורייתא מצינו לאוכל שמטמא טומאה חמורה כששימש מעשה עץ שימש אמר רב מתנה הרי אמרו בית שסככו בזרעים טהרו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טומאתו לאו דאורייתא</span> דאי סלקא דעתך דאורייתא מצינו לזרעים שמטמא טומאה חמורה כששימש מעשה עץ שימש:  ר``ש מטהר:  מה נפשך אי מיתה עושה ניפול ליטמא משום אבר מן החי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אי אין מיתה עושה ניפול</span> ליטמא משום אבר מן הנבלה ר``ש ארישא קאי האבר והבשר המדולדלין בבהמה מטמא טומאת אוכלין במקומן וצריכין הכשר ורבי שמעון מטהר אמר רבי אסי אמר רבי יוחנן מ``ט דר``ש אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> מכל האוכל אשר יאכל אוכל שאתה יכול להאכילו לאחרים קרוי אוכל אוכל שאי אתה יכול להאכיל


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכט,ב גמרא
pgu: קכט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאחרים</span> אין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קרוי אוכל</span> אמר ליה רבי זירא לרבי אסי דילמא טעמא דרבי שמעון התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הואיל ומעורה</span> מעורה דתניא יחור של תאנה שנפשח ומעורה בקליפה ר' יהודה מטהר וחכמים אומרים אם יכול לחיות טהור ואם לאו טמא ואמרינן לך מאי טעמא דרבי יהודה ואמרת לן הואיל ומעורה מעורה אמר ליה אמצעיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נשחטה הבהמה</span> הוכשרה בדמיה דברי ר' מאיר ר' שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא הוכשרו</span> <אמר ר' אסי> אמר רבי יוחנן מאי טעמא דרבי שמעון אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> מכל האוכל אשר יאכל אוכל שאתה יכול להאכילו לאחרים קרוי אוכל אוכל שאין אתה יכול להאכילו לאחרים אין קרוי אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודילמא טעמא דר' שמעון</span> בההיא אי כדרבא אי כדרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא לעולם</span> אסיפא ולאו אאבר אלא אבשר מתה הבהמה הבשר צריך הכשר ור' שמעון מטהר אמר ר' יוחנן מ``ט דרבי שמעון אמר קרא מכל האוכל אשר יאכל אוכל שאתה יכול להאכילו לאחרים קרוי אוכל אוכל שאי אתה יכול להאכילו לאחרים אין קרוי אוכל


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכט,ב משנה
pgu: קכט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האבר והבשר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המדולדלין באדם טהורים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מת האדם הבשר</span> טהור האבר מטמא משום אבר מן החי ואינו מטמא משום אבר מן המת דברי ר' מאיר ורבי שמעון מטהר


id: 5309
lvr: 53
prk: 09
nru: דף קכט,ב גמרא
pgu: קכט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ורבי שמעון מה נפשך אי מיתה עושה ניפול ליטמא משום אבר מן החי ואי אין מיתה עושה ניפול ליטמא משום אבר מן המת ר' שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בעלמא קאי</span> דקאמר תנא קמא האבר מטמא משום אבר מן החי ואין מטמא משום אבר מן המת אלמא אבר המת בעלמא מטמא ואמר ליה ר``ש אבר המת בעלמא לא מטמא דתניא אמר ר' אליעזר שמעתי שאבר מן החי מטמא אמר לו ר' יהושע מן החי ולא מן המת וקל וחומר ומה חי שהוא טהור אבר הפורש ממנו טמא מת שהוא טמא לא כל שכן כתוב במגילת תענית פסחא זעירא דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>למספד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הא רבה</span> למספד אלא כל דכן הכא נמי כל דכן אמר ליה כך שמעתי ומאי איכא בין אבר מן החי לאבר מן המת כזית בשר ועצם כשעורה הפורש מאבר מן החי איכא בינייהו דתנן כזית בשר הפורש מאבר מן החי ר' אליעזר מטמא ור' נחוניא בן הקנה ור' יהושע מטהרין עצם כשעורה הפורש מאבר מן החי ר' נחוניא מטמא רבי אליעזר ור' יהושע מטהרין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>השתא דאתית להכי</span> בין תנא קמא לרבי שמעון נמי כזית בשר ועצם כשעורה איכא בינייהו:
<BR


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קל,א משנה
