# tsftbvl

lvr: 51
pgn: 107
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רבי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רבי </span>יוחנן אמר חייב חיבורי עולין כעולין דמו. </span>וא'ת למה לי חיבורי הא שמעינן ליה לר' יוחנן דאמר בפ' הקומץ רבה (מנחות דף כו:)  יש הקטרה בפחות מכזית וכיון דחשיב הקטרה בפנים מחייב בחוץ כדאמר לקמן (דף קח:) גבי מוקטרי פנים שחסרו דחייבין עליהם בחוץ כיון דבפנים הויא הקטרה דמהדרינן פוקעין וי'ל הא דחשיב ליה לר' יוחנן הקטרה היינו לענין מקטיר לחצאין שמשלים אח'כ ואע'ג דבפרק כל המנחות באות מצה (מנחות דף נח.)  חשיב ליה הקטרה גבי שאור ודבש דאמרי' יש קומץ פחות משני זיתים ויש הקטרה פחות מכזית שאני התם דכתיב קרא ועוד דבשחוטי חוץ מיפטר טפי כדדרשינן הכא על השלם הוא חייב ואינו חייב על החסר ועוד דהא איתקש מחשבות זו לזו אכילת מזבח לאכילת אדם ומדחשב על מנת להקטיר חוץ למקומו לא מיפסלא בפחות מכזית ש'מ דמקטיר בחוץ לא מחייב בפחות מכזית:  שחיטת</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 109
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ומנחת
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומנחת </span>כהנים ומנחת כהן משיח. </span>הא דפלגינהו משום דמנחת כהנים באה עשרון ומנחת כהן משיח חצי עשרון ותימה דלא תני מנחת נסכים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 109
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>עולה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עולה </span>ואימורין מצטרפין לכזית להעלותן בחוץ ולחייב עליהם משום פיגול נותר וטמא. </span>במסכת מעילה פרק קדשי מזבח  (דף טו:) תנן חמשה דברים בעולה מצטרפין זה עם זה הבשר והחלב והסלת והיין והשמן וששה בתודה דאיכא לחם ותימה לענין מאי קאמר אי לענין מעילה הא תנא ליה רישא  (שם.) קדשי מזבח מצטרפין זה עם זה למעילה כו' ועוד דתודה אין בה מעילה כי אם לאחר זריקה באימורין אבל בלחם לא ואי (לא יתחייב) בחוץ הא לא תני בשמעתין אלא עולה ואימורין אבל חמשה דברים לא דאף על גב דמיחייבי בחוץ כדדריש לעיל מקרא הני מילי בפני עצמן אבל איצטרופי לא ועוד דלא מיחייב בחוץ אלחם שבתודה ועוד חלב ויין היאך מצטרפין והא אין שיעורן שוה שזה בכזית וזה בשלשה לוגין ואי לענין לזרוק עליהן הדם הא אמר ובמנחה אפילו כולה קיימת לא יזרוק ואי לענין מחשבת פיגול אין אכילה והקטרה מצטרפין ונראה דמיירי לענין אכילה דמיחייב האוכל משום פיגול נותר וטמא ואי מרישא דקתני קדשי מזבח מצטרפין הוה אמינא במין אחד קמ'ל אפילו בכמה מינין ועוד תנינהו למעוטי דאין דם חייבין עליו משום פיגול ועוד אשמעינן דחל פיגול אהנך דברים חמשה וששה וצריך לומר דאתיא כר'מ דתנן לעיל בפרק ב'ש (דף מג:) [ואלו] דברים שאין חייבין עליהן משום פיגול מנחת נסכים והנסכים הבאין בפני עצמן דברי ר'מ וחכ'א אף הבאים עם הבהמה ובהקומץ זוטא (מנחות דף טו:) תנן נמי הזבח מפגל את הנסכים משקדש בכלי דברי ר'מ והא דחלב ויין מצטרפין אע'ג דחלב בכזית ומשקין ברביעית ה'מ בשתיה אבל דרך אכילה ששרה פתו ביין שיעורו בכזית וקצת תימה מאי איריא דנקט חמשה דברים בעולה הא בשלמים נמי מצטרפין לחייב משום פיגול ויש לומר דנקט עולה משום דאיירי נמי במעילה אף על גב דבתודה לא איירי במעילה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 109
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>כל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כל </span>הפיגולין מצטרפין. </span>תימה דלא מייתי מרישא דקתני (מעילה דף טו.)  קדשי מזבח מצטרפין לפיגול ויש לומר דהוה מוקמינן לה בעולה דהא תני נמי מעילה אבל הך משמע טפי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 109
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וכל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וכל </span>הנותרות מצטרפין. </span>תימה דלא תני כל הטומאות מצטרפין ויש לומר דהוה משמע אפילו שרץ ונבלה ובשר המת והנהו לא מצטרפין כדתנן התם (דף יז:) :  כאן</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 109
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כאן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כאן </span>בשניתותרו [עד] שלא נזרק הדם ומני רבי יהושע. </span>ה'ג לה במעילה בפ' קדשי מזבח (דף טו:) אלא אימא עולה ואימורים מצטרפין זה עם זה לכזית לזרוק עליהם את הדם ומאן קתני לה רבי יהושע וגירסא דשמעתין נמי יש ליישב דהכי נמי קאמר וקשה לישנא דברייתא דקתני ולחייב עליהם משום פיגול נותר וטמא ויש לפרש דכשניתותרו כזית מעולה ואימורין אשמעינן דזריקה מעלייתא היא לאיחיובי משום פיגול נותר וטמא דקרבו מתיריו קרינא ביה והשתא לא צריכי להא דקאמר הכא פיגול אפיגול לא קשיא כאן בפיגול כאן במחשבת פיגול דבשינוייא דניתותרו מתרצי תרוייהו פיגול ונותר ובמסכת מעילה לא גרסינן ליה ויש מוחקין טמא מן הברייתא משום דמטמא לא משני מידי אבל לפי מה שפירשתי ניחא דכולהו מיתרצי וע'כ גרסינן ליה דאי לא גרסינן ליה הא דקאמר התם במעילה תנינא להא דתנו רבנן מנא ליה הא דקתני בברייתא דמצטרפין לענין אכילה ואימא פיגול אפיגול לא קשיא כאן בפיגול כאן במחשבת פיגול ונותר אנותר לא קשיא כאן בנותר כאן בשניתותרו דלמא איירי להצטרף לענין להכשיר הקרבן ולזרוק עליהם את הדם אבל לאכילה לא מצטרפין אבל מכיון דתני טמא על כרחין לענין אכילה קאמר דמצטרפין דהיינו תנינא להא דתנו רבנן: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 109
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ומר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומר </span>סבר מלא חפניו לאו דוקא. </span>תימה למה לי למימר לאו דוקא אפילו יהא דוקא הוו מחייבי רבנן אכזית ממנו בחוץ מידי דהוה אקומץ וכמו כן קשה בסמוך למה לי למימר דסברי רבנן קביעות דמנא לאו כלום היא ויש לומר דעד כאן לא מחייבי רבנן בקומץ אלא משום דחשיב להתפגל על מנת להקטיר כזית מקומצה בחוץ הלכך חשיבא נמי הקטרה לחייב אכזית ממנו בחוץ ומנחת כהנים ומנחת כהן משיח אע'ג דלא שייך בהם פיגול כיון דמנחה נינהו ומצינו במנחה דכזית נמי חשיבא הקטרה שם מנחה אחד הוא אבל קטרת לא אשכחן דחשיב הקטרה בכזית דלא שייך ביה פיגול ועוד דהא א'ר יוסי דאין פיגול אלא בדבר שהוא על מזבח החיצון הלכך הא דמחייבי רבנן בקטרת בכזית על כרחין משום דמלא חפניו לאו דוקא וקביעות מנא לאו כלום היא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 109
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דקבעינהו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דקבעינהו </span>במנא. </span>למאי דאסיקנא (למאי) דקבעינהו במנא הוי לבונה דמתניתין שיעור שלם ופטור בחוץ לרבי אליעזר הואיל וקבעינהו במנא:  אבל</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 110
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אבל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אבל </span>בחסרון מודו ליה. </span>ומסיק בחסרו מבפנים ותימה מאי קא משמע לן תנינא לעיל (דף קט:) וכולן שחסרו כל שהוא כו' וכל הפחות היינו חסרו מבפנים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>שמואל כשהפכן. </span>וכי תימא מאי קמ'ל סד'א דאין דרך הקטרה בכך: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מין </span>במינו אינו חוצץ. </span>והא דאמרינן לעיל (דף טו:) גבי רגל חבירו פסול אין דרך שירות בכך: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>קומץ
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>קומץ </span>מהו שיתיר כנגדו בשירים. </span>פירש בקונטרס דהקטיר קומץ לבדו על מנת להתיר חצי השירים ובוררן לחלקן מהו לאוכלן מישרא שרי פלגא לגמרי או אקלושי מקלש לאיסורא דכולהו שירים וקומץ ולבונה תרוייהו אכולהו שירים דמו וכי מקטיר חד איקליש ליה איסורייהו ומיהו לא אישתרי מידי מינייהו לגמרי עכ'ל והא דתנן בהקומץ רבה (מנחות דף כז.) הקומץ והלבונה מעכבין זה את זה היינו דבעי שיהו שניהם דלא לייתי מנחה בלא לבונה ובעי קמיצה ומכל מקום תימה דאפילו למאן דאמר  כט] מישרא שרי לה היאך מתברר חלקו של קומץ ונראה לפרש דלאו לאשתרויי באכילה קאמר אלא דאי משרא שרי פלגא אידך פלגא באיסור' קיימא ואי אכיל לה לקי כמו אוכל בשר חטאת ואשם קודם זריקה ואי איקלושי מקליש לכולה מנחה לא לקי כלל אי נמי לענין מעילה וכי האי גוונא בנדרים בפרק נערה (דף סח.)  בעל מיגז גייז או אקלושי מיקליש כגון דנדרה מן תרין זיתין ושמע ארוס והפר לה ואכלתינון אי אמר מיגז גייז לקיא אי אמר מקלש קליש איסורא בעלמא הוא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ואי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואי </span>אליבא דר'מ דאמר מפגלין בחצי מתיר. </span>הך סוגיא דלא כריש לקיש דאמר לעיל בפרק בית שמאי (דף מא:) טעמא דרבי מאיר משום דכל העושה על דעתו ראשונה הוא עושה וצ'ע אי שחט סימן אחד וקבל אחד דמו וזרקו כיון דחשיב חצי מתיר אי אמרינן מישרא שרי ומיהו הא פשיטא אי לא גמר אחר כך שחיטתו לא שרי:  ומודה</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 110
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ומודה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומודה </span>רבי אלעזר בדמים. </span>תימה מאי קמ'ל רבא מתניתין היא דהא תנן רבי אלעזר אומר אף המנסך כו' שמע מינה דמודה ברישא וי'ל דסלקא דעתך דרבי אלעזר קאי אהנהו דלעיל ולא אמקצת דמים ועוד י'ל דמתניתין איכא לאוקומי בדמים החיצונים דבמתנה אחת כיפר ואתא רבא לאשמועינן דאפילו בפנימיים דכל מתנות מעכבות אפ'ה מודה ר'א דחייב על מקצת בחוץ דתניא ר'א אומר ממקום שפסק הוא מתחיל ולעיל נמי בפרק בית שמאי  (דף מב.) דאמר והאמר רבא מודה ר'א בדמים גבי חטאות פנימיות מייתי לה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אי </span>מה להלן בשאר ימות השנה אף כאן בשאר ימות השנה. </span>תימה דהא רבי עקיבא מודה דאין ניסוך המים אלא בחג ויש ספרים דגרסי הסך נסך בשני ניסוכים וההוא קרא בתמיד כתיב וליתא דר' נתן גריס הכי בריש מסכת תענית (דף ג.)  ואפילו לרבי נתן נמי לא מישתמיט תנא דלימא ניסוך המים כל השנה כולה ואמר רבינו תם דמצא בספרים ישנים אי מה להלן בשאר ימות החג לא דלרבי עקיבא לא רמזה אלא בששי ואמרינן במסכת תענית (שם) אלא הך דתנן ניסוך המים כל שבעה מני אי רבי עקיבא האמר בששי מזכיר תרי יומי הוו ורבי אלעזר בחג קאמר משמע כל ימות החג ונראה שפיר ליישב גרסת הספרים דאף על גב דאין ניסוך המים אלא בחג מכל מקום חייבין עליו בחוץ כל השנה כדאשכחן בשמעתין למאן דאמר קרבו נסכים במדבר דמחייב בלא כלי שרת אע'ג דאין מתקבל בפנים הואיל ובשעת היתר הבמות קריבים בלא קדושת כלי וכדאמרינן לעיל (דף קח:) במעלה על גבי הסלע דמשום דהויא הקטרה בבמת יחיד מחייב עליו בחוץ בשעת איסור הבמות ומיהו לא דמי דאין לך מחוסר זמן גדול מזה וכיון דהשתא לא חזו בפנים היכי מיחייב ואמרינן ביומא בריש פרק שני שעירי (דף סב:) שלמים ששחטן בחוץ קודם שיפתחו דלתות ההיכל פטור מ'ט מחוסר פתיחה כמחוסר מעשה דמי וא'ת ומאי שנא נסכים בכלי חול מקבלת דם בכלי חול דאמר רבא לעיל דקבלה בכלי חול לרבי פטור ויש לומר דלא דמי לקבלה בכלי חול בפנים וזרק בחוץ אין לנו לחייב מחמת דכשר בבמה הואיל וכבר נפסל בפנים ולא דמי לנסכים שמקריבין בחוץ בכלי חול דלא נפסלו בפנים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אישתמיטתיה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אישתמיטתיה </span>כו'. </span>פי' בקונטרס למנחם יודפאה ותימה דהא רבי יוחנן אמרן לתרוייהו ושמא לבתר הכי שמעה רבי יוחנן וי'ל דאישתמיטתיה לריש לקיש דאי הוה שמעה לא היה מקשה כלום דהוי מצי לפרושי בשיטת רבי עקיבא רבו אמרה דאמר ניסוך המים דאורייתא ולאו מטעמיה ולפי זה משמע דאיכא למאן דאמר ניסוך המים דרבנן וזהו תימה דאפילו למאן דאמר (מנחות דף קו.) חולין בעזרה לאו דאורייתא שתקנו חכמים לנסך חולין בעזרה שמא לפי שהוא אז זמן גשמים כדי שיזכרו לפני המקום להתברך במי גשמים וקצת משמע בריש לולב וערבה (סוכה דף מד.) דריש לקיש הוה ידע להא דר' יוחנן דעשר נטיעות ערבה וניסוך המים גבי הא דאמר ריש לקיש התם כהנים בעלי מומין היו נכנסים בין האולם ולמזבח כדי לצאת בערבה ושמא נהי דשמיע ליה ערבה ניסוך המים לא שמיע ליה ומיהו לא יתכן פי' זה לפי' הקונטרס במעילה פרק ולד חטאת (דף יג:) דתנן התם נתנן לצלוחית מועלין בהן אמר ריש לקיש אין מועלין אלא בשלשת לוגין ורבי יוחנן אמר מועלין בכולן ופריך למימרא דקסבר ריש לקיש יש שיעור למים והא תנן רבי אלעזר אומר אף המנסך מי החג בחוץ חייב ואמר רבי יוחנן משום ר' מנחם יודפאה רבי אלעזר בשיטת רבי עקיבא אמרה דדריש ונסכיה אחד נסכי יין ואחד נסכי מים ואמר ליה ריש לקיש אי מה יין שלשת לוגין אף מים נמי שלשת לוגין מכלל דקסבר ריש לקיש אין שיעור למים ומשני לטעמיה דמנחם יודפאה קאמר ופי' בקונטרס דריש לקיש דאמר יש שיעור למים היינו לטעמיה דמנחם דאמר רבי אלעזר בשיטת רבי עקיבא אבל איהו סבירא ליה כרבי יוחנן רביה דאין שיעור למים ומיהו לא יתכן אותו פי' דמעילה דלמה ליה למימר לטעמא דמנחם יודפאה הוה ליה למימר לטעמיה דרבי עקיבא ורבי אלעזר ור' נתן ונראה לפרש לטעמיה דמנחם יודפאה היינו מה שהקשה אי מה להלן שלשת לוגין דלרבי עקיבא יש שיעור ורבי אלעזר מי החג קאמר אלמא סבירא ליה אין שיעור ולא משום דסבירא ליה כרבי אלעזר דר'ל קסבר יש שיעור אלא לאפוקי ממנחם יודפאה קאתי דאמר רבי אלעזר בשיטת רבי עקיבא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 110
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ביש
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ביש </span>שיעור במים קא מיפלגי. </span>פירש בקונטרס דקאמר תנא קמא המנסך שלשת לוגין חייב והוא הדין יותר מג' לוגין דיש בכלל מאתים מנה ואע'ג דמלינהו בכלי גדול קדשינהו כלי דאין שיעור למי החג למעלה ואתא רבי אלעזר למימר והוא שמלאן לשם חג כדרך מילואן דהיינו שלשת לוגין ותו לא כדתנן צלוחית של זהב מחזקת שלשת לוגין ממלא מן השילוח אבל אי הוו טפי לא קדשינהו כלי דלא חזו ליה דיש שיעור למי החג ואין כלי שרת מקדשין אלא הראויין להן עד כאן לשונו וקשה דהא רבי אלעזר מי החג קאמר לעיל דאין שיעור למים כלל לא למעלה ולא למטה כדמוכחא נמי ההיא דמעילה (שם) ומפרש הר' חיים איפכא דתנא קמא סבר יש שיעור דנקט שלשת לוגין לא פחות ולא יותר ואתא רבי אלעזר למימר והוא שמלאן לשם חג דקבעינהו מנא דרבי אלעזר לטעמיה דאמר לעיל קביעותא דמנא מילתא הוא אבל לא קבעינהו מנא חייב בפחות משלשת לוגין דאין שיעור למים ור' אלעזר לטעמיה דאמר במתני' מי החג:  בקרבו</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 111
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בקרבו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בקרבו </span>נסכים במדבר קא מיפלגי. </span>פי' בקונטרס ותרוייהו אית להו יש שיעור למים ואי אפשר לומר כן דר'א על כרחין סבר אין שיעור אלא תרוייהו סברי אין שיעור ושלשת לוגין דתנא קמא לאו דוקא : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 111
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>במה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>במה </span>גדולה ובמה קטנה. </span>יש מפרשים דבמה גדולה קרי שעת איסור הבמות ובמה קטנה שעת היתר ופירוש הקונטרס עיקר דתרוייהו היתר הבמות אלא דבמה גדולה היא במת ציבור ובמה קטנה היא במת יחיד ואע'ג דרבי ישמעאל אמר להטעינה נסכים לבמה גדולה ודריש מושבות לאחר ירושה וישיבה כדפירש בקונטרס וכדתניא בספרי ובפרק קמא דקדושין  (דף לז.) ואז נאסרו הבמות שבאו לשילה ומ'מ אף כשהותרו אחרי כן בנוב וגבעון מודה רבי ישמעאל דבמת ציבור טעונה נסכים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 111
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לדברי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לדברי </span>רבי ישמעאל לא קרבו נסכים במדבר. </span>בקדושין  (ג'ז שם) פירש בקונטרס דלכולי עלמא קרבו בקרבן ציבור ואיני יודע מי הזקיקו לכך ושמא משום דקתני בסיפרי אמר אחד מתלמידי רבי ישמעאל בא הכתוב ללמדך על הנסכים שלא נתחייב יחיד על הנסכים אלא מביאתן לארץ וזה לשון הקונטרס דפירש בקדושין (ג'ז שם) ר' ישמעאל סבר לא קרבו נסכים במדבר ואף על גב דכתיב במילואים וזה אשר תעשה על המזבח וכתיב בה נסכים בעולת תמיד בקרבן ציבור הוא דהוי אבל היחידים לא נתחייבו בנסכים אלא מביאת הארץ לאחר ירושה וישיבה ורבי עקיבא סבר קרבו נסכים ליחיד במדבר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 111
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>כי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כי </span>קאמר רבי נחמיה בשיריים הפנימיים. </span>לעיל בפרק ב'ש  (דף לט.) משמע דרבי נחמיה איירי בשיריים החיצונים ושם פירשתי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 111
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וכי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וכי </span>תניא ההיא בשיריים החיצונים. </span>ומה שהשיב לו איברים יוכיחו אע'ג דאיהו גופיה לא חייש בהאי טעמא אורחיה דתנא הכי כדפרישית בפרק התערובת (לעיל דף עז: ) :  השוחט</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 111
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>השוחט
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>השוחט </span>בלילה בהמה כו'. </span>ואם תאמר שחט בחוץ בלילה והעלה בחוץ אמאי חייב ומאי שנא משלמים ששחטן בחוץ קודם פתיחת דלתות ההיכל דפטור כדאיתא בפרק שני שעירי (יומא דף סב:) ויש לומר דלילה אין מחוסר זמן אבל התם מחוסר מעשה ואם תאמר לר'ש מאי שנא שוחט בהמה בלילה בפנים משוחט עוף בפנים ויש לומר דשוחט עוף בפנים מקטל קטליה ואם עלה ירד אפי' לר'ש אע'ג דלא מטמא בגדים אבית הבליעה שאין שום שחיטה מטמא בגדים אבית הבליעה אפילו טרפה או נרבע:  אלא</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 112
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלא </span>בפנים וחזר ונתן בחוץ שיריים נינהו. </span>אע'ג דאית לאוקומא בג' מתנות שבחטאת דאמרינן בפ' ב'ש (לעיל דף לח:) דלענין חוץ הוי כתחילתן לא משמע ליה אלא בשיריים דומיא דסיפא דשני כוסות אחד בפנים ואחד בחוץ שלא היה עושה חבירו דחוי אא'כ נתן לכולם: כשם שדמה פוטר את בשרה מן המעילה דזריקת דם מוציאה בשר קדשי קדשים מן המעילה כך הוא פוטר את בשר חבירתה מן המעילה ופי' בקונטרס משום חטאת שכיפרו בעליה דקי'ל חטאות המתות לא נהנין ולא מועלין וקשה לפירושו דבסוף פרק קמא דמעילה (דף ו:)  תנן אמר רבי עקיבא והרי מפריש חטאתו ואבדה והפריש אחרת תחתיה ואחר כך נמצאת הראשונה הרי שניהם עומדים לא כשם שדמה פוטר את בשרה כך פוטר את בשר חבירתה ואמרינן בגמרא אמר רבי אלעזר לא אמר רבי עקיבא אלא ששחט שניהם בבת אחת רצה מזה זורק רצה מזה זורק אבל בזה אחר זה לא ואי חשיב כחטאות המתות אפילו בזה אחר זה נמי אלא ודאי כיון דנשחטה קודם זריקת דמה של חבירתה שראוי להתכפר לא הויא חטאת המתה והיינו טעמא דיש חילוק בין בת אחת לזה אחר זה דבבת אחת חשיבי תרוייהו כחד גופא ולכך פוטר את בשר חבירתה וכן מוכחת הסוגיא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 112
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>מני רבי היא דאמר אבודה בשעת הפרשה מתה. </span>למאן דאמר בפרק ולד חטאת (תמורה דף כג.) דהכל מודים במתכפר בשאינה אבודה דאבודה מתה מיירי הכא בכל ענין דהשניה מתה לרבי ואיכא למאן דאמר התם דבבא לימלך פליגי והיכא דמשך מדעתו אחת מהן והקריב השניה מתה לכולי עלמא דנתכוין לדחותה והיכא דנמלך מודה רבי דנתכפר באבודה דשאינה אבודה רועה והכא מיירי בשחט שאינה אבודה בפנים ואבודה בחוץ וקשה קצת מאי רבי היא רבנן נמי לא פליגי בהכי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 112
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>והכי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>והכי </span>קאמר טעמא דאבדה אבל הפריש שתי חטאות לאחריות כו'. </span>משמע היכא דקתני אבדה הוי אבדה דוקא ותימה דבסוף פ'ק דמעילה (דף ז.)  תניא אמר רבי שמעון כשהלכתי לכפר (בגא) [פאני] כו' עד אמר לי בני אתה אומר כן והרי מפריש חטאת ואבדה והפריש אחרת תחתיה כו' ולר'ש על כרחין לא מחלק דרועה לר' שמעון לית ליה כלל כדאיתא בפרק מי שהיה טמא (פסחים דף צז:) ובתמורה פרק ולד חטאת (תמורה דף י) וי'ל דבמעילה אינו יורד לחידוש זה אלא לאשמועינן דזריקה מועלת ליוצא וחד מינייהו נקט אבל מתני' דהכא לחידוש תנייה דאין זה דמיון כ'כ ולא נקטה אלא לאשמועינן  דרבי היא חדא מינייהו מעיקרא עולה היא ואפילו למ'ד בעי עקירה חסרון עקירה לא שמיה חסרון בהאי דעומד ליעקר ולא דמי להא דאמרינן בפ' בתרא (לקמן דף קיד:) אי הכי לשמו ליחייב הואיל וראוי שלא לשמו ומשני מחוסר עקירה דהתם אינו עומד ליעקר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 112
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בשעיר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בשעיר </span>נשיא. </span>וא'ת לר'ש חטאת זכר אמאי מתה הא אמרי' בפרק קמא דהוריות (דף ו:) ובפרק שני דתמורה  (דף טו:) דחמש חטאות בחד מקום גמירי להו ולא משכחת ולד חטאת בחטאת זכר וי'ל דמתני' דלא כר'ש והא דאמרינן בפ' ולד חטאת (שם דף כג.) גבי שעירי יום הכיפורים והשני ירעה לרבי שמעון ודייקא הא ביחיד מתה לאו בזכר כיוצא באלו אלא בנקבה:  הדרן עלך השוחט והמעלה </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>פרת </span> 