pgu: קל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הזרוע והלחיים</span> והקבה נוהגין בארץ ובחוצה לארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בפני הבית</span> ושלא בפני הבית בחולין אבל לא במוקדשין שהיה בדין ומה אם החולין שאינן חייבים בחזה ושוק חייבים במתנות קדשים שחייבים בחזה ושוק אינו דין שחייבים במתנות ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואתן אותם</span> לאהרן הכהן ולבניו לחק עולם אין לו אלא מה שאמור בענין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כל הקדשים שקדם מום קבוע להקדשן</span> ונפדו חייבין בבכורה ובמתנות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ויוצאין לחולין</span> להגזז ולהעבד וולדן וחלבן מותר לאחר פדיונן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והשוחטן בחוץ פטור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואין עושין תמורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מתו</span> יפדו</span> חוץ מן הבכור ומן המעשר כל שקדם הקדשן את מומן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>או מום עובר קודם להקדשן</span> ולאחר מכאן נולד להם מום קבוע ונפדו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פטורין מן הבכורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומן המתנות</span> ואינן יוצאין לחולין להגזז ולהעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וולדן וחלבן אסור</span> לאחר פדיונן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והשוחטן בחוץ חייב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ועושין תמורה</span> ואם מתו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יקברו</span>


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קל,א גמרא
pgu: קל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דכתב רחמנא אותם הא לאו הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הוה אמינא קדשים חייבין במתנות</span> איכא למיפרך מה לחולין שכן חייבין בבכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תיתי מזכרים</span> מה לזכרים שכן חייבין בראשית הגז מ<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תיישים</span> מה לתיישים שכן נכנסין לדיר להתעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מזקנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מה לזקנים</span> שכן נכנסו לדיר להתעשר מלקוח ויתום מה ללקוח ויתום שכן נכנסין במינן לדיר להתעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>במינן קאמרת קדשים נמי במינן</span> נכנסין לדיר להתעשר ויהיו חולין חייבין בחזה ושוק מקל וחומר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מה קדשים שאין חייבים במתנות</span> חייבין בחזה ושוק חולין שחייבין במתנות אינו דין שחייבין בחזה ושוק <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אמר קרא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl=''> דברים יט </span> וזה יהיה משפט הכהנים זה אין מידי אחרינא לא אלא טעמא דכתב רחמנא זה הא לאו הכי הוה אמינא חולין חייבין בחזה ושוק והא בעי תנופה היכא לינופינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אי אבראי</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> לפני ה' כתי


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קל,ב גמרא
pgu: קל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אי אגואי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קא מעייל חולין לעזרה</span> הלכך לא אפשר אלא זה למה לי לכדרב חסדא דאמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>המזיק מתנות כהונה</span> או שאכלן פטור מלשלם גופא אמר רב חסדא המזיק מתנות כהונה או שאכלן פטור מלשלם מאי טעמא איבעית אימא דכתיב זה ואיבעית אימא משום דהו``ל ממון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאין לו תובעים</span> מיתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> וזה יהיה משפט הכהנים מלמד שהמתנות דין למאי הלכתא לאו להוציאן בדיינין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לחולקן בדיינין</span> וכדרב שמואל בר נחמני דאמר רב שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן מנין שאין נותנין מתנה לכהן ע``ה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b31' data-rgl=''> דברי הימים ב לא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ויאמר לעם</span> ליושבי ירושלים לתת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מנת</span> לכהנים וללוים למען יחזקו בתורת ה' כל המחזיק בתורת ה' יש לו מנת ושאינו מחזיק בתורת ה' אין לו מנת ת``ש ר' יהודה בן בתירא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משפט מלמד שהמתנות דין</span> יכול אפי' חזה ושוק דין ת``ל זה למאי אילימא לחולקו בדיינין אטו חזה ושוק לאו בדיינין מיחלקו אלא לאו להוציא בדיינין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכא במאי עסקינן דאתו לידיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי דאתו לידיה</span> מאי למימרא דאתו לידיה בטבלייהו וקסבר האי תנא מתנות שלא הורמו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כמי שהורמו דמיין</span> תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בעל הבית</span> שהיה עובר ממקום למקום וצריך ליטול לקט שכחה ופאה ומעשר עני נוטל ולכשיחזור ישלם דברי רבי אליעזר אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מדת חסידות שנו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כאן</span></span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תנא תני ישלם</span> ואת אמרת מדת חסידות שנו כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ועוד</span> מדרבי אליעזר ליקום וליתוב אלא מסיפא וחכמים אומרים עני היה באותה שעה טעמא דעני הא עשיר משלם אמאי ליהוי כמזיק מתנות כהונה או שאכלן אמר רב חסדא מדת חסידות שנו כאן תא שמע מנין לבעל הבית שאכל פירותיו טבלין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וכן לוי שאכל מעשרותיו טבלים</span> מנין שפטור מן התשלומין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> ולא יחללו את קדשי בני ישראל אשר ירימו אין לך בהן אלא משעת הרמה ואילך הא משעת הרמה ואילך מיהא משלם אמאי ליהוי כמזיק מתנות כהונה או שאכלן הכא נמ


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלא,א גמרא
pgu: קלא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאתו לידיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בטבלייהו</span> וקסבר האי תנא מתנות שלא הורמו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כמי שהורמו דמיין</span> תא שמע הרי שאנסו בית המלך גרנו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם בחובו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חייב לעשר</span> אם באנפרות פטור מלעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שאני התם דקא משתרשי ליה</span> תא שמע אמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מכור לי בני מעיה</span> של פרה והיה בהן מתנות כהונה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נותנן</span> לכהן ואינו מנכה לו מן הדמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לקח הימנו במשקל</span> נותנן לכהן ומנכה לו מן הדמים אמאי ליהוי כמזיק מתנות כהונה או שאכלן שאני התם דאיתנהו בעיניהו ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תשעה נכסי כהן</span> תרומה ותרומת מעשר וחלה ראשית הגז ומתנות והדמאי והבכורים והקרן והחומש למאי לאו להוציאן בדיינין לא לכדתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למה אמרו</span> נכסי כהן שקונה בהן עבדים וקרקעות ובהמה טמאה ובעל חוב נוטלן בחובו ואשה בכתובתה וספר תורה ההוא ליואה דהוה חטף מתנתא אתו אמרו ליה לרב אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא מסתייה</span> דלא שקלינן מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא מיחטף נמי חטיף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ורב</span> אי איקרו עם משקל נמי לשקול מינייהו אי לא איקרו עם רחמנא פטרינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מספקא ליה</span> אי איקרו עם אי לא איקרו עם יתיב רב פפא וקאמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>להא שמעתא</span> איתיביה רב אידי בר אבין לרב פפא ארבע מתנות עניים שבכרם <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>הפרט והעוללות</span> והשכחה והפאה ושלש שבתבואה הלקט והשכחה והפאה שנים שבאילן השכחה והפאה כולן אין בהם טובת הנאה לבעלים ואפילו עני שבישראל מוציאין מידו מעשר עני המתחלק בתוך ביתו יש בו טובת הנאה לבעלים ואפי' עני שבישראל מוציאין אותו מידו ושאר מתנות כהונה כגון הזרוע והלחיים והקבה אין מוציאין אותן <מידו> לא מכהן לכהן ולא מלוי ללוי ארבע מתנות שבכרם הפרט והעוללות והשכחה והפאה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> וכרמך לא תעולל ופרט כרמך לא תלקט וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> כי תבצור כרמך לא תעולל אחריך אמר ר' לוי אחריך זו שכחה פאה גמר אחריך אחריך מזית דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> כי תחבוט זיתך לא תפאר אחריך ותנא דבי ר' ישמעאל שלא תטול תפארתו ממנו שלשה שבתבואה הלק