lvr: 51
pgn: 112
dfh: a
trm: חטאת ששחטה חוץ מגתה.
txt:
<span class='five'>חטאת ששחטה חוץ מגתה. </span>ברוב ספרים גרסינן ששרפה וכן במסכת פרה פרק ד' (מ'ב) תנן שרפה חוץ לגתה פסולה והוא הדין בשחיטה דאין חיוב חוץ לא בשחיטה ולא בהעלאה כדמוכח בגמרא ועיקר גת ניתקן לשריפה שהוא כעין גומא כדפירש בערוך ושורפין אותה שם ואוספין אפרה:  חוץ</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>חוץ
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>חוץ </span>ממקום הבדוק לה. </span>קסבר דבעי בדיקה משום דירד מבול לא'י תימה וכי מדאורייתא בעי בדיקה וי'ל דאיצטריך קרא (שלא) לשרפה במקום טומאה דאסור מדאורייתא דבעי' שחיטה ושריפה במקום טהור כשריפת פרים דאיתקוש אהדדי כדמשמע לעיל בסוף טבול יום (דף קה:)  ואם תאמר אמאי לא מיחייב משום חוץ כששחטה חוץ למקומה כיון דתמימה היא וראויה לשאר קרבנות כדאמרינן בפרק שני שעירי (יומא דף סב:) גבי שעירי יום הכפורים ששחטן בחוץ דחייב על שניהם הואיל וראויין לשעיר הנעשה בחוץ ויש לומר דלא דמי דיכול לשנותם דאין עליהם קריאת שם עד שעת הגרלה ועוד דאין קרבן שתהא פרה זו ראויה דאי לשלמים אין שלמים בציבור ועוד דפרה קדשי בדק הבית היא ואין יכול לשנותה בקדשי מזבח: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>שנאמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שנאמר </span>ושחט והזה מה הזאה כנגד הפתח וכו'. </span>יש ספרים דגרסי ושרף והזה וכן משמע מדמייתי עלה מפלוגתא דרבי יוחנן ור' אושעיא ומיהו אפי' גרסינן הכא ושחט והזה ניחא דמשמע ליה דאי מקשינן שריפה להזאה ה'ה שחיטה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אבל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אבל </span>לפנים מן החומה דקרובי קרבה אימא תתכשר קא משמע לן. </span>דפסולה משום דבעיא חוץ לשלש מחנות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>ירד מבול לא'י. </span>תימה והכתיב (בראשית ז)  ויכסו כל ההרים הגבוהים אשר תחת כל השמים ובבראשית רבה אמרינן דר' ישמעאל ב'ר יוסי ובהמי אחד היו הולכין בדרך פירוש בהמי שומר בהמות אמר להון ההוא כותאה איתו צלויי על טורא גריזים דלא נחית עליה טופנא אמר אותו בהמי לפני ר' ישמעאל בר' יוסי רבי תן לי רשות להשיב לו תשובה א'ל השב א'ל הר גריזים תחת כל השמים הוא א'ל הן ולא כתיב ויכסו כל ההרים הגבוהים אשר תחת כל השמים קרא עליו ולא יהיה בך עקר ועקרה ובבהמתך אפי' הבהמי שבך לא יתעקר מן התשובה ושמא י'ל דויכסו כל ההרים היינו ששלט הבל המבול בכל מקום כדאמרינן לקמן דמתו בהבלא ואותו כותי היה ר'ל שלא היה שם לא הבל ולא שום דבר אי נמי לאותו כותי נתכונו לדחות בקש וקרא (להכא) ל'ק דבמקום שירד מבול התם קאמר שנתכסו ההרים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ומביאין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומביאין </span>נשים עוברות ויולדות שם. </span>אף על פי שהתינוקות טמאין בנדה ויולדות לא היו חוששין אלא לשמרם מטומאת מת דבעי הזאה ומטומאה היוצאה מגופן כגון בעל קרי : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ועל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ועל </span>גביהן דלתות. </span>מאן דאמר בפ' קמא דגיטין (דף ח:)  ובנזיר פרק כ'ג (דף נה.) ובפ' בכל מערבין (עירובין דף ל:) ובפ' בתרא דחגיגה (דף כה.) אהל זרוק לא שמיה אהל סבר כר' יהודה דאמר בריש הישן (סוכה דף כא.) לא היו מביאין דלתות אלא שוורים שכריסן רחבה והתם טעמא משום דכתיב קרא (איוב י) ובעצמות וגידים תסוככני אע'ג דבעלמא אהל שאינו עשוי בידי אדם לא שמיה אהל ומיהו רבי יהודה ודאי סבר שמיה אהל דהא קא אמר טעמא מפני שדעתו של תינוק גסה עליו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ומלאו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומלאו </span>ועלו וישבו במקומן. </span>קצת תימה מה מועיל בתינוקות דסוף סוף בעינן איש בשעת קידוש שנותנין האפר במים או בשעת הזאה לרבי יהודה או לרבנן כדמוכח בפרק טרף בקלפי (יומא דף מג.) : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מעלה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מעלה </span>עשו בפרה. </span>ר'ל נמי ידע דמעלה עשו אלא דאי לא ירד מבול לא'י אין ראוי לעשות מעלה זו ומיהו קצת קשה דהא מודה רבי יוחנן דמתו בהבלא כדלקמן: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מדקאמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מדקאמר </span>איה מתי מבול מכלל דלא הוו. </span>תימה דלרבי יוחנן גופיה תקשי ליה הכא דמתו בהבלא:  היינו</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 113
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>היינו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>היינו </span>דקם רימא התם. </span>ואע'ג דכל השאר מתו בהבלא מחמת שהיה גדול וגבור לא הזיק לו ההבל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אורזילא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אורזילא </span>דרימא. </span>גר' ר'ת פי' עופר של ראם דעופר האילים מתרגמי' אורזילא דאיילא  (שיר ב) ורימא הוא ראם ולא כרבי שמואל דגורס בהמוכר את הספינה  (ב'ב דף עג:) אורזילא דימא ומפרש דג של ים ואגב ריהטיה לא דק דהא אמר הכא לא נגזרה גזרה על דגים שבים ואותם בופל'ש שאנו קורין ראם ליתא וחלבם אסור דראם ודאי מין חיה הוא וחלבו מותר כדכתיב אקו ודישון ומתרגמינן ויעלא ורימא ובופל'ש שבמקומינו קטנים דאין לומר שהוא מין ראם ויש במינו גדול דא'כ מאי קשיא ליה היכא קם הא לא קשיא ליה אריה דבי עילאי בפרק אלו טרפות (חולין דף נט:) היכא קם שהיו אריות אחרים קטנים שיכול להכניס ועוד הא קא חזינן דאותן בופל'ש בני מלאכה נינהו ומושכין בקרון וחורשין בהן וראם לאו בר מלאכה הוא דכתיב התקשר ראם בתלם עבותו אם ישדד עמקים אחריך  (איוב לט) : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יצאו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יצאו </span>קדשי בדק הבית. </span>בלשון אחר פי' בקונטרס דממעט אפי' תמימים דהא פרת חטאת תמימה וממעטא משום דאינה ראויה לפתח אהל מועד ונראה דאין זו ראיה דפרת חטאת לא קיימא למזבח ולאו מתפיס תמימים לבדק הבית הא אמר בסוף תמורה (דף לג:) דכל הראוי למזבח אינו יוצא מידי מזבח לעולם ונמכרו לצורכי עולות ושלמים וא'ת מאי שנא קדשי בדק הבית תמימים משעירי יוה'כ דאמר בפ' שני שעירי (יומא דף סב:)  דחייב על שניהם בחוץ הואיל וראויים לשעיר הנעשה בחוץ וכ'ש הנך דאין יוצאין מידי מזבח וי'ל כיון דעדיין לאו קדשי מזבח נינהו לא חשיבי ראוין לפתח אהל מועד : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כאן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כאן </span>קודם הגרלה כו'. </span>בפ' שני שעירי (יומא דף סב:) אמרי' דחייב על שניהם והיינו למסקנא דשמעתין דמשני כאן קודם וידוי וכו' אבל קודם הגרלה חייב דראוי לשעיר הנעשה בחוץ: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 113
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כאן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כאן </span>קודם וידוי כאן לאחר וידוי. </span>ומדפטר קרא קודם וידוי כ'ש לאחר וידוי וכי איצטריך פתח אהל מועד משום פרה ומשום קדשי בדק הבית ומיהו היא גופה תימה אמאי לא ממעטינן מלה' ובפ'ק דתמורה (דף יג.)  גרס בכל הספרים ולא אוציא פרת חטאת ושעיר המשתלח שהם ראויין לפתח אהל מועד ת'ל לה' שמיוחדים לה' יצאו אלו שאין מיוחדין לה' ומיהו קדשי בדק הבית שפיר מיקרו מיוחדין לה' דכולם לשמים וע'כ נמי לא גרס פרת חטאת בבריית' דלא תיקשי מתני' ועוד אצטריך אל פתח אהל מועד למעוטי גגו כדאמרינן לעיל בפ' השוחט והמעלה (דף קז:) :  אתנן</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 114
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אתנן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אתנן </span>ומחיר יוצא דופן וכלאים בוולדות קדשים. </span>אתנן ומחיר לא מיתוקם בקדשים קלים אפילו לרבי יוסי הגלילי דאף על גב דממונו הוי אינו חל עליו כדדרשינן פ' כל האסורין (תמורה ל:) לכל נדר פרט לנדור: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וקסבר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וקסבר </span>ולדות קדשים בהוייתן הן קדושים. </span>וא'ת למה לי קרא למעוטי הלא חולין גמורים נינהו ודינם כשאר חולין לישחט בחוץ דאפילו פדיון לא בעו דאין קדושה חלה עליהן כלל כדמוכח בתמורה בפרק כיצד מערימין (דף כד:) דתנן אם זכר עולה ואם נקבה זבחי שלמים ופריך בגמ' ל'ל למימר אם נקבה זבחי שלמים נקבה מי קדשה בבכורה ומשני סיפא אתאן לבהמה דהקדש וקתני סיפא ילדה טומטום או אנדרוגינוס רשב'ג אומר אין קדושה חלה עליהן ומפרש בגמ' משום דסבר בהוייתן הן קדושים ואין קדושה חלה בדבר שאין ראוי ליקרב א'כ הכא נמי לא חיילא אאתנן ומחיר וכלאים ויוצא דופן וי'ל דהא דאמר רשב'ג אין קדושה חלה עליהן היינו קדושת הגוף (לפדות) וליאסר בגיזה ועבודה אבל קדושת דמים איכא ליפדות שלא במום ולכך בעי האי קרא דלא ממעטי מפתח אהל מועד בקדשי בדק הבית ולמאן דאמר במעי אמן הן קדושים אפילו קדושת הגוף נחתא עלייהו דתפסתינהו קדושה דאימיה וא'ת למאן דאמר בהוייתן נמי נימא מיגו דנחתא להן קדושת דמים נחתא להן קדושת הגוף כדאמר בתמורה בפרק אלו קדשים (דף יט: ושם) גבי מפריש נקבה לאשם ודוחק לומר רשב'ג סבר לה כרבי שמעון דלית ליה מיגו דאמר תמכר שלא במום ועוד דאי כרבי שמעון אפילו סבר במעי אמן קדושים לא חיילא עליה קדושת הגוף כדמפרש התם רבי שמעון לטעמיה דאמר כל מידי דלא חזי לגופיה לא נחתא ליה קדושת הגוף וגם אין לפרש דשאני מפריש נקבה דחזי לשאר קרבנות ושייך מגו טפי דהא אפילו בטרפה אשכחן דאמרינן מגו בסוף יש בקרבנות  (שם דף יז.) ונראה לפרש דהכא מיירי כגון דלאחר שנעשו אתנן ומחיר הקדישן או בעודן במעי אמן או אחר שנולדו דכיון שהקדישן בפירוש חיילא עלייהו קדושה וא'ת ולוקמה נמי הכא כמ'ד במעי אמן הן קדושים וכגון שהקדיש בהמה מעוברת ושייר העובר כר' יוחנן דאמר בפ' כיצד מערימין (תמורה כה.) אם שייר משוייר ועשה העובר אתנן ומחיר ואחר כך הקדישן ואע'ג דרבי יוחנן איתותב התם הא לבסוף מסיק כתנאי ועוד מצי לאוקומה בבהמה של חולין מעוברת ועשה העובר אתנן ומחיר ואחר כך הקדישה וי'ל דניחא ליה לאוקומה בפשיטות כמאן דאמר בהוייתן הן קדושים והקדישן ואח'כ נתעברה ואם תאמר בההיא דכיצד מערימין (ג'ז שם) דדייק ארשב'ג דסבר בהוייתן הן קדושין מרישא נמי הוה מצי למידק הכי דאם נקבה זבחי שלמים דאוקימנא בבהמה דהקדש ואי במעי אמן הן קדושות לא היה יכול להפקיע קדושת הולד ויש לומר דנטר עד סיפא ומפרש לה וה'ה לרישא ואם תאמר בסוף בהמה המקשה  (חולין עז.) דתנן המבכרת שהפילה שיליא ישליכנה לכלבים ובמוקדשין תקבר ומפרש בגמ' (שם:) משום דרובא בר מיקדש היא על כרחך מדקאמר תקבר קסבר במעי אמן הן קדושין דאי בהוייתן אמאי תקבר הא לא חיילא קדושה אלא בחזי להקרבה כדפריש ואם כן כולה בר מיקדש היא ואמאי נקט רובא דאפי' אכלאים ונדמה תפשה קדושת אימיה אי במעי אמן הן קדושים כדאשכחן בתמורה בסוף יש בקרבנות (דף יז.) דאמרינן גבי כלאים טומטום ואנדרוגינוס דאי אתה מוצא אלא בולדות קדשים ולכל הפחות אתיא כמאן דאמר במעי אמן הן קדושים ויש לומר דנקט רובא ולא כולה משום דאיכא דמות יונה או קלוט לר' שמעון דכיון דלא מישתרי באכילה לא מיסתבר דתפשינהו קדושת אמן אף על גב דבמעי אמן הן קדושין: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>משום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>משום </span>דפסולא דגופייהו. </span>בכל דוכתי משמע דפסול הגוף חמיר מפסולא דאתי מעלמא כדאמרינן בפרק קמא (לעיל דף ד.) מה לשינוי קודש שכן פסולו בגופו ובפסחים בסוף אלו דברים (דף עג:) נמי אמרינן כל שפסולו בגופו ישרף מיד דהא דמשמע הכא איפכא לאו משום דפסול הגוף קיל אלא הכי קאמר דמום עובר ותורין שלא הגיע זמנן הפסול תלוי בגופו ואם היה מום עובר מיד והתורים גדילין לאלתר היו ראויין אבל אותו ואת בנו אין הפסול תלוי בגופו שיועיל לו שום תיקון דלכולי יומא לא חזי:  אלמה</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 114
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אלמה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלמה </span>אמר רבי זירא הכתוב נתקו לעשה. </span>אין זה כשאר לאו הניתק לעשה דבפ' בתרא דחולין (דף קמא.) ובפ' ב' דמכות  (דף יד. טו. טז.) כגון לאו דגזילה ולקט שכחה ופיאה ונותר ולא יוכל לשלחה כל ימיו דא'כ מאי פריך דללקי משום לאו דלא תעשון והא ניתק לעשה הוא אלא הוי כמו נתקו הכתוב מטומאה חמורה לטומאה קלה דבאותו ואת בנו (חולין פ:) דרשינן ולנדר לא ירצה לימד על כל הפסולים שבשור ושה שהם בלא ירצה וכתב רחמנא במחוסר זמן מיום השמיני והלאה ירצה להוציאו מכלל שאר פסולים שהם בלא ירצה ולומר דבהאי ליכא אלא עשה כעין דבר שהיה בכלל ויצא לידון בדבר החדש בסוף פ'ק דתמורה (דף יג:) וכענין זה הוי בדד ישב דמצורע בפ' אלו דברים (פסחים סז.) דאמרי' שהכתוב נתקו לעשה והוציאו מכלל שאר טמאים שהם בלאו דלא יטמאו את מחניהם ולהכי פריך דלילקי משום דמפורש בגופיה לאו בהדיא כדדרשינן מלא תעשון וכן פי' בקונטרס אבל בפרק אותו ואת בנו (חולין פא.) פירש בקונטרס דהוי כשאר לאו הניתק לעשה דעלמא דמיום השמיני והלאה ירצה משמע קודם זמנו לא ירצה והניחהו עד שיעבור זמנו וקשה מהך דשמעתא וכי תימא דהכי פריך משום דאיכא נמי לאו דלא תעשון לא אמרינן דאתי חד עשה ועקר תרי לאוי כדאמרי' בפ'ק דתמורה (דף ד:)  לא דמי דהני מילי התם דסמיכי גבי הדדי הלאוין אצל העשה תדע דהא בפרק ב' דמכות (ד' טו. ושם ד'ה תנינא)  חשיב לא יטמאו את מחניהם ניתק לעשה אי לאו משום דקדמו עשה אף על גב דאיכא לאו נמי דואל המקדש לא תבא ומיהו התם איכא למימר משום דאיכא תרי עשה דכתיב מחוץ למחנה תשלחום אבל אשכחן גזלה דאיכא תרי לאוי לאו דלא תעשוק ולא תגזול דבפרק המקבל (ב'מ קיא.) אמר רבא זהו עושק זהו גזל וחשבי ליה ניתק לעשה במכות  (דף יד:) ובחולין (דף פ:) הלכך צריך לחלק בההיא דתמורה (דף ד:)  כדפרישית דלכך סמך שני הלאוין אצל העשה לומר שאין העשה מנתקם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רב </span>נחמן בר יצחק אמר פנים דגלגל כו'. </span>שינויא הוא דקמשני (התם) דאפילו לר'ש לא לקי במחוסר זמן בפנים כי אם בחוץ כדפי' בקונטרס ויש גירסא אחרת בספרים לרבי שמעון ה'נ והא גלגל פנים הוא אמר רב נחמן בר יצחק פנים דגלגל כו' וריש לקיש פריך דנפקא ליה מלא תעשון לאו במחוסר זמן דהאי קרא בגלגל קאי ופנים הוא וכי תימא קל וחומר בחוץ הא אין מזהירין מן הדין ומשני פנים דגלגל לגבי שילה כחוץ דמי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלא </span>לאו קודם חצות. </span>ואע'ג דחזי בפנים שלא לשמו לא מיחייב כרת כיון דמחוסר עקירה ואין עומד האי ליעקר קודם זמנו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>היתר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>היתר </span>במה לחבירו. </span>ושעת היתר הבמות דקתני היינו קודם חצות דכשר בבמה שלא לשמו וא'ת דמשמע הכא דתורין שלא הגיע זמנן לרבי שמעון חיילא קדושה עלייהו והשוחטן בחוץ בלאו ובמעילה בפרק ולד חטאת (דף יב.) נמי אמר רבי שמעון דמועלין משום דראוין לאחר זמן ובתמורה בפרק אלו קדשים (דף יט:) גבי אשם בן שתים והביאו בן שנה אמר ר' שמעון דכל עצמן אינן קדושים משום דכל מידי דלא חזי ליה לגופיה לא נחתא ליה קדושת הגוף ופריך התם מאי שנא ממחוסר זמן דלא חזי ליה לגופיה (לא נחתא ליה קדושת הגוף) ואמר ר'ש דקדוש פירוש במתני' דהכא דתנן מחוסר זמן רבי שמעון אומר בלא תעשה ומשני דאיתקוש לבכור דקדוש לפני זמנו וקרב לאחר זמן והשתא תינח מחוסר זמן תורין שלא הגיע זמנן מאי טעמא וי'ל דדבר שאינו ראוי לשם קרבן ילפינן ממחוסר זמן שאין ראוי לשום קרבן אבל דבר שראוי לקרבן אחר ולקרבן זה שהוא מקדישו אינו ראוי לא נחתא ליה קדושת הגוף ופסח קודם חצות דקדוש לר' שמעון וכן חטאת ואשם דזב וזבה ויולדת ומצורע דקדושים קודם זמנן כדתנן בפירקין (לעיל קיב.) ולא פליג ר' שמעון ובתורת כהנים בפ' אחרי מות קאמר נמי רבי שמעון והשוחטן בחוץ בלאו הני אין מחוסר זמן בגופן ולא דמי לאשם בן שנה והביאו בן שתים בן שתים והביאו בן שנה דמחוסרי זמן בגופן וא'ת דמחוסר זמן היאך קדוש הא אמרינן לעיל בפ'ק (דף יב.) לילה לקדושה יום להרצאה אבל ביום שביעי לא ובבכורות פרק הלוקח בהמה (דף כא.)  קאמר ר'ש מחוסר זמן נכנס לדיר להתעשר יליף מבכור דקדוש לפני זמנו ופריך ואדיליף מבכור לילף מקדשים אלמא משמע דקדשים קודם זמנן לא קדשי וי'ל דאסור להקדישם אבל אם הקדישם תוך זמנם קדושין אלא דעבד איסור דרחמנא אמר מיום השמיני אין הא קודם לכן לא אבל מעשר לרבי שמעון שרי להכניסו תוך זמנו לדיר להתעשר כדיליף התם מעשר העברה העברה מבכור והא דלא ניחא ליה למילף תחת תחת מקדשים דניחא ליה למילף העברה טפי משום דהעברה דתרוייהו משתעי שמעבירה להקדישה ויש ליתן טעם לרבא דריש תמורה (דף ד:) היאך מחוסר זמן קדוש קדושת הגוף דכל היכא דאמר רחמנא לא תעביד אי עביד לא מהני ושמא לענין זה יליף תחת תחת ממעשר או שמא יש טעם אחר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 114
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דזעירי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דזעירי </span>קבעוה תנאי. </span>משום דמצורע יש בו טומאה כעין זב וזבה ויולדת אבל נזיר דלא דמי להו שייריה וכן בכריתות בפרק ארבעה מחוסרי כפרה (דף ח:) נמי אשכחן דתני זב וזבה ויולדת ומצורע והתם מפרש מאי טעמא לא תני מצורע ומצורעת כדקתני זב וזבה וניחא השתא לזעירי דבנזיר בלא מצורע סגי דאיכא תרתי בנזיר דנזיר טמא מביא אשם :  פסח</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 115
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>פסח
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>פסח </span>בשאר ימות השנה שלמים הוא. </span>פי' בקונטרס ואין זה אלא לשמו משמע שרוצה לומר דכיון דשלמים הוא כששוחטו לשם שלמים היינו לשמו וא'ת והלא כששחטו לשם עולה או לשם זבח אחר הוי נמי שלמים כדאמרי' בפ'ק (לעיל ח:) לכל דשחיט ליה שלמים ליהוי וי'ל דמ'מ כיון דשלמים הוא הרי הוא כשר לשמו ושלא לשמו כגון לשם שלמים ולשם זבח אחר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מחוסר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מחוסר </span>זמן בבעלים. </span>אעולה דוקא קאי ולא אאינך: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>או
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>או </span>שהיו בני שתי שנים ושחטן פסולין. </span>הך ברייתא איתא בפ' התכלת (מנחות מח:) והכא והתם קתני פסולין ועוד תניא התם באידך ברייתא פסולין ותעובר צורתן ויצאו לבית השריפה ותימה דבתמורה בפ' אלו קדשים (דף יט:) תניא אשם בן שנה והביאו בן שתים בן שתים והביאו בן שנה כשרים ולא עלו לשם בעלים לשם חובה ר'ש אומר כל עצמן אינן קדושים וי'ל דכאן לשמו כאן שלא לשמו כדמשני הכא ומיהו קשה דא'כ קשיא לרב הונא הא איכא האי דפסול לשמו וכשר שלא לשמו ועוד דאי בשלא לשמו מיירי בתמורה ל'ל למיתני ולא עלו לשם חובה הא אפי' במצותו נמי דכיון דשלא לשמו הוא אין עולה לשם חובה:  מה</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מה </span>העלאה שהיא גמר עבודה כו'. </span>סוגיא זו קשה אההיא דלעיל בריש השוחט (דף קז: ושם) דדרשינן להכי כתב רחמנא או לרבות את הזורק דלא תיתי מבינייא ומשום הכי פטור מקבל בחוץ: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ויתיב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ויתיב </span>וקאמר וישלח וגו'. </span>פירש בקונטרס ויתיב רב חסדא וקאמר  ונראה לפרש דיתיב וקאמר ארב הונא קאי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>א'ל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>א'ל </span>הכי אמר רב אסי ופסקוהו. </span>פי' כמו שאמרת אמר רב אסי דוישלח היינו עבודה בבכורות אבל חכמים הפסיקוהו ומנעוהו מלומר כן ושני לשונות שבקונטרס עיקר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רמזו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רמזו </span>הקב'ה למשה ולא ידעו. </span>פי' ולא ידע במי אבל היה יודע שעתיד הקב'ה לקדש את המשכן באדם גדול דאמרי' במדרש שאמר לו משה לאהרן הייתי סבור בי או בך: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>וקיבל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וקיבל </span>שכר על שתיקתו. </span>תניא בתורת כהנים שבשכר זה נתייחד אצלו הדיבור דכתיב בפרשת יין ושכר אל תשת וידבר ה' אל אהרן ולא כתיב אל משה ותימה דבסיפרי דריש בפרשת קרח דכתיב וידבר אל אהרן שומע אני שהדיבור אל אהרן ת'ל כאשר דבר ה' ביד משה לו בפרשת מחתות השרופים הא למדנו שהדיבור למשה שיאמר לאהרן ושמא זה קורא נתייחד הא דכתיב אל אהרן ולא שיאמר לבני ישראל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 115
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כללות
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כללות </span>נאמרו בסיני כו'. </span>הוה מצי לאיתויי מדר' יוסי הגלילי דאמר בפ'ק דחגיגה (דף ו: ולקמן קכ.) דאין טעונה הפשט וניתוח:  ודילמא</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 116
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ודילמא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ודילמא </span>למעוטי טריפה. </span>תימה דבפ' שילוח הקן (חולין דף קמ. ושם) גבי שתי צפרים חיות דרשי' מינה תרתי שחיין ראשי איברים שלה ולמעוטי טריפה וי'ל דשאני ציפורי מצורע שהוא כעין קרבן ושניהן שוין לענין פסול אבל גבי נח דשאר מומין כשרין הו'ל לאוקמיה למעוטי טריפה דוקא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אבל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אבל </span>למ'ד טריפה יולדת מאי איכא למימר. </span>פי' דלדידיה לא מייתר ליה מכל החי למחוסר אבר ואיצטריך למעוטי טריפה וא'ת כיון דטריפה חיה ויולדת היכי מימעטא מכל החי הא בפ' שילוח הקן (ג'ז שם)  לא ממעט מחיות טריפות למ'ד טריפה חיה ויש לומר דשאני הכא דמכל החי מיותר ושפיר משתמע למעוטי טריפה אע'ג דחיה דמשתמע חיות גמורה ומסתבר למעוטי טריפה אע'ג דחיה ויולדת טפי ממחוסרת אבר דמ'מ אין טריפה בריאה נשארת ולא חזיא לקיום העולם כולי האי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אתך
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אתך </span>בדומין לך. </span>וא'ת א'כ האי מכל החי למה לי דתרוייהו מאתך נפקא וכי תימא דלמא נח גופיה מחוסר אבר הוה מי קאמר רחמנא דכוותך עייל שלמים לא תעייל  וי'ל דמוקמא קרא בדדמי לטריפה ולא דמי למחוסרת אבר דלענין קיום העולם לא חיישינן: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>דילמא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דילמא </span>נח גופיה טריפה הוה. </span>וא'ת והלא חי אחרי כן ג' מאות שנה וי'ל דשמא לא היה בכח ובריאות כראוי לו וסוגיין כמ'ד טריפה חיה ור'ת היה רגיל לחלק בין טריפות דאדם לטריפות דבהמה משום דאדם אית ליה מזלא וקשה דבריש אלו טריפות (חולין דף מג.) מייתי ראיה מאיוב אטריפות דבהמה :  אסור</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 116
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אסור
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אסור </span>לסייען ואסור לעשות שליחותן. </span>תימה לר' יוסי דאמר לעיל בפרק ב'ש (דף מה.) דקדשי עובדי כוכבים השוחטן בחוץ חייב לא ה'ל למיתני הכא לשון אסור כדמוכח בריש פ' בתרא דיומא (דף עג:) לד] דחיוב כרת לית ליה למיתני אסור וי'ל דקתני אסור לפי שיש כמה עבודות דלא מיחייב עלייהו בחוץ דאסור לסייען דגזרינן אטו עבודה דבת חיובא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כמאן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כמאן </span>כרבי אלעזר בן שמוע כו'. </span>עיקר מילתיה במנחות בהקומץ רבה (דף כב.) : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גבה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גבה </span>חמשים מכל שבט ושבט שהן שש מאות. </span>הא דכתיב הכא כסף והכא זהב מפרש לקמיה דה'ק גבה כסף שוה נ' שקלים של זהב לכל שבט דהיינו שוה שש מאות זהב לכל השבטים ור'ת אומר שיש במדרש דנתן לו חמשים שקלי זהב דהיינו שש מאות שקלי כסף וקשה דבפ' שור שנגח (ב'ק דף לו.) משמע דדינר של זהב שוה כ'ה של כסף ואומר ר'ת דדינר של זהב עב כפלים משל כסף ותדע מדאמרי' בפ' אלו טריפות (חולין דף נה:) גבי טחול ואי אישתייר ביה כעובי דינר זהב כשירה משמע דמשונה בעוביו משל כסף : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 116
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אימא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אימא </span>בכל מקומות מחנה ישראל. </span>שאפילו  בשעת</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 118
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ותתרגם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ותתרגם </span>מתניתך בעולה. </span>פירוש כגון עולות תמידין ומוספין שיש כיוצא בהם נדבות אבל חטאות הצבור כגון שעירי הרגלים אע'ג דקבוע להם זמן לא קרבו והא מילתא דייק לה מדקתני פסחים דליתני קבוע להם זמן ותו לא והוו להו פסחים בכלל אלא על כרחך מתניתין קמ'ל דלא קרבו לרבי שמעון בגדולה לבד מפסחים אלא שיש כיוצא בהם בבמה והכי קאמר אלא פסחים שקרבו בגדולה לא קרבו בקטנה כלל ושאר דברים שקרבו כאן וכאן אין חילוק בהם אלא שבזה לא הקריבו אלא נדבות ובזה קרבו חובות הקבוע להם זמן כדפירש בקונטרס והכי נמי הוה מצי למידק אברייתא דלעיל דקאמר ר'ש אף צבור לא הקריבו כו' ואי משום דלא איירי התם רבי שמעון בחילוק שבין במה גדולה לבמה קטנה כדאיירי הכא מ'מ על חנם הזכיר פסחים דהא הוו בכלל חובות הקבוע להם זמן ותימה מנא ליה לר' שמעון הא מילתא דחטאת דקבוע להם זמן לא קרב דהא לעיל מפרשינן טעמא דרבי שמעון דיליף מפסח גלגל והא ליכא למילף מפסח דפסח נמי אין כיוצא בו נדבה ואי הוה מפרשינן כן דפסח חשיב כיוצא בו נדבה משום דהוי קדשים קלים כעין שלמים הוה ניחא אבל בקונטרס לא פירש כן וע'ק היכי דייק מדקתני פסחים דלמא הא דקתני פסחים משום דעיקר טעמא מפסח יליף וכן בפ'ק דמגילה (דף ט:) תני פסחים לחוד ופריך בגמרא פסחים ותו לא אלא כעין פסחים ע'כ מה שהזכיר פסחים טפי מאינך משום דכולהו מפסח ילפינן לכן נראה לפרש דקא אמר תתרגם מתניתך בעולה היינו משום דכיון דמפסח יליף אית לן למימר מה פסח שקבוע לו זמן וישנו בצבור כביחיד בשעת היתר הבמות צבור בפסח ראשון ויחיד בפסח שני כדאמרי' פסחים (דף סז.) איש נדחה ואין צבור נדחין אף כל שקבוע להם זמן וישנו בצבור כביחיד בשעת היתר הבמות דהיינו עולות שישנן בצבור בתמידין ומוספין וביחיד בנדבה אבל חטאת לא משכחת ביחיד בשעת היתר הבמות דאפילו בבמה גדולה לא קרבו חובות דיחיד לרבי שמעון כמו לר'מ ורבנן והכי פירושו דשמעתא ותתרגם מתניתך בעולה דאיכא עולת נדבה ונדבות דיחיד קרבו והוי דומיא דפסח דאי בחטאת חטאת נדבה מי איכא דמשכחת ביה חטאת ביחיד דאילו חובות דיחיד לא קרבו לא עולות ולא חטאות ופריך ונוקמה במנחה דאיכא חביתים ומשני אין מנחה בבמה וא'ת ונוקמה בשלמים כגון כבשי עצרת דהא איכא ביה שלמי נדבה וי'ל כדפרש'י דכבשי עצרת קק'ד נינהו ושלמי יחיד קדשים קלים ולא משכחת כיוצא בהן ביחיד:  באו</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 119
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>באו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>באו </span>לנוב וגבעון [כו'] קדשים קלים ומעשר שני בכל ערי ישראל. </span>בריש פירקין במתניתין (דף קיב:) פירש בקונטרס דלעיל בבאו לגלגל לא הוזכר מעשר שני לפי שלא נהגו מעשרות עד לאחר ירושה וישיבה ותימה דהא פריך הכא בגמרא דמעשר שני נמי נסקיה להתם בנוב וגבעון ומסיק דמתני' ר' שמעון היא דאמר חובות שאין קבוע להם זמן לא קרבו דהיינו בבכור ומעשר בהמה וכיון דמעשר בהמה לא הוה התם מעשר דגן לא בעי לאתויי התם דאיתקוש להדדי והשתא מהאי טעמא דאיתקש למעשר לא יהא נאכל כלל כמו מעשר בהמה בנוב וגבעון למ'ד לא קרבו חובות והיו צריכין להמתין בבכור ומעשר עד שיוממו ונאכלין במומן לבעלים ומעשר שני לא יהא לו תקנה אלא בפדיון ויש ספרים דלא גרסי במתניתין מעשר שני כלל גבי נוב וגבעון ונראה לפרש דלענין הבאה הוא שייך להקיש דאי האי טעון הבאת מקום גם זה יהא טעון הבאת מקום כדקאמר לר' יהודה דאמר חובות קרבו דבנוב וגבעון נאכל גם מעשר שני נאכל שם אבל מה שאין מעשר בהמה קרב לרבי שמעון משום דחובות לא קרבו לענין זה אין שייך להקיש מעשר שני שלא יהא נאכל בכל מקום דהא דאין מעשר בהמה נאכל משום דבעי מתן דמים ואימורים ולא אפשר אבל מעשר שני שרי ומיהו קשה דלעיל בפרק קדשי קדשים (דף ס:)  ילפינן מעשר מבכור דאין נאכל בזמן הזה ויש גירסות בספרים ושם פירשתי ועוד קשה אי משכחת מעשר דנאכל בכל ערי ישראל א'כ הא דאמר בפרק כל שעה (פסחים דף לו:) מרבה אני מעשר שיש לו היתר בכל מושבות דאמר ר' אלעזר מנין למעשר שנטמא כו' למה לי דרבי אלעזר הא כיון דבנוב (נאכל) וגבעון נאכל בכל ערי ישראל א'כ יש היתר בכל מושבות כדאמר התם (דף לח:) לקמיה בההוא פירקא גבי חלות תודה ורקיקי נזיר נאכלין בנוב וגבעון וי'ל דאיצטריך התם דרבי אלעזר משום רבי יהודה דאמר בשמעתין שלש בירות הן של שילה ושל נוב וגבעון ושל בית עולמים לאכילת מעשר שני ואליבא דרבי יהודה וא'ת והיכי קאמר התם ומוציא אני בכורים שאין להם היתר בכל מושבות והלא נאכלין בנוב וגבעון בכל ערי ישראל כמעשר שני ויש לומר דבכורים לא אפשר משום דבעו הנחה אצל המזבח ובנוב וגבעון ממטו להו התם כדאמרינן לעיל בפרק קדשי קדשים (דף ס:) ובפרק בתרא דמכות (דף יט:) ובתמורה בפרק אלו קדשים (דף כא.) דבכורים אינם שלא בפני הבית משום דבעי הנחה ועוד מידי דהוה אחזה ושוק ותרומת לחמי תודה דאמרי' לעיל (דף קיז:) נוהגין בבמה גדולה ואין נוהגין בבמה קטנה משום דבעו תנופה ובכורים נמי בעו תנופה דלא דמי למנחה דקרבה בבמה בלא תנופה לרבנן דפליגי עליה דר' יהודה במתניתין בפירקין כדפרישית לעיל דמנחה עיקר מצותה (סמיכה) והקטרה הלכך משום תנופה לא בטלה אבל הני דעיקר מצותן תנופה בטלה תנופה בטלי אינהו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>מני רבי שמעון היא. </span>הכי נמי מצי למימר רבנן היא דאמרי חובות ליחיד לא קרבו בשעת היתר הבמות אף בבמת צבור וכן רבי מאיר אלא נקט ר' שמעון משום דעביד הך דרשא עשר תעשר בשני מעשרות הכתוב מדבר: הג'ה </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ואיתקש
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואיתקש </span>[מעשר] דגן למעשר בהמה. </span>לעיל בפרק קדשי קדשים (דף ס:) נקט היקשא דמעשר לבכור והכא והתם סגי בחדא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>זו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>זו </span>וזו שילה. </span>פירש בקונטרס ואפילו הכי הוי היתר בתרה דקסבר קדושה ראשונה קדשה לשעתה ולא קדשה לעתיד לבא ובקדושת ירושלים גופה סבירא ליה דיש אחריה היתר כדאמרינן במגילה (דף י.) שמעתי שמקריבין בבית חוניו בזמן הזה ואוקימנא כרבי ישמעאל עכ'ל ולא דק דהתם רבי ישמעאל ב'ר יוסי דהוא בתראה בימי רבי והכא רבי ישמעאל בן אלישע בר פלוגתיה דר' עקיבא רבו של ר' שמעון בן יוחי וההוא אסיקנא לעיל לפום חד גירסא דכולי עלמא קידשה ומיהו אי אפשר לומר לדידיה שלא יהא היתר אחר שילה דהא  מצינו</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ויהי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ויהי </span>כנוח הארון. </span>פירש רש'י פסוק בדברי הימים  (ב ו) קומה ה' אלהים לנוחך אתה וארון עוזך והוה מצי להביא פסוק דכתיב ביהושע (ג) והיה כנוח כפות רגלי הכהנים נושאי הארון א'נ  (במדבר י) ויהי בנסוע הארון וגו' ובנוחה יאמר וגו': ה'ג </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>משכינהו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>משכינהו </span>גברא לגברי. </span>פירשתי לעיל בפ' איזהו מקומן (דף נג:) גבי זה וזה יסוד דרומי: לב] </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ואליהם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואליהם </span>כתיב. </span>והא דאמרן לעיל ואליהם לערב פרשיות היינו שחיטה והעלאה אבל כולי האי לא אמרן לערב היתר הבמות על איסור הבמות: ה'ג </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>הקדישן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הקדישן </span>בשעת היתר הבמות ושחט והעלה בשעת היתר הבמות פטור מכלום. </span>וקשה היאך שייך למיתני בדבר שמצותו בכך וכי תימא דאיצטריך משום חובות דאין קריבין בבמה או משום קרבנות צבור ואם שחט והעלה בחוץ פטור מכלום הא איכא לאו הבא מכלל עשה ונראה לפרש דמיירי בעולת במת יחיד דאפילו הקדישה על מנת להקריבה בבמה גדולה ואפי' הכניסה בפנים דקלטוה מחיצות כדבסמוך אפי' הכי אם חזר והוציאה ושחט והעלה בחוץ פטור מכלום:  </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אין </span>מנחה בבמה וכיהון ובגדי שרת כו'. </span>מנחה לא הויא דומיא דאינך דמאן דלית ליה מנחה בבמה היינו דלא קרבה כלל אפילו בבמה גדולה כגון מזבח הנחושת שבנוב וגבעון וכולהו נהגו דכולי עלמא מודו דבקדשי במה גדולה יש חיצוי: 


lvr: 51
pgn: 119
dfh: b
trm: בעי
txt:
<span class='five'>בעי </span>רב אדא עולת במת יחיד שהכניסה בפנים וחזר והוציאה לחוץ מהו מי אמרינן כיון דעיילא לה קלטה להו מחיצות או דלמא כיון דהדור הדור לאו היינו דרבה ורב יוסף דתנן קדשי קדשים ששחטן בדרום מועלין בהן ואיבעיא להו  מהו שירדו רבה אמר ירדו רב יוסף אמר לא ירדו תיבעי לרבה תיבעי לרב יוסף כך גירסת רש'י ז'ל  אבל</div>                     </div>                 


lvr: 51
pgn: 120
dfh: a
txt:
<div class='shastext4'>                         <div style='margin-bottom:3px;width:100%'>אבל בספרים ישנים גרסינן קדשי קדשים ששחטן בדרום מועלין בהן אם עלו לא ירדו ואיבעיא להו ירדו מהו שיעלו רבה אמר לא יעלו רב יוסף אמר יעלו תיבעי לרבה כו' ומיירי במשלה בהן האור להכי לכ'ע אם עלו לא ירדו ובריש מעילה (דף ב:) דאמר רבה אם עלו ירדו מיירי בלא משלה בהן האור ותדע בלא ההיא דמעילה צריך לאוקמא הכא במשלה בהן האור דאי בלא משלה אמאי אמר רב יוסף אם ירדו יעלו הא אמרינן פרק ב'ש  (לעיל מג.) כשם שאם עלו לא ירדו כך אם ירדו לא יעלו וכל שכן בשחיטת דרום דגרוע משאר פסולין והכא מיירי בהכניסה חיה וקלטוה כדין במה גדולה להצריך כיהון וריחוץ ידים ורגלים מן הכיור ואם היא שלמים בעי תנופת חזה ושוק ולפי גירסא זו גרסינן בסמוך אברי עולת במת יחיד שעלו למזבח של במה גדולה וירדו מהו שיעלו פירוש דכיון דשחטן בחוץ שמא הוי כמו שחטן בדרום וגם שמא כיון ששחטה בהיתר בחוץ בבמת יחיד שלכך הקדישה תחילה לכולי עלמא היכא דמשלה האור יעלה אבל ללשון ראשון דמבעיא ליה בלא משלה ומדמי ליה לשחיטת דרום הלא פשיטא אפי' שאר פסולין דלא גריעי כמו שחיטת דרום אם עלו וירדו לא יעלו כדאמר עולא פרק ב'ש (שם) אם לא משלה בהן האור כשם שאם עלו לא ירדו כך אם ירדו לא יעלו וצריך לומר הא דקאמר מילתא דפשיטא לרבה ורב יוסף מיבעיא ליה לרבי ינאי היינו לאיכא דאמרי:  הדרן עלך פרת חטאת וסליקא לה מסכת זבחים</div>                     </div>                 


# michna

lvr: 51
prk: 01
id: 5101
nru: א,א
thu:
  כל הזבחים שנזבחו שלא לשמן--כשרים, אלא שלא עלו לבעלים משום חובה:  חוץ מן הפסח ומן החטאת--הפסח, בזמנו; והחטאת, בכל זמן.  רבי אליעזר אומר, אף האשם:  הפסח, בזמנו; והחטאת והאשם, בכל זמן.  אמר רבי אליעזר, החטאת באה על חטא, ואשם בא על חטא--מה חטאת פסולה שלא לשמה, אף האשם פסול שלא לשמו


lvr: 51
prk: 01
id: 5101
nru: א,ב
thu:
  יוסי בן חוני אומר, הנשחטין לשם פסח ולשם חטאת, פסולין.  שמעון אחי עזריה אומר, שחטן לשם גבוה מהן, כשרים; לשם נמוך מהן, פסולים.  כיצד:  קודשי קודשים ששחטן לשם קודשים קלים, פסולים; קודשים קלים ששחטן לשם קודשי קודשים, כשרים.  הבכור והמעשר ששחטן לשם שלמים, כשרים; ושלמים ששחטן לשם בכור ולשם מעשר, פסולין


lvr: 51
prk: 01
id: 5101
nru: א,ג
thu:
  הפסח ששחטו בשחרית בארבעה עשר שלא לשמו--רבי יהושוע מכשיר, כאילו נשחט בשלושה עשר; בן בתירה פוסל, כאילו נשחט בין הערביים.  אמר שמעון בן עזאי, מקובל אני מפי שבעים ושניים זקנים ביום שהושיבו את רבי אלעזר בן עזריה בישיבה, שכל הזבחים הנאכלים שנזבחו שלא לשמן--כשרים, אלא שלא עלו לבעלים משום חובה:  חוץ מן הפסח ומן החטאת.  ולא הוסיף בן עזאי אלא העולה, ולא הודו לו חכמים


lvr: 51
prk: 01
id: 5101
nru: א,ד
thu:
  הפסח והחטאת ששחטן שלא לשמן--קיבל והילך וזרק שלא לשמן, או לשמן ושלא לשמן, או שלא לשמן ולשמן--פסולין.  כיצד לשמן ושלא לשמן, לשם פסח ולשם שלמים; ושלא לשמן ולשמן, לשם שלמים ולשם הפסח.  שהזבח נפסל בארבעה דברים--בשחיטה, ובקיבול, ובהילוך, ובזריקה.  רבי שמעון מכשיר בהילוך, שהיה רבי שמעון אומר, אי אפשר שלא בשחיטה ושלא בקבלה ושלא בזריקה; אבל אפשר שלא בהילוך--שוחט בצד המזבח וזורק.  רבי אלעזר אומר, המהלך במקום שהוא צריך להלך, המחשבה פוסלת; ובמקום שאינו צריך להלך, אין המחשבה פוסלת.


lvr: 51
prk: 02
id: 5102
nru: ב,א
thu:
  כל הזבחים שקיבל דמן זר, אונן, טבול יום, מחוסר בגדים, מחוסר כיפורים, ושלא רחוץ ידיים ורגליים, ערל, טמא, יושב, עומד על גבי כלים, ועל גבי בהמה, ועל גבי רגלי חברו--פסל.  קיבל בשמאל, פסל; ורבי שמעון מכשיר.  נשפך על הרצפה, ואספו--פסול.  נתנו על גבי הכבש שלא כנגד היסוד, נתן את הניתנין למטן למעלן, ואת הניתנין למעלן למטן, ואת הניתנין בחוץ בפנים, ואת הניתנין בפנים בחוץ--פסול, ואין בו כרת


lvr: 51
prk: 02
id: 5102
nru: ב,ב
thu:
  השוחט את הזבח לזרוק דמו בחוץ, או מקצת דמו בחוץ, להקטיר אימוריו בחוץ, או מקצת אימוריו בחוץ, לאכול בשרו בחוץ, או כזית מבשרו בחוץ, או לאכול כזית מעור האליה בחוץ--פסול, ואין בו כרת.  לזרוק דמו למחר, או מקצת דמו למחר, להקטיר אימוריו למחר, או מקצת אימוריו למחר, לאכול בשרו למחר, או כזית מבשרו למחר, או לאכול כזית מעור האליה למחר--פיגול, וחייבין עליו כרת


lvr: 51
prk: 02
id: 5102
nru: ב,ג
thu:
  זה הכלל:  כל השוחט והמקבל והמהלך והזורק--לאכול דבר שדרכו לאכול, ולהקטיר דבר שדרכו להקטיר, חוץ למקומו--פסול, ואין בו כרת; חוץ לזמנו--פיגול, וחייבין עליו כרת, ובלבד, שיקרב המתיר כמצותו


lvr: 51
prk: 02
id: 5102
nru: ב,ד
thu:
  כיצד קרב המתיר כמצותו:  שחט בשתיקה, קיבל והילך וזרק חוץ לזמנו, או ששחט חוץ לזמנו, קיבל והילך וזרק בשתיקה, או ששחט וקיבל והילך וזרק חוץ לזמנו--זה הוא שקרב המתיר כמצותו.  כיצד לא קרב המתיר כמצותו:  שחט חוץ למקומו, קיבל והילך וזרק חוץ לזמנו, או ששחט חוץ לזמנו, וקיבל והילך וזרק חוץ למקומו, או ששחט וקיבל והילך וזרק חוץ למקומו, הפסח והחטאת ששחטן שלא לשמן, קיבל והילך וזרק חוץ לזמנן, או ששחט חוץ לזמנן, קיבל והילך וזרק שלא לשמן, או ששחט וקיבל והילך וזרק שלא לשמן--זה הוא שלא קרב המתיר כמצותו


lvr: 51
prk: 02
id: 5102
nru: ב,ה
thu:
  לאכול כזית בחוץ וכזית למחר, כזית למחר וכזית בחוץ, כחצי זית בחוץ וכחצי זית למחר, כחצי זית למחר וכחצי זית בחוץ--פסול, ואין בו כרת.  אמר רבי יהודה, זה הכלל:  אם מחשבת הזמן קדמה למחשבת המקום--פיגול, וחייבין עליו כרת; ואם מחשבת המקום קדמה למחשבת הזמן--פסול, ואין בו כרת.  וחכמים אומרין, זה וזה פסול, ואין בו כרת.  לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית--כשר, שאין אכילה והקטרה מצטרפין.


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,א
thu:
  כל הפסולין ששחטו, שחיטתן כשרה:  שהשחיטה כשרה בזרים, ובנשים, ובעבדים, ובטמאים, ואפילו בקודשי קודשים--ובלבד שלא יהיו הטמאים, נוגעים בבשר; לפיכך הן פוסלין במחשבה.  וכולן שקיבלו את הדם חוץ לזמנו, וחוץ למקומו--אם יש דם הנפש, יחזור הכשר ויקבל


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,ב
thu:
  קיבל הכשר, ונתן לפסול--יחזיר לכשר.  קיבל בימינו, ונתן לשמאלו--יחזיר לימינו.  קיבל בכלי קודש, ונתן לכלי חול--יחזיר לכלי קודש.  נשפך מן הכלי על הרצפה, ואספו--כשר.  נתנו על גבי הכבש שלא כנגד היסוד, נתן את הניתנין למטן למעלן, ואת הניתנין למעלן למטן, את הניתנין בפנים בחוץ, ואת הניתנין בחוץ בפנים--אם יש דם הנפש, יחזור הכשר ויקבל


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,ג
thu:
  השוחט את הזבח לאכול דבר שאין דרכו לאכול, ולהקטיר דבר שאין דרכו להקטיר--כשר; רבי אליעזר פוסל.  לאכול דבר שדרכו לאכול, ולהקטיר דבר שדרכו להקטיר--פחות מכזית, כשר.  לאכול כחצי זית, ולהקטיר כחצי זית--כשר, שאין אכילה והקטרה מצטרפין


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,ד
thu:
  השוחט את הזבח לאכול כזית מן העור, מן הרוטב, מן הקופה, מן האלל, מן העצמות, ומן הגידים, ומן הקרניים, ומן הטלפיים--כשר, ואין חייבין עליהם משום פיגול ונותר וטמא


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,ה
thu:
  השוחט את המוקדשין לאכול שליל או שליה בחוץ, לא פיגל; המולק תורין בפנים, לאכול ביציהן בחוץ--לא פיגל.  חלב מוקדשין וביצי תורין, אין חייבין עליהן משום פיגול ונותר וטמא


lvr: 51
prk: 03
id: 5103
nru: ג,ו
thu:
  שחטו על מנת להניח את דמו או את אימוריו למחר, או להוציאן לחוץ--רבי יהודה פוסל, וחכמים מכשירין.  שחטו על מנת ליתנו על גבי הכבש שלא כנגד היסוד, ליתן את הניתנין למטן למעלן, ואת הניתנין למעלן למטן, ואת הניתנין בפנים בחוץ, ואת הניתנין בחוץ בפנים, שיאכלוהו טמאים, ושיקריבוהו טמאים, שיאכלוהו ערלים, ושיקריבוהו ערלים, לשבר עצמות הפסח, ולאכול ממנו נא, ולערב דמו בדם פסולין--כשר:  שאין המחשבה פוסלת אלא חוץ לזמנו וחוץ למקומו, והפסח והחטאת שלא לשמן.


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,א
thu:
  בית שמאי אומרין, כל הניתנין על מזבח החיצון שנתנן מתנה אחת, כיפר; ובחטאת, שתי מתנות.  ובית הלל אומרין, אף החטאת שנתנה מתנה אחת, כיפר.  לפיכך אם נתן את הראשונה כתקנה, ואת השנייה חוץ לזמנה--כיפר; ואם נתן את הראשונה חוץ לזמנה, ואת השנייה חוץ למקומה--פיגול, וחייבין עליו כרת


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,ב
thu:
  כל הניתנין על מזבח הפנימי, שאם חסר אחת מכל המתנות--לא כיפר; לפיכך, אם נתנן כולן כתקנן, ואחת שלא כתקנה--פסול, ואין בו כרת


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,ג
thu:
  אלו דברים שאין חייבין עליהן משום פיגול--הקומץ, והלבונה, והקטורת, ומנחת כוהנים, ומנחת כוהן משיח, ומנחת נסכים, והדם, והנסכים הבאין בפני עצמן, דברי רבי מאיר; וחכמים אומרין, אף הבאים עם הבהמה.  ולוג שמן של מצורע--רבי שמעון אומר, אין חייבין עליו משום פיגול.  ורבי מאיר אומר, חייבין עליו משום פיגול:  שדם האשם מתירו; וכל שיש לו מתירין, בין לאדם בין למזבח--חייבין עליו משום פיגול


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,ד
thu:
  העולה, דמה מתיר את בשרה למזבח ועורה לכוהנים.  ועולת העוף, דמה מתיר את בשרה למזבח.  וחטאת העוף, דמה מתיר את בשרה לכוהנים.  פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים, דמן מתיר את אימוריהן ליקרב.  רבי שמעון אומר, כל שאינו על מזבח החיצון כשלמים, אין חייבין עליהן משום פיגול


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,ה
thu:
  קודשי גויים, אין חייבין עליהן משום פיגול ונותר וטמא.  והשוחטן בחוץ, פטור, דברי רבי שמעון.  ורבי יוסי מחייב.  דברים שאין חייבין עליהן משום פיגול--חייבין עליהן משום נותר ומשום טמא, חוץ מן הדם.  נומי רבי שמעון, בדבר שדרכו להיאכל; אבל כגון העצים והלבונה והקטורת, אין חייבין עליהן משום טומאה


lvr: 51
prk: 04
id: 5104
nru: ד,ו
thu:
  לשם שישה דברים הזבח נזבח--לשם הזבח, לשם זובח, לשם ה', לשם אישים, לשם ריח, לשם ניחוח; חטאת ואשם, לשם חטא.  אמר רבי יוסי, אף מי שלא היה בליבו לשם אחד מכל אלו, כשר--שהוא תנאי בית דין, שאין המחשבה הולכת אלא לאחר העובד.


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,א
thu:
  איזה הוא מקומן של זבחים:  קודשי קודשים שחיטתן בצפון, פר ושעיר של יום הכיפורים שחיטתן בצפון; וקיבול דמן בכלי שרת בצפון.  ודמן טעון הזיה על בין הבדים, ועל הפרוכת, ועל מזבח הזהב; ומתנה אחת מהן, מעכבת.  שיירי הדם היה שופך על יסוד מערבי של מזבח החיצון; אם לא נתן, לא עיכב


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ב
thu:
  פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים שחיטתן בצפון, וקיבול דמן בכלי שרת בצפון.  ודמן טעון הזיה על הפרוכת, ועל מזבח הזהב; ומתנה אחת מהן, מעכבת.  שיירי הדם היה שופך על יסוד מערבי של מזבח החיצון; אם לא נתן, לא עיכב.  אלו ואלו נשרפין בבית הדשן


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ג
thu:
  חטאת הציבור והיחיד--אלו הן חטאות הציבור, שעירי ראשי חודשים ושל מועדות--שחיטתן בצפון, וקיבול דמן בכלי שרת בצפון.  ודמן טעון ארבע מתנות, על ארבע קרנות.  כיצד:  עלה לכבש ופנה לסובב, ובא לו לקרן דרומית מזרחית, מזרחית צפונית, צפונית מערבית, מערבית דרומית.  שיירי הדם היה שופך על יסוד דרומית.  ונאכלין לפנים מן הקלעים לזכרי כהונה בכל מאכל, ליום ולילה עד חצות


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ד
thu:
  העולה, קודשי קודשים--שחיטתה בצפון, וקיבול דמה בכלי שרת בצפון.  ודמה טעון שתי מתנות, שהן ארבע.  וטעונה הפשט וניתוח, וכליל לאישים


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ה
thu:
  זבחי שלמי ציבור ואשמות.  אלו הן אשמות--אשם גזילות, אשם מעילות, אשם שפחה חרופה, אשם נזיר, אשם מצורע, אשם תלוי.  שחיטתן בצפון, וקיבול דמן בכלי שרת בצפון.  ודמן טעון שתי מתנות, שהן ארבע.  ונאכלים לפנים מן הקלעים לזכרי כהונה בכל מאכל, ליום ולילה עד חצות


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ו
thu:
  התודה ואיל נזיר, קודשים קלים--שחיטתן בכל מקום בעזרה.  ודמן טעון שתי מתנות, שהן ארבע.  ונאכלין בכל העיר לכל אדם בכל מאכל, ליום ולילה עד חצות.  המורם מהן כיוצא בהן, אלא שהמורם מהן נאכל לכוהנים ולנשיהם ולבניהן ולעבדיהן


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ז
thu:
  שלמים, קודשים קלים--שחיטתן בכל מקום בעזרה.  ודמן טעון שתי מתנות, שהן ארבע.  ונאכלין בכל העיר לכל אדם בכל מאכל, לשני ימים ולילה אחד.  המורם מהן כיוצא בהן, אלא שהמורם מהן נאכל לכוהנים לנשיהם ולבניהם ולעבדיהם


lvr: 51
prk: 05
id: 5105
nru: ה,ח
thu:
  הבכור והמעשר והפסח, קודשים קלים--שחיטתן בכל מקום בעזרה.  ודמן טעון מתנה אחת, ובלבד שייתן כנגד היסוד.  ושינה באכילתן:  הבכור נאכל לכוהנים, והמעשר לכל אדם; ונאכלין בכל העיר בכל מאכל, לשני ימים ולילה אחד.  והפסח אינו נאכל אלא בלילה, ואינו נאכל אלא עד חצות; ואינו נאכל אלא למנוייו, ואינו נאכל אלא צלי.


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,א
thu:
  קודשי קודשים ששחטן בראש המזבח, רבי יוסי אומר, כאילו נשחטו בצפון.  רבי יוסי ברבי יהודה אומר, מחצי המזבח ולצפון, כצפון; מחצי המזבח ולדרום, כדרום.  המנחות, היו נקמצות בכל מקום בעזרה; ונאכלות לפנים מן הקלעים לזכרי כהונה בכל מאכל, ליום ולילה עד חצות


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ב
thu:
  חטאת העוף הייתה נעשית על קרן דרומית מערבית; ובכל מקום הייתה כשרה, אלא שזה היה מקומה.  ושלושה דברים הייתה אותה הקרן משמשת מלמטן, ושלושה מלמעלן:  מלמטן--חטאת העוף, וההגשות, ושיירי הדם; מלמעלן--ניסוך המים, והיין, ועולת העוף כשהיא רבה במזרח


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ג
thu:
  כל העולין למזבח--עולין דרך ימין, ומקיפין, ויורדין דרך שמאל:  חוץ מן העולה לשלושה דברים אלו--שהיו עולין, וחוזרין לעקב


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ד
thu:
  חטאת העוף, כיצד הייתה נעשית:  היה מולק את ראשה ממול עורפה, ואינו מבדיל.  ומזה מדמה, על קיר המזבח; ושיירי הדם, היה מתמצה על היסוד.  אין למזבח אלא דמה, וכולה לכוהנים


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ה
thu:
  עולת העוף, כיצד הייתה נעשית:  עלה לכבש, ופנה לסובב, בא לו לקרן דרומית מזרחית; היה מולק את ראשה ממול עורפה, ומבדיל.  ומיצה את דמה, על קיר המזבח.  ונטל את הראש, והקיף בית מליקתו למזבח; ספגו במלח, וזורקו על גבי האישים.  בא לו לגוף; והסיר את המוראה, ואת הנוצה, ואת בני מעיים היוצאין עימה, והשליכן לבית הדשן.  שיסע, ולא יבדיל; ואם הבדיל, כשר.  ספגו במלח, וזרקו על גבי האישים


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ו
thu:
  לא הסיר לא את המוראה, ולא את הנוצה, ולא את בני מעיים היוצאין עימה, ולא ספגם במלח--כל ששינה בה מאחר שמיצה את דמה, כשרה.  הבדיל בחטאת, ולא הבדיל בעולה--פסל.  מיצה דם הראש, ולא מיצה דם הגוף--פסולה; דם הגוף, ולא מיצה דם הראש--כשרה


lvr: 51
prk: 06
id: 5106
nru: ו,ז
thu:
  חטאת העוף שמלקה שלא לשמה, מיצה דמה שלא לשמה, או לשמה ושלא לשמה, או שלא לשמה ולשמה--פסולה; עולת העוף--כשרה, ובלבד שלא עלת לבעלים.  אחד חטאת העוף ואחד עולת העוף שמלקן ושמיצה את דמן לאכול דבר שדרכו לאכול, ולהקטיר דבר שדרכו להקטיר--חוץ למקומו--פסול, ואין בו כרת.  חוץ לזמנו--פיגול, וחייבין עליו כרת:  ובלבד, שיקרב המתיר כמצותו.  כיצד קרב המתיר כמצותו:  מלק בשתיקה ומיצה את הדם חוץ לזמנו, או שמלק חוץ לזמנו ומיצה את הדם בשתיקה, או שמלק ומיצה את הדם חוץ לזמנו--זה הוא שקרב המתיר כמצותו.  כיצד לא קרב המתיר כמצותו:  מלק חוץ למקומו ומיצה את הדם חוץ לזמנו, או שמלק חוץ לזמנו ומיצה הדם חוץ למקומו, או שמלק ומיצה הדם חוץ למקומו, חטאת העוף שמלקה שלא לשמה מיצה דמה חוץ לזמנה, או שמלקה חוץ לזמנה מיצה דמה שלא לשמה, או שמלק ומיצה דמה שלא לשמה--זה הוא שלא קרב המתיר כמצותו.  לאכול כזית בחוץ כזית למחר, כזית למחר וכזית בחוץ, כחצי זית בחוץ וכחצי זית למחר, כחצי זית למחר וכחצי זית בחוץ--פסול, ואין בו כרת.  אמר רבי יהודה, זה הכלל:  אם מחשבת הזמן קדמה למחשבת המקום--פיגול, וחייבין עליו כרת; ואם מחשבת המקום קדמה למחשבת הזמן--פסול, ואין בו כרת.  וחכמים אומרין, זה וזה פסול, ואין בו כרת.  לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית--כשר, שאין אכילה והקטרה מצטרפין.


lvr: 51
prk: 07
id: 5107
nru: ז,א
thu:
  חטאת העוף שעשאה למטן, כמעשה חטאת לשם חטאת--כשרה; כמעשה חטאת לשם עולה, כמעשה עולה לשם חטאת, כמעשה עולה לשם עולה--פסולה.  עשאה למעלה--כמעשה כולן, פסולה


lvr: 51
prk: 07
id: 5107
nru: ז,ב
thu:
  עולת העוף שעשאה למעלן, כמעשה עולה לשם עולה--כשרה.  כמעשה עולה לשם חטאת--כשרה, ובלבד שלא עלת לבעלים; כמעשה חטאת לשם עולה, כמעשה חטאת לשם חטאת--פסולה.  עשאה למטן, כמעשה כולן--פסולה


lvr: 51
prk: 07
id: 5107
nru: ז,ד
thu:
  עולת העוף שעשאה למטן, כמעשה חטאת לשם חטאת--רבי אליעזר אומר, מועלין בה; רבי יהושוע אומר, אין מועלין בה.  אמר רבי אליעזר, מה אם חטאת שאין מועלין בה לשמה, כששינה את שמה, מועלין בה--עולה שמועלין בה לשמה, כששינה את שמה, אינו דין שימעלו בה.  אמר לו רבי יהושוע, לא, אם אמרת בחטאת ששינה את שמה לשם עולה, שכן שינה את שמה לדבר שיש בו מעילה--תאמר בעולה ששינה את שמה לשם חטאת, שכן שינה את שמה לדבר שאין בו מעילה.  אמר לו רבי אליעזר, והרי קודשי קודשים ששחטן בדרום, ושחטן לשם קודשים קלים יוכיחו, ששינה את שמן לדבר שאין בו מעילה, ומועלין בהן--אף אתה אל תתמה על העולה, שאף על פי ששינה את שמה לדבר שאין בו מעילה, שימעלו בה.  אמר לו רבי יהושוע, לא, אם אמרת בקודשי קודשים ששחטן בדרום, ושחטן לשם קודשים קלים, שכן שינה את שמן לדבר שיש בו איסור והיתר--תאמר בעולה ששינה את שמה לדבר שכולו מותר


lvr: 51
prk: 07
id: 5107
nru: ז,ה
thu:
  כל הפסולין שמלקו--מליקתן פסולה, ואינן מטמאות בבית הבליעה.  מלק בשמאל או בלילה, שחט חולין בפנים, וקודשים בחוץ--אינן מטמאות בבית הבליעה.  מלק בסכין, מלק חולין בפנים, וקודשים בחוץ, תורין שלא הגיע זמנן, ובני יונה שעבר זמנן, שיבש גפה, ושנסמית עינה, ושנקטעה רגלה--מטמא בבית הבליעה.  זה הכלל--כל שהיה פסולה בקודש, אינה מטמא בבית הבליעה; לא היה פסולה בקודש, מטמא בבית הבליעה


lvr: 51
prk: 07
id: 5107
nru: ז,ו
thu:
  מלק, ונמצא טריפה--רבי מאיר אומר, אינה מטמא בבית הבליעה; רבי יהודה אומר, מטמא בבית הבליעה.  אמר רבי מאיר, מה אם נבלת בהמה שהיא מטמא במגע ובמשא, שחיטתה מטהרת טריפתה מטומאתה--נבלת העוף שאינה מטמאה במגע ובמשא, אינו דין שתהא שחיטתה מטהרת טריפתה מטומאתה.  מה מצינו בשחיטתה שהיא מכשרתה לאכילה, ומטהרת את טריפתה מטומאתה--אף מליקתה שהיא מכשרתה לאכילה, תטהר טריפתה מטומאתה.  רבי יוסי אומר, דייה כנבלת בהמה--שחיטתה מטהרת, לא מליקתה.


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,א
thu:
  כל הזבחים שנתערבו בחטאות המתות, או בשור הנסקל--אפילו אחד בריבוא, כולם ימותו.  נתערבו בשור שנעברה בו עבירה, או שהמית את האדם על פי עד אחד, או על פי הבעלים, ברובע, ובנרבע, ובמוקצה, ובנעבד, ובאתנן, במחיר, ובכלאיים, ובטריפה, וביוצא דופן--ירעו עד שיסתאבו, ויימכרו ויביא בדמי היפה שבהן מאותו המין.  נתערב בחולין תמימים, יימכרו החולין לצריכי אותו המין


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ב
thu:
  קודשים בקודשים, מין במינו--זה יקרב לשם מה שהוא, וזה יקרב לשם מה שהוא; קודשים בקודשים, מין בשאינו מינו--ירעו עד שיסתאבו, ויימכרו, ויביא בדמי היפה שבהן ממין זה, ובדמי היפה שבהן ממין זה; ויפסיד המותר מביתו.  נתערבו בבכור ובמעשר--ירעו עד שיסתאבו, ויאכלו כבכור וכמעשר.  הכול יכולין להתערב, חוץ מן החטאת ומן האשם


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ג
thu:
  אשם שנתערב בשלמים--רבי שמעון אומר, שניהם יישחטו בצפון, וייאכלו כחומר שבהן.  אמרו לו, אין מביאין קודשים לבית הפסול.  נתערבו חתיכות בחתיכות--קודשי קודשים בקודשים קלים, הנאכלין ליום אחד בנאכלין לשני ימים--יאכלו כחומר שבהן


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ד
thu:
  אברי חטאת שנתערבו באברי עולה--רבי אליעזר אומר, ייתן למעלן, ורואה אני את בשר חטאת מלמעלן כאילו הוא עצים; וחכמים אומרין, תעבור צורתו, וייצא לבית השריפה


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ה
thu:
  אברים באברי בעלי מומין--רבי אליעזר אומר, אם קרב ראש אחד, יקרבו כל הראשים; כרעו של אחד, יקרבו כל הכרעיים.  וחכמים אומרין, אפילו קרבו כולן חוץ מאחד מהן, ייצא לבית השריפה


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ו
thu:
  דם שנתערב במים--אם יש בו מראה דם, כשר; נתערב ביין, רואין אותו כאילו הוא מים.  נתערב בדם בהמה, או בדם החיה--רואין אותו כאילו הוא מים; רבי יהודה אומר, אין דם מבטל דם


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ח
thu:
  דם תמימין בדם בעלי מומין, יישפך לאמה.  כוס בכוסות--רבי אליעזר אומר, אם קרב כוס אחד, יקרבו כל הכוסות; וחכמים אומרין, אפילו קרבו כולם חוץ מאחד מהן, יישפך לאמה


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,ט
thu:
  הניתנין למטן שנתערבו בניתנין למעלן--רבי אליעזר אומר, ייתן למעלן, ורואה אני את הניתנין למעלן כאילו הן מים; ויחזור וייתן למטן.  וחכמים אומרין, יישפכו לאמה; ואם לא נמלך, ונתן--כשר


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,י
thu:
  הניתנין מתנה אחת שנתערבו בניתנין מתנה אחת, יינתנו מתנה אחת; מתן ארבע במתן ארבע, יינתנו מתן ארבע.  מתן ארבע במתנה אחת--רבי אליעזר אומר, יינתנו מתן ארבע; ורבי יהושוע אומר, יינתנו מתנה אחת.  אמר רבי אליעזר, והרי הוא עובר על "בל תגרע" (ראה דברים יג,א); אמר רבי יהושוע, והרי הוא עובר על "בל תוסף" (ראה שם).  אמר רבי אליעזר, לא נאמר "בל תוסף" אלא כשהוא עצמו; אמר רבי יהושוע, לא נאמר "בל תגרע" אלא כשהוא עצמו.  ועוד אמר רבי יהושוע, כשנתת--עברת על "בל תוסף", ועשית מעשה בידך; וכשלא נתת--עברת על "בל תגרע", ולא עשית בידך


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,יא
thu:
  הניתנין בפנים שנתערבו בניתנין בחוץ, יישפכו לאמה.  נתן בחוץ, וחזר ונתן בפנים--כשר.  בפנים, וחזר ונתן בחוץ--רבי עקיבה פוסל, וחכמים מכשירין:  שהיה רבי עקיבה אומר, כל הדמים שנכנסו לכפר בהיכל, פסולין; וחכמים אומרין, החטאת בלבד.  רבי אליעזר אומר, אף האשם, שנאמר "כחטאת, כאשם" (ויקרא ז,ז)


lvr: 51
prk: 08
id: 5108
nru: ח,יב
thu:
  חטאת שקיבל דמה בשני כוסות--יצא אחד מהן לחוץ, הפנימי כשר; נכנס אחד מהן לפנים--רבי יוסי הגלילי מכשיר בחיצון, וחכמים פוסלין.  אמר רבי יוסי הגלילי, מה אם במקום שהמחשבה פוסלת בחוץ, לא עשה את המשואר כיוצא--מקום שאין המחשבה פוסלת בפנים, אינו דין שלא נעשה את המשואר כנכנס.  נכנס לכפר--אף על פי שלא כיפר, פסול, דברי רבי אלעזר; רבי שמעון אומר, עד שיכפר.  רבי יהודה אומר, אם הכניס שוגג, כשר.  כל הדמים הפסולין שניתנו על גבי המזבח, לא ריצה הציץ אלא על הטמא--שהציץ מרצה על הטמא, ואינו מרצה על היוצא.


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,א
thu:
  המזבח מקדש את הראוי לו.  רבי יהושוע אומר, כל הראוי לאישים--אם עלה--לא יירד, שנאמר "היא העולה על מוקדה" (ויקרא ו,ב):  מה עולה שהיא ראויה לאישים, אם עלת, לא תרד--אף כל דבר שהוא ראוי לאישים, אם עלה, לא יירד.  רבן גמליאל אומר, כל הראוי למזבח--אם עלה--לא יירד, שנאמר "היא העולה על מוקדה על המזבח" (שם):  מה עולה שהיא ראויה למזבח, אם עלת, לא תרד--אף כל דבר שהוא ראוי למזבח, אם עלה, לא יירד.  אין בין דברי רבן גמליאל לדברי רבי יהושוע אלא הדם והנסכים--שרבן גמליאל אומר לא יירדו, ורבי יהושוע אומר יירדו.  רבי שמעון אומר, הזבח כשר והנסכים פסולין, הנסכים כשרים והזבח פסול, אפילו זה וזה פסול--הזבח לא יירד, והנסכים יירדו


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ב
thu:
  אלו אם עלו, לא יירדו:  הלן, והיוצא, והטמא, ושנשחט חוץ לזמנו, וחוץ למקומו, ושקיבלו הפסולין וזרקו את דמו.  רבי יהודה אומר, אף שנשחטה בלילה, ושנשפך דמה, ושיצא דמה חוץ לקלעים--אם עלת, תרד.  רבי שמעון אומר, לא תרד, שהיה פסולה בקודש:  שרבי שמעון אומר, כל שפסולו בקודש, הקודש מקבלו; לא היה פסולו בקודש, אין הקודש מקבלו


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ג
thu:
  אלו שלא היה פסולן בקודש--הרובע, והנרבע, והמוקצה, והנעבד, והאתנן, והמחיר, והכלאיים, והטריפה, ויוצא דופן, ובעלי מומין.  רבי עקיבה מכשיר, בבעלי מומין; רבי חנניה סגן הכוהנים אומר, דוחה היה אבא את בעלי מומין מעל גבי המזבח


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ד
thu:
  כשם שאם עלו, לא יירדו--כך אם ירדו, לא יעלו.  וכולם שעלו חיים לראש המזבח, יירדו.  עולה שעלת חיה לראש המזבח, תרד; שחטה בראש המזבח, יפשיט וינתח במקומה


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ה
thu:
  אלו אם עלו, יירדו:  בשר קודשי קודשים, ובשר קודשים קלים, ומותר העומר, ושתי הלחם, ולחם הפנים, ושיירי מנחות, והקטורת.  וצמר שבראשי כבשים, ושיער שבזקן התישים, והעצמות, והגידים, והקרניים, והטלפיים--ובזמן שהן מחוברין--יעלו, שנאמר "והקטיר הכוהן את הכול המזבחה" (ויקרא א,ט); פרשו--לא יעלו, שנאמר "ועשית עולותיך הבשר והדם, על מזבח ה' אלוהיך" (דברים יב,כז)


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ו
thu:
  וכולם שפקעו מעל גבי המזבח, לא יחזיר; וכן גחלת שפקעה מעל גבי המזבח.  אברים שפקעו מעל גבי המזבח--קודם לחצות--יחזיר, ומועלין בהן; לאחר חצות--לא יחזיר, ואין מועלין בהן


lvr: 51
prk: 09
id: 5109
nru: ט,ז
thu:
  כשם שהמזבח מקדש את הראוי לו, כך הכבש מקדש.  כשם שהמזבח והכבש מקדשין את הראוי להן, כך הכלים מקדשין:  כלי הלח, מקדשין את הלח; ומידות היבש, מקדשות את היבש.  אין כלי לח מקדשין את היבש, ולא מידות היבש מקדשות את הלח.  כלי הקודש שניקבו--אם עושין הן מעין מלאכתן שהיו עושין, והן שלמים--מקדשין; ואם לאו, אין מקדשין.  וכולן, אין מקדשין אלא בקודש.


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,א
thu:
  כל התדיר מחברו, קודם את חברו:  התמידין קודמין את המוספין, מוספי שבת קודמין למוספי ראש חודש, ומוספי ראש חודש קודמין למוספי יום טוב של ראש השנה:  שנאמר "מלבד עולת הבוקר, אשר לעולת התמיד--תעשו, את אלה" (במדבר כח,כג)


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ב
thu:
  כל המקודש מחברו, קודם את חברו:  דם חטאת קודם לדם עולה, מפני שהוא מרצה.  אברי עולה קודמין לאימורי חטאת, מפני שהן כליל לאישים.  חטאת קודמת לאשם, מפני שדמה ניתן על ארבע קרנות ועל היסוד.  אשם קודם לתודה ולאיל נזיר, מפני שהוא קודשי קודשים.  תודה ואיל נזיר קודמין לשלמים, מפני שהן נאכלין ליום אחד וטעונין לחם.  שלמים קודמין לבכור, מפני שהן טעונין מתן ארבע סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ג
thu:
  הבכור קודם למעשר, מפני שקדושתו מרחם ונאכל לכוהנים.  המעשר קודם לעופות, מפני שהוא זבח ויש בו קודשי קודשים דמו ואימוריו


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ד
thu:
  העופות קודמין למנחות, מפני שהן מיני דמים.  מנחת חוטא קודמת למנחת נדבה, מפני שהיא באה על חטא.  חטאת העוף קודמת לעולת העוף.  וכן בהקדשה


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ה
thu:
  כל החטאות שבתורה, קודמות לאשמות--חוץ מאשם מצורע, מפני שהוא בא על ידי הכשר.  וכל האשמות שבתורה באין בני שתיים, ובאין בכסף שקלים:  חוץ מאשם נזיר ומאשם מצורע--שהן באין בני שנתן, ואין באין בכסף שקלים


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ו
thu:
  [ז] ובכולם--הכוהנים רשאין לשנות באכילתן, לאוכלן צלויין, שלוקין, ומבושלין, ולתת לתוכן תבלי חולין ותבלי תרומה, דברי רבי שמעון; רבי מאיר אומר, לא ייתן לתוכן תבלי תרומה, שלא יביא את התרומה לידי פסול


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ז
thu:
  [ו] כשם שקודמין בהקרבתן, כך קודמין באכילתן.  שלמים של אמש ושלמים של יום, של אמש קודמין.  שלמים של אמש וחטאת ואשם של יום, שלמים של אמש קודמין, דברי רבי מאיר; וחכמים אומרין, חטאת קודמת, מפני שהיא קודשי קודשים


lvr: 51
prk: 10
id: 5110
nru: י,ח
thu:
  אמר רבי שמעון, אם ראית שמן שהוא מתחלק בעזרה, אין אתה צריך לשאול מה הוא, אלא מותר רקיקי מנחות ישראל, ולוג שמן של מצורע; אם ראית שמן שניתן על גבי האישים, אין אתה צריך לשאול מה הוא, אלא מותר רקיקי מנחת כוהנים, ומנחת כוהן משיח:  שאין מתנדבין שמן; רבי טרפון אומר, מתנדבין שמן.


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,א
thu:
  דם חטאת שניתז על הבגד, הרי זה טעון כיבוס--אף על פי שאין הכתוב מדבר אלא בנאכלת, שנאמר "במקום קדוש תיאכל" (ויקרא ו,יט):  אחד הנאכלות ואחד הפנימייות, טעונות כיבוס--שנאמר "תורת החטאת" (ויקרא ו,יח), תורה אחת לכל החטאות


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ב
thu:
  חטאת פסולה--אין דמה טעון כיבוס, בין שהיה לה שעת הכושר, ובין שלא היה לה שעת הכושר.  איזו היא שהיה לה שעת הכושר--שלנה, ושנטמאת, ושיצאת; ואיזו היא שלא היה לה שעת הכושר--שנשחטה חוץ לזמנה, וחוץ למקומה, ושקיבלו פסולין וזרקו את דמה


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ג
thu:
  ניתז מן הצוואר על הבגד, אינו טעון כיבוס; מן הקרן ומן היסוד, אינו טעון כיבוס.  נשפך על הרצפה, ואספו--אינו טעון כיבוס.  אין טעון כיבוס אלא הדם שנתקבל בכלי, וראוי להזיה


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ד
thu:
  ניתז על העור--עד שלא הופשט, אינו טעון כיבוס; משהופשט, טעון כיבוס, דברי רבי יהודה.  רבי אלעזר אומר, אף משהופשט אינו טעון כיבוס.  אינו טעון כיבוס אלא מקום הדם, ודבר שהוא ראוי לקבל טומאה, וראוי לכיבוס


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ה
thu:
  [ד] אחד הבגד ואחד השק ואחד העור, טעונין כיבוס.  הכיבוס, במקום קדוש; ושבירת כלי חרס, במקום קדוש.  זה חומר בחטאת מקודשי הקודשים


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ו
thu:
  [ה] בגד שיצא חוץ לקלעים, נכנס ומכבסו במקום קדוש.  נטמא חוץ לקלעים, קורעו, ונכנס ומכבסו במקום קדוש.  כלי חרס שיצא חוץ לקלעים, נכנס ושוברו במקום קדוש.  נטמא חוץ לקלעים, נוקבו, ונכנס ושוברו במקום קדוש


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ז
thu:
  [ו] כלי נחושת שיצא חוץ לקלעים, נכנס ומורקו ושוטפו במקום קדוש; נטמא חוץ לקלעים--פוחתו, ונכנס ומורקו ושוטפו במקום קדוש


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ח
thu:
  [ז] אחד שבישל בו ואחד שעירה לתוכו רותח, אחד קודשי קודשים ואחד קודשים קלים--טעונין מריקה ושטיפה.  רבי שמעון אומר, קודשים קלים, אינן טעונין מריקה ושטיפה.  רבי טרפון אומר, אם בישל בו מתחילת הרגל, יבשל בו את כל הרגל; וחכמים אומרין, עד זמן אכילה, מריקה ושטיפה.  מריקה כמריקת הכוס, ושטיפה כשטיפת הכוס.  מריקה ושטיפה, בצונן; והשפוד והאסכלה, מגעילן בחמין


lvr: 51
prk: 11
id: 5111
nru: יא,ט
thu:
  [ח] בישל בו קודשים וחולין, או קודשי קודשים וקודשים קלים--אם יש בהן בנותן טעם--הרי הקלים נאכלין כחמורין, ואינן טעונין מריקה ושטיפה, ואינן פוסלין במגע.  רקיק שנגע ברקיק, וחתיכה בחתיכה--לא כל הרקיק ולא כל החתיכה אסורין:  אינו אסור אלא מקום שבלע.


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,א
thu:
  טבול יום, ומחוסר כיפורים--אינן חולקין בקודשים לאכול לערב.  אונן--נוגע, ואינו מקריב, ואינו חולק לאכול לערב.  בעלי מומין, בין בעלי מומין קבועין בין בעלי מומין עוברין--חולקין ואוכלין, אבל לא מקריבין.  וכל שאינו ראוי לעבודה, אינו חולק בבשר; וכל שאין לו בבשר, אין לו בעורות.  אפילו טמא בשעת זריקת דמים, וטהור בשעת הקטר חלבים--אינו חולק בבשר, שנאמר "המקריב את דם השלמים, ואת החלב--מבני אהרון:  לו תהיה שוק הימין למנה" (ויקרא ז,לג)


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,ב
thu:
  כל שאין לו בבשר--אין לו בעורות, שנאמר "עור העולה אשר הקריב, לכוהן לו יהיה" (ויקרא ז,ח).  כל שלא זכה המזבח בבשרה, לא זכו הכוהנים בעורה--שנאמר "עולת איש" (שם), עולה שעלת לאיש.  עולה שנשחטה שלא לשמה--אף על פי שלא עלת לבעלים, עורה לכוהנים:  אחד עולת האיש ואחד עולת האישה, עורותיהן לכוהנים


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,ג
thu:
  עורות קודשים קלים, לבעלים; עורות קודשי קודשים, לכוהנים.  קל וחומר:  מה אם עולה שלא זכו בבשרה, זכו בעורה--קודשי קודשים שזכו בבשרן, אינו דין שיזכו בעורן.  אין המזבח מוכיח, שאין לו עור מכל מקום


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,ד
thu:
  כל הקודשים שאירע בהן פסול--קודם להפשטן, אין עורותיהן לכוהנים; לאחר הפשטן, עורותיהן לכוהנים.  אמר רבי חנניה סגן הכוהנים, מימיי לא ראיתי עור יוצא לבית השריפה; אמר רבי עקיבה, מדבריו למדנו, שהמפשיט את הבכור, ונמצא טריפה--שייאותו הכוהנים בעורו.  וחכמים אומרין, אין לא ראיתי ראיה, אלא ייצא לבית השריפה


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,ה
thu:
  פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים--בזמן שהן נשרפין כמצותן--נשרפין בבית הדשן, ומטמאין בגדים; ואם אינן נשרפין כמצותן--נשרפין בבית הבירה, ואין מטמאין בגדים


lvr: 51
prk: 12
id: 5112
nru: יב,ו
thu:
  היו סובלין אותם במוטות--יצאו הראשונים חוץ לחומת העזרה, והאחרונים לא יצאו--הראשונים מטמאין בגדים; והאחרונים אינן מטמאין בגדים, עד שייצאו.  יצאו אלו ואלו, מטמאין בגדים; רבי שמעון אומר, אלו ואלו אינן מטמאין בגדים, עד שייצת האור ברובן.  ניתך הבשר, אין השורף מטמא בגדים.


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,א
thu:
  השוחט והמעלה בחוץ--חייב על השחיטה, וחייב על העלייה.  רבי יוסי הגלילי אומר, השוחט בפנים, ומעלה בחוץ--חייב; שחט בחוץ, והעלה בחוץ--פטור, שלא העלה אלא דבר פסול.  אמרו לו, אף השוחט בפנים, ומעלה בחוץ--כיון שהוציאו, פסלו


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ב
thu:
  טמא שאכל--בין קודש טמא, ובין קודש טהור--חייב.  רבי יוסי הגלילי אומר, טמא שאכל טהור, חייב; וטמא שאכל טמא, פטור--שלא אכל, אלא דבר טמא.  אמרו לו, אף טמא שאכל טהור--כיון שנגע בו, טימאהו.  וטהור שאכל טמא--פטור, שאינו חייב אלא על טומאת הגוף


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ג
thu:
  חומר בשחיטה מבעלייה, ובעלייה מבשחיטה:  שהשוחט להדיוט, חייב; והמעלה להדיוט, פטור.  חומר בעלייה--שניים שאחזו בסכין ושחטו, פטורין; אחזו באבר והעלוהו, חייבין.  העלה וחזר והעלה, חייב על כל עלייה ועלייה, דברי רבי שמעון; רבי יוסי אומר, אינו חייב אלא אחת, ואינו חייב אלא עד שיעלה לראש המזבח.  רבי שמעון אומר, אפילו העלה על הסלע או על האבן, חייב


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ד
thu:
  אחד קודשים כשרים, ואחד קודשים פסולין, שהיה פסולן בקודש, והקריבן בחוץ--חייב.  המעלה כזית מן העולה, ומן האימורין בחוץ--חייב.  הקומץ, והלבונה, והקטורת, ומנחת כוהנים, ומנחת כוהן משיח, ומנחת נסכים, שהקריב מאחד מהן כזית בחוץ--חייב; רבי אליעזר פוטר, עד שיקריב את כולן.  וכולן שהקריבן בפנים, ושייר מהן כזית, והקריבו בחוץ--חייב; וכולן שחסרו כל שהן, והקריבן בחוץ--פטור


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ה
thu:
  המקריב קודשים ואימוריהן בחוץ, חייב.  מנחה שלא נקמצה, והקריבה בחוץ--פטור; קמצה, וחזר קומצה לתוכה, והקריבה בחוץ--חייב


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ו
thu:
  הקומץ והלבונה, שהקריב את אחד מהן בחוץ--חייב; רבי אלעזר פוטר, עד שיקריב את השני.  אחד בפנים, ואחד בחוץ--חייב.  שני בזיכי לבונה, שהקריב אחד מהן בחוץ--חייב.  רבי אלעזר פוטר, עד שיקריב את השני.  אחד בפנים, ואחד בחוץ--חייב.  הזורק מקצת דמים בחוץ, חייב; רבי אלעזר אומר, אף המנסך מי חג בחג בחוץ, חייב.  רבי נחמיה אומר, שיירי הדם שהקריבן בחוץ, חייב


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ז
thu:
  המולק את העוף בפנים, והעלה בחוץ--חייב; מלק בחוץ, והעלה בחוץ--פטור.  השוחט את העוף בפנים, והעלה בחוץ--פטור; שחט בחוץ, והעלה בחוץ--חייב.  נמצא דרך הכשרו מבפנים, פטורו מבחוץ; דרך הכשרו בחוץ, פטורו מבפנים.  רבי שמעון אומר, כל שחייבין עליו בחוץ, חייבין על כיוצא בו בפנים שהעלהו בחוץ, חוץ מן השוחט בפנים, והמעלה בחוץ


lvr: 51
prk: 13
id: 5113
nru: יג,ח
thu:
  חטאת שקיבל דמה בכוס אחד--נתן בחוץ וחזר ונתן בפנים, בפנים וחזר ונתן בחוץ--חייב, שכולו ראוי לבוא בפנים.  קיבל דמה בשני כוסות--נתן שניהם בחוץ, חייב; אחד בפנים, ואחד בחוץ--חייב.  אחד בחוץ, ואחד בפנים--חייב על החיצון, והפנימי מכפר.  למה הדבר דומה:  למפריש חטאתו ואבדה, והפריש אחרת תחתיה, ואחר כך נמצאת הראשונה, והרי שתיהן עומדות--שחט שתיהן בפנים, פטור; שתיהן בחוץ, חייב.  אחת בפנים, ואחת בחוץ--חייב; אחת בחוץ, ואחת בפנים--חייב על החיצונה, והפנימית מכפרת.  כשם שדמה פוטר את בשרה, כך הוא פוטר את בשר חברתה.


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,א
thu:
  פרת חטאת שנשרפה חוץ מגיתה, וכן שעיר המשתלח שהקריבו בחוץ--פטור:  שנאמר "ואל פתח אוהל מועד, לא יביאנו" (ויקרא יז,ט)--כל שאינו ראוי לבוא אל פתח אוהל מועד, אין חייבין עליו


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ב
thu:
  הרובע, והנרבע, והמוקצה, והנעבד, והאתנן, והמחיר, והכלאיים, והטריפה, ויוצא דופן, שהקריבן בחוץ--פטור:  שנאמר "לפני משכן ה'" (ויקרא יז,ד)--כל שאינו ראוי לבוא אל משכן ה', אין חייבין עליו.  בעלי מומין, בין בעלי מומין קבועין ובין בעלי מומין עוברין, שהקריבן בחוץ--פטור.  רבי שמעון אומר, בעלי מומין קבועין, פטור; ובעלי מומין עוברין, בלא תעשה.  תורין שלא הגיע זמנן, ובני יונה שעבר זמנן, שהקריבן בחוץ--פטור.  רבי שמעון אומר, בני יונה שעבר זמנן, פטור; ותורין שלא הגיע זמנן, בלא תעשה.  אותו ואת בנו, ומחוסר זמן--רבי שמעון אומר, הרי זה בלא תעשה:  שהיה רבי שמעון אומר, כל שהוא ראוי לבוא לאחר זמן--הרי זה בלא תעשה, ואין בו כרת.  וחכמים אומרין, כל שאין בו כרת, אין בו בלא תעשה


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ג
thu:
  מחוסר זמן, בין בגופו בין בבעליו.  איזה הוא מחוסר זמן בבעליו--הזב, והזבה, והיולדת, והמצורע:  שהקריבו חטאתן ואשמן בחוץ, פטורין; עולותיהן ושלמיהן בחוץ, חייבין.  המעלה מבשר חטאת, מבשר קודשי קודשים, מבשר אשם, מבשר קודשים קלים, מותר העומר, ושתי הלחם, ולחם הפנים, ושיירי מנחות, והיוצק, והבולל, והפותת, והמולח, והמניף, המגיש, והמסדר את השולחן, והמטיב את הנרות, הקומץ, והמקבל דמים בחוץ--פטור; ואין חייבין עליו לא משום זרות, ולא משום טומאה, ולא משום מחוסר בגדים, ולא משום רחוץ ידיים ורגליים


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ד
thu:
  עד שלא הוקם המשכן--היו הבמות מותרות, ועבודה בבכורות; משהוקם המשכן--נאסרו הבמות, ועבודה בכוהנים.  קודשי קודשים, נאכלים לפנים מן הקלעים; קודשים קלים, בכל מחנה ישראל


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ו
thu:
  באו לשילה, נאסרו הבמות.  ולא היה שם תקרה, אלא בית של אבנים מלמטן יריעות מלמעלן; והיא הייתה מנוחה.  קודשי קודשים, נאכלים לפנים מן הקלעים; קודשים קלים ומעשר שני, בכל הרואה


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ח
thu:
  באו לירושלים--נאסרו הבמות, ולא היה להן עוד היתר, והיא הייתה נחלה.  קודשי קודשים, נאכלים לפנים מן הקלעים; קודשים קלים ומעשר שני, לפנים מן החומה


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,ט
thu:
  כל הקודשים שהקדישן בשעת איסור הבמות, והקריבן בשעת איסור הבמות בחוץ--הרי אלו בעשה ולא תעשה, וחייבין עליהן כרת.  הקדישן בשעת היתר במות, והקריבן בשעת איסור במות--הרי אלו בעשה ולא תעשה, ואין חייבין עליהן כרת.  הקדישן בשעת איסור במות, והקריבן בשעת היתר במות--הרי אלו בעשה, ואין בהן בלא תעשה


lvr: 51
prk: 14
id: 5114
nru: יד,י
thu:
  אלו קודשים קרבים במשכן, קודשים שהוקדשו למשכן.  קרבנות הציבור, קרבין במשכן; וקרבנות היחיד, בבמה.  קרבנות היחיד שהוקדשו למשכן, יקרבו במשכן; ואם הקריבן בבמה, פטור.  מה בין במת היחיד לבמת הציבור:  סמיכה, ושחיטת צפון, ומתן סביב, ותנופה, והגשה.  רבי יהודה אומר, אין מנחה בבמה.  וכיהון, ובגדי שרת, וכלי שרת, וריח ניחוח, ומחיצה לדמים, וריחוץ ידיים ורגליים.  אבל הזמן, והנותר, והטמא--שווין בזה ובזה.


# bavli

id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ב,א משנה
pgu: ב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כל הזבחים שנזבחו שלא לשמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כשרים</span> אלא שלא עלו לבעלים לשם חובה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חוץ מן הפסח והחטאת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הפסח בזמנו</span> והחטאת בכל זמן רבי אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אף האשם</span> הפסח בזמנו והחטאת והאשם בכל זמן אמר רבי אליעזר החטאת באה על חטא והאשם בא על חטא מה חטאת פסולה שלא לשמה אף האשם פסול שלא לשמו יוסי בן חוני אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הנשחטין לשם פסח</span> ולשם חטאת פסולין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שמעון אחי עזריה</span> אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שחטן</span> לשם גבוה מהן כשרין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לשם נמוך מהן פסולין</span> כיצד קדשי קדשים ששחטן לשם קדשים קלים פסולין קדשים קלים ששחטן לשם קדשי קדשים כשרין הבכור והמעשר ששחטן לשם שלמים כשרין שלמים ששחטן לשם בכור ולשם מעשר פסולין


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ב,א גמרא
pgu: ב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  למה לי למיתנא אלא שלא עלו ליתני ולא עלו לבעלים לשם חובה הא קמ``ל לבעלים הוא דלא עלו לשם חובה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אבל בקדושתייהו קיימי ואסור לשנויי בהו</span> וכדרבא דאמר רבא עולה ששחטה שלא לשמה אסור לזרוק דמה שלא לשמה איבעית אימא סברא איבעית אימא קרא איבעית אימא סברא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משום דשני בה</span> כל הני לישני בה וליזיל איבעית אימא קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מוצא שפתיך תשמור ועשית כאשר נדרת לה' אלהיך נדבה וגו' האי נדב


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ב,ב גמרא
pgu: ב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נדר הוא</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אם כמה שנדרת עשית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יהא נדר</span> ואם לא נדבה יהא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונדבה מי שרי לשנויי בה</span> אמר ליה רבינא לרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא הוית גבן באורתא בתחומא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בי חרמך</span> דרמי רבא מילי מעלייתא אהדדי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ושני</span> להו</span> מאי מילי מעלייתא תנן כל הזבחים שנזבחו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלא לשמן</span> כו' טעמא דשלא לשמן הא סתמא עלו נמי לבעלים לשם חובה אלמא סתמא נמי כלשמן דמי ורמינהי כל הגט שנכתב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שלא לשם אשה</span> פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וסתמא נמי פסול</span> ושני זבחים בסתם לשמן עומדין אשה בסתמא לאו לגירושין עומדת וזבחים בסתמא כשירין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מנלן</span> אילימא מהא דתנן כל הזבחים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שנזבחו שלא לשמן</span> כו' ולא קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שלא נזבחו לשמן</span> גבי גט נמי הקתני כל הגט שנכתב שלא לשם אשה פסול ולא קתני שלא נכתב לשם אשה פסול אלא מהא דתנן כיצד לשמן ושלא לשמן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לשם פסח ולשם שלמים</span> טעמא דאמר לשם פסח ולשם שלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא לשם פסח וסתמא</span> כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלמא סתמן כלשמן דמי</span> דילמא שאני התם דאמר כל העושה על דעת ראשונה הוא עושה אלא מסיפא שלא לשמן ולשמן לשם שלמים ולשם פסח טעמא דאמר לשם שלמים ולשם פסח הא סתמא ולשם פסח כשר דילמא שאני התם דאמר יוכיח סופו על תחילתו אי נמי איידי דתנא לשמן ושלא לשמן תנא נמי שלא לשמן ולשמן אלא מהא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לשם ששה דברים</span> הזבח נזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לשם זבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לשם זובח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לשם שם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לשם אשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לשם ריח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>לשם ניחוח</span> והחטאת ואשם לשם חטא א``ר יוסי אף מי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שלא היה בלבו</span> לשם אחת מכל אלו כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שתנאי בית דין הוא</span> אתנו בית דין דלא לימא לשמו דילמא אתי למימר שלא לשמו ואי סלקא דעתך סתמא פסול קיימי בית דין ומתני מילתא דמיפסיל ביה וגבי גט דסתמא פסול מנלן אילימא מהא דתנן היה עובר בשוק ושמע סופרים <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>מקרין</span> איש פלוני גירש פלונית ממקום פלוני ואמר זה שמי וזה שם אשתי פסול לגרש בו דילמא כדרב פפא דאמר רב פפא הכא בסופרים העשויין להתלמד עסקינן ולא איכתוב לשום כריתות כלל אלא מה


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ג,א גמרא
pgu: ג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  יתר על כן כתב לגרש את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ונמלך</span> מצאו בן עירו ואמר לו שמי כשמך ושם אשתי כשם אשתך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פסול</span> לגרש בו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דילמא שאני התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאינתיק</span> ליה לשם גירושין דההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא מהא</span> יתר על כן יש לו שתי נשים ששמותיהן שוות כתב לגרש את הגדולה לא יגרש בו את הקטנה דילמא שאני התם דאינתיק ליה לשם גירושין דההיא אלא מהא יתר על כן אמר ללבלר כתוב ולאיזה שארצה אגרש פסול לגרש בו דילמא שאני התם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דאין ברירה</span> אלא מהא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכותב טופסי גיטין</span> צריך שיניח מקום האיש ומקום האשה ומקום העדים ומקום הזמן ואמר רב יהודה אמר שמואל אף צריך שיניח מקום הרי את מותרת לכל אדם:  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תו רמי מילתא אחריתי</span> מי אמר רב יהודה אמר רב חטאת ששחטה לשם עולה פסולה שחטה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לשם חולין כשירה</span> אלמא דמינה מחריב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דלאו מינה</span> לא מחריב בה ורמינהי כל הגט שנכתב שלא לשם אשה פסול ואפי' לשם <עובדת כוכבים> {גויה} נמי פסול ושני גט דל <עובדת כוכבים> {גויה} מיניה הוה ליה סתמא וסתמא פסול קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דל חולין מינייהו</span> הוה ליה סתמא וסתמא כשירים ורמא מילתא אחריתי מי אמר רב יהודה אמר רב חטאת ששחטה לשם עולה פסולה שחטה לשם חולין כשירה אלמא דמינה מחריב בה דלא מינה לא מחריב בה והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תוכו</span> ולא תוך תוכו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואפי' כלי שטף מציל</span> ושני עשו חולין אצל קדשים כמחיצה אצל תנור מה מחיצה אצל תנור לא מהניא לה כלל אף חולין אצל קדשים לא מהניא ליה כלל דתנן תנור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שחצצו בנסרים</span> או ביריעות ונמצא שרץ במקום אחד הכל טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כוורת שהיא פחותה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ופקוקה בקש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומשולשלת</span> לאויר התנור שרץ בתוכה התנור טמא שרץ בתנור אוכלין שבתוכה טמאין ורבי אליעזר מטהר אמר רבי אליעזר קל וחומר אם הציל במת החמור לא תציל בכלי חרס הקל אמרו לו ל


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ג,ב גמרא
pgu: ג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אם הציל</span> במת חמור שכן חלוקה באוהלין תציל בכלי חרש הקל שאין חלוקין באוהלין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>התינח לרבנן</span> לרבי אליעזר מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ר' אליעזר קל וחומר קאמר</span> אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>התם</span> נמי לימא קל וחומר קדשים מחללין קדשים חולין לא כל שכן אלא טעמא דרב כרבי אלעזר דאמר רבי אלעזר מאי טעמא דרב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> ולא יחללו את קדשי בני ישראל את אשר ירימו לה' קדשים מחללין קדשים ואין חולין מחללין קדשים אלמא אתא קרא אפקיה מקל וחומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכא</span> נמי ליתי תוכו לפקיה מק``ו האי תוכו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מיבעי ליה לאוכלין שגיבלן</span> בטיט והכניסן לאויר תנור סד``א הואיל ובנגיעה לא מטמא באוירו נמי לא מטמו [קמ``ל] ורבנן הנך לא צריכי קרא:  רב יוסף בר אמי רמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שינוי קודש</span> א<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שינוי בעלים</span> ומשני מי אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חטאת ששחטה לשם חטאת</span> כשירה לשם עולה פסולה אלמא דלאו מינה מחריב בה דמינה לא מחריב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והאמר רב</span> חטאת ששחטה על מי שמחוייב חטאת פסולה על מי שמחוייב עולה כשרה אלמא דבר מינה מחריב בה דלאו מינה לא מחריב בה ומשני התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותה לחטאת אמר רחמנא והרי חטאת לשם חטאת נשחטה הכא וכפר עליו כתיב עליו ולא על חבירו חבירו דומיא דידיה שמחוייב כפרה כמותה רב חביבא רמי שינוי בעלים אתוך תוכו ומשני ומי אמר רב חטאת ששחטה על מי שמחוייב [חטאת פסולה על מי שמחוייב] עולה כשירה אלמא דמינה מחריב בה לאו מינה לא מחריב בה והתניא תוכו ולא תוך תוכו אפילו כלי שטף מציל ומשני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ארבעה תוכו כתיבי</span> <תוכו> תוך תוכו תוך תוכו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חד לגופיה</span> וחד לגזירה שוה חד תוכו של זה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולא תוכו של אחר</span> אידך תוכו ולא תוך תוכו ואפילו כלי שטף מציל


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ד,א גמרא
pgu: ד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנלן דבעינן זביחה לשמה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ואם זבח שלמים קרבנו שתהא זביחה לשם [שלמים] ודילמא היינו שמייהו מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המקריב</span> את דם השלמים<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> הזורק את דם השלמים ולא כתיב זבח והכא כתיב זבח שמע מינה שתהא זביחה לשם שלמים אשכחן זביחה שאר עבודות מנלן וכי תימא לילף מזביחה מה לזביחה שכן נפסלה שלא לשם אוכלין בפסח אלא אמר קרא המקריב את דם השלמים שתהא קבלה לשם שלמים ולכתוב רחמנא בקבלה ולילף שחיטה מינה משום דאיכא למיפרך מה לקבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פסולה</span> בזר</span> ואשה אשכחן שחיטה וקבלה זריקה מנלן וכי תימא לילף מהני מה להני שכן טעונות צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וישנן בחטאות הפנימיות</span> אלא אמר קרא הזורק את דם השלמים שתהא זריקה לשם שלמים ולכתוב רחמנא בזריקה ולילף מינה משום דאיכא למיפרך מה לזריקה שכן חייב עליה זר מיתה אשכחן כולהו הולכה מנלן וכי תימא לילף <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מכולהו</span> מה לכולהו שכן עבודה שאי אפשר לבטלה תאמר בהולכה שאפשר לבטלה אלא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקריב את הכל המזבחה ואמר מר זו הולכת אברים לכבש ותניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והקריבו זו קבלת הדם</span> ואפיק רחמנא בלשון הולכה למימרא דהולכה לא תפקה מכלל קבלה ואשכחן שנוי קודש שנוי בעלים מנלן אמר רב פנחס בריה דרב אמי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ובשר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זבח תודת שלמיו</span> שתהא זביחה לשם תודה אם אינו ענין לשינוי קודש דנפקא לן מהתם תנהו ענין לשינוי בעלים והאי להכי הוא דאתא הא מיבעי ליה לכדתניא ובשר זבח תודת שלמיו אבא חנין אומר משום רבי אליעזר בא ללמד תודה ששחטה לשם שלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כשרה</span> שלמים ששחטן לשם תודה פסולה מה הפרש בין זה לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תודה קרויה שלמים</span> ואין שלמים קרויה תודה אנן מזבח קאמרינן ואכתי מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חטאת ואשם מנין</span></span> תלמוד לומר זבח אם כן נכתוב קרא ובשר תודת שלמיו [זבח] מאי זבח שמע מינה תרתי אשכחן זביחה שאר עבודות מנלן וכי תימא לילף מזביחה מה לזביחה שכן פוסל שלא לשם אוכלין בפסח נאמרה זביחה בשינוי קודש ונאמרה זביחה בשינוי בעלים מה זביחה האמורה בשינוי קודש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא חלקת</span> בין זביחה לשאר עבודות אף זביחה האמורה בשינוי בעלים לא תחלק בהן בין זביחה לשאר עבודות איכא למיפרך מה לשינוי קודש שכן פסולה בגופה וישנו בארבע עבודות <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וישנו לאחר מיתה</span> וישנו בציבור כביחי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ד,ב גמרא
pgu: ד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואע``ג דתרתי לאו דוקא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תרתי מיהא דוקא</span> מאי שנא שינוי בעלים דלא הוי פסולו בגופו מחשבה בעלמא שינוי קודש נמי מחשבה בעלמא הוא אלא כיון דאחשבה פסלה ה``נ כיון דאחשבה פסלה ולרב פנחס בריה דרב מרי דאמר יש שינוי בעלים לאחר מיתה תרתי מיהא איכא למיפרך אלא אמר רב אשי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ונרצה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לכפר עליו</span> ולא על חבירו והאי להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה לכדתניא ונרצה לו לכפר עליו רבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>את שעליו</span> חייב באחריותו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>את שאינו עליו</span> אינו חייב באחריותו ואמר רב יצחק בר אבדימי מאי טעמא כיון דאמר עלי כמאן דטעון ליה אכתפיה דמי רב אשי מונרצה לו לכפר קאמר:  אשכחן זביחה וזריקה קבלה מנלן וכי תימא לילף מזביחה וזריקה מה לזביחה וזריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שכן עבודה שחייבין עליה בחוץ</span> אלא אמר רב אשי אתיא מאיל נזיר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> ואת האיל יעשה זבח שלמים שתהא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עשייתו</span> לשם שלמים ואם אינו ענין לשינוי קודש דנפקא ליה מהתם תנהו ענין לשינוי בעלים אמר ליה רב אחא בר אבא לרבא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יעשה כלל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זבח פרט</span> כלל ופרט אין בכלל אלא מה שבפרט זביחה אין מידי אחרינא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי כתיב יעשה שלמים זבח כדקאמרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>השתא דכתיב יעשה זבח שלמים</span> הוה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כלל שאינו מלא</span> וכל כלל שאינו מלא אין דנין אותו בכלל ופרט רבינא אמר לעולם דנין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לה'</span> חזר וכלל אמר ליה רב אחא מדיפתי לרבינא והא לא דמי כללא קמא לכללא בתרא כללא קמא מרבה עשיות ותו לא כללא בתרא כל לה' ואפילו שפיכת שיריים והקטרת אימורין הא תנא דבי רבי ישמעאל בכללי ופרטי דריש כי האי גוונא כלל ופרט וכלל אי אתה דן אלא כעין הפרט מה הפרט מפורש עבודה ובעינן לשמן אף כל עבודה ובעינן לשמן אי מה הפרט מפורש עבודה וחייבין עליה בחוץ אף כל עבודה וחייבין עליה בחוץ שחיטה וזריקה אין קבלה והולכה לא אי נמי מה הפרט מפורש דבר הטעון צפון וישנו בחטאות הפנימיות אף כל הטעון צפון וישנו בחטאות הפנימיות שחיטה וקבלה אין זריקה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>איכא למימר הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואיכא למימר הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שקולין הן</span> ויבאו שניהן לישנא אחרינא וחדא חדא תיקו במילתא איבעית אימא זריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מדרב אשי</span> נפקא אשכחן איל נזיר שאר שלמים מנלן וכי תימא נילף מאיל נזיר מה לאיל נזיר שכן יש עמהן דמים אחרים א``כ נכתוב שלמי מאי שלמים לרבות כל שלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אשכחן שלמים</span> שאר כל קדשים מנלן וכי תימא נילף משלמים מה לשלמים שכן טעונין סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק אלא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> זאת התורה לעולה ולמנחה ולחטאת ולאשם ולמילואים ולזבח השלמים היקישן הכתוב לשלמים מה שלמים בין שינוי קודש בין שינוי בעלים בעינן לשמה אף כל בין שינוי קודש בין שינוי בעלים בעינן לשמה אימא היכא דשחיט להו שלא לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ליפסלו</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מוצא שפתיך תשמור ועשית כאשר נדרת וגו' האי נדבה נדר הוא [אלא] אם כמה שנדרת עשית יהא נדר ואם לאו יהא נדבה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ואיצטריך</span> מוצא שפתיך ואיצטריך זאת התורה דאי כתב רחמנא מוצא <הוה אמינא&gt


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ה,א גמרא
pgu: ה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לא ידע במאי כתב רחמנא זאת התורה ואי כתב רחמנא זאת התורה הוה אמינא ליפסלו כתב רחמנא מוצא שפתיך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רמי ריש לקיש על מעוהי</span> בי מדרשא ומקשי אם כשרים הם ירצו ואם אין מרצין למה באין אמר לו ר' אליעזר מצינו בבאין לאחר מיתה שהן כשרין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואין מרצין</span> דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האשה</span> שהביאה חטאתה ומתה יביאו יורשין עולתה עולתה ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא יביאו יורשין חטאתה</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מודינא לך בעולה</span> דאתיא לאחר מיתה אשם דלא אתי לאחר מיתה מנלן א``ל הרי מחלוקתך בצידו רבי אליעזר אומר אף האשם אמר זהו שאומרין עליו אדם גדול הוא קאמינא אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משנה שלימה</span> ואת אמרת לי ר' אליעזר אלא אמר ריש לקיש אפתח אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פתחא לנפשאי</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מוצא שפתיך וגו' האי נדבה נדר הוא כו' כדלעיל יתיב רבי זירא ורבי יצחק בר אבא ויתיב אביי גבייהו ויתבי וקאמרי קשיא ליה לריש לקיש אשם דלא אתי לאחר מיתה ונסיב לה תלמודא מוצא שפתיך אימא הבא בנדר ובנדבה לייתי ולא לירצי אשם לא לייתי כלל אמר להו אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ריש לקיש מהכא פתח</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותה לחטאת אותה לשמה כשרה שלא לשמה פסולה הא שאר קדשים שלא לשמן כשירין יכול ירצו ת``ל מוצא שפתיך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אימא הבא בנדר ונדבה</span> לייתי ולא לירצי אשם <נמי> ארצויי נמי לירצי אמר אביי אשם דמירצי לא מצית אמרת קל וחומר מעולה ומה עולה שאינה מכפרת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינה מרצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אשם שמכפר</span> אינו דין שאינו מרצה מה לעולה שכן כליל שלמים יוכיחו מה לשלמים שכן טעונין נסכין ותנופת חזה ושוק עולה תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן קדשים ושחטן שלא לשמן כשירין ואין מרצין אף אני אביא אשם שהוא קודש ושחטו שלא לשמו כשר ואינו מרצה מה להצד השוה שבהן שכן ישנו בציבור תודה תוכי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ה,ב גמרא
pgu: ה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מה לתודה שכן טעונה לחם עולה ושלמים יוכיחו וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן קדשים ושחטן שלא לשמן כשר ואינו מרצה אף אני אביא אשם שהוא קדש ושחטו שלא לשמו כשר ואינו מרצה מה להצד השוה שבהן שהן באין בנדר ובנדבה אלא אמר רבא זאת התורה וגו' הקישו הכתוב לשלמים מה שלמים שהן קדשים ושחטן שלא לשמן כשרים ואין מרצין אף אני אביא אשם שהוא קודש כו' מאי חזית דאקשת לשלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אקיש לחטאת</span> הא מיעט רחמנא אותה <סימן הג``ש בש``ר> יתיב רב הונא ורב נחמן ויתיב רב ששת גבייהו ויתבי וקאמרי קשיא ליה לריש לקיש אשם דלא אתי לאחר מיתה לימא ליה ר``א אשם נמי אתי לאחר מיתה אמר להו רב ששת אשם למאי קרב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>למותרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חטאת נמי</span> מיקרב קרבה מותרה חטאת אף ע``ג דקרבה מותרה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיעט רחמנא הוא</span> אשם נמי כתיב ביה הוא ההוא לאחר הקטרת אימורים הוא דכתיב כדתניא אבל אשם לא נאמר בו הוא אלא לאחר הקטרת אימורין והוא עצמו אם לא הקטירו אימורין כשר ואלא הוא למה לי לכדרב הונא אמר רב דאמר רב הונא אמר רב אשם שניתק לרעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושחטו סתם כשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ניתק אין</span> לא ניתק לא מאי טעמא אמר קרא הוא בהווייתו יהא יתבי רב נחמן ורב ששת ויתיב רב אדא בר מתנה גבייהו ויתבי וקאמרי הא דקאמר רבי אלעזר מצינו בבאין לאחר מיתה שהן כשרין ואין מרצין לימא ליה ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הנהו נמי לייתו ולירצו</span> אמר להן רב אדא בר מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יולדת</span> אם היא ילדה בניה מי ילדו מתקיף לה רב אסי ומאן לימא לן דאי איכא כמה עשה גבה לא מיתכפרא וכיון דכי איכא כמה עשה גבה מיכפרא יורשיה נמי מיכפר למימרא דקניא להו והאמר רבי יוחנן הניח מנחה לשני בניו ומת קריבה ואין בו שותפות ואי ס``ד קניא להו<span class='tlm-sfr' data-chp='0302' data-rgl=''> ויקרא ב </span> נפ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ו,א גמרא
pgu: ו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושותפין לא מצו ממירין</span> אלא אי אמרת לא קניא להו אמורי נמי לימרו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שאני התם</span> דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> אם המר ימיר לרבות את היורש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אחד ממיר</span> ואין שנים ממירין מתקיף לה רב יעקב מנהר פקוד אלא מעתה גבי מעשר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> ואם גאל יגאל לרבות את היורש הכי נמי אחד גואל ואין שנים גואלין שאני מעשר דגבי אבוהון נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איתיה בשותפות</span> אמר ליה רב אסי לרב אשי ומינה אי אמרת בשלמא קניא להו היינו דחד מיהא מימר אלא אי אמרת לא קניא להו היכי מימר והאמר רבי אבהו אמר ר' יוחנן המקדיש מוסיף חומש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומתכפר עושה תמורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והתורם</span> משלו על של חבירו טובת הנאה שלו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מקיבעא לא מכפרא מקופיא מכפרא</span>:  איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיפרו על מה שבאו</span> או לא כיפרו אמר רב ששת בריה דרב אידי מסתברא דלא כיפרו דאי סלקא דעתך כיפרו שני למה הוא בא ואלא מאי לא כיפרו למה הוא קרב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמר רב אשי רב שישא בריה דרב אידי</span> הכי קא קשיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי אמרת בשלמא לא כיפרו</span> שלא לשמו מכח לשמו קאתי ושני למה הוא בא לכפר אלא אי אמרת כיפרו שני למה הוא בא:  איבעיא להו אעשה דלאחר הפרשה מכפרא או לא מכפרא מי אמרינן מידי דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אחטאת</span> מה חטאת דקודם הפרשה אין דלאחר הפרשה לא אף הכא נמי דקודם הפרשה אין לאחר הפרשה לא או דלמא לא דמיא לחטאת דחטאת על כל חטא וחטא בעי לאיתויי חדא חטאת והכא כיון דאיכא כמה עשה גביה מכפרא אעשה דלאחר הפרשה נמי מכפרא תא שמע<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> וסמך ונרצה וכי סמיכה מכפרת והלא אין כפרה אלא בדם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> כי הדם הוא בנפש יכפר אלא מה תלמוד לומר וסמך ונרצה לכפר שאם עשאה לסמיכה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שירי מצוה</span> מעלה עליו הכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כאילו לא כיפר וכיפר</span> מאי לאו דכיפר עשה דקודם הפרשה לא כיפר אעשה דסמיכה דהוה ליה עשה דלאחר הפרשה אמר רבא עשה דסמיכה קאמרת שאני התם דכל כמה דלא שחיט בעמוד וסמוך קאי אימת קא הוי עשה לאחר שחיטה לאחר שחיטה לא קא מיבעיא לן א``ל רב הונא בר יהודה לרבא אימא כיפר גבר


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ו,ב גמרא
pgu: ו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא כיפר קמי שמיא</span> מי לא תנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> והנותר בשמן אשר על כף וגו' לכפר עליו לפני ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אם נתן</span> כיפר ואם לא נתן לא כיפר דברי ר``ע ר' יוחנן [בן נורי] אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שירי מצוה הן</span> בין ניתן בין שלא ניתן כיפר ומעלין עליו כאילו לא כיפר מאי כאילו לא כיפר אילימא דמבעי לאיתויי קרבן אחרינא האמרת בין ניתן בין לא ניתן כיפר אלא כיפר גברא לא כיפר קמי שמיא הכא נמי כיפר כו' התם נמי כיפר מתן בהונות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא כיפר מתנות הראש</span> ת``ש ר' שמעון אומר כבשי עצרת למה הן באין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כבשי עצרת שלמים נינהו</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שעירי עצרת</span> למה הן באין על טומאת מקדש וקדשיו נזרק דמו של ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שני למה קרב</span> על טומאה שאורעה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בין זה לזה</span> אמור מעתה ראויין היו ישראל להקריב קרבנותיהן בכל עת ובכל שעה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא שחיסך הכתוב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא הכא</span> דעשה דלאחר הפרשה וקא מכפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי דאפרשינהו בבת אחת הכי נמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הכא במאי עסקינן</span> דאפרשינהו בזה אחר זה וליקו ולימא ליה לקרא דכי כתיבא בזה אחר זה כתיבא אמר רב פפא קרבנות צבור קאמרת שאני קרבנות צבור ד<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לב בית דין</span> קמתנה עליהן כדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קרבנות צבור סכין</span> מושכתן למה שהן אמר ליה רב יוסף בריה דרב שמואל לרב פפא ומי אית ליה לרבי שמעון לב בית דין מתנה עליהן והאמר רב אידי בר אבין אמר רב עמרם אמר רבי יצחק אמר רבי יוחנן תמידין שלא הוצרכו לצבו


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ז,א גמרא
pgu: ז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לדברי ר' שמעון אין נפדין תמימים לדברי חכמים נפדין תמימין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ועוד</span> הא בעא מיניה ר' ירמיה מר' זירא שעירי עצרת שקבל דמן בשני כוסות ונזרק דמו של ראשון שני למה הוא בא על טומאה שאורעה בין [זריקה של] זה לזה <נזרק דמו של שני למה הוא קריבין> עד כאן לא מיבעיא ליה אלא עשה דלאחר שחיטה אבל עשה דלאחר הפרשה לא קא מיבעיא ליה דלמא אם תימצי לומר קאמר:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תודה ששחטה לשם תודת חבירו</span> <<span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כשרה</span></span></span>> רבה אמר כשרה רב חסדא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פסולה</span></span> רבה אמר כשרה תודה לשם תודה נשחטה רב חסדא אמר פסולה לשום שלמים דידיה נשחטה בעינן אמר רבה מנא אמינא לה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ובשר זבח תודת שלמיו ביום הקריבו את זבחו וגו' אבא חנין אמר משום ר' אליעזר בא ללמד תודה ששחטה לשם שלמים כשרה שלמים שנשחטו לשם תודה פסולים ומה הפרש בין זה לזה תודה קרויה שלמים ואין שלמים קרויין תודה שלמים לשם תודה פסולה הא תודה לשם תודה כשרה מאי לאו דחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא דידיה</span> אבל דחבריה מאי פסולה אדתני שלמים לשם תודה פסולה ליתני תודה לשם תודה וכ``ש שלמים לשם תודה שלמים לשם תודה דידיה איצטריך ליה סלקא דעתך אמינא מדתודה קרויה שלמים שלמים נמי קרויין תודה וכי שחיט להו לשם תודה ליכשרו קא משמע לן:  אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חטאת ששחטה לשם חטאת</span> כשירה לשם עולה פסולה מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותה לחטאת אמר רחמנא והרי חטאת לשם חטאת נשחטה לשם עולה פסולה ואמר רבא חטאת ששחטה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>על מי שמחוייב חטאת</span> פסולה על מי שמחוייב עולה כשרה מאי טעמא וכפר עליו עליו ולא על חבירו חבירו דומיא דידיה במחוייב כפרה כמותו ואמר רבא חטאת ששחטה על מי שאינו מחוייב כלום פסולה שאין לך אדם בישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאינו מחוייב עשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר רבא חטאת מכפרת על חייבי עשה</span> מק``ו על חייבי כריתות מכפרת על חייבי עשה לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למימרא</span> דבת מינה היא והאמר רבא חטאת ששחטה על מי שמחוייב חטאת פסולה על מי שמחוייב עולה כשר


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ז,ב גמרא
pgu: ז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מקיבעא לא מכפרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקופיא מכפרא</span> ואמר רבא עולה ששחטה שלא לשמה אסור לזרוק דמה שלא לשמה איבעית אימא קרא איבעית אימא סברא איבעית אימא קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מוצא שפתיך תשמור וגו' איבעית אימא סברא משום דשני בה כו' כדריש פירקא ואמר רבא עולה הבאה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאחר מיתה</span> שחטה בשינוי קודש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פסולה</span> בשינוי בעלים כשרה דאין בעלים לאחר מיתה ורב פנחס בריה דרב אמי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יש בעלים</span> לאחר מיתה אמר ליה רב אשי לרב פנחס בריה דרב אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דוקא קאמר מר</span> יש בעלים לאחר מיתה ובעי לאיתויי עולה אחריתי או דלמא דאי איכא כמה עשה גביה מכפרא א``ל דוקא קאמינא ואמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עולה דורון היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היכי דמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אי דליכא תשובה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2821' data-rgl=''> משלי כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זבח רשעים תועבה</span> ואי דאיכא תשובה התניא עבר על מצות עשה ושב לא זז משם עד שמוחלים לו אלא ש``מ דורון הוא <חטא``ת ע``ל מ``י מכפ``ר עול``ה לאח``ר דורו``ן סימ``ן> תניא נמי הכי א``ר שמעון חטאת למה באה למה באה לכפר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למה באה לפני עולה</span> ל<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פרקליט</span> שנכנס [ריצה פרקליט נכנס] דורון אחריו:  חוץ מן הפסח והחטאת כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פסח מנלן</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> שמור את חדש האביב ועשית פסח שיהו כל עשיותיו לשם פסח אשכחן שינוי קודש שינוי בעלים מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> ואמרתם זבח פסח הוא שתהא זביחה לשם פסח אם אינו ענין לשינוי קודש תניהו ענין לשינוי בעלים אשכחן למצוה לעכב מנלן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> וזבחת פסח לה' אלהיך וגו' מתקיף לה רב ספרא האי וזבחת להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה לכדרב נחמן דאמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה מנין למותר פסח שקרב שלמים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> וזבחת פסח לה' אלהיך צאן ובקר והלא אין פסח בא אלא מן הכבשים ומן העזים מכאן ל<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מותר הפסח</span> שיהא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לדבר הבא מן הצאן ומן הבקר</span> ומאי ניהו שלמים אלא אמר רב ספרא וזבחת פסח לכדרב נחמן שמור את חדש האביב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למצוה בשינוי קודש</span> ואמרת זבח פסח בשינוי בעלים למצוה הוא לעכב בין הכא והכא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואשכחן זביחה</span> שאר עבודות מנלן הואיל וגלי גלי רב אשי אמר הואיל וגלי גלי לא אמרינן אלא [עבודות] מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> זאת התורה לעולה ולמנחה וגו' ותניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ביום צותו את בני ישראל להקריב את קרבניהם זה בכור ומעשר ופסח הקישו הכתוב לשלמים מה שלמים בין שינוי קודש בין שינוי בעלים בעינן למצוה אף כל בין שינוי קודש בין שינוי בעלים למצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וכשלמים</span> מה שלמים בין זביחה בין שאר עבודות לא חלקת בהן למצוה אף פסח לא תחלוק בו בין זביחה לשאר עבודות לעכב <משום שנאמר הוא בזביחה אינו אלא לעכב> אלא הוא למה לי כדתניא נאמר בפסח הוא בשחיטה לעכב אבל אשם לא נאמר בו הוא אלא לאחר הקטרת אימורין והוא עצמו שלא הוקטרו אימוריו כשר:  חטאת מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותה לחטאת שתהא שחיטה לשם חטאת אשכחן שחיטה קבלה מנלן דכתי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ח,א גמרא
pgu: ח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולקח הכהן</span> מדם החטאת שתהא קבלה לשם חטאת ואשכחן שחיטה וקבלה זריקה מנלן דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וכפר</span> עליו הכהן מ<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חטאתו</span> שתהא כפרה לשם חטאת אשכחן שנוי קדש שנוי בעלים מנלן אמר קרא עליו עליו ולא על חבירו אשכחן למצוה לעכב מנלן כדאמר רב הונא בריה דרב יהושע חטאת חטאתו הכא נמי חטאת חטאתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אשכחן מצוה בשנוי קדש</span> וזריקה בשנוי בעלים בין למצוה בין לעכב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לעכב בכל עבודות בשנוי קדש</span> ובשאר עבודות בשנוי בעלים בין למצוה בין לעכב מנלן אמר ר' יונה אתיא מחטאת נזיר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> והקריב הכהן לפני ה' ועשה את חטאתו ואת עולתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שיהו כל עשיותיו לשם חטאת</span> אשכחן שנוי קדש שנוי בעלים מנלן <אם אינו ענין לשנוי קדש תניהו ענין לשנוי בעלים אשכחן למצוה לעכב מנלן> אמר רב הונא [בריה דר``י] חטאת חטאתו מתקיף לה רבינא אלא מעתה עולת עולתו מאי דרשת ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולרבינא</span> מנחת מנחתו נסך נסכו מאי דרשת בהו ההוא מבעי ליה מנחתם ונסכיהם בלילה מנחתם ונסכיהם אפי' למחר אלא עולת עולתו מאי דרשת בהו ותו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מי גמרי</span> מהדדי חטאת חלב מחטאת נזיר לא גמרה שכן יש עמה דמים אחרים חטאת נזיר מחטאת חלב לא גמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שכן כרת</span> אלא אמר רבא אתיא מחטאת מצורע דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ועשה הכהן את החטאת שיהו כל עשיותיו לשם חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואשכחן שנוי קדש</span> שנוי בעלים מנליה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכפר על המטהר</span> וגו' על המטהר זה ולא על המטהר חבירו ואכתי מי ילפא מהדדי חטאת חלב מחטאת מצורע לא ילפא שכן יש עמה דמים אחרים חטאת מצורע מחטאת חלב לא גמרה שכן כרת מחדא לא אתיא תיתי חדא מתרתי בהי לא לכתוב [לא לכתוב] רחמנא בחטאת חלב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ותיתי מהנך</span> מה להנך שכן יש עמהם דמים אחרים לא לכתוב רחמנא בחטאת נזיר ותיתי מהנך מה להנך שכן אין להן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאלה</span> לא לכתוב רחמנא בחטאת מצורע ותיתי מהנך מה להנך שכן אין באין בדלות אלא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> זאת התורה לעולה ולמנחה וגו' הקישו הכתוב לשלמים מה שלמים בין שנוי קדש בין שנוי בעלים בעינן לשמן למצוה אף חטאת בין שנוי קדש בין שנוי בעלים בעינן לשמן למצוה הילכך מצוה משלמים והנך קראי לעכב ואשכחן חטאת חלב דכתיב בה לחטא


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ח,ב גמרא
pgu: ח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חטאת <דעבודת כוכבים> {דעבודה זרה} ד<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שמיעת הקול</span> ובטוי שפתים וטומאת מקדש וקדשיו דלא כתיב בהו מנלן חטאת <דעבודת כוכבים> {דעבודה זרה} אתיא מחטאת חלב שכן כרת כמותה והנך כולהי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אתיין במה הצד</span>:  תנו רבנן פסח בזמנו לשמו כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלא לשמו פסול</span> ובשאר ימות השנה לשמו פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלא לשמו כשר</span> <של``ו קבאיצ``ן ממה``ר בצ``א ב``א סימן> מנא הני מילי אמר אבוה דשמואל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ואם מן הצאן קרבנו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לזבח</span> שלמים לה' דבר הבא מן הצאן יהא לזבח שלמים אימא שלמים אין מידי אחרינא לא אמר רבי אילא א``ר יוחנן לזבח לרבות כל זבח אימא כל דשחיט להוי כמותה אי הוה כתיב לשלמים וזבח כדקאמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>השתא דכתיב לזבח שלמים</span> לכל דשחיט ליה שלמים להוי אימא לזבח כלל שלמים פרט כלל ופרט אין בכלל אלא מה שבפרט שלמים אין מידי אחרינא לא לה' הדר וכלל מתקיף לה ר' יעקב מנהר פקוד הא לא דמי כללא בתרא לכללא קמא כללא קמא מרבי זבחים ותו לא כללא בתרא לה' כל דלה' ואפי' לעופות ואפי' למנחות הא תנא דבי רבי ישמעאל בכללי ופרטי דריש כי האי גוונא כלל ופרט וכלל אי אתה דן אלא כעין הפרט מה הפרט מפורש שהוא שלא לשמו וכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אף כל שהוא שלא לשמו</span> וכשר אי מה הפרט מפורש דבר הבא בנדר ובנדבה אף כל הבא בנדר ובנדבה עולה ושלמים אין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חטאת ואשם לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא לזבח רבויא הוא</span> אימא לכל דשחיט ליה להוי כוותיה א``ר אבי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ט,א גמרא
pgu: ט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דוחין קדשים הנאכלים אצל קדשים הנאכלין ואין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דוחין קדשים הנאכלין</span> אצל קדשים שאינן נאכלין אטו חטאת ואשם מי לא מיתאכלי אלא דוחין קדשים הנאכלין לכל אדם אצל קדשים הנאכלין לכל אדם ואין דוחין קדשים הנאכלין לכל אדם אצל קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שאין נאכלין לכל אדם</span> רבי יוסי ברבי אבין אמר דוחין קדשים קלים אצל קדשים קלים ואין דוחין קדשים קלים אצל קדשי קדשים מתקיף לה רב יצחק ברבי סבריו אימא שחטיה לשם מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ליהוי מעשר</span> למאי הילכתא דלא ליבעי נסכים ולמלקא עליה <בלא ימכר><span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> בלא יגאל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> העשירי יהיה קודש זה מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואין אחר</span> מעשר אימא שחטיה לשם בכור ליהוי כבכור למאי הילכתא דלא ליבעי נסכים אי נמי דליתביה לכהנים בכור נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עברה עברה</span> ממעשר גמר ואימא שחטיה לשם תמורה ליהוי תמורה למאי הילכתא למלקא עליה אי נמי למיקם עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> בלא ימכר ולא יגאל אמר מר זוטרא בריה דרב נחמן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl=''> ויקרא כז </span> והיה הוא ותמורתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זו תמורה</span> ואין אחר תמורה ואימא שחטיה לשם תודה ליהוי כי תודה למאי הילכתא להטעינו לחם מי איכא מידי דפסח גופיה לא בעי לחם ומותרו בעי לחם אי הכי השתא נמי מי איכא מידי דפסח גופיה לא בעי נסכים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומותרו בעי נסכים</span> אנן הכי קאמרינן מי איכא מידי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דמותר תודה עצמה</span> לא בעי לחם ואילו מותר דאתיא להו מעלמא בעיא לחם מתקיף לה רב [יימר] בריה דרב הילל וממאי דבמותר פסח כתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דילמא במותר אשם כתיב</span> אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ואם מן הצאן קרבנו לזבח שלמים דבר השוה בכל הצאן מתקיף לה ר' אבין בר חייא ואיתימא ר' אבין בר כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בכל אתר את אמר</span>ת מן להוציא וכאן מן לרבות אמר ר' מני הכא נמי מן להוציא דלא אתי בן שתי שנים ולא אתי בנקיבה מתקיף לה רב חנא בגדתאה ומי מצית אמרת דכי כתיב האי במותר פסח כתיב והא מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> אם כשב<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> אם עז מכלל דלאו במותר פסח כתיב ההוא מיבעי ליה לכדתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כבש</span> לרבות את הפסח <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לאליה</span> כשהוא אומר אם כבש לרבות פסח שעיברה שנתה ושלמים הבאים מחמת פסח לכל מצות שלמים שיטענו סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק כשהוא אומר אם עז הפסיק הענין לימד על העז שאינה טעונה אליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והא מהכא נפקא</span> מדאבוה דשמואל נפקא דאמר אבוה דשמואל ואם מן הצאן קרבנו לזבח שלמים דבר הבא מן הצאן יהא לזבח שלמים ואכתי מדרב נחמן אמר רבה בר אבוה נפקא דאמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה מנין למותר פסח שקרב שלמים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> וזבחת פסח לה' אלהיך צאן ובקר והלא אין פסח בא אלא מן הכבשים ומן העזים אלא מכאן למותר הפסח שיהא לדבר הבא מן הצאן ומן הבקר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומאי ניהו שלמים</span> אלא תלתא קראי כתיב


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף ט,ב גמרא
pgu: ט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חד ל<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עיברה זמנו</span> ועיברה שנתו וחד לעיברה זמנו ולא שנתו וחד ללא עיברה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא זמנו ולא שנתו</span> וצריכי דאי כתב רחמנא חד הוה אמינא היכא דעיברה שנתו וזמנו דאידחי מפסח לגמרי אבל עיברה זמנו ולא שנתו דחזי לפסח שני אימא לא ואי כתב רחמנא הני תרתי משום דאידחי להו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ממילתייהו</span> אבל היכא דלא עבר לא זמנו ולא שנתו דחזי לפסח אימא לא צריכי:  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משמיה דמבוג</span> חטאת ששחטה לשום חטאת נחשון כשירה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> זאת תורת החטאת תורה אחת לכל החטאות יתיב רבא וקאמר לה להא שמעתא איתיביה רב משרשיא לרבא רבי שמעון אומר כל המנחות שנקמצו שלא לשמן כשירות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ועלו לבעלים</span> לשום חובה לפי שאין המנחות דומות לזבחים שהקומץ מחבת לשם מרחשת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מעשיה מוכיחין</span> עליה שהיא מחבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חריבה</span> לשם בלולה מעשיה מוכיחין שהיא חריבה אבל בזבחים אינו כן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שחיטה אחת לכולן</span> קבלה אחת לכולן זריקה אחת לכולן טעמא דמעשיה מוכיחין הא אין מעשיה מוכיחין לא אמאי לימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> זאת תורת המנחה תורה אחת לכל המנחות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא אי איתמר</span> הכי איתמר אמר רב משמיה דמבוג חטאת ששחטה על מנת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שיתכפר בה</span> נחשון כשירה אין כפרה למתים ולימא מת בעלמא הא קמ``ל טעמא דמת הא דחי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דומיא דנחשון</span> פסולה ומאי ניהו חטאת נזיר וחטאת מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הני עולות נינהו</span> אלא אי איתמר הכי איתמר אמר רב משמיה דמבוג חטאת ששחטה על שמחוייב חטאת כנחשון כשירה חטאת נחשון עולה היא איכא דאמר אמר רב משמיה דמבוג <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חטאת ששחטה לשם חטאת נחשון</span> פסולה חטאת נחשון עולה היא ולימא חטאת נזיר וחטאת מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עיקר חטאת נקט</span> אמר רב חטאת חלב ששחטה לשם חטאת דם לשם חטאת <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} כשירה לשם חטאת נזיר לשם חטאת מצורע פסולה הני עולות נינהו בעי רבא חטאת חלב ששחטה לשם חטאת דטומאת מקדש וקדשיו מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מי אמרינן כרת כמותה</span> או דילמא אין קבוע כמותה רב אחא בריה דרבא מתני כולהו לפסולא מ``ט<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותה לחטאת לשם אותה חטאת א``ל רב אשי לרב אחא בריה דרבא [בעיא דרבא] היכי מתניתו לה אמר ליה אנן בשינוי בעלים מתנינן לה [והכי מתנינן לה] אמר רבא חטאת חלב ששחטה על מי שמחוייב חטאת דם וחטאת <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} פסולה על מי שמחוייב חטאת נזיר וחטאת מצורע כשירה ובעיין לה הכי בעי רבא חטאת חלב ששחטה על מי שמחוייב חטאת דטומאת מקדש וקדשיו מהו מי אמרי' כרת כמותה או דילמא אין קבוע כמותה תיקו:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שחטה לשמה</span> לזרוק דמה שלא לשמה רבי יוחנן אמר פסולה וריש לקיש אמר כשירה ר' יוחנן אמר פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מחשבין מעבודה לעבודה</span> וילפינן ממחשבת פיגול ור``ל אמר כשירה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין מחשבין מעבודה לעבודה</span> ולא ילפינן ממחשבת פיגול ואזדו לטעמייהו דאיתמ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>השוחט את הבהמה</span> ע``מ לזרוק דמה <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} ולהקטיר חלבה <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} ר' יוחנן אמר אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מחשבין מעבודה לעבודה</span> וילפינן חוץ מפנים ריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מותרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין מחשבין מעבודה לעבודה</span> ולא ילפינן חוץ מפנים ואי אשמעינן בהא בהא אמר ריש לקיש אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פנים מפנים</span> אימא מודי ליה לרבי יוחנן ואי אשמעינן הא בהא קאמר רבי יוחנן אבל בההיא אימא מודי ליה לריש לקיש צריכי כי אתא רב דימי אמר מתיב רב ירמיה לסיועיה לרבי יוחנן ורבי אילא לסיועיה לריש לקיש רב ירמיה לסיועיה לרבי יוחנן ומה במקום שאם אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הריני שוחט חוץ לזמנו</span> שהוא כשר שחטו על מנת לזרוק דמו חוץ לזמנו פסול מקום שאם אמר הריני שוחט שלא לשמו פסול שחטו על מנת לזרוק דמו שלא לשמו אינו דין שיהא פסול מתקיף לה רבא בר אהילאי מה לחוץ לזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שכן כרת</span> אלא אמר רבא בר אהילאי הכי קאמר ומה מקום שאם אמר הריני שוחט חוץ למקומו שהוא כשר שחטו על מנת לזרוק דמו חוץ למקומו פסול מקום שאם אמר הריני שוחט שלא לשמו שהוא פסול [שחטו ע``מ] לזרוק דמו שלא לשמו אינו דין שיהא פסול מתקיף לה רב אשי מה לחוץ למקומו שכן נוהג בכל הזבחים תאמר בשלא לשמו שאינו נוהג אלא בפסח וחטאת אלא אמר רב אשי הכי קאמר ומה במקום שאם אמר הריני שוחט לשם פלוני שהוא כשר לזרוק דמו <שלא לשמו> לשם פלוני פסול מקום שאם אמר הריני שוחט שלא לשמן שהוא פסול [שחטו ע``מ] לזרוק דמן שלא לשמן אינו דין שיהא פסול רבי אילא לסיועיה לריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא תאמר בזריקה</span> ותיתי מק``ו מבינייא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משחיטה וקבלה</span> למאי הלכתא כתב רחמנא לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דאין מחשבין מעבודה לעבודה</span> מתקיף לה רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ודלמא</span> דמחשבין מעבודה לעבודה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אם כן</span> לשתוק קרא מיניה ותיתי מקל וחומר דרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואידך</span> פריך הכי מה להנך שכן טעונות צפון וישנן בחטאות הפנימיות ואידך השתא מיהא בשלמים קיימין איתמר שחטה לשמה לזרוק דמה שלא לשמה רב נחמן אמר פסולה רבה אמר כשרה והדר ביה רבה לגבי רב נחמן מק``ו דרב אשי:  רבי אליעזר אומר אף <את> האשם:  תניא אמר ר' אליעזר חטאת באה על חטא ואשם בא על חטא מה חטאת שלא לשמה פסולה אף אשם שלא לשמו פסול אמר לו רבי יהושע לא אם אמרת בחטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שכן דמה למעלה</span> אמר לו רבי אליעזר פסח יוכיח שדמו למטה ושחטו שלא לשמו פסול אמר לו רבי יהושע מה לפסח שכן זמנו קבוע אמר לו רבי אליעזר חטאת תוכיח אמר לו רבי יהוש


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף י,ב גמרא
pgu: י
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוזרני חלילה</span> חזר רבי אליעזר ודנו דין אחר חטאת נאמר בה היא בשחיטה היא לשמה כשירה שלא לשמה פסולה ופסח נאמר בו הוא בזביחה הוא לשמו כשר שלא לשמו פסול אף אשם נאמר בו הוא הוא לשמו כשר שלא לשמו פסול אמר לו רבי יהושע חטאת נאמר בה היא בשחיטה היא לשמה כשרה שלא לשמה פסולה פסח נאמר בו הוא בזביחה הוא לשמו כשר שלא לשמו פסול אבל אשם לא נאמר בו הוא אלא לאחר הקטרת אימורין והוא עצמו שלא הוקטרו אימורין כשר אמר לו ר' אליעזר הרי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> כחטאת כאשם מה חטאת שלא לשמו פסול אף אשם שלא לשמו פסול אמר מר אמר לו ר' יהושע חוזרני חלילה ולמיהדר דינא ולייתי במה הצד משום דאיכא למיפרך מה להצד השוה שבהן שכן יש בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>צד כרת</span> אמר לו ר' יהושע לא אם אמרת בחטאת שכן דמה למעלה ולימא ליה לא אם אמרת בחטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שכן נכנס דמה לפני ולפנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בחטאות החיצונות קאמרינן</span> שאם נכנס דמה [לפני] ולפנים פסולה אית ליה לרבי אליעזר אף האשם שכן מכפרת על חייבי כריתות מחטאת דשמיעת הקול שכן טעונה ארבע מתנות כרבי ישמעאל דאמר כל הדמים טעונה ארבע מתנות <שכן טעונה> על ארבע קרנות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וליטעמיך</span> האיכא אצבע האיכא קרן האיכא חודה אלא חד מתרי תלת טעמי נקט אמר מר אמר לו ר' יהושע לא אם אמרת לימא ליה רבי אליעזר אשם נמי דמו למעלה אמר אביי אשם דמו למעלה לא מצית אמרת ק``ו מעולה ומה עולה שהיא כליל דמה למטה אשם שאינו כליל לא כל שכן מה לעולה שכן אינה מכפרת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חטאת העוף</span> תוכיח מה לחטאת העוף שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינה מין זבח</span> עולה תוכיח לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן קדשי קדשים ודמן למטה אף אני אביא אשם שהוא קודש קדשים ודמו למטה א``ל רבא מפרזקיא לרב אשי ולפרוך מה להצד השוה שבהן שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אין להן קצבה</span> תאמר באשם שיש לו קצבה אלא היינו טעמא דרבי אליעזר דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> הכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>המחטא אותה</span> אותה דמה למעלה ואין דמו של אחר למעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי הכי</span> חטאת נמי נימא אותה לשמה כשרה שלא לשמה פסולה הא שאר זבחים בין לשמן בין שלא לשמן כשרין ההוא אותה לאו דוקא דהא שייר פסח הכא נמי לאו דוקא דהא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שייר עולת העוף</span> בזביחה מיהא לא שייר מידי ואי בעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הא מני</span> רבי אלעזר ברבי שמעון היא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דאמר האי מקום</span> לחוד והאי מקום לחוד דתניא דמים התחתונים ניתנין מחוט הסיקרא ולמטה והעליונים מחוט הסיקרא ולמעלה אמר רבי אלעזר ברבי שמעון במה דברים אמורין בעולת העוף אבל בחטאת בהמה היא עצמה אין נעשה אלא על גופה של קרן:  תנן התם שהיה רבי עקיבא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כל דמים</span> שנכנסו להיכל לכפר פסולים וחכמים אומרים חטאת בלבד רבי אליעזר אומר אף האשם שנאמר כחטאת כאשם בשלמא רבי אליעזר כדקאמר טעמא אלא רבנן מאי טעמא אמר רבא אשם נכנס דמו לפנים פסול לא מצית אמרת קל וחומר מעולה מ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יא,א גמרא
pgu: יא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  עולה שהיא כליל נכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דמה</span> לפנים כשרה אשם שאינו כליל לא כ``ש מה לעולה שכן אינה מכפרת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מנחת חוטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תוכיח</span> ולימא חטאת העוף תוכיח חטאת העוף בעיא דרבי אבין היא ולפרוך מה למנחת חוטא שכן אינה מין זבח עולה תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן קדשי קדשים ונכנס <דמן> לפנים כשרין אף אני אביא אשם שהוא קודש קדשים ונכנס דמו לפנים כשר אמר ליה רבא מברניש לרב אשי ולפרוך מה להצד השוה שבהן שכן אין להן קצבה תאמר באשם שיש לו קצבה אלא היינו טעמייהו דרבנן דאמר קרא דמה דמה של זו ולא דמה של אחר ואידך דמה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא בשרה</span> ואידך דם דמה ואידך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דם דמה לא דריש</span> בשלמא לרבנן דאמרי אשם ששחטו שלא לשמו כשר היינו דאיתקש מנחה לחטאת מנחה לאשם דתניא רבי שמעון אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> קדש קדשים היא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כחטאת וכאשם</span> מנחת חוטא הרי היא כחטאת לפיכך קמצה שלא לשמה פסולה מנחת נדבה הרי היא כאשם לפיכך קמצה שלא לשמה כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא לרבי אליעזר</span> למאי הלכתא איתקש מנחה לחטאת ומנחה לאשם לכי אידך דרבי שמעון דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שלא בכלי שרת</span> פסולה ורבי שמעון מכשיר ואמר רב יהודה בריה דרבי חייא מ``ט דר``ש אמר קרא קדש קדשים היא כחטאת וכאשם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בא לעובדה</span> ביד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עובדה בימין</span> כחטאת בכלי עובדה בשמאל כאשם ור``ש האי קרא מפיק ליה להכי ומפיק ליה להכי עיקר קרא לכדרב יהודה בריה דרבי חייא הוא דאתא ומנחת חוטא דפסולה שלא לשמה [טעמא אחרינא הוא] חטאת טעמא מאי דכתיב בה היא מנחת חוטא נמי כתיב בה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ולרבנן</span> למאי הלכתא איתקש אשם לחטאת לומר לך מה חטאת טעונה סמיכה אף אשם טעון סמיכה:  יוסף בן חוני אומר הנשחטין כו':  א``ר יוחנן יוסף בן חוני ורבי אליעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמרו דבר אחד</span> רבה אמר באחרים לשם חטאת פליגי דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הפסח שעברה שנתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ושחטו בזמנו לשמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וכן השוחט</span> אחרים לשם פסח בזמנו רבי אליעזר פוסל ורבי יהושע מכשיר א``ר יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אם בשאר ימות השנה שאינו כשר לשמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אחרים כשרים לשמו</span> בזמנו שהוא כשר לשמו אינו דין שיכשרו אחרים לשמו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמר לו רבי אליעזר או חילוף</span> הדברים ומה אם בשאר ימות השנה שאינו כשר לשמו כשר הוא לשם אחרים בזמנו שהוא כשר לשמו אינו דין שיוכשר לשם אחרים ויוכשר פסח בארבעה עשר שלא לשמו וכך אתה אומר מה לי הוכשרו אחרים בשאר ימות השנה לשמו שכן הוא כשר לשם אחרים ויוכשרו אחרים בזמנו לשמו שכן הוא פסול לשם אחרים אמר לו רבי יהושע אם כן הורעתה כח פסח ונתת כח בשלמים חזר רבי אליעזר ודנו דין אחר מצינו מותר פסח בא שלמים ואין מותר שלמים בא פסח ומה פסח שמותרו בא שלמים שחטו בזמנו לשום שלמים פסול שלמים שאין מותרן בא פסח אם שחטם לשם פסח בזמנו אינו דין שיהו פסולי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר לו רבי יהושע מצינו מותר חטאת בא עולה</span> ואין מותר עולה בא חטאת ומה חטאת שמותרה בא עולה שחטה לשם עולה פסולה עולה שאין מותרה בא חטאת שחטה לשם חטאת אינו דין שתהא פסולה אמר לו רבי אליעזר לא אם אמרת בחטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שכן כשרה לשמה כל השנה</span> כולה תאמר בפסח שאינו כשר לשמו אלא בזמנו הואיל והוא פסול לשמו דין הוא שיפסלו אחרים לשמו:  שמעון אחי עזריה אומר כו':  רב אשי מתני משמיה דרבי יוחנן ורב אחא בריה דרבא מתני משמיה דרבי ינאי מאי טעמא דשמעון אחי עזריה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא יחללו את קדשי</span> בני ישראל את אשר ירימו לה' במורם מהן אין מתחללין בנמוך מהם מתחללין והאי להכי הוא דאתא והא מיבעי ליה לכדשמואל דאמר שמואל מנין לאוכל את הטבל שהוא במיתה שנאמר ולא יחללו את קדשי בני ישראל את אשר ירימו לה' בעתידים לתרום הכתוב מדבר אם כן לכתוב קרא אשר הורמו מאי אשר ירימו שמע מיניה תרתי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעי רבי זירא</span> כשרין ואין מרצין וכי פליג בחדא פליג או דלמא כשרין ומרצין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ובתרתי פליגי</span> אמר אביי ואיתימא רבי זריקא תא שמע הבכור והמעשר ששחטן לשם שלמים כשרים שלמים ששחטן לשם בכור או לשם מעשר פסולין ואי ס``ד כשרין ומרצין בכור בר ריצויי הוא אלא כשרין ואין מרצין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומדסיפא</span> כשרין ואין מרצין רישא נמי כשרין ואין מרצין מידי איריא הא כדאיתא והא כדאיתא אלא מאי קמ``ל גבוה ונמוך קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תנינא</span> כיצד קדשי קדשים ששחטן לשם קדשים קלים כו' מהו דתימא קדשי קדשים וקדשים קלים הוא דאיכא גבוה ונמוך אבל קלים וקלים לא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא נמי תנינא</span> שלמים קודמים את הבכור מפני שהן טעונין מתן ארבע וסמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הא עיקר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ההיא</span> אגררא נסבה


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יא,ב משנה
pgu: יא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הפסח ששחטו שחרית בארבעה עשר שלא לשמו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רבי יהושע מכשיר</span> כאילו נשחט בשלשה עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בן בתירא פוסל</span> כאילו נשחט בין הערבים אמר שמעון בן עזאי מקובל אני מפי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שבעים ושנים זקן</span> ביום שהושיבו את רבי אליעזר בישיבה ש<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כל הזבחים הנאכלין</span> שנזבחו שלא לשמן כשרין אלא שלא עלו לבעלים משום חובה חוץ מן הפסח ומן החטאת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא הוסיף בן עזאי</span> אלא העולה ולא הודו לו חכמים


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי אלעזר אמר רבי אושעיא מכשיר היה בן בתירא בפסח ששחטו שחרית בארבעה עשר לשמו דכוליה יומא זימניה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ומאי כאילו</span> איידי דאמר רבי יהושע כאילו אמר איהו נמי כאילו אי הכי אדמיפלגי בשלא לשמו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ליפלגו בלשמו</span> אי איפלגו בלשמו הוה אמינא אבל בשלא לשמו מודי רבי יהושע לבן בתירא הואיל ומקצתו ראוי קא משמע לן והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> בין הערבים אמר עולא בריה דרב עילאי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בין שני ערבים</span> תמיד דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> בין הערבים הכי נמי דכולי יומא כשר התם מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> את הכבש אחד תעשה בבקר מכלל דבין הערבים בין הערבים ממש אימא חד בבקר אידך כוליה יומא אחד בבקר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ולא שנים בבקר</span> נרות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> בין הערבים הכי נמי דכולי יומא כשר שאני התם דכתיב מערב ועד בקר ותניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> מערב ועד בקר תן לה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>מדתה</span> שתהא דולקת והולכת מערב ועד בקר דבר אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אין לך עבודה</span> כשרה מערב ועד בקר אלא זו בלבד קטורת דכתיב בה<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> בין הערבים הכי נמי דכולי יומא כשר שאני קטר