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלא,ב גמרא
pgu: קלא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  השכחה והפאה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> ובקוצרכם את קציר ארצכם לא תכלה פאת שדך בקוצרך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לקט</span> קצירך וגו'<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> כי תקצור קצירך בשדך ושכחת עומר בשדה שנים שבאילן השכחה והפאה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> כי תחבוט זיתך לא תפאר אחריך ותנא דבי ר' ישמעאל שלא תטול תפארתו ממנו אחריך זה שכחה וכולן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין בהן טובת הנאה לבעלים</span> מאי טעמא עזיבה כתיבא בהו ואפי' עני שבישראל מוציאין אותו מידו דכתיב ולקט קצירך לא תלקט לעני ולגר תעזוב אותם להזהיר עני על שלו ומעשר עני המתחלק בתוך הבית יש בו טובת הנאה לבעלים מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נתינה כתיבא ביה</span> ואפי' עני שבישראל מוציאין אותו מידו דאמר ר' אילעא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>גמר לגר לגר מהתם</span> מה להלן מוזהר עני על שלו אף כאן מוזהר עני על שלו ושאר מתנות כהונה כגון הזרוע והלחיים והקבה אין מוציאין אותן לא מכהן לכהן ולא מלוי ללוי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הא מלוי לכהן מוציאין</span> אלמא איקרו עם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כגון הזרוע ולא זרוע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ומאי ניהו</span> מעשר ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשר ראשון דלוי הוא</span> כרבי אלעזר בן עזריה דתניא תרומה לכהן מעשר ראשון ללוי דברי ר' עקיבא ר' אלעזר בן עזריה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אף לכהן</span> אימר דאמר ר' אלעזר בן עזריה אף לכהן לכהן ולא ללוי מי אמר אין לבתר דקנסינהו עזרא אימר דקנסינהו עזרא דלא יהבינן להו משקל מינייהו מי אמר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כגון זרוע ולא זרוע</span> ומאי ניהו ראשית הגז ת``ש זה הכלל כל דבר שהוא בקדושה כגון תרומה ותרומת מעשר וחלה מוציאין אותן מידם וכל דבר שאינו בקדושה כגון הזרוע והלחיים והקבה אין מוציאין אותו מידם כגון זרוע ולא זרוע ומאי ניהו מעשר ראשון ולבתר דקנסינהו עזרא ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>השוחט לכהן</span> <ולעובד כוכבים> {ולנכרי} פטור מן המתנות הא ללוי ולישראל חייב לא תימא הא ללוי ולישראל חייב אלא אימא הא לישראל חייב אבל ללוי מאי פטור אי הכי ליתני השוחט ללוי <ולעובד כוכבים> {ולנכרי} פטור מן המתנות ועוד הא תניא השוחט לכהן <ולעובד כוכבים> {ולנכרי} פטור מן המתנות ללוי ולישראל חייב תיובתא דרב אמר לך רב תנאי היא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>וכפר את מקדש הקדש</span> זה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לפני ולפנים</span> אהל מועד זה היכל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מזבח כמשמעו</span> יכפר אלו עזרות כהנים כמשמעו עם הקהל אלו ישראל יכפר אלו הלוים ותניא אידך יכפר אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>עבדים</span> מאי לאו בהא קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>דמר סבר איקרו עם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ומר סבר לא איקרו עם</span> ורב אי סבירא ליה כהאי תנא לימא ואי סבירא ליה כהאי תנא לימא מספקא ליה אי כהאי תנא אי כהאי תנא דרש מרימר הלכתא כוותיה דרב והלכתא כוותיה דרב חסדא עולא הוה יהיב מתנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לכהנת</span>א איתיביה רבא לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>מנחת כהנת נאכלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מנחת כהן אינה נאכלת</span> ואי אמרת כהן ואפילו כהנת והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> וכל מנחת כהן כליל תהיה לא תאכל אמר ליה רב