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יב,א גמרא
pgu: יב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאיתקש לנרות</span> התם נמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> שם תזבח את הפסח בערב ההוא ל<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יאוחר דבר</span> הוא דאתא דתניא יאוחר דבר שנאמר בו בערב ובין הערבים לדבר שלא נאמר בו אלא בין הערבים בלבד ומי איכא מידי דאילו שחיט ליה מצפרא אמרת זימניה הוא וכי מטי בין הערבים אמרת יאוחר דבר אין דהא``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הלכה</span> מתפלל של מנחה ואח``כ מתפלל של מוספין ובין הערבים דכתיב גבי קטרת ונרות למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ועוד</span> השיב רבי תחת בן בתירא לדברי רבי יהושע לא אם אמרת בשלשה עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאין מקצתו ראוי</span> תאמר בארבעה עשר שמקצתו ראוי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם איתא</span> כולו ראוי הוא אלא א``ר יוחנן פוסל היה בן בתירא בפסח ששחטו בארבעה עשר שחרית בין לשמו בין שלא לשמו הואיל ומקצתו ראוי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מגדף בה</span> רבי אבהו א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פסח כשר</span> לבן בתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היכי משכחת לה אי דאפרשיה האידנא</span> דחוי מעיקרו הוא ואי דאפרשינהו מאתמול נראה ונדחה הוא אלא אמר רבי אבהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תהא לאחר חצות</span> אביי אמר אפילו תימא מצפרא אין מחוסר זמן לבו ביום רב פפא אמר אפילו תימא מאורתא לילה אין מחוסר זמן דתני דבי ר' ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ליל שמיני נכנס</span> לדיר להתעשר וכדרבי אפטוריקי דרבי אפטוריקי רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> והיה שבעת ימים תחת אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הא לילה</span> חזי וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> ומיום השמיני והלאה ירצה הא לילה לא חזי הא כיצד לילה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לקדושה</span> ויום להרצאה א``ל רבי זירא לרבי אבהו לימא קסבר רבי יוחנן בעלי חיים נדחין אמר ליה אין דא``ר יוחנן בהמה של שני שותפין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הקדיש חציה</span> וחזר ולקח חציה והקדישה קדושה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואינה קריבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ועושה תמורה</span> ותמורתה כיוצא בה ושמע מינה תלת שמע מינה בעלי חיים נדחין וש``מ דחוי מעיקרא הוה דחוי וש``


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יב,ב גמרא
pgu: יב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יש דחוי בדמים</span> אמר עולא אמר רבי יוחנן אכל חלב והפריש קרבן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והמיר דת</span> וחזר בו הואיל ונדחה ידחה איתמר נמי אמר ר' ירמיה אמר רבי אבהו אמר רבי יוחנן אכל חלב והפריש קרבן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ונשתטה</span> וחזר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נשתפה</span> הואיל ונדחה ידחה וצריכי דאי אשמעינן קמייתא משום דהוא דחי נפשיה בידים אבל הכא דממילא אידחי כישן דמי ואי אשמעינן הכא משום דאין בידו לחזור אבל הכא דיש בידו לחזור אימא לא צריכא בעי רבי ירמיה אכל חלב והפריש קרבן והורו בית דין שחלב מותר וחזרו בהן מהו מי הוי דחוי או לא הוי דחוי אמר ליה ההוא סבא כי פתח רבי יוחנן בדחויין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מהא פתח</span> מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>התם</span> גברא אידחי קרבן לא אידחי הכא קרבן נמי אידחי:  אמר שמעון בן עזאי מקובלני מפי שבעים ושנים זקן כו':  למה לי למתנא שבעים ושנים זקן דכולהו בחדא שיטתא הוו קיימי:  לא הוסיף בן עזאי אלא העולה:  אמר רב הונא מאי טעמא דבן עזאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> עולה הוא אשה ריח ניחוח לה' היא לשמה כשרה שלא לשמה פסולה אשם נמי כתיב ביה הוא ההוא לאחר הקטרת אימורים הוא דכתיב האי נמי לאחר הקטרת אימורים הוא דכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תרי הוא כתיבי</span> גבי אשם נמי תרי הוא כתיבי אלא בן עזאי בקל וחומר מייתי לה ומה חטאת שאינה כליל שחטה שלא לשמה פסולה עולה שהיא כליל לא כל שכן מה לחטאת שכן מכפרת פסח יוכיח מה לפסח שכן זמנו קבוע חטאת תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן קדשים ושחטן שלא לשמן פסול אף אני אביא עולה שהיא קדשים ושחטה שלא לשמה פסולה מה להצד השוה שבהן שיש בהן צד כרת בן עזא


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>צד כרת לא פריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אשם נמי לייתי</span> אשם פריך מה להצד השוה שבהן שכן ישנן בצבור כביחיד ואיבעית אימא צד כרת נמי פריך ובן עזאי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גמרא גמיר לה</span> והא דקאמר רב הונא קל וחומר לא אמרה אלא לחדד בה תלמידיו


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יג,א משנה
pgu: יג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הפסח והחטאת ששחטן שלא לשמן קבל והלך וזרק שלא לשמן או לשמן ושלא לשמן או שלא לשמן ולשמן פסולים כיצד לשמן ושלא לשמן לשם פסח ולשם שלמים שלא לשמן ולשמן לשם שלמים ולשם פסח שהזבח נפסל בארבעה דברים בשחיטה ובקבול ובהילוך ובזריקה רבי שמעון מכשיר בהילוך שהיה אומר אי אפשר שלא בשחיטה ושלא בקבלה ושלא בזריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל אפשר בלא הילוך</span> שוחט בצד המזבח וזורק רבי אליעזר אומר המהלך במקום שהוא צריך להלך מחשבה פוסלת במקום שאינו צריך להלך אין מחשבה פוסלת


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וקבלה מי פסלה והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והקריבו</span> זו קבלת הדם אתה אומר קבלת הדם או אינו אלא זריקה כשהוא אומר וזרקו הרי זריקה אמור הא מה אני מקיים והקריבו זו קבלת הדם בני אהרן הכהנים שתהא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בכהן כשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ובכלי שרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רבי עקיבא</span> מנין לקבלה שלא תהא [אלא] בכהן כשר ובכלי שרת נאמר כאן בני אהרן ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0403' data-rgl=''> במדבר ג </span> אלה שמות בני אהרן הכהנים המשוחים מה להלן בכהן כשר ובכלי שרת אף כאן בכהן כשר ובכלי שרת אמר רבי טרפון אקפח את בניי אם לא שמעתי להבחין הפרש בין קבלה לזריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואין לי לפרש</span> אמר רבי עקיבא אני אפרש קבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא עשה בה מחשבה כמעשה</span> זריקה עשה בה מחשבה כמעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קבלו בחוץ אינו חייב כרת</span> זרקו בחוץ ענוש כרת קבלוהו פסולין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אין חייבין עליו</span> זרקוהו פסולין חייבין עליו אמר לו רבי טרפון העבודה את הטית ימין ושמאל אני שמעתי ואין לי לפרש <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אתה דורש</span> ומסכים לשמועה בלשון הזה אמר לו עקיבא כל הפורש ממך כפורש מחייו אמר רבא לא קשיא כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מחשבת פיגול</span> כאן במחשבת שלא לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דיקא נמי</span> דקתני שהזבח נפסל ולא קתני מתפגל ש``מ:  ומחשבת פיגול לא פסלה בקבלה והתניא יכול לא תהא מחשבה מועלת <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא בזריקה</span> בלבד מנין לרבות שחיטה וקבלה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואם האכל יאכל מבשר זבח שלמיו <פיגול הוא> [ביום השלישי] <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לא ירצה</span> בדברים המביאין לידי אכילה הכתוב מדבר יכול שאני מרבה אף שפיכת שיריים והקטרת אימורין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ביום השלישי לא ירצה המקריב אותו לא יחשב זריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בכלל היתה</span> ולמה יצתה להקיש אליה לומר לך מה זריקה מיוחדת שהיא עבודה <ומכפרת> ומעכבת כפרה אף כל עבודה ומעכבת כפרה יצאו שפיכת שיריים והקטרת אימורין <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שאין מעכבין</span> את הכפר


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא קשיא הא</span> דאמר הריני [שוחט] ע``מ לקבל דמה למחר הא דאמר הריני מקבל דמה על מנת לשפוך שירים למחר א``ל ההוא מרבנן לרבא ושפיכת שירים והקטרת אימורין לא פסלה בהו מחשבה והתנן יכול לא תהא מחשבה מועלת אלא באכילת בשר מנין לרבות שפיכת שירים והקטרת אימורים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואם האכל יאכל בשתי אכילות הכתוב מדבר אחת אכילת אדם ואחת אכילת מזבח לא קשיא הא דאמר הריני זורק על מנת לשפוך שירים למחר הא דאמר הריני שופך שירים על מנת להקטיר אימורין למחר:  א``ר יהודה בריה דרבי חייא שמעתי שטבילת אצבע מפגלת בחטאת פנימית שמעה אילפא אמרה קמיה דרב פדא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כלום למדנו פיגול</span> אלא משלמים מה שלמים אין טבילת אצבע מפגלת בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף חטאת</span> אין טבילת אצבע מפגלת בהן וכי הכל משלמים למדו אי מה שלמים שלא לשמן אין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מוציא מידי פיגול</span> אף חטאת שלא לשמה אין מוציא מידי פיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא מאי אית לך למימר</span> מרבויא דקראי קאתיא [ה``נ מרבויא דקרא קאתי] אמר ריב``ל בעליה זו שמעתי שטבילת אצבע מפגלת תהי בה רשב``ל כלום למדו פיגול אלא משלמים מה שלמים אין טבילת אצבע מפגלת בהן אף חטאת אין טבילת אצבע מפגלת בהן וכי הכל משלמים למדו אי מה שלמים שלא לשמן אין מוציא מידי פיגול אף חטאת שלא לשמה אין מוציא מידי פיגול אמר רבי יוסי ברבי חנינא אין הכל משלמים למדו הואיל וחוץ למקומו פוסל בשלמים ושלא לשמו פוסל בחטאת מה חוץ למקומו הפוסל בשלמים מוציא מידי פיגול אף שלא לשמו הפוסל בחטאת מוציאה מידי פיגול א``ר ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מצדה תברא</span> מה לחוץ למקומו הפוסל בשלמים שכן נוהג בכל הזבחים תאמר בשלא לשמו שאינו נוהג אלא בפסח וחטאת בלבד אלא מאי אית לך למימר דבר הפוסל בהן מוציאם מידי פיגול דבר המעכב בהן מביאן לידי פיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הכא נמי</span> דבר הפוסל בה מוציא מידי פיגול דבר המעכב בה מביאה לידי פיגול אמר רב מרי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אף אנן נמי תנינא</span> זה הכלל כל הקומץ ונותן בכלי והמוליך והמקטיר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשלמא קומץ</span> היינו שוחט מוליך היינו מוליך מקטיר נמי היינו זורק אלא נותן בכלי מאי ניהו אילימא דדמי לקבלה מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>התם ממילא</span> הכא איהו קא שקיל ורמי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלא כיון דלא סגי דלא יהיב</span> על כרחיה עבודה חשובה היא ה``נ כיון דלא סגי דלא עביד לה על כרחי' היינו הולכה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לעולם דדמי לקבלה</span> ודקאמרת הכא ממילא התם איהו קא שקיל ויהיב כיון דאידי ואידי מתן כלי הוא מה לי ממילא מה לי קא שקיל ויהיב לימא כתנאי דתני חדא טבילת אצבע מפגלת בחטאת ותניא אידך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא מפגלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולא מתפגלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מאי לאו תנאי היא</span> לא הא רבנן הא רבי שמעון אי רבי שמעון מאי איריא טבילת אצבע האמ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יד,א גמרא
pgu: יד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כל שאינו</span> על מזבח החיצון כשלמים אין בו משום פיגול אלא הא והא רבנן ולא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בחטאות החיצונות</span> כאן בחטאות הפנימיות חטאות החיצונות פשיטא לא כתיב בהו וטבל אצטריך סלקא דעתך אמינא הואיל וכתיב ולקח ואי אתי קוף רמי להו אידיה בעי למישקל זימנא אחריתי כמאן דכתיב וטבל דמי [קמ``ל] להכי לא כתיב וטבל דמשמע הכי ומשמע הכי:  רבי שמעון מכשיר בהילוך:  א``ר שמעון בן לקיש מודה רבי שמעון בהולכת חטאות הפנימיות שמחשבה פוסלת בהו הואיל ועבודה שאין יכול לבטלה והאמר רבי שמעון כל שאינו על מזבח החיצון כשלמים אין חייבין עליו משום פיגול א``ר יוסי ברבי חנינא מודה היה לפסול מקל וחומר ומה שלא לשמן שהוכשרו בשלמים פסול בחטאת חוץ לזמנו שפוסל בשלמים אינו דין שיפסול בחטאות ואשכחן חוץ לזמנו חוץ למקומו מנלן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי מחוץ לזמנו</span> מה לחוץ לזמנו שכן כרת אי משלא לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שכן נוהג בבמה</span> <חיוב> שלא לשמן במאי נוהג בפסח וחטאת פסח וחטאת בבמה לא קרבו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואיבעית אימא</span> הקישא הוא שלישי זה חוץ לזמנו פיגול [זה] חוץ למקומו אמר רבא אם תימצי לומר ר' שמעון סבר לה כבריה דאמר בין האולם ולמזבח צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אין מחשבה מועלת</span> בהולכת חטאות הפנימיות אלא מפתח אולם ולפנים ואם תמצי לומר סבר לה כרבי יהודה דאמר תוך עזרה מקדש אין מחשבה מועלת בהולכת סילוק בזיכין אלא מפתח היכל ולחוץ ואם תמצי לומר סבר קדושת היכל ואולם חדא היא אין מחשבה מועלת אלא מפתח אולם ולחוץ ואם תמצי לומר תוך הפתח כלפנים אין מחשבה מועלת אפילו פסיעה אחת אלא בכדי הושטת ידו ואם תמצי לומר סבר הולכה שלא ברגל לא שמה הולכה אין מחשבה מועלת כלל:  א``ל אביי לאמוריה דרב חסדא בעי מיניה מרב חסדא הולכה בזר מהו א``ל כשרה ומקרא מסייעני<span class='tlm-sfr' data-chp='25b35' data-rgl=''> דברי הימים ב לה </span> וישחטו את הפסח <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ויזרקו הכהנים את הדם מידם</span> והלוים מפשיטים מתיב רב ששת זר ואונ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שיכור</span> ובעל מום בקבלה בהולכה בזריקה פסול וכן יושב וכן שמאל תיובתא והא רב חסדא קרא קאמר דעביד מעשה אצטבא רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו הולכה בזר מחלוקת ר' שמעון ורבנן רבי שמעון דאמר עבודה שאפשר לבטלה לאו עבודה היא כשרה בזר לרבנן פסולה א``ל אביי והא שחיטה דעבודה שא``א לבטלה וכשרה בזר א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שחיטה לאו עבודה היא</span> ולא והאמר ר' זירא אמר רב שחיטת פרה בזר פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואמר רב עלה</span> אלעזר וחוקה כתיב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שאני פרה</span> דקדשי בדק הבית היא ולאו כל דכן הוא קדשי בדק הבית הויא עבודה קדשי מזבח לאו עבודה היא אמר רב שישא בריה דרב אידי מידי דהוה אמראות נגעים דלאו עבודה היא ובעיא כהונה והרי הולכת אברים לכבש דעבודה שאפשר לבטלה היא ופסולה בזר דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקרי' הכהן את הכל [והקטיר] המזבחה ואמר מר זו הולכת אברים לכבש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היכא דגלי גלי</span> והיכא דלא גלי לא גלי ולאו כל דכן הוא ומה הולכת אברים לכבש דלא מעכבא כפרה בעיא כהונה הולכת דם דמעכבא כפרה [לא כ``ש] <מיבעיא> איתמר [נמי] אמר עולא א``ר אלעזר הולכה בזר פסולה אפילו לרבי שמעון איבעיא להו הולכה שלא ברגל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שמה הולכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>או <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא שמה הולכה</span></span> ת``ש וכן יושב וכן שמאל פסול הא עומד דומיא דיושב כשר דלמא יושב דקשייף מישף עומד דומיא דיושב דנייד פורתא ת``ש שחט ישראל וקבל הכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נתנו לחבירו</span> וחברו לחבירו התם נמי דניידי פורתא ומאי קמ``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='2814' data-rgl=''> משלי יד </span> ברוב עם הדרת מלך ת``ש קבל הכשר ונתן לפסול <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יחזיר לכשר</span> אימא יחזור הכשר ויקבלה איתמר אמר עולא א``ר יוחנן הולכה שלא ברגל לא שמה הולכ


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אפשר לתקונה</span> או לא אפשר לתקונה ת``ש קבל הכשר ונתן לפסול <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יחזיר לכשר</span> ונהי נמי דיחזור הכשר ויקבלנו אי סלקא דעתך לא אפשר לתקונה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איפסלא</span> לה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מי סברת דקאי זר גואי</span> לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דקאי זר בראי</span> איתמר אמר עולא אמר ר' יוחנן הולכה שלא ברגל פסולה אלמא לא אפשר לתקונה איתיביה רב נחמן לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נשפך מן הכלי על הרצפה ואספו כשר</span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כשיצא לחוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לבראי נפיק לגואי לא עייל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>במקום מדרון</span> איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בגומא</span> ואיבעית אימא בסמיכא ואיכפל תנא לאשמועינן כל הני ועוד אדתני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>באידך פירקין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נשפך על הרצפה</span> ואספו פסול ליפלוג בדידיה במה דברים אמורים כשיצא לחוץ אבל נכנס לפנים פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תיובתא</span> אתמר הולכה שלא ברגל מחלוקת ר``ש ורבנן בהולכה רבתי דכולי עלמא לא פליגי דפסולה כי פליגי בהולכה זוטרתי מחכו עלה במערבא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא חטאת העוף</span> דפסולה בה מחשבה לר``ש היכי משכחת לה אי דחשיב עלה מקמי דליפוק דם לא כלום היא ואי בתר דנפק דם איתעבידא ליה מצותו מאי קושיא דלמא מדפריש ועד דמטא למזבח דהא בעא מיניה רבי ירמיה מרבי זירא היה מזה ונקטעה ידו של מזה עד שלא הגיע דם לאויר המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מהו</span> וא``ל [פסולה מ``ט] והזה ונתן בעינן כי אתו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע מבי רב אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>היינו חוכא</span> ובהולכה רבתי לא פליגי והא כי פליגי בהולכה רבתי פליגי אלא בהולכה זוטרתי כולי עלמא לא פליגי דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פסלה</span> כי פליגי בהולכה רבתי הוליכו זר והחזירו כהן וחזר והוליכו פליגי בה בני רבי חייא ור' ינאי חד אמר כשר וחד אמר פסול מר סבר אפשר לתקונה ומר סבר לא אפשר לתקונה הוליכו כהן והחזירו וחזר והוליכו זר אמר רב שימי בר אשי לדברי המכשיר פסול לדברי ה<span class='tlm-rsh' data-nro='34'>פוסל</span> מכשיר רבא אמר אף לדברי הפוסל פסול מאי טעמא דהא צרי


id: 5101
lvr: 51
prk: 01
nru: דף טו,ב גמרא
pgu: טו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לאמטוייה אמר ליה רב ירמיה לרב אשי הכי אמר רב ירמיה מדיפתי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא צריך לאמטוייה</span></span> מחלוקת רבי אליעזר ורבנן דתנן ר``א אומר המהלך במקום שצריך להלך מחשבה פוסלת מקום שאין צריך להלך אין מחשבה פוסלת ואמר רבא הכל מודים קבלו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בחוץ</span> והכניסו בפנים זהו הילוך שצריך להלך קבלו בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והוציאו לחוץ</span> זהו הילוך שאין צריך להלך לא נחלקו אלא כשהכניסו וחזר והוציאו מר סבר הא צריך לאמטוייה ומ``ס <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאו כהילוך הצריך לעבודה דמי</span> איתיביה אביי ר``א אומר המהלך מקום שצריך להלך מחשבה פוסלת כיצד קבלו בחוץ והכניסו לפנים זהו הילוך שצריך להלך קבלו בפנים והוציאו לחוץ זהו הילוך שאין צריך לילך והא חזר והכניסו הילוך שצריך להלך הוא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי תניא</span> תניא:
<BR


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף טו,ב משנה
pgu: טו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  כל הזבחים שקבלו דמן זר אונן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טבול יום</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מחוסר כפורים</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מחוסר בגדים</span> שלא רחץ ידים ורגלים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ערל</span> טמא יושב עומד על גבי כלים על גבי בהמה על גבי רגלי חברו פסל קבל בשמאל פסל ר``ש מכשיר


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף טו,ב גמרא
pgu: טו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  זר מנלן דתני לוי<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> דבר אל אהרן ואל בניו לאמר וינזרו מקדשי בני ישראל וגו' בני ישראל למעוטי מאי אילימא למעוטי נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קרבן נשים בטומאה קרב</span> אלא למעוטי <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>השתא ציץ לא מרצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דאמר מר</span> <ובעובדי כוכבים> {ובגוים} בין בשוגג בין במזיד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא הורצה</span> בטומאה קרב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אלא הכי קאמר וינזרו מקדשי</span> בני ישראל ולא יחללו דבי רבי ישמעאל תנא אתיא בק``ו מבעל מום מה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בעל מום שאוכל</span> אם עבד חיל


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף טז,א גמרא
pgu: טז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זר שאינו אוכל</span> אינו דין שאם עבד חילל מה לבעל מום <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שכן עשה בו קרב כמקריב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>טמא יוכיח</span> מה לטמא שכן מטמא בעל מום יוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמוזהרין</span> ואם עבדו חיללו אף אני אביא זר שהוא מוזהר ואם עבד חילל מנלן דמוזהר אי מוינזרו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חילול בגופיה כתיב</span> ביה אלא<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> מוזר לא יקרב אליכם איכא למיפרך מה להצד השוה שבהן שכן לא הותרו בבמה לא תימא טמא יוכיח אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אונן</span> יוכיח מה לאונן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שכן אסור במעשר</span> [בעל מום] יוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שמוזהרין כו' ה``נ לפרוך מה להצד השוה שבהן שכן לא הותרו בבמה מתקיף לה רב סמא בריה דרבא ומאן לימא לן דאונן אסור בבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דלמא שרי בבמה</span> רב משרשיא אמר אתיא ק``ו מיושב מה יושב שאוכל אם עבד חילל זר שאינו אוכל אינו דין שאם עבד חילל מה ליושב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכן פסול לעדות</span> מיושב ת``ח מה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שם יושב</span> שכן פסול לעדות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שם יושב לא פריך</span> ואם ת``ל פריך אתיא מיושב ומחדא מהנך ויושב דכשר בבמה מנלן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0510' data-rgl=''> דברים י </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לעמוד לפני ה'</span> לשרתו לפני ה' ולא לפני במה:  אונן:  מנלן דכתיב ומן המקדש לא יצא ולא יחלל הא אחר שלא יצא חילל רבי אלעזר אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הן הקריבו</span> אני הקרבתי מכלל דאי אינהו אקריב שפיר אישתרוף ורבי אלעזר מאי טעמא לא אמר מומן המקדש לא יצא אמר לך מי כתיב הא אחר שלא יצא חילל ואידך מ``ט לא אמר מהן הקריבו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קסבר מפני טומאה</span> נשרפה דבי רבי ישמעאל תנא אתיא בק``ו מבעל מום ומ


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף טז,ב גמרא
pgu: טז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בעל מום</span> שאוכל אם עבד חילל אונן שאין אוכל אינו דין שאם עבד חילל מה לבעל מום שכן עשה בו קריבין כמקריבין זר יוכיח מה לזר שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין לו תקנה</span> בעל מום יוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שהן מוזהרין ואם עבדו חיללו אף אני אביא אונן שמוזהר ואם עבד חילל היכן מוזהר אילימא מומן המקדש לא יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חילול בגופיה כתיב</span> ביה אלא<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> מהן הקריבו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וקסבר מפני אנינות נשרפה</span> איכא למפרך מה להצד השוה שבהן שכן לא הותרה מכללו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טמא יוכיח</span> מה לטמא שכן מטמא הנך יוכיחו וחזר הדין כו' הצד השוה שבהן שמוזהרין כו' <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולפרוך מה להצד השוה</span> שבהן שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא הותרו מכללן</span> אצל כהן גדול בקרבן יחיד שם טומאה מיהא אישתראי רב משרשיא אמר אתיא בקל וחומר מיושב ומה יושב שאוכל אם עבד חילל אונן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שאינו אוכל</span> אינו דין שאם עבד חילל מה ליושב שכן פסול לעדות מיושב תלמיד חכם מה לשם יושב שכן פסול לעדות שם יושב לא פריך ואם תימצי לומר פריך אתיא מיושב ומחדא מהנך:  אונן פסול:  אמר רבא לא שנו אלא בקרבן יחיד אבל בקרבן צבור מרצה קל וחומר מטומאה מה טומאה שלא הותרה מכללה אצל כהן גדול בקרבן יחיד הותרה אצל הדיוט בקרבן צבור אנינות שהותרה מכללה אצל כהן גדול בקרבן יחיד אינו דין שהותרה אצל כהן הדיוט בקרבן ציבור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מתקיף לה רבא בר אהילאי</span> לא תותר אנינות אצל כהן גדול בקרבן יחיד מקל וחומר ומה טומאה שהותרה אצל כהן הדיוט בצבור לא הותרה אצל כהן גדול בקרבן יחיד אנינות שלא הותרה אצל כהן הדיוט בקרבן צבור אינו דין שלא תותר אצל כהן גדול בקרבן יחיד ותותר טומאה אצל כ``ג בקרבן יחיד מק``ו ומה אנינות שלא הותר אצל כהן הדיוט בקרבן צבור הותרה אצל כהן גדול בקרבן יחיד טומאה שהותרה אצל כהן הדיוט בקרבן צבור אינו דין שהותרה אצל כ``ג בקרבן יחיד ולא תותר טומאה אצל כהן הדיוט בקרבן צבור מקל וחומר ומה אנינות שהותרה אצל כ``ג בקרבן יחיד לא הותרה אצל כהן הדיוט בקרבן צבור טומאה שלא הותרה אצל כהן גדול בקרבן יחיד אינו דין שלא תותר בכהן הדיוט בקרבן צבור <ולא תותר ולא תותר אנינות וטומאה טומאה יחיד ויחיד ציבור סימן&gt


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלא איכא למיפרך הכי ואיכא למיפרך הכי כל חדא וחדא תיקו בדוכתיה:  טבול יום:  מנלן דתניא רבי סימאי אומר רמז לטבול יום שאם עבד חילל מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קדושים יהיו</span> ולא יחללו אם אינו ענין לטמא דנפיק<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> מוינזרו תנהו ענין לטבול יום אימא תנהו ענין לקורח קרחה ולמשחית פאת זקן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טבול יום דאם עבד במיתה</span> מנא לן דגמר חילול חילול מתרומה דפסיל בתרומה מחיל עבודה דלא פסיל בתרומה לא מחיל עבודה אמר רבה למה לי דכתב רחמנא טמא וטבול יום ומחוסר כפורים צריכי דאי כתב רחמנא טמא שכן מטמא בטבול יום מחוסר כפורים לא אתי מיניה שכן פסול בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במחוסר כפורים טבול יום לא אתי מיניה שכן מחוסר מעשה</span> מחדא לא אתי תיתי חדא מתרתי בהי לא לכתוב רחמנא לא לכתוב במחוסר כפורים ותיתי מהנך מה להנך שכן פסולים בתרומה אלא לא לכתוב רחמנא בטבול יום ותיתי מהנך דמאי פרכת מה להנך שכן מחוסרים מעשה סוף סוף קלישא לה טומאת


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יז,ב גמרא
pgu: יז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קסבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מחוסר כפורים דזב כזב</span> דמי ומחוסר כפורים דזב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כזב דמי</span> תנאי היא דתניא שרפה אונן ומחוסר כפורים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כשרה</span> יוסף הבבלי אומר אונן כשרה מחוסר כפורים פסולה מאי לאו בהא קמיפלגי מר סבר מחוסר כפורים דזב כזב דמי ומר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לאו כזב דמי</span> לא דכולי עלמא כזב דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והכא</span> בהא קמיפלגי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl=''> במדבר יט </span> והזה הטהור מכלל שהוא טמא לימד על טבול יום שכשר בפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מר סבר טומאה דכל התורה</span> כולה ומר סבר טומאה דהך פרשה הלכך אונן וטבול יום דטמא שרץ דקילי אתו בקל וחומר מטבול יום דמת אבל מחוסר כפורים דזב דחמיר שכן טומאה יוצאה עליו מגופו לא:  מחוסר בגדים:  מנלן אמר רבי אבוה אמר רבי יוחנן ומטו בה משמיה דרבי אלעזר ברבי שמעון דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> וחגרת אותם אבנט אהרן ובניו וחבשת להם מגבעות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והיתה להם</span> כהונה לחקת עולם בזמן שבגדיהם עליהם כהונתם עליהם אין בגדיהם עליהם אין כהונתם עליהם והא מהכא נפקא מהתם נפקא דתניא מנין לשתויי יין שאם עבד חילל תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> יין ושכר אל תשת וגו'<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> ולהבדיל בין הקודש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ובין החול</span> מחוסר בגדים ושלא רחוץ ידים ורגלים מני


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> חוקה<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> חוקה לגזירה שוה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אי מהתם</span></span></span> הוה אמינא הני מילי עבודה דזר חייב עליה מיתה אבל עבודה דאין זר חייב עליה מיתה אימא לא קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אשכחן מחוסר בגדים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שתויי יין מנלן</span> אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוקה חוקה</span> ממחוסר בגדים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא תנא</span> ולהבדיל בין וגו' קא נסיב לה מקמי דליקום גזירה שוה והא תנא מחוסר בגדים הוא דקא יליף משתויי יין ה``ק מנין שלא נחלקו בין מחוסר בגדים לשתויי יין ושלא רחוץ ידים ורגלים תלמוד לומר חוקה חוקה לגזירה שוה אלא להבדיל למה לי לכדרב דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא מוקים אמורא עליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מיומא טבא לחבריה</span> משום שכרות אכתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מהכא נפקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מהתם נפקא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ונתנו בני אהרן הכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכיהונו</span> לימד על כהן גדול שלבש בגדי כהן הדיוט ועבד עבודתו פסולה אי מהתם הוה אמינא ה``מ עבודה דמעכבא כפרה אבל עבודה דלא מעכבא כפרה לא ואכתי מהכא נפקא מהתם נפקא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> וערכו בני אהרן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכהנים</span> את הנתחים וגו' הכהנים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בכיהונן</span> מכאן לכהן הדיוט שלבש בגדי כהן גדול ועבד עבודתו פסולה אי מהתם הוה אמינא הני מילי חיסור <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל ייתור</span> לא קמ``ל:  תנו רבנן היו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מרושלין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מסולקין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>משוחקים</span> ועבד עבודתו כשירה לבש שני מכנסים שני אבנטים חסר אחת יתר אחת או שהיתה לו רטיה על מכת בשרו תחת בגדו או שהי


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יח,ב גמרא
pgu: יח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מטושטשין</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקורעין</span> וע<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בד</span> עבודתו פסולה אמר רב יהודה אמר שמואל מרושלין כשרין מסולקין פסולין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והתניא</span> מסולקין כשרין אמר רמי בר חמא לא קשיא כאן שסילקן על ידי אבנט כאן דליתניהו מעיקרא כלל רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחד זה ואחד זה</span> פסולין:  רב הונא איקלע לארגיזא רמא ליה בר אושפיזכניה מי אמר שמואל מרושלין כשרין ומסולקין פסולין והתניא מסולקין כשרין א``ל בר מינה דההיא דשנייה רמי בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא לרב קשיא</span> וכי תימא מאי מרושלין מסולקין על ידי אבנט ואבנט מיגז אגיז <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא מסולקין קשיא</span> אמר רבי זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רב חדא תני</span> מרושלין שסילקן ע``י אבנט כשרין אמר ר' ירמיה מדיפתי מרושלין שלא סילקן תנאי היא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=''> דברים כב </span> על ארבע כנפות כסותך ארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא שלש</span> או אינו אלא ארבע ולא חמש כשהוא אומר אשר תכסה בה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הרי בעלת חמש אמור</span> הא מה אני מקיים ארבע ארבע ולא שלש ומה ראית לרבות בעלת חמש ולהוציא בעלת שלש מרבה אני בעלת חמש שיש בכלל חמש ארבע ומוציא אני בעלת שלש שאין בכלל שלש ארבע ותניא אידך על ארבע כנפות כסותך ארבע ולא שלש ארבע ולא חמש מאי לאו בהא קמיפלגי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מר סבר</span> יתר כמאן דאיתיה דמי ומר סבר כמאן דליתיה דמי לא דכ``ע כמאן דאיתיה דמי ושאני הכא דרבי רחמנא אשר תכסה בה ואידך האי אשר תכסה בה מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl=''> במדבר טו </span> וראיתם אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פרט לכסות לילה</span> או אינו אלא פרט לכסות סומא כשהוא אומר אשר תכסה בה הרי כסות סומא אמור הא מה אני מקיים וראיתם אותו פרט לכסות לילה ומה ראית לרבות כסות סומא ולהוציא כסות לילה מרבה אני כסות סומא שישנה בראיה אצל אחרים ומוציא אני כסות לילה שאינה בראיה אצל אחרים [ואידך נפקא ליה מאשר ואידך אשר לא דריש]:  תנו רבנן בד שיהיו של בוץ בד שיהו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חדשים</span> בד שיהו שזורים בד שיהו חוטן כפול ששה בד שלא ילבש של חול עמהן א``ל אביי לרב יוסף בשלמא שיהו של בוץ הא קמ``ל בוץ אין מידי אחרינא לא אלא בד שיהו חדשים חדשים אין שחקין לא והתניא משוחקין כשרים אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וליטעמיך</span> בד שיהו חוטן כפול ששה בד חד חד לחודיה משמע אלא הכי קאמר בגדים שנאמר בהן בד צריכין שיהו של בוץ חדשים שזורין שיהא חוטן כפול ששה יש מהן למצוה יש מהן לעכב ממאי דהאי בד כתנא הוא אמר רבי יוסף ברבי חנינא דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>העולה מן הקרקע בד בבד</span> אימא עמרא עמרא מיפצל כיתנא נמי מיפצל על ידי לקותא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מיפציל</span> רבינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl=''> יחזקאל מד </span> פארי פשתים יהיו על ראשם [ומכנסי פשתים יהיו על מתניהם לא יחגרו ביזע] א``ל רב אשי לרבינא והא עד דאתא יחזקאל מנלן ולטעמיך הא דאמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דבר זה</span> מתורת משה רבינו לא למדנו מדברי יחזקאל בן בוזי למדנו<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl=''> יחזקאל מד </span> כל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בן נכר</span> ערל לב <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>וערל בשר</span> לא יבא אל מקדשי <לשרתני> עד שבא יחזקאל מנלן אלא גמרא גמירי לה ואתא יחזקאל ואסמכיה אקרא הכא נמי גמרא גמירי לה כו' מאי<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl=''> יחזקאל מד </span> לא יחגרו ביזע אמר אביי לא יחגרו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>במקום שמזיעין</span> כדתניא כשהם חוגרין אין חוגרין לא למטה ממתניהן <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ולא למעלה מאציליהן</span> אל