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלב,א גמרא
pgu: קלב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מטונך</span> אהרן ובניו כתובין בפרשה דבי רבי ישמעאל תנא כהן ולא כהנת וילמוד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סתום מן המפורש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דבי ר' אליעזר בן יעקב תנא</span> כהן ואפילו כהנת הוי מיעוט אחר מיעוט ואין מיעוט אחר מיעוט אלא לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רב כהנא</span> אכל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בשביל אשתו</span> רב פפא אכל בשביל אשתו רב יימר אכל בשביל אשתו רב אידי בר אבין אכל בשביל אשתו אמר רבינא אמר לי מרימר הלכתא כוותיה דרב והלכתא כוותיה דרב חסדא והלכתא כוותיה דעולא והלכתא כוותיה דרב אדא בר אהבה לויה שילדה בנה פטור מחמש סלעים תנו רבנן הזרוע והלחיים והקבה נוהגים בכלאים ובכוי רבי אליעזר אומר כלאים הבא מן העז ומן הרחל חייב במתנות <מן התייש ומן הצבייה> פטור מן המתנות מכדי קי``ל דלענין כסוי הדם ומתנות לא משכחת ליה אלא בצבי הבא על התיישה ובין לרבי אליעזר בין לרבנן מספקא להו אי חוששין לזרע האב אי אין חוששין ובשה ואפילו מקצת שה קמיפלגי מר סבר שה ואפי' מקצת שה ומר סבר שה ואפילו מקצת שה לא אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשלמא ר' אליעזר דפטר</span> קסבר שה ולא מקצת שה אלא לרבנן נהי נמי דקסברי שה ואפילו מקצת שה פלגא לשקול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אידך פלגא לימא ליה</span> אייתי ראיה דאין חוששין לזרע האב ושקול אמר רב הונא בר חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי חייב נמי</span> דקא אמר חייב בחצי מתנות מתיב רבי זירא כוי יש בו דרכים שוין לבהמה ויש בו דרכים שוין לחיה ויש בו דרכים שוין לחיה ולבהמה כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חלבו אסור כחלב בהמה</span> ודמו חייב לכסות כדם החיה דרכים שוין לבהמה ולחיה שדמו וגידו אסורין כבהמה וחיה וחייב בזרוע ולחיים והקבה ורבי אליעזר פוטר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואם איתא</span> חייב בחצי מתנות מבעי ליה איידי דתנא חלבו ודמו דלא מתני חצי חצי משום הכי לא קא תני חצי כי אתא רבין אמר רבי יוחנן כוי לרבנן חייב בכולהו מתנות דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שור</span> מה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> אם שור לרבות את הכלאים שה מה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> אם שה לרבות את הכוי ורבי אליעזר האי אם למה לי מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לחלק</span> ורבנן לחלק מנא להו נפקא להו<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> מאת זובחי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הזבח</span> ור' אליעזר האי מאת זובחי הזבח מאי עביד ליה מבעי ליה לכדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הדין עם הטבח</span>


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלב,א משנה
pgu: קלב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכור</span> שנתערב במאה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בזמן שמאה</span> שוחטין את כולן פוטרים את כולן אחד שוחט את כולן פוטרים לו אחד השוחט לכהן <ולעובד כוכבים> {ולנכרי} פטור מן המתנות והמשתתף עמהן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>צריך שירשום</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אם אמר</span> חוץ מן המתנות פטור מן המתנות אמר מכור לי בני מעיה של פרה והיו בהן מתנות נותנן לכהן ואינו מנכה לו מן הדמים לקחן הימנו במשקל נותנן לכהן ומנכה לו מן הדמים


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלב,א גמרא
pgu: קלב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמאי</span> יבא עליו כהן משני צדדין ולימא ליה אי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכור</span> הוא כוליה דידי הוא ואי לאו בכור הוא הב לי מתנתא


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלב,ב גמרא
pgu: קלב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר רב אושעיא</span> בבא לידי כהן ומכרו לישראל במומו:  השוחט לכהן <ולעובד כוכבים> {ולנכרי} פטור מן המתנות:  וליתני כהן <ועובד כוכבים> {וגוי} פטורין מן המתנות אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>זאת אומרת</span> הדין עם הטבח דרש רבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> מאת העם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא מאת הכהנים</span> כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> מאת זובחי הזבח הוי אומר אפילו טבח כהן במשמע אושפיזיכניה דר' טבלא כהן הוה והוה דחיק ליה מלתא אתא לקמיה דרבי טבלא אמר ליה זיל אישתתף בהדי טבחי ישראל דמגו דמפטרי ממתנתא משתתפי בהדך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חייביה</span> רב נחמן אמר ליה והא רבי טבלא פטרן אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זיל אפיק</span> ואי לא מפקינא לך ר' טבלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאונך</span> אזל ר' טבלא קמיה דרב נחמן א``ל מ``ט עביד מר הכי א``ל דכי אתא ר' אחא בר חנינא מדרומא אמר ר' יהושע בן לוי זקני דרום אמרו כהן טבח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שתים ושלש שבתות פטור מן המתנות</span> מכאן ואילך חייב במתנות אמר ליה ולעביד ליה מר מיהת כר' אחא בר חנינא א``ל הני מילי דלא קבע מסחתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל הכא</span> הא קבע מסחתא אמר רב חסדא האי כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דלא מפריש מתנתא</span> ליהוי בשמתא דאלהי ישראל אמר רבה בר רב שילא הני טבחי דהוצל קיימי בשמתא דרב חסדא הא עשרים ותרתין שנין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למאי הלכתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אילימא</span> דתו לא משמתינן להו והא תניא במה דברים אמורים במצות לא תעשה אבל במצות עשה כגון אומרים לו עשה סוכה ואינו עושה לולב ואינו עושה עשה ציצית ואינו עושה מכין אותו עד שתצא נפשו אלא דקנסינן להו בלא אתרייתא כי הא דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קניס אטמא</span> רב נחמן בר יצחק קניס גלימא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ואמר רב חסדא</span> זרוע לאחד וקבה לאחד לחיים לשנים איני והא כי אתא רב יצחק בר יוסף אמר במערבא פלגינן להו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>גרמא גרמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>התם בדתורא</span> אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן אסור לאכול מבהמה שלא הורמה מתנותיה אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן כל האוכל מבהמה שלא הורמה מתנותיה כאילו אוכל טבלים ולית הלכתא כוותיה אמר רב חסדא מתנות כהונה אין נאכלות אלא צלי ואין נאכלות אלא בחרדל מאי טעמא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>למשחה</span> לגדולה כדרך שהמלכים אוכלים ואמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>עשרים וארבע</span> מתנות כהונה כל כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>שאינו בקי בהן</span> אין נותנין לו מתנה ולאו מילתא היא דתניא רש``א כל כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שאינו מודה בעבודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אין לו חלק בכהונה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>המקריב</span> את דם השלמים ואת החלב מבני אהרן לו תהיה שוק הימין למנה אין לי אלא זה בלבד מנין לרבות חמש עשרה עבודות כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>היציקות והבלילות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>הפתיתות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='36'>המליחות</span> תנופות והגשות [והקמיצות] הקטרות <והמציות> [והמליקות


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלג,א גמרא