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כנגד אצילי ידיהן אמר רב אשי אמר לי הונא בר נתן זימנא חדא הוה קאימנא קמיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>איזגדר מלכא</span> והוה מדלי לי המיינאי ותיתייה ניהליה ואמר לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0219' data-rgl=''> שמות יט </span> ממלכת כהנים וגוי קדוש כתיב בכו כי אתאי קמיה דאמימר א``ל אקיים בך<span class='tlm-sfr' data-chp='1049' data-rgl=''> ישעיהו מט </span> והיו מלכים אומניך:  תנן התם כהן שלקה באצבעו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כורך עליה גמי</span> במקדש אבל לא במדינה ואם להוציא ממנה דם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כאן וכאן אסור</span> אמר ר' יהודה בריה דרבי חייא לא שנו אלא גמי אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צילצול</span> קטן הוי יתור בגדים ורבי יוחנן אמר לא אמרו יתור בגדים אלא במקום בגדים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל שלא במקום בגדים</span> לא הוי יתור ותיפוק ליה משום חציצה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשמאל</span> א``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שלא במקום עבודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ופליגא דרבא</span> דאמר רבא אמר רב חסדא במקום בגדים אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נימא</span> אחת חוצצת שלא במקום בגדים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שלש על שלש חוצצות</span> פחות מכאן אינן חוצצות אדרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ודאי פליגא</span> אדר' יהודה בריה דרבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי לימא דפליגא</span> שאני צילצול קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דחשיב</span> לישנא אחרינא אמרי לה אמר ר' יהודה בריה דרבי חייא לא שנו אלא גמי אבל צילצול קטן חוצץ ורבי יוחנן אמר לא אמרו חציצה בפחות משלש על שלש אלא במקום בגדים אבל שלא במקום בגדים שלש על שלש חוצצות פחות מיכן אינה חוצצת והיינו דרבא אמר רב חסדא לימא פליגא אדר' יהודה בריה דרבי חייא שאני צילצול קטן דחשיב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולר' יוחנן</span> מאי איריא גמי לשמועינן צילצול קטן מילתא אגב אורחיה קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דגמי מסי</span> בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נכנסה לו רוח בבגדו</span> מהו על בשרו בעינן והא ליכא או דלמא דרך לבישה בכך כינה מהו שתחוץ מתה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לא תבעי לך</span> דודאי חייצא חיה מאי מי אמרינן כיון דאתא ואזלא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>רביתא היא</span> ולא חייצא או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כיון דקפיד עלה</span> חייצא עפר מהו שיחוץ עפר ודאי חייץ אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אבק עפר</span> מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בית השחי מהו שיחוץ</span> על בשרו בעינן והא ליכא או דלמא דרך לבישה בכך הכניס ידו לתוך חיקו מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>גופו</span> מי חייץ או לא נימא מהו שתחוץ נימא ודאי חייצא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>נימא מדולדלת</span> מהו בעי מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>שערו</span></span> בבגדו מהו שערו כגופו דמי או לאו כגופו דמי בעי רבי זירא תפילין <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מהו שיחוצו</span> אליבא דמאן דאמר לילה לאו זמן תפילין הוא לא תבעי לך כיון דלילה חייצי יום נמי חייצי כי תיבעי לך למ``ד לילה זמן תפילין מאי מצוה דגופיה חייץ או לא חייץ איגלגל מילתא ומטא לקמיה דרבי אמי א``ל תלמוד ערוך הוא בידינו תפילין חוצצות מיתיבי כהנים בעבודתן <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ולוים בדוכנן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>ישראל במעמדן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>פטורין מן התפלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>ומן התפילין</span> מאי לאו אם הניחן אינן חוצצות לא אם הניחן חוצצות א``ה פטורים אסורים מיבעי ליה כיון דאיכא לוים וישראל דלא מתנו ליה אסור משום הכי תנא פטורין והתניא אם הניחן אינן חוצצות לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>דיד</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>דראש</span> מאי שנא דיד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ילבש על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו לבשרו דראש נמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> ושמת המצנפת על ראשו תנא שערו היה נראה בין ציץ למצנפ


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף יט,ב גמרא
pgu: יט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ששם מניחין תפילין:  מחוסר כיפורים מנלן אמר רב הונא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> וכפר עליה הכהן וטהרה טהרה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מכלל שהיא טמאה</span>:  ושלא רחוץ ידים ורגלים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אתיא חוקה חוקה</span> ממחוסר בגדים:  ת``ר כהן גדול שלא טבל ושלא קידש בין בגד לבגד ובין עבודה לעבודה ועבד עבודתו כשרה ואחד כהן גדול ואחד כהן הדיוט שלא קידש ידיו ורגליו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שחרית</span> ועבד עבודתו פסולה א``ל רב אסי לרבי יוחנן מכדי חמש טבילות ועשרה קדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דאורייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וחוקה כתיב בהו</span> ליעכבו א``ל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> ולבשם לבישה מעכבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואין דבר אחר</span> מעכב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צהבו פניו</span> אמר ליה וי``ו אאופתא כתבי לך אי הכי דצפרא נמי אמר חזקיה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> והיתה להם חק עולם לו ולזרעו לדורותם דבר המעכב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בזרעו</span> מעכב בו דבר שאינו מעכב בזרעו אין מעכב בו רבי יונתן אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0240' data-rgl=''> שמות מ </span> ורחצו ממנו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משה ואהרן</span> ובניו דבר המעכב בבניו מעכב בו דבר שאינו מעכב בבניו אין מעכב בו רבי יונתן מ``ט לא אמר מדחזקיה אמר לך ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לדורות הוא דכתיב</span> ואידך מ``ט לא אמר מהאי מיבעי ליה לכדרבי יוסי ברבי חנינא דאמר רבי יוסי ברבי חנינא כל כיור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שאין בו</span> כדי לקדש ארבעה כהנים ממנו אין מקדשין בו שנאמר ורחצו ממנו משה ואהרן ובניו:  ת``ר כיצד מצות קידוש מניח ידו הימנית על גבי רגלו הימנית וידו השמאלית על גבי רגלו השמאלית ומקדש רבי יוסי ברבי יהודה אומר מניח שתי ידיו זו על גב זו ועל גבי שתי רגליו זו על גבי זו ומקדש אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הפלגתה</span> אי אפשר לעשות כן שפיר קאמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמר רב יוסף</span> וחבירו מסייעו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאי בינייהו</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עמידה מן הצד</span> איכא בינייהו א``ל רב סמא בריה דרב אשי לרבינא וליתיב מיתב ולקדש אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> לשרת ושירות מעומד הוא:  ת``ר קידש ידיו ורגליו ביום אין צריך לקדש בלילה בלילה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>צריך לקדש ביום</span> דברי רבי שהיה רבי אומר לינה מועלת בקידוש ידים ורגלים רבי אלעזר ברבי שמעון אומר אין לינה מועלת בקידוש ידים ורגלים תניא אידך היה עומד ומקריב על גבי מזבח כל הלילה לאורה טעון קידוש ידים ורגלים דברי רבי רבי אלעזר בר``ש אומר כיון שקידש ידיו ורגליו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מתחילת עבודה</span> אפילו מיכן ועד עשרה ימים אינו צריך לקדש וצריכא דאי אשמעינן קמייתא בההיא קאמר רבי דפסק ליה מעבודה לעבודה אבל בהא דלא פסק ליה אימא מודי ליה רבי לרבי אלעזר ברבי שמעון ואי אשמעינן בהא בהא קאמר רבי אלעזר ברבי שמעון אבל בהא אימא מודי ליה לרבי צריכא מאי טעמא דרבי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> בגשתם מ``ט דרבי אלעזר בר``ש דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> בבואם ואידך נמי הא כתיב בבואם אי כתיב בגשתם ולא כתיב בבואם הוה אמינא על כל גישה וגישה כתב רחמנא בבואם ואידך נמי הא כתיב בגשתם אי כתיב בבואם ולא כתיב בגשתם הוה אמינא אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אביאה ריקנית</span> אביאה ריקנית הא כתיב לשרת אלא בגשתם מיבעי ליה לכ<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דרב אחא בר יעקב</span> דאמר רב אחא בר יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>הכל מודים</span> בקידוש שני כשהוא לבוש מקדש דאמר קרא או בגשתם מי שאינו מחוסר אלא גישה בלבד יצא זה שמחוסר לבישה וגישה<span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>להקטיר אשה</span> למה ל


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מהו דתימא הני מילי עבודה דמעכבא כפרה אבל עבודה דלא מעכבא כפרה לא קמ``ל כי אתא רב דימי אמר רבי יוחנן בעי אילפא לדברי האומר אין לינה מועלת בקידוש ידים ורגלים מי כיור <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מהו שיפסלו</span> מי אמרינן הני למאי לקידוש ידים ורגלים קידוש ידים ורגלים גופייהו לא פסול בהו לינה או דלמא כיון דקדוש להו בכלי שרת מיפסלי כי אתא רבין אמר רבי ירמיה אמר רבי אמי אמר ר' יוחנן הדר פשיט אילפא כמחלוקת בזו כך מחלוקת בזו אמר לפניו ר' יצחק בר ביסנא רבי אתה אומר כן אלא הכי אמר ר' אסי אמר ר' יוחנן [משמיה דאילפא] כיור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלא שקעו</span> מבערב מקדש ממנו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לעבודת לילה</span> ולמחר אינו מקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והוינן בה</span> למחר אינו מקדש דלא צריך לקדוש או דלמא איפסלו בלינה ולא פשיט לן ומר קא פשיט ליה מיפשיט ת``ש בן קטין עשה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שנים עשר דד</span> לכיור אף הוא עשה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מוכני</span> לכיור שלא יהיו מימיו נפסלין בלינה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי לאו</span> רבי אלעזר ברבי שמעון היא לא רבי היא והא מדרישא רבי אלעזר ברבי שמעון סיפא נמי רבי אלעזר ברבי שמעון דקתני רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בא לו</span> אצל פרו ופר היה עומד בין האולם ולמזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ראשו לדרום ופניו למערב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והכהן עומד</span> במזרח ופניו למערב מאן שמעת ליה דאמר בין האולם ולמזבח צפון רבי אלעזר ברבי שמעון דתניא איזהו צפון מקיר מזבח צפוני ועד כותל עזרה צפוני ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כנגד כל המזבח</span> כולו צפון דברי רבי יוסי ברבי יהודה רבי אלעזר ברבי שמעון מוסיף אף בין האולם ולמזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רבי מוסיף</span> אף מקום דריסת רגלי הכהנים ומקום דריסת רגלי ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבל מן החליפות ולפנים הכל מודים שפסול</span> ותסברא רבי אלעזר ברבי שמעון היא ולא רבי [השתא רבי] אדרבי יוסי ברבי יהודה מוסיף אדרבי אלעזר בר' שמעון לא מוסיף אנן הכי קאמרינן אי ס``ד רבי היא לוקמה במקום דריסת רגלי כהנים ובמקום דריסת רגלי ישראל אלא מאי רבי אלעזר ברבי שמעון היא לוקמה מקיר מזבח צפוני עד כותל עזרה צפוני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא מאי אית לך למימר</span> משום חולשא דכהן גדול הכא נמי משום חולשא דכהן גדול:  אמר רבי יוחנן קידש ידיו ורגליו ל<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>תרומת הדשן</span> למחר אינו צריך לקדש שכבר קידש <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מתחילת עבודה</span> למאן אי לרבי האמר פסלה לינה אי לרבי אלעזר בר``ש האמר אין צריך לקדש אפי' מיכן ועד עשרה ימים אמר אביי לעולם לרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ולינה דרבנן</span> היא ומודי דמקרות הגבר ועד צפרא לא פסלה לינה רבא אמר לעולם רבי אלעזר ברבי שמעון [היא וראה ר``י דבריו] בתחילת עבודה ולא בסוף עבודה מיתיבי ראוהו אחיו הכהנים שירד והן רצו ובאו מיהרו וקידשו ידיהם ורגליהם מן הכיו


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כ,ב גמרא
pgu: כ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא לאביי דמוקים לה כרבי ומודי רבי דמקרות הגבר עד צפרא לא פסלה לינה הא מני רבי היא אלא לרבא דמוקים לה כרבי אלעזר ברבי שמעון אבל לרבי מקרות הגבר עד צפרא פסלה לינה הא מני אי רבי פסלה לינה אי רבי אלעזר בר``ש הא אמר אפי' מיכן ועד עשרה ימים אינו צריך לקדש לעולם כרבי אלעזר ברבי שמעון ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכא במאי עסקינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בכהני חדתי</span>:  איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יציאה</span> מהו שתועיל בקידוש ידים ורגלים אם תימצי לומר לינה לא פסלה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלא פריש</span> אבל יציאה דפריש אסוחי מסח דעתיה או דלמא כיון דבידו לחזור לא מסח ת``ש קידש ידיו ורגליו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ונטמאו</span> מטבילן ואין צריך לקדש יצאו הרי הן בקדושתן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יצאו ידיו</span> לא קמיבעיא לן כי קמיבעיא לן יצא כל גופו מאי ת``ש שלא רחוץ ידים ורגלים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מקדש בכלי שרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בפנים</span> קידש בכלי שרת בחוץ או בכלי חול בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>או שטבל במי מערה</span> ועבד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עבודתו פסולה</span> טעמא דקידש בכלי שרת בחוץ הא קידש בפנים ויצא עבודתו כשירה דלמא קידש בכלי שרת בחוץ היכי דמי כגון דאפיק ידיו לבר וקידש <הא קידש בפנים ויצא דאפיק ידיה לבר כשירה> אבל יצא כל גופו תיבעי לך א``ל רב זביד לרב פפא ת``ש יצא חוץ למחיצת חומת העזרה אם לשהות טעון טבילה אם לפי שעה טעון קידוש ידים ורגלים א``ל הכא במאי עסקינן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שיצא להסך רגליו</span> ולהטיל מים הא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בהדיא קתני לה</span> כל המיסך רגליו טעון טבילה וכל המטיל מים טעון קידוש ידים ורגלים תני והדר מפרש ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>פרה</span> רבי חייא בר יוסף אמר מקדש בכלי שרת בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ויוצא</span> ורבי יוחנן אמר אפי' בחוץ ואפי' בכלי חול ואפי' במקידה של חרס אמר רב פפא שאני פרה הואיל וכל מעשיה בחוץ לא פסלה בה יציאה אי הכי למה לי דמקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כעין עבודה</span> פנים איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>טומאה</span> מהו שתועיל לקידוש ידים ורגלים אם תימצי לומר יציאה לא פסלה דגברא חזי אבל הכא דגברא לא חזי אסוחי מסח דעתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>או דלמא כיון דהדר חזי</span> [דק ליה] ולא מסח דעתיה ת``ש קידש ידיו ורגליו ונטמאו מטבילן ואין צריך לקדש נטמאו ידיו לא מיבעיא לן [כי מיבעיא לן] נטמא כל גופו כל גופו תיפוק לי כיון דבעי למעבד הערב שמש אסוחי מסח דעתיה כגון דאיטמי סמוך לשקיעת החמה ת``ש פרה רבי חייא ברבי יוסף אמר מקדש בכלי שרת בפנים ויוצא ורבי יוחנן אמר אפילו בחוץ ואפילו בכלי חול ואפילו במקידה של חר


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כא,א גמרא
pgu: כא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והא פרה דטמויי מטמינן ליה דתנן מטמאין היו הכהן השורף את הפרה ומטבילין אותו להוציא מלבן של צדוקין שהיו אומרים במעורבי שמש היתה נעשית ש``מ לא פסלה בה <מחשבת> טומאה שאני פרה הואיל דטבול יום לא פסיל בה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אי הכי למה לי דמקדש</span> כעין עבודה [בעינן] איבעיא להו מהו לקדש ידיו [ורגליו] <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בכיור</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0230' data-rgl=''> שמות ל </span> ממנו אמר רחמנא ולא בתוכו או דלמא אפילו בתוכו אמר רב נחמן בר יצחק תא שמע או שטבל במי מערה ועבד עבודתו פסולה הא מי כיור דומיא דמי מערה ועבד עבודתו כשרה לא מי מערה איצטריכא ליה שלא תאמר כל גופו טובל בהן ידיו ורגליו לא כל שכן אמר רבי חייא בר יוסף מי כיור נפסלין למתירין כמתירין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאברים כאברים</span> רב חסדא אמר אף למתירין אין נפסלין אלא בעמוד השחר כאברין ורבי יוחנן אמר כיור כיון ששקעו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שוב אין מעלהו</span> למימרא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לעבודת לילה</span> נמי לא חזי והאמר רבי אסי אמר רבי יוחנן משמיה דאילפא כיור שלא שקעו מבערב מקדש ממנו לעבודת לילה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולמחר אינו מקדש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי אינו מעלהו נמי דקאמר</span> לעבודת יום אבל לעבודת לילה חזי [אי הכי] היינו דרבי חייא בר יוס


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איכא בינייהו גזירת שיקוע</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא</span>מר רבי יוחנן קידש ידיו לתרומת הדשן למחר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין צריך לקדש</span> שכבר קידש מתחילת עבודה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשלמא לרבא דמוקי</span>ם לההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כרבי</span> אלעזר ברבי שמעון הא כרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא לאביי</span> דמוקים לה כרבי קשיא דרבי אדרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי שנא התם דמשקע ליה</span> ומאי שנא הכא דלא משקע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דמסלק ליה והדר משקע ליה</span> אי הכי למחר אינו מקדש [<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמאי</span> אין צריך לקדש] למימרא דלמתירין מיחזא חזי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>היינו דרב חסדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איכא בינייהו מצות שיקוע</span> מיתיבי לא היו רואין אותו ולא שומעין את קולו עד ששומעים קול של עץ שעשה בן קטין מוכני לכיור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והן אומרים הגיע</span> [עת] קידוש ידים ורגלים מן הכיור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי לאו</span> דמסלק ליה אלמא משקע ליה לא דמשקע ליה אי דמשקע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מי משתמע קליה</span> משקע ליה בגילגלא לישנא אחרינא דמשקע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בחומרתיה</span> כי כי היכי דלישתמע קליה ולשמעי וליתי והא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>גביני</span> כרוז <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בי תרי היכרי הוו עבדי</span> דשמע מהאי אתי ושמע מהאי אתי:  גופא אמר רבי יוסי ברבי חנינא כל כיור שאין בו כדי לקדש ארבעה כהנים ממנו אין מקדשין בו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0240' data-rgl=''> שמות מ </span> ורחצו ממנו משה ואהרן ובניו וגו' מיתיבי כל הכלי' מקדשין בין שיש בהן רביעי


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כב,א גמרא
pgu: כב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בין שאין בהן רביעית</span> ובלבד שיהו כלי שרת אמר רב אדא בר אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בקודח בתוכו</span> והא ממנו אמר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ירחצו</span> לרבות כלי שרת אי הכי כלי חול נמי אמר אביי כלי חול לא מצית אמרת מקל וחומר מכנו ומה כנו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שנמשח עמו</span> אינו מקדש כלי חול שאינו נמשח עמו אינו דין שאינו מקדש וכנו מנלן דתניא ר' יהודה אומר יכול יהא כנו מקדש כדרך שהכיור מקדש תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0240' data-rgl=''> שמות מ </span> ועשית כיור נחשת וכנו נחשת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לנחשת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הקשתיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא לדבר אחר</span> אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא מה לכנו שאין עשוי לתוכו תאמר בכלי חול שעשוי לתוכו אלא ממנו למעוטי כלי חול אי הכי כלי שרת נמי הא רבי רחמנא ירחצו ומה ראית זה טעון משיחה כמוהו וזה אין טעון משיחה כמוהו:  אמר ריש לקיש כל המשלים ל<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מי מקוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משלים למי כיור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לרביעית</span> אינו משלים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למעוטי מאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אילימא למעוטי טיט ה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נדוק</span></span> היכי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי דפרה שוחה ושותה ממנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אפי' לרביעית נמי</span> ואי אין פרה שוחה ושותה ממנו אפילו למקוה נמי אין משלים אלא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יבחושין אדומין</span> אפילו בעינייהו נמי דהא תניא רשב``ג אומר כל שתחילת ברייתו מן המים מטבילין בו ואמר רב יצחק בר אבדימי מטבילין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בעינו של דג</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>למעוטי נתן סאה ונטל סאה</span> דתנן מקוה שיש בו מ' סאה מכוונות נתן סאה ונטל סאה הרי זה כשר ואמר רב יהודה בר שילא אמר רב אסי א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עד רובו</span> אמר רב פפא אם קדח בו רביעית מטבילין בו מחטין וצינוריות הואיל ומהכשירא דמקוה אתיא א``ר ירמיה אמר ריש לקיש מי מקוה כשירים למי כיור <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>למימרא</span> דלא מים חיים נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>והתניא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> במים ולא ביין במים ולא במזוג במים לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שאר מים</span> וק``ו למי כיור מאי ק``ו למי כיור לאו דמים חיים נינהו לא <לקדוש> דקדיש וקדישי מעליותא היא והא תנא רבי שמואל מים שאין להם שם לוו


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כב,ב גמרא
pgu: כב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  יצאו מי כיור שיש להם שם לווי אלא לאו דראויין למי כיור אלמא מים חיים נינהו תנאי היא דאמר ר' יוחנן מי כיור ר' ישמעאל אומר מי מעין הן וחכמים אומרים שאר מימות הן:  ערל:  מנלן אמר רב חסדא דבר זה מתורת משה רבינו לא למדנו מדברי יחזקאל בן בוזי למדנו<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl=''> יחזקאל מד </span> כל בן נכר ערל לב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ערל בשר</span> לא יבא אל מקדשי <לשרתני> ומנלן דמחלי עבודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl=''> יחזקאל מד </span> בהביאכם <את> בני נכר ערלי לב וערלי בשר להיות במקדשי לחלל את ביתי:  תנו רבנן בן נכר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יכול בן נכר ממש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תלמוד לומר ערל לב</span> אם כן מה תלמוד לומר בן נכר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שנתנכרו מעשיו</span> לאביו שבשמים ואין לי אלא ערל לב ערל בשר מנין תלמוד לומר וערל בשר וצריכי דאי כתב רחמנא ערל בשר משום דמאיס אבל ערל לב דלא מאיס אימא לא ואי אשמעינן ערל לב משום דאין לבו לשמים אבל ערל בשר דלבו לשמים אימא לא צריכי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טמא פסול</span>:  אמרו זקני דרום לא שנו אלא טמא שרץ אבל טמא מת מתוך שמרצה בציבור מרצה נמי ביחיד אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טמא שרץ נמי ליתי בקל וחומר</span> מטמא מת מה טמא מת שטעון הזאה שלישי ושביעי מרצה טמא שרץ שאינו טעון הזאה ג' ושביעי אינו דין שמרצה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קסברי זקני דרום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכפרין כמתכפרין</span> מה מתכפרין טמא מת אין טמא שרץ לא אף מכפרין טמא מת אין טמא שרץ לא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי קסברי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי קסברי אין שוחטין וזורקין</span> על טמא שרץ אמאי לא עבדי ציבור בטומאה הא כל שביחיד נדחה ציבור עבדי בטומאה אלא קסברי שוחטין וזורקין על טמא שרץ אמר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תקע להו</span> ר``ל לדרומאי וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איזה כח מרובה</span> כח מכפרין או כח מתכפרין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הוי אומר כח מתכפרין</span> ומה במקום שנטמאו בעלים בשרץ משלחין קרבנותיהן כהן שנטמא בשרץ אינו מרצה מקום שנטמאו בעלים במת שאין משלחין קרבנותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כהן שנטמא במת אינו דין שאינו מרצה</span> קסברי זקני דרום טמא מת [נמי] משלח קרבנותיו והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0409' data-rgl=''> במדבר ט </span> איש איש כי יהיה טמא ועשה פסח בחדש השני וגו' למצוה והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> אי


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כג,א גמרא
pgu: כג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לפי אכלו</span> למצוה ולעכובי לא והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במכסת</span> נפשות מלמד שאין הפסח נשחט אלא למנוייו שחטו שלא למנוייו יכול יהא כעובר על המצוה תלמוד לומר תכוסו הכתוב שנה עליו לעכב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואיתקש אוכלין למנויין</span> זקני דרום לא מקשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכי לא מקשי נמי</span> מהא נמי אית להו פירכא ומה במקום שנטמאו בעלים בשרץ שמשלחין קרבנותיהם לכתחילה כהן שנטמא בשרץ אינו מרצה מקום שנטמאו בעלים במת שאין משלחין קרבנותיהן לכתחילה כהן שנטמא במת אינו דין שאינו מרצה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיתיבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מפני שאמרו</span> נזיר ועושה פסח הציץ מרצה על טומאת דם ואין הציץ מרצה על טומאת הגוף במאי אילימא בטומאת שרץ האמרת שוחטין וזורקין על טומאת שרץ אלא טומאת מת וקתני אין הציץ מרצה אלמא נטמאו בעלים במת אין משלחין קרבנותיהם לא אי דאיטמו בעלים במת ה``נ הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כגון שנטמא כהן בשרץ</span> אי הכי אימא סיפא ניטמא טומאת התהום הציץ מרצה הא תני רבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא אמרו</span> טומאת התהום אלא למת בלבד למת למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי לאו למעוטי טומאת התהום דשרץ</span> לא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>טומאת התהום דזיבה</span> ואלא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דבעי רמי בר חמא</span> כהן המרצה בקרבנותיהם הותרה לו טומא' התהום או לא הותרה לו טומאת התהום תפשוט דטומאת התהום הותרה לו דהא הכא בכהן קיימינא דרמי בר חמא ודאי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תא שמע</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ונשא אהרן</span> את עון הקדשי' וכי איזהו עון נוש


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אם עון פיגול הרי כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> לא יחשב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אם עון נותר</span> הרי כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> לא ירצה הא אינו נושא אלא עון טומאה שהותרה מכללה בצבור מאי טומאה אילימא מטומאת שרץ היכא אישתרי אלא טומאת מת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאו כגון שנטמאו בעלים במת</span> אלמא נטמאו בעלים במת משלחין קרבנותיהן ובמאי אי בנזיר<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכי ימות מת עליו אמר רחמנא</span> אלא לעושה פסח <ולאו כגון שנטמאו בעלים במת> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לעולם</span> בשרץ <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושם טומאה בעולם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואיכא דדייק</span> ומייתי הכי עון הקדשים אין עון מקדישין לא מאי טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אילימא טומאת שרץ</span></span> מי אישתריא בציבור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא לאו טומאת מת</span> ועון קדשים אין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עון מקדישים לא</span> לעולם טומאת שרץ ושם טומאה בעולם:  יושב:  מנלן אמר רבא אמר רב נחמן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לעמוד לשרת</span> לעמידה בחרתיו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא לישיבה</span> ת``ר לעמוד לשרת מצוה כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl=''> דברים יח </span> העומדים שנה עליו הכתוב לעכב א``ל רבא לרב נחמן מכדי יושב כזר דמי ומחיל עבודה אימא מה זר במיתה אף יושב במיתה אלמה תניא אבל ערל אונן יושב אינן במיתה אלא באזהרה משום דהוי מחוסר בגדים ושלא רחוץ ידים ורגלים שני כתובין הבאין כאח


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וכל שני כתובים הבאין כאחד אין מלמדין ולמאן דאמר מלמדין שתויי יין הוה ליה שלישי ושלשה לד``ה אין מלמדין:  עומד על גבי כלים על גבי בהמה על גבי רגלי חבירו פסול:  מנלן דתנא דבי רבי ישמעאל הואיל ורצפה מקדשת וכלי שרת מקדשים מה כלי שרת לא יהא דבר חוצץ בינו לבין כלי שרת אף רצפה לא יהא דבר חוצץ בינו לבין הרצפה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וצריכא</span> דאי אשמעינן כלי משום דלאו מינא דבשר נינהו אבל בהמה דמינא דבשר הוא אימא לא ואי אשמעינן בהמה דלא מינא דאדם הוא אבל חבירו דאדם הוא אימא לא צריכא תניא רבי אליעזר אומר רגלו אחת על הכלי ורגלו אחת על הרצפה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רגלו אחת על האבן</span> ורגלו אחת על הרצפה רואין כל שאילו ינטל הכלי ותנטל האבן יכול לעמוד על רגלו אחת ויעבוד עבודתו כשירה ואם לאו עבודתו פסולה בעי רבי אמי נדלדלה האבן ועמד עליה מהו היכא דאין דעתו לחברה לא תיבעי לך דודאי חייצא כי תיבעי לך דדעתו לחברה מאי כיון דדעתו לחברה כמה דמחבר' דמיא או דילמא השתא מיהא הא תלישא רבה זוטי בעי לה הכי בעי רבי אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נעקרה</span> האבן ועמד במקומה מהו מאי קא מיבעיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כי קדיש דוד</span> רצפה עליונה קדיש או דילמא עד לארעית דתהומא קדיש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תיבעי ליה כל העזרה כולה</span> לעולם פשיטא ליה דעד ארעית דתהומא קדיש והכי קמיבעיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דרך שירות בכך</span> או אין דרך שירות בכך תיקו:  קיבל בשמאל פסול ור``ש מכשיר:  ת``ר באצבע ולקח מלמד שלא תהא קבלה אלא בימין<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> באצבע ונתן מלמד שלא תהא נתינה אלא בימין אמר ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכי נאמרה יד בקבלה</span> אלא באצבעו ונתן שלא תהא נתינה אלא בימין הואיל ולא נאמרה יד בקבלה קיבל בשמאל כשר ור``ש ממה נפשך אי אית ליה גזירה שוה כי לא נאמרה יד בקבלה מאי הוי ואי לית ליה גזירה שוה כי נאמרה יד בקבלה מאי הוי אמר רב יהודה לעולם לית ליה גזירה שוה והכי קאמר וכי נאמר יד ימין בקבלה הואיל ולא נאמר יד ימין בקבלה קבל בשמאל כשר א``ל רבה א``ה אפילו נתינה נמי ועוד וכי לית ליה לר``ש ג``ש והתניא ר``ש אומר כל מקום שנאמר יד אינה אלא ימין אצבע אינה אלא ימין אלא אמר רבא לעולם אית ליה ג``ש והכי קאמר וכי נאמרה יד בקבלה הואיל ולא נאמר' יד בקבלה אלא אצבע ואי אפשר לקבלה באצבע קיבל בשמאל כשר אמר ליה רב סמא בריה דרב אשי לרבינא איפשר דעביד ליה אזן לשפת מזרק ומקבל בה אלא אמר אבי


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כד,ב גמרא
pgu: כד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  במקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נדרש</span> לפניו ולאחריו קמיפלגי אמר אביי הא דרבי אלעזר ברבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מפקא מדאבוה</span> ומפקא מדרבנן דתניא רבי אלעזר ברבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כל מקום שנאמר אצבע בקבלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שינה בקבלה</span> פסול בנתינה כשר וכל מקום שנאמר אצבע בנתינה שינה בנתינה פסול בקבלה כשר והיכן נאמר אצבע בנתינה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולקחת מדם הפר</span> ונתת על קרנות המזבח באצבעך וקסבר מקרא נדרש לפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא לפני פניו</span> ולאחריו:  אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן כל מקום שנאמר אצבע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכהונה</span> אינה אלא ימין קא סלקא דעתין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תרתי בעינן</span> כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ולקח הכהן מדם החטאת באצבעו ויליף ממצורע דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> וטבל הכהן את אצבעו הימנית והרי קמיצה דלא כתיב בה אלא כהונה ותנן קמץ בשמאל פסול אלא אמר רבא או אצבע או כהונה א``ל אביי הרי הולכת אברים לכבש דכתיב בהו כהונה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקריב הכהן את הכל [והקטיר] המזבחה ואמר מר זו הולכת אברים לכבש ותנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הרגל של ימין</span> בשמאלו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ובית עורה לחוץ</span> [כי אמרינן] או אצבע או כהונה בדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המעכב כפרה</span> דומיא דמצורע והרי קבלה דכתב בהו כהונה ודבר המעכב בכפרה הוא ותנן קבל בשמאל פסול ור``ש מכשיר ר``ש תרתי בעי מי בעי ר``ש תרתי והתניא רבי שמעון אומר כל מקום שנאמר יד אינו אלא ימין אצבע אינו אלא ימין אצבע לא בעיא כהונה כהונה בעיא אצבע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואלא כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למה לי</span></span> בכיהונן והרי זריקה דלא כתב בהו אלא כהונה ותנן זרק בשמאל פסול ולא פליג רבי שמעון אמר אביי פליג בברייתא דתניא קיבל בשמאל פסול ורבי שמעון מכשיר זרק בשמאל פסול ורבי שמעון מכשיר אלא הא דאמר רבא יד יד לקמיצה רגל רגל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לחליצה</span> אזן אזן לרציעה למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מדרבה בר בר חנה נפקא</span> חד לקומץ וחד לקידוש קומ


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולר``ש דלא בעי קידוש קומץ ולמאן דאמר לר``ש נמי בעי קידוש קומץ <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשמאל אכשורי מכשר</span> יד יד דרבא למה לי אי לקמיצה עצמה מדרב יהודה בריה דרבי חייא נפקא דאמר ר``י בריה דרבי חייא מאי טעמא דרבי שמעון [דאמר קרא]<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> קודש קדשי' היא כחטאת וכאשם בא לעובדה ביד עובדה בימין כחטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בא לעובדה בכלי עובדה בשמאל כאשם</span> לא נצרכא [אלא] לקומץ מנחת חוטא סד``א הואיל ואמר ר``ש שלא יהא קרבנו מהודר כי קמץ לה בשמאל נמי תיתכשר קא משמע לן


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ולקח הכהן המשיח מדם הפר מדם הנפש ולא מדם העור ולא מדם התמצית מדם הפר דם <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהפר יקבלנו</span> דאי סלקא דעתך מדם הפר כדכתיב מדם ואפילו מקצת דם והאמר רב השוחט צריך שיקבל את כל דמו של פר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ואת כל דמו ישפוך אלא מדם הפר דם מהפר יקבלנו וקסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גורעין</span> ומוסיפין ודורשין גופא אמר רב יהודה אמר רב השוחט צריך שיקבל את כל דמו של פר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ואת כל דם הפר ישפך והא בשיריים כתיב אם אינו ענין לשיריים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דהא ליתיה לכוליה דם</span> תניהו ענין בקבלה אמר רב יהודה אמר שמואל השוחט צריך שיגביה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סכין למעלה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ולקח מדם הפר ולא מדם הפר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ודבר אחר</span> ודם סכין במאי מקנח ליה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשפת מזרק</span> כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a01' data-rgl=''> עזרא א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כפורי זהב</span> אמר רב חסדא אמר רב ירמיה בר אבא השוחט צריך שית