pgu: קלג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קבלות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הזאות</span> והשקאת סוטה ועריפת עגלה ערופה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טהרת מצורע</span> ונשיאות כפים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בין מבפנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בין מבחוץ</span> תלמוד לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מבני אהרן</span> עבודה האמורה לבני אהרן וכל כהן שאינו מודה בה אין לו חלק בכהונה טעמא דאינו מודה בה הא מודה בה אע``ג דאינו בקי בהן אמר ר' אבא אמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חוטין שבלחי אסורים</span> וכל כהן שאינו יודע ליטלן אין נותנין לו מתנה ולא היא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בטויא</span> מידב דייבי ואי לקדרה אי דמיחתך להו ומלח להו מידב דייבי אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדק לן</span> רב יוסף האי כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דחטיף מתנתא</span> חבובי קא מחבב מצוה או זלזולי קא מזלזל במצוה ופשטנא ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ונתן</span> ולא שיטול מעצמו אמר אביי מריש הוה חטיפנא מתנתא אמינא חבובי קא מחביבנא מצוה כיון דשמענא להא ונתן ולא שיטול מעצמו מיחטף לא חטיפנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מימר אמרי הבו לי</span> וכיון דשמענא להא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='08a08' data-rgl=''> שמואל א ח </span> ויטו אחרי הבצע ר' מאיר אומר בני שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חלקם שאלו בפיהם</span> מימר נמי לא אמינא ואי יהבו לי שקילנא כיון דשמענא להא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הצנועים מושכין את ידיהם</span> והגרגרנים חולקים משקל נמי לא שקילנא לבר ממעלי יומא דכיפורי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאחזוקי נפשאי בכהני</span> ולפרוס ידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אנסיה ליה עידניה</span> אמר רב יוסף האי כהנא דאית ליה צורבא מרבנן בשבבותיה ודחיקא ליה מילתא ליזכי ליה מתנתא ואף על גב דלא אתי לידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במכרי כהונה ולויה</span> רבא ורב ספרא איקלעו לבי מר יוחנא בריה דרב חנא בר אדא ואמרי לה לבי מר יוחנא בריה דרב חנא בר ביזנא עביד להו עגלא תילתא א``ל רבא לשמעיה זכי לן מתנתא דבעינא למיכל לישנא בחרדלא זכי ליה רבא אכל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>רב ספרא לא אכל</span> אקריוה לרב ספרא בחלמא<span class='tlm-sfr' data-chp='2825' data-rgl=''> משלי כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מעדה בגד ביום קרה</span> חומץ על נתר ושר בשירים על לב רע אתא לקמיה דרב יוסף א``ל דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>משום דעברי אשמעתא דמר</span> אקריין הכי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>כי אמרי אנא באחר</span> שמעא בעל כרחיה מזכי וכי אמרי אנא למאן <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דלא אפשר ליה</span> הא אפשר ליה ואלא מ``ט אקריין הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>כלפי רבא</span> ולקריין לרבא רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>נזוף הוה</span> א``ל אביי לרב דימי ופשטיה דקרא במאי כתיב א``ל בשונה לתלמיד שאינו הגון דאמר רב יהודה אמר רב כל השונה לתלמיד שאינו הגון נופל בגיהנם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2720' data-rgl=''> איוב כ </span> כל חושך טמון לצפוניו <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>תאכלהו אש לא נופח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ירע שריד באהלו</span> ואין שריד אלא ת``ח שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1403' data-rgl=''> יואל ג </span> ובשרידים אשר ה' קורא אמר רבי זירא אמר רב כל השונה לתלמיד שאינו הגון <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>כזורק אבן למרקוליס</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2826' data-rgl=''> משלי כו </span> כצרור אבן במרגמה כן נותן לכסיל כבוד וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2819' data-rgl=''> משלי יט </span> לא נאוה לכסיל תענוג:  והמשתתף עמהן צריך לרשום:  ואפילו עם <העובד כוכבים> {הגוי} ורמינהו המשתתף עם כהן צריך לרשום והמשתתף עם <העובד כוכבים> {הגוי} ופסולי המוקדשים אין צריך לרשו


id: 5310
lvr: 53
prk: 10
nru: דף קלג,ב גמרא
pgu: קלג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכא במאי עסקינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דיתיב</span> <עובד כוכבים> {גוי} אמסחתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דכותה גבי כהן</span> דיתיב אמסחתא אמאי צריך לרשום <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דאמרי</span> בשרא קא זבין אי הכי <עובד כוכבים> {גוי} נמי אמרי בשרא קא זבין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא</span> הכא במאי עסקינן דיתיב <עובד כוכבים> {גוי} אכספתא דכותה גבי כהן דיתיב אכספתא אמאי צריך לרשום אמרי המוני הימניה <עובד כוכבים> {גוי} נמי אמרי המוני הימניה אין אמונה <בעובד כוכבים> {בגוי} איבעית אימא סתם <עובד כוכבים> {גוי} מפעא פעי אמר מר ופסולי המוקדשין אין צריך לרשום אלמא מוכחא מלתא והא אנן תנן פסולי המוקדשין נמכרים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>באיטליז</span> ונשחטים באיטליז ונשקלים בליטרא תרגמא רב אדא בר אהבה קמיה דרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>באותן הנמכרים בתוך הבית</span> אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שותף בראש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>פטור</span> מן הלחי שותף ביד פטור מן הזרוע שותף בבני מעיין פטור מן הקבה וחייא בר רב אמר אפי' שותף באחת מהן פטור מכולן מיתיבי הראש שלי וכולה שלך ואפי' אחד ממאה בראש פטור היד שלי וכולה שלך אפי' אחד ממאה ביד פטור בני מעיין שלי וכולה שלך אפי' אחד ממאה בהן פטור מאי לאו פטור מן הלחי וחייב בכולן פטור מן הזרוע וחייב בכולן פטור מן הקבה וחייב בכולן לא פטור מכולן וליתני פטור מכולן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ועוד תניא</span> הראש שלי וכולה שלך אפי' אחד ממאה בראש פטור מן הלחי וחייב בכולן תיובתא דחייא בר רב תיובתא אמר רב חסדא הא מתניתא אטעיתיה לחייא בר רב דתניא עשרים וארבע מתנות כהונה הן וכולן ניתנו לאהרן ולבניו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בכלל ופרט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וברית מלח</span></span> כל המקיימן כאילו קיים בכלל ופרט וברית מלח וכל העובר עליהן כאילו עובר על בכלל ופרט וברית מלח ואלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עשר במקדש</span> וארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בירושלים</span> ועשר <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בגבולים</span> עשר במקדש חטאת וחטאת העוף אשם ודאי ואשם תלוי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>זבחי שלמי צבור</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לוג שמן של מצורע</span> ושתי הלחם ולחם הפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ושירי מנחות</span> ומנחת העומר וארבע בירושלים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הבכורה</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בכורים</span> ומורם מן התודה ומאיל נזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ועורות קדשים</span> ועשר בגבולים תרומה ותרומת מעשר וחלה וראשית הגז <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ומתנות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='32'>פדיון הבן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='33'>פדיון פטר חמור</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='34'>שדה אחוזה</span> ושדה חרמים <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>וגזל הגר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>הוא סבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מדקא חשיב</span> להו למתנות בחדא חדא נינהו ולא היא אטו מורם מתודה ואיל נזיר דקא חשיב להו כחדא משום דחדא נינהו אלא כיון דדמיין להדדי חשיב להו כחדא ה``נ כיון דדמיין להדדי חשיב להו כחדא איבעיא להו הראש שלך וכולה שלי מהו בתר חיובא אזלינן וחיובא גבי ישראל הוא או דלמא בתר עיקר בהמה אזלינן ועיקר בהמה דכהן הוא ת``ש <עובד כוכבים> {גוי} וכהן שמסרו צאנם לישראל לגזוז פטור הלוקח גז צאנו של <עובד כוכבים> {גוי} פטור מראשית הגז וזה חומר בזרוע ובלחיים ובקבה יותר מראשית הגז ש``מ בתר חיובא אזלינן שמע מינה:  ואם אמר לו חוץ מן המתנות פטור מן המתנות