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ורידין לתוך הכלי איתמר נמי אמר רב אסי אמר רבי יוחנן ורידין צריך שיראו אויר כלי בעא מיניה רבי אסי מרבי יוחנן היה מקבל ונפחתו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שולי מזרק</span> עד שלא הגיע דם לאויר מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אויר שאין סופו לנוח</span> כמונח דמי או לא כמונח דמי אמר ליה תניתוה חבית שמונחת תחת הזינוק מים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שבתוכה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שבחוצה לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פסולין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צירף פיה לזינוק</span> מים שבתוכה פסולין ושבחוצה לה כשירין האי מאי בעי מיניה אויר שאין סופו לנוח וקא פשט ליה אויר שסופו לנוח תרתי קא בעי מיניה אם תימצי לומר אויר שאין סופו לנוח לאו כמונח דמי אויר שסופו לנוח מאי רב יוסף מתני הכי רב כהנא מתני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חבית בעא מיניה</span> ופשט ליה חבית רבה מתני חבית בעא מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ופשט ליה מזרק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי אתה מודה במזרק שאי איפשר לו בלא זינוק</span> תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נתן ידו או רגלו</span> או עלי ירקות כדי שיעברו מים לחבית פסולין עלי קנים ועלי אגוזים כשירה זה הכלל דבר המקבל טומאה פסולין דבר שאינו מקבל טומאה כשירין מנא הני מילי דאמר רבי יוחנן משום רבי יוסי בר אבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> אך מעין ובור מקוה מים יהיה טהור <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הוייתן</span> על ידי טהרה תהא אמר רבי חייא אמר רבי יוחנן זאת אומרת אויר כלי ככלי דמי א``ל רבי זירא לרבי חייא בר אבא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דילמא בשותת</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תרדא</span> כדי שיעברו מים לחבית תנן ואמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן מעדותו של רבי צדוק נישנית משנה זו דתנן העיד רבי צדוק על הזוחלין שקילחן בעלי אגוזין שהן כשירין זה היה מעשה באוהלייא ובא מעשה לפני חכמים בלשכת הגזית והכשירו אמר רבי זירא אמר רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הצורם</span> אזן הפר ואח``כ קיבל דמו פסול שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ולקח מדם הפר פר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שהיה כבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אשכחן קדשי קדשים</span> קדשים קלים מנלן אמר רבא תניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> שה תמים זכר בן שנה שיהא תמים ובן שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בשעת שחיטה</span> בקבלה בהולכה בזריקה מנין ת``ל יהיה כל הוייותי' לא יהיו אלא תם ובן שנה איתיביה אביי רבי יהושע אומר כל הזבחים שבתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שנשתייר מהן</span> כזית בשר או כזית חלב זורק את הדם תרגומא אבן שנה ומי איכא מידי דבשעת שחיטה בן שנה בשעת הולכה וזריקה בן שתים אמר רבא זאת אומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שעות פוסלות בקדשים</span> אמר רבי אמי אמר רבי אלעזר היא בפנים ורגליה בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>חתך</span> ואח``כ שחט כשיר


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שחט ואחר כך חתך פסולה חתך ואח``כ שחט כשרה בעל מום קא מקריב אלא אימא [חתך ואח``כ קיבל כשרה] קיבל ואח``כ חתך פסולה חתך ואח``כ קיבל כשרה והא א``ר זירא הצורם אזן בבכור ואח``כ קיבל דמו פסול שנאמר ולקח מדם הפר פר שהיה כבר א``ר חסדא אמר אבימי חותך באבר עד שמגיע לעצם קיבל ואח``כ חתך פסולה שמעת מינה דם המובלע באברים דם הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלמא</span> משום שמנונית</span> שמעת מינה בשר קדשים קלים שיצא לפני זריקת דם פסול דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בקדשי קדשים</span></span> ת``ר קדשי קדשים שחיטתן בצפון וקבול דמן בכלי שרת בצפון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עמד</span> בדרום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הושיט ידו לצפון ושחט שחיטתו כשרה</span> קיבל קבלתו פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכניס ראשו ורובו</span> כאילו נכנס כולו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פרכסה</span></span> ויצתה לדרום וחזרה כשרה קדשים קלים שחיטתן בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וקיבול דמן בכלי שרת בפנים</span> עמד בחוץ והכניס ידו לפנים ושחט שחיטתו כשרה קיבל קבלתו פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הכניס ראשו ורובו כאילו לא נכנס</span> פרכסה ויצתה לחוץ וחזרה פסולה שמע מינה בשר קדשים קלים שיצא לפני זריקת דמים פסולים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דילמא</span> באליה ויותרת הכבד ושתי כליות בעא מיניה אבוה דשמואל משמואל היא בפנים ורגליה בחוץ מהו א``ל כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> והביאום לה' עד שתהא כולה לפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תלה</span> ושחט מהו א``ל כשרה א``ל אישתבשת בעינן שחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>על ירך</span> וליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נתלה</span> ושחט מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמר ליה פסולה</span> אמר ליה אישתבשת שחיטה על ירך ולא שוחט על ירך נתלה וקבל מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמר ליה כשרה</span> אמר ליה אישתבשת אין דרך שירות בכך תלה וקיבל מהו אמר ליה פסולה אמר ליה אישתבשת שחיטה על ירך ולא קבלה על ירך אמר אביי בקדשי קדשים כולן פסולות בר מנתלה ושחט <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בקדשים קלים</span> כולן כשרות בר מן נתלה וקיבל אמר רבא מאי שנא תלה וקיבל בקדשים קלים דכשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דאויר פנים כפנים דמי</span> בקדשי קדשים נמי אויר צפון כצפון דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אלא אמר רבא</span> בין בקדשי קדשים בין בקדשים קלים כשרות <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>בר מן תלה ושחט בקדשי קדשים</span> נתלה וקיבל בין בקדשי קדשים בין בקדשים קלים בעא מיניה רבי ירמיה מרבי זירא הוא בפנים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>ציציתו</span> בחוץ מהו אמר ליה לאו אמרת והביאום לה' עד שתבא כולה לפנים הכא נמי<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> בבואם אל אהל מועד עד שיבא כולו לאהל מועד


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כו,א משנה
pgu: כו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>נתנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>על גבי הכבש</span> שלא כנגד היסוד נתן את הניתנין <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>למטה</span> למעלה ואת הניתנין למעלה למטה ואת הניתנין בפנים בחוץ ואת הניתנין בחוץ בפנים פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>ואין בו כרת</span>


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כו,ב גמרא
pgu: כו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר שמואל פסול</span> בשר אבל בעלים נתכפרו מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> ואני נתתיו לכם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>על המזבח</span> לכפר כיון שהגיע דם למזבח נתכפרו בעלים אי הכי בשר נמי אמר קרא לכפר לכפרה נתתיו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא</span> לדבר אחר אלמא קסבר שלא במקומו כמקומו דמי תנן באידך פירקין נתנו על הכבש שלא כנגד היסוד נתן את הניתנין למטה למעלה ואת הניתנין למעלה למטה ואת הניתנין בפנים בחוץ ואת הניתנין בחוץ בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אם יש דם הנפש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יחזור הכשר ויקבל</span> ואי ס``ד שלא במקומו כמקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למה לי יחזור</span> הכשר ויקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וכי תימא להתיר בשר באכילה</span> מי איכא זריקה דלא מכפרת ושריא בשר באכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אי דיהביה</span> כשר ה``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הכא במאי עסקינן דיהביה פסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וליהוי דחוי</span> דתנן וכולן שקיבלו חוץ לזמנו וחוץ למקומו אם יש דם הנפש יחזור הכשר ויקבל קיבלו אין זרקו לא מ``ט לאו משום דהוי דחוי לא משום דפסיל במחשבה אי הכי קבלה נמי ועוד מי פסלה מחשבה והאמר רבא אין מחשבה מועלת אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>במי שראוי לעבודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ובדבר הראוי לעבודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ובמקום הראוי לעבודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא תימא זרקו לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא אימא שחטו לא</span> מאי קמ``ל דפסלה מחשבה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תנינא</span> לפיכך הן פוסלין במחשבה הא קמ``ל דמקבלה ואילך לא פסלה מחשבה מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כדרבא</span> מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חישב</span> ליתן את הניתנין למעלה למטה למטה למעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לאלתר כשר</span> <למחר פסול> חזר וחיש


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כז,א גמרא
pgu: כז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חוץ למקומו פסול ואין בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוץ לזמנו פיגול וחייבין עליו כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>למחר פסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חזר וחישב</span> בין חוץ לזמנו בין חוץ למקומו פסול ואין בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואי שלא במקומו</span> כמקומו דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האי פסול</span> פיגול הוא אמר מר זוטרא זריקה דשריא בשר באכילה מייתא לידי פיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>זריקה דלא שריא בשר באכילה</span> לא מייתא לידי פיגול א``ל רב אשי למר זוטרא מנא לך הא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואם האכל יאכל מבשר זבח שלמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פיגול יהיה</span> מי שפיגולו גרם לו יצא זה שאין פיגולו גרם לו אלא איסור דבר אחר גרם לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אי הכי</span> איפסולי נמי לא ליפסל אמר רב נחמן בר יצחק מידי דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמחשבת הינוח</span> ואליבא דרבי יהודה ריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לעולם פסול ממש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ושלא במקומו</span> כמקומו דמי ולא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כאן שנתן בשתיקה</span> כאן שנתן באמירה תנן חישב ליתן את הניתנין למטה למעלה למעלה למטה עד מידי דהוה אמחשבת הינוח ואליבא דרבי יהודה כו' רבי יוחנן אמר אידי ואידי שנתן בשתיקה ושלא במקומו לאו כמקומו דמי והא דאיכא דם הנפש הא דליכא דם הנפש תנן פסול ואין בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשלמא לריש לקיש</span> היינו דקתני פסול ואין בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא לרבי יוחנן</span> מאי אין בו כרת קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ולשמואל מאי אין בו כרת</span> ה``ק אם נתן במחשבה פסול ואין בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ורבי יוחנן</span> אי שלא במקומו לאו כמקומו דמי ליהוי כי נשפך מן הכלי על הרצפה ויאספנו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סבר לה</span> כמ``ד לא יאספנו דאמר רב יצחק בר יוסף א``ר יוחנן הכל מודים בניתנין למעלה שנתנן למעלה למטה שנתנן למטה שלא כמצותן לא יאספנו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לא נחלקו</span> אלא בניתנין למעלה שנתנן למטה למטה שנתנן למעלה שרבי יוסי אומר לא יאספנו ורבי שמעון אומר יאספנ


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כז,ב גמרא
pgu: כז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ומשנתינו כדברי האומר לא יאספנו ורב חסדא אמר אבימי הכל מודין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בניתנין למטה שנתנן למעלה שלא יאספנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכל שכן בניתנין למעלה שנתנן למטה</span> הואיל ודמים העליונים למטה הן באין לא נחלקו אלא בניתנין לפנים שנתנן בחוץ בחוץ שנתנן לפנים שר' יוסי אומר יאספנו ור``ש אומר לא יאספנו אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אף אנן נמי תנינא</span> רבי יהודה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זאת</span> היא העולה</span> הרי אלו מיעוטין פרט לנשחטה בלילה ושנשפך דמה ושיצא דמה חוץ לקלעים אם עלתה תרד ר``ש אומר עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין לי אלא עולה כשרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מנין</span> לרבות שנשחטה בלילה ושנשפך דמה ושיצא דמה חוץ לקלעים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והלן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והיוצא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והטמא ושנשחט</span> חוץ לזמנו וחוץ למקומו ושקיבלו פסולין וזרקו את דמה והניתנין למעלה שנתנן למטה והניתנין למטה שנתנן למעלה והניתנין בפנים שנתנן בחוץ והניתנין בחוץ שנתנן בפנים והפסח והחטאת ששחטן שלא לשמן מנין ת``ל תורת העולה ריבה תורה אחת לכל העולין שאם עלו לא ירדו יכול שאני מרבה אף הרובע והנרבע והמוקצה וה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נעבד</span> והאתנן והמחיר וה<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כלאים</span> והטריפה ויוצא דופן ת``ל זאת ומה ראית לרבות את אלו ולהוציא את אלו מרבה אני את אלו שהיה פסולן בקודש ומוציא אני את אלו שלא היה פסולן בקודש קתני מיהא הניתנין למטה שנתנן למעלה ולמעלה שנתנן למטה ולא פליג רבי יהודה מ``ט לאו משום דקלטיה מזבח ושמע מינה לא יאספנו א``ר אליעזר מזבח הפנימי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מקדש פסולין</span> מאי קמ``ל תנינא הניתנין בפנים כו' אי מהתם הוה אמינא ה``מ דם דחזי ליה אבל קומץ דלא חזי ליה אימא לא קמ``ל מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קטרת זרה</span> שעלה לגבי מזבח תרד שאין לך מקדש פסולין אלא מזבח החיצון <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בראוי לו</span> חיצון אין פנימי לא תריץ הכי קטרת זרה שעלתה למזבח החיצון תרד שאין מזבח החיצון מקדש פסולין אלא הראוי לו והפנימי בין ראוי לו בין שאין ראוי לו מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>האי רצפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>והאי כלי שרת</span>


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כז,ב משנה
pgu: כז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  השוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>את הזבח</span> לזרוק דמו בחוץ או מקצת דמו בחוץ להקטיר אימוריו בחוץ או מקצת אימוריו בחוץ לאכול בשרו בחוץ או כזית מבשרו בחוץ או לאכול כזית מעור האליה בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>פסול ואין בו כרת</span> לזרוק דמו למחר מקצת דמו למחר להקטיר אימוריו למחר או מקצת אימוריו למחר לאכול בשרו למחר או כזית מבשרו למחר או לאכול כזית מעור האליה למחר <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>פיגול וחייבין עליו כרת</span>


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כאליה דמי</span> והא קא מחשב מאכילת מזבח לאדם אמר שמואל הא מני ר' אליעזר היא דאמר מחשבין מאכילת מזבח לאכילת אדם ומאכילת אדם לאכילת מזבח דתנן השוחט את הזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאכול דבר שאין דרכו לאכול</span> להקטיר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דבר שאין דרכו להקטיר</span> כשר ור``א פוסל במאי אוקימתא כר``א אימא סיפא זה הכלל כל השוחט והמקבל והמוליך והזורק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לאכול דבר שדרכו לאכול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולהקטיר</span> דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שדרכו להקטיר</span> דבר שדרכו לאכול אין שאין דרכו לאכול לא אתאן לרבנן רישא ר' אליעזר וסיפא רבנן אמר ליה אין רב הונא אמר עור אליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאו כאליה דמי</span> אמר רבא מ``ט דרב הונא<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> חלבו האליה ולא עור האליה רב חסדא אמר לעולם עור האליה כאליה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והכא במאי עסקינן</span> באליה של גדי כולהו כשמואל לא אמרי רישא ר``א וסיפא רבנן לא מוקמי כרב הונא לא אמרי עור אליה כאליה דמי קא משמע להו כרב חסדא מאי טעמא לא אמרי מאי קמ``ל עור אליה כאליה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תנינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואלו שעורותיהן כבשרן</span> עור שתחת האליה ורב חסדא איצטריך סד``א ה``מ לענין טומאה דרכיך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מצטרף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל הכא</span> אימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> למשחה לגדולה כדרך שהמלכים אוכלין ולא עבידי מלכים דאכלי הכי אימא לא קמ``ל מיתיבי השוחט את העולה להקטיר כזית מעור שתחת האליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חוץ למקומו</span> פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פיגול וחייבין עליו כרת אלעזר בן יהודה איש אבלי' אומר משום רבי יעקב וכן היה רבי שמעון בן יהודה איש כפר עיכוס אומר משום ר' שמעון אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עור בית הפרסות</span> בהמה דקה ואחד עור הראש של <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עגל הרך</span> ואחד עור שתחת האליה וכל שמנו חכמים גבי טומאה ואלו שעורותיהן כבשרן להביא עור של בית הבושת חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פיגול וחייבין עליו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עולה אין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבל זבח</span> לא בשלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לרב הונא</span> היינו דקתני עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא לרב חסדא</span> מאי איריא דתני עולה ליתני זבח אמר לך רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איבעית אימא</span> באליה של גדי ואיבעית אימא תני זבח:  פסול ואין בו כרת כו':  מנה``מ אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>תרי קראי כתיבי</span> מאי היא אמר רבה<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שלישי</span> זהו חוץ לזמנו פיגול זהו חוץ למקומו והנפש האוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ממנו</span> אחד ולא שנים זהו חוץ לזמנו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>למעוטי</span> חוץ למקומו ואימא והנפש האוכלת ממנו זהו חוץ למקומו ולמעוטי חוץ לזמנו מסתברא חוץ לזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>עדיף</span> דפתח ביה אדרבה חוץ למקומו עדיף <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>דסמיך ליה</span> אלא אמר אביי כי אתא רב יצחק בר אבדימי [אמר רב] סמיך אדתני תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>כשהוא אומר שלישי</span> בפרשת קדושים תהיו שאין ת``ל שהרי כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואם האכל יאכל מבשר זבח השלמים ביום השליש


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אם אינו ענין לחוץ לזמנו תנהו לענין חוץ למקומו ומיעט רחמנא גבי נותר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> ואוכליו עונו ישא למעוטי חוץ למקומו ואימא ואוכליו עונו ישא זהו חוץ למקומו ולמעוטי נותר מכרת מסתברא נותר הוה ליה לאוקמי בכרת למגמר עון עון לחוץ לזמנו דדמי ליה בז``ב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אדרבה</span> חוץ למקומו הוה ליה לאוקמי בכרת למגמר עון עון לחוץ לזמנו דדמי ליה במקד``ש אלא אמר רבי יוחנן תני זבדי בר לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אתיא קודש קודש</span> כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> את קדש ה' חילל ונכרתה וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> ושרפת את הנותר באש וגו' מה להלן נותר אף כאן נותר ומיעט רחמנא גבי נותר ואוכליו עונו ישא למעוטי חוץ למקומו מכרת ומאי חזית ד<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קרא אריכא</span> בחוץ לזמנו ושלישי דפרשת קדושים תהיו חוץ למקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איפוך אנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מסתברא אריכא בחוץ לזמנו</span> דגמר עון עון מנותר דדמי ליה בז``ב אדרבה אריכא בחוץ למקומו ושלישי דקדושים תהיו בחוץ לזמנו משום דדמי ליה סמכיה וקא ממעט ליה אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כולהו מקרא אריכא אתיין</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> האכל יאכל בשתי אכילות הכתוב מדבר אחד אכילת אדם ואחד אכילת מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מבשר זבח שלמיו</span> מה שלמים מפגלין ומתפגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אף כל</span> מפגלין ומתפגלין שלישי זה חוץ לזמנו לא ירצה כהרצאת כשר כן הרצאת פסול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מה הרצאת כשר</span> עד שיקריבו כל מתיריו אף הרצאת פסול עד שיקריבו כל מתיריו המקריב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בהקרבה הוא נפסל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואינו נפסל בשלישי</span> אותו בזבח הכתוב מדבר ואינו מדבר בכהן לא יחש


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא יערב בו מחשבות אחרות</span> פיגול זה חוץ למקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יהיה</span> מלמד שמצטרפין זה עם זה והנפש האוכלת ממנו אחד ולא שנים ואיזה זה חוץ לזמנו דגמר עון עון מנותר דדמי ליה בז``ב אמר ליה רב פפא לרבא לדידך שלישי דפרשת קדושים תהיו מאי דרשת ביה ההוא מיבעי ליה למקום שיהא משולש בדם בבשר ובאימורין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תיפוק לי מקרא קמא</span> אם האכל יאכל מדאפקיה רחמנא בלשון שלישי אמר רב אשי אמריתה לשמעתא קמיה דרב מתנה א``ל אי מהתם הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שלישי פרט</span> פיגול כלל ונעשה כלל מוסף על הפרט ואיתרבו שאר מקומות קא משמע לן ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואם האכל יאכל מבשר זבח שלמיו אמר רבי אליעזר כוף אזנך לשמוע במחשב לאכול מזבחו ביום השלישי הכתוב מדבר או אינו אלא באוכל מזבחו ליום שלישי אמרת אחר שהוא כשר יחזור ויפסל אמר לו רבי עקיבא הן מצינו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בזב וזבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושומרת יום כנגד יום</span> שהן בחזקת טהרה וכיון שראו סתרו אף אתה אל תתמה על זה שאע``פ שהוכשר שיחזור ויפסל אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הרי הוא אומר המקריב</span> בשעת הקרבה הוא נפסל ואינו נפסל בשלישי או אינו אומר המקריב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא זה כהן המקריב</span> כשהוא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אותו</span> בזבח הוא מדבר ואינו מדבר בכהן בן עזאי אומר אותו מה ת``ל לפי שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> לא תאחר לשלמו יכול אף מאחר נדרו בלא ירצה ת``ל אותו אותו בלא ירצה ואין המאחר נדרו בלא ירצה אחרים אומרים לא יחשב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>במחשבה הוא נפסל</span> ואינו נפסל בשלישי ובן עזאי דבזבח הכתוב מדבר ואינו בכהן מנא ליה אי בעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נפקא ליה מדאחרים</span> ואיבעית אימא מדכתיב לא ירצו ולא ירצה זיבחא הוא ובן עזאי אותו בלא ירצה ואין מאחר נדרו בלא ירצה מהכא נפקא מדאחרים נפקא דתניא אחרים אומרים יכול יהא בכור שעיברה שנת


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כפסולי המוקדשין</span> ויפסל ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> ואכלת לפני ה' אלהיך מעשר דגנך וגו' מקיש בכור למעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מה מעשר אינו נפסל משנה לחבירתה</span> אף בכור אינו נפסל משנה לחבירתה איצטריך סלקא דעתך אמינא הני מילי בכור <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דלאו בר הרצאה הוא</span> אבל קדשים דבני הרצאה נינהו אימא לא לירצו קמ``ל ואכתי מהתם נפקא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> והיה בך חטא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא בקרבנך חטא</span> ובן עזאי ההוא מבעי ליה והיה בך חטא ולא באשתך חטא סלקא דעתך אמינא הואיל ואמר רבי אלעזר ואיתימא רבי יוחנן אין אשתו של אדם מתה אא``כ מבקשין ממנו ממון ואין לו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl=''> משלי כב </span> אם אין לך לשלם למה יקח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משכבך</span> מתחתיך בהאי עון דבל תאחר נמי מתה קמ``ל:  אחרים אומרים במחשבה הוא נפסל ואינו נפסל בשלישי ורבי אליעזר לא יחשב מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדרבי ינאי דאמר רבי ינאי מנין למחשבות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שמוציאות זו מזו</span> שנאמר לא יחשב לא יערב בו מחשבות אחרות ורב מרי מתני אמר רבי ינאי מנין למחשב בקדשים שהוא לוקה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> לא יחשב א``ל רב אשי לרב מרי לאו שאין בו מעשה הוא וכל לאו שאין בו מעשה אין לוקין עליו אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רבי יהודה היא</span> דאמר לאו שאין בו מעשה לוקין עליו


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כט,ב משנה
pgu: כט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  זה הכלל כל השוחט והמקבל והמהלך והזורק <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לאכול דבר שדרכו לאכול</span> ולהקטיר דבר שדרכו להקטיר כזית חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פגול וחייבין עליו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובלבד שיקריב המתיר כמצותו</span> כיצד קרב המתיר כמצותו שחט בשתיקה קבל והלך וזרק חוץ לזמנו או ששחט חוץ לזמנו וקבל והלך וזרק בשתיקה או ששחט וקבל והלך וזרק חוץ לזמנו זהו שמקריב המתיר כמצותו כיצד לא קרב המתיר כמצותו שחט חוץ למקומו קבל והלך וזרק חוץ לזמנו או ששחט חוץ לזמנו קבל והלך וזרק חוץ למקומו או ששחט וקבל והלך וזרק חוץ למקומו <ולזמנו> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הפסח והחטאת ששחטן שלא לשמן</span> וקבל והלך וזרק חוץ לזמנו או ששחט חוץ לזמנו קיבל והלך וזרק שלא לשמן או ששחט וקבל והלך וזרק דמן שלא לשמן זהו שלא קרב המתיר כמצותו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאכול כזית בחוץ כזית למחר</span> כזית למחר כזית בחוץ כחצי זית בחוץ כחצי זית למחר כחצי זית למחר כחצי זית בחוץ פסול ואין בו כרת אמר רבי יהודה זה הכלל כל שמחשבת הזמן קדמה למחשבת המקום פגול וחייבין עליו כרת ואם מחשבת המקום קדמה למחשבת הזמן פסול ואין בו כרת וחכמים אומרים זה וזה פסול ואין בו כרת לאכול כחצי זית להקטיר כחצי כזית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפין


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר אילפא מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בשתי עבודות</span></span> אבל בעבודה אחת דברי הכל עירוב מחשבות הוי ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אף בעבודה אחת מחלוקת</span> בשלמא לאילפא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מדרישא בשתי עבודות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>סיפא נמי</span> בשתי עבודות אלא לרבי יוחנן רישא בשתי עבודות וסיפא בעבודה אח


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין רישא בשתי עבודות</span> סיפא בין בעבודה אחת בין בשתי עבודות:  תנן אמר רבי יהודה זה הכלל אם מחשבת הזמן קדמה למחשבת המקום פיגול וחייבין עליו כרת בשלמא לרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היינו דקתני זה הכלל</span> אלא לאילפא מאי זה הכלל קשיא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תנן התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הרי זו תמורת עולה תמורת שלמים</span> הרי זו תמורת עולה דברי רבי מאיר אמר רבי יוסי אם לכך נתכוון תחילה הואיל ואי אפשר להוציא שתי שמות כאחת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דבריו קיימין</span> ואם משאמר הרי זו תמורת עולה ונמלך ואמר הרי זו תמורת שלמים הרי זו עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איבעיא להו הרי זו תמורת עולה ושלמים מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לחצות מהו</span> אמר אביי בהא ודאי מודה רבי מאיר רבא אמר עדיין היא מחלוקת אמר רבא לאביי לדידך דאמרת בהא ודאי מודה רבי מאיר הרי שחיטה דלכי לחצות דמי ופליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמר ליה מי סברת אינה לשחיטה אלא לבסוף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ישנה לשחיטה מתחילה ועד סוף</span> ומשנתינו דאמר סימן ראשון חוץ לזמנו סימן שני חוץ למקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הרי קמיצה</span> דלכי לחצות דמי ופליגי התם נמי שהקטיר קומץ מנחה חוץ לזמנו קומץ לבונה חוץ למקומו הרי קומץ ד<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מנחת חוטא</span> דליכא לבונה בהדיה ופליגי לא פליגי אמר רב אשי אם תימצי לומר פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פליגי בפסיעות</span> רב שימי בר אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מתני כדאביי</span> רב הונא בר נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מתני כדרבא</span> כי אתא רב דימי אמר רבי מאיר בשיטת רבי יהודה אמרה דאמר תפוס לשון ראשון דתנן אמר רבי יהודה זה הכלל אם מחשבת הזמן קדמה את מחשבת המקום פיגול וחייבין עליו כר


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף ל,ב גמרא
pgu: ל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר ליה</span> אביי והא רבה בר בר חנה א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כי מגעת להו</span> רבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ורבי יוסי</span> בהדי הדדי לא פליגי ולא פליגי והא מיפלג פליגי א``ל פליגי במאי דפליגי ולא פליגי במאי דלא פליגי דאמר רבי יצחק בר יוסף א``ר יוחנן הכל מודים היכא דאמר תחול זו ואחר כך <אמר> תחול זו דברי הכל לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חיילא</span> לא תחול זו אלא א``כ חלה זו דברי הכל חיילא כי פליגי דאמר תמורת עולה תמורת שלמים רבי מאיר סבר מדהוה ליה למימר תמורת עולה ושלמים ואמר תמורת עולה תמורת שלמים שמע מינה מיהדר קא הדר ביה ור' יוסי אי אמר תמורת עולה ושלמים הוה אמינא פלגא תמורת עולה ופלגא תמורת שלמים להכי אמר תמורת עולה תמורת שלמים למימרא דכולה עולה וכולה שלמים הויא אמר ליה הוא אמר לא פליגי ואנא אמינא פליגי אמר עולא ואיתימא רב אושעיא אפשר ידעין חברין בבלאה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כזית כזית תנן</span> או כזית וכזית תנן כזית כזית תנן אבל כזית וכזית דברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עירוב מחשבות הוי</span> או דלמא כזית וכזית תנן דלרבי יהודה פרטא הוי וכל שכן כזית כזית תא שמע דבעא מיניה לוי מרבי חישב לאכול כזית למחר בחוץ מהו א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זו שאילה</span> עירוב מחשבות הוי אמר לפניו רבי שמעון ברבי לא משנתינו היא לאכול כזית בחוץ כזית למחר כזית למחר כזית בחוץ כחצי זית בחוץ כחצי זית למחר כחצי זית למחר כחצי זית בחוץ פסול ואין בו כרת הא אידך עירוב מחשבות הוי א``ל הוא שאל בי דבר חכמה ואת אמרת משנתינו לדידך דאתניתך תרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא קשיא לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לדידיה דלא אתניתיה אלא חדא</span> ושמעינהו לרבנן דקא גרסי תרתי וסבר דידי דווקא ודידהו עירוב מחשבות הוי או דלמא דידהו דווקא ולדידי שיורי שייר לי ומדשייר לי לדידי הא שייר להו לדידהו נמי בהך <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והי אתנייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אילימא כזית וכזית אתנייה</span> האי לאו שיורא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא כזית כזית אתנייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ותיבעי ליה כזית וכזית</span> סבר איבעי מיניה חדא דשמענא תרתי דאי בעינא כזית וכזית הא ניחא אי אמר לי כללא כ``ש כזית למחר בחוץ אלא אי אמר לי פרטא אכתי כזית למחר בחוץ קא מיבעיא לי אי הכי השתא נמי התינח אי אמר ליה כזית למחר בחוץ פרטא כ``ש כזית וכזית אלא אי א``ל כללא אכתי כזית וכזית מיבעי ליה אם כן מרתח רת


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  השתא כזית וכזית כללא כזית למחר בחוץ מיבעיא <לישנא אחרינא כזית למחר בחוץ פרטא כזית כזית מיבעיא> איתמר חצי זית חוץ לזמנו חצי זית חוץ למקומו וחצי זית חוץ לזמנו אמר רבא ויקץ כישן הפיגול ורב המנונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עירוב מחשבות הוי</span> אמר רבא מנא אמינא לה דתנן כביצה אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ראשון</span> וכביצה אוכל שני שבללן זה בזה ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חלקן זה שני וזה שני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא חזר ועירבן ראשון</span> הוי ממאי מדקתני סיפא נפל זה בעצמו וזה בעצמו על ככר של תרומה פסלוה נפלו שניהן כאחת עשאוה שניה ורב המנונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>התם איכא שיעורא</span> הכא ליכא שיעורא אמר רב המנונא מנא אמינא לה דתנן האוכל שנטמא באב הטומאה ושנטמא בולד הטומאה מצטרפין זה עם זה לטמא בקל שבשניהם מאי לאו אע``ג דהדר מלייה דלמא דלא הדר מלייה כי אתא רב דימי אמר חצי זית חוץ למקומו וחצי זית חוץ לזמנו וחצי זית חוץ לזמנו תני בר קפרא פיגול אין חצי זית מועיל במקום כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כי אתא רבין אמר</span> חצי זית חוץ לזמנו וחצי זית חוץ לזמנו וחצי זית חוץ למקומו תני בר קפרא פיגול אין חצי זית מועיל במקום כזית רב אשי מתני הכי חצי זית חוץ לזמנו וכזית חציו חוץ למקומו וחציו חוץ לזמנו תני בר קפרא פיגול אין חצי זית מועיל במקום כזית אמר רבי ינאי חישב שיאכלוהו כלבים למחר פיגול דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09b09' data-rgl=''> מלכים ב ט </span> ואת איזבל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יאכלו הכלבים</span> בחלק יזרעאל מתקיף לה רבי אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא מעתה חישב</span> שתאכלהו אש למחר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2720' data-rgl=''> איוב כ </span> תאכלהו אש לא נופח ה``נ דפיגול וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכי נמי</span> והתנן לאכול כחצי זית ולהקטיר חצי כזית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפין אי דאפקה בלשון אכילה ה``נ הכא במאי עסקינן דאפקה בלשון הקטרה דלשון אכילה לחוד ולשון הקטרה לחוד בעי רב אשי חישב לאכול כזית בשני בני אדם מהו בתר מחשבה אזלינן דאיכא שיעורא או <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בתר אוכלין</span> אזלינן וליכא שיעורא אמר אביי ת``ש לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפי


id: 5102
lvr: 51
prk: 02
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא לאכול ולאכול</span> דומיא דלאכול ולהקטיר והיכי דמי בשני בני אדם מצטרף ש``מ בעי רבא חישב לאכול כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ביתר מכדי אכילת פרס</span> מהו לאכילת גבוה מדמינן ליה או לאכילת הדיוט מדמינן ליה אמר אביי ת``ש לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפין טעמא דלאכול ולהקטיר הא לאכול ולאכול מצטרף והא הקטרה ביותר מכדי אכילת פרס הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלמא</span> בהיסק גדול:  לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית כשר:  טעמא דלאכול ולהקטיר הא לאכול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאכול דבר שאין דרכו לאכול</span> מצטרף הא קתני רישא לאכול את שדרכו לאכול <מצטרף> את שדרכו לאכול אין שאין דרכו לא אמר רבי ירמיה הא מני רבי אליעזר היא דאמר מחשבין מאכילת אדם לאכילת מזבח ומאכילת מזבח לאכילת אדם דתנן השוחט את הזבח לאכול דבר שאין דרכו לאכול ולהקטיר דבר שאין דרכו להקטיר כשר ורבי אליעזר פוסל אביי אמר אפי' תימא רבנן ולא תימא הא לאכול ולאכול דבר שאין דרכו לאכול <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא אימא הא לאכול ולאכול דבר שדרכו לאכול</span> מאי קמ``ל אי דבר שדרכו לאכול קמ``ל מרישא ש``מ כחצי זית בחוץ כחצי זית למחר פסול <הא כחצי זית למחר פיגול אלא> אי לאכול ולהקטיר מדוקיא דרישא ש``מ לאכול דבר שדרכו לאכול אין שאין דרכו לאכול לא השתא ומה לאכול ולאכול דבר שאין דרכו לאכול לא מצטרף לאכול ולהקטיר מיבעי לאכול ולהקטיר איצטריך ס``ד אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>התם</span> הוא דלאו כי אורחיה קא מחשב אבל הכא דבהאי כי אורחיה ובהאי כי אורחיה אימא ליצטרף קא משמע לן:
<BR


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לא,ב משנה
pgu: לא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כל הפסולין ששחטו שחיטתן כשרה</span> שהשחיטה כשרה בזרים ובנשים ובעבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובטמאים</span> ואפילו בקדשי קדשים ובלבד שלא יהיו טמאים נוגעין בבשר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לפיכך הן פוסלין</span> במחשב


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לב,א משנה
pgu: לב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכולן</span> שקיבלו את הדם חוץ לזמנו וחוץ למקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם יש דם הנפש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יחזור הכשר ויקבל</span> קיבל הכשר ונתן לפסול <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יחזיר לכשר</span> קיבל בימינו ונתן לשמאלו יחזיר לימינו קיבל בכלי קדש ונתן לכלי חול יחזיר לכלי קדש נשפך מן הכלי על הרצפה ואספו כשר נתנו על גבי הכבש שלא כנגד היסוד נתן את הניתנין למטה למעלן ואת הניתנין למעלן למטה ואת הניתנין בפנים בחוץ ואת הניתנין בחוץ בפנים אם יש דם הנפש יחזור הכשר ויקבל


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שחטו דיעבד אין לכתחלה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ורמינהו ושחט שחיטה בזר כשרה</span> שהשחיטה כשרה בזרים ובנשים ובעבדים ובטמאים ואפילו בקדשי קדשים או אינו אלא בכהנים אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכי מאין באת</span>ה מכלל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> ואתה ובניך אתך תשמרו את כהונתכם לכל דבר המזבח יכול אף בשחיטה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ושחט את בן הבקר לפני ה' והקריבו וגו' מקבלה ואילך מצות כהונה לימד על השחיטה שכשרה בכל אדם הוא הדין דאפי' לכתחילה נמי ומשום דקא בעי למיתנא טמאים דלכתחילה לא גזירה שמא יגעו בבשר תנא ששחטו וטמא דיעבד שפיר דמי ורמינהו וסמך ושחט <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מה סמיכה בטהורים</span> אף שחיטה בטהורים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מדרבנן</span> מ``ש סמיכה דכתיב לפני ה' שחיטה נמי הכתיב לפני ה' אפשר דעביד סכין ארוכה ושחיט סמיכה נמי אפשר דמעייל ידיה וסמיך קסבר ביאה במקצת שמה ביאה רב חסדא מתני איפכא וסמך ושחט מה שחיטה בטהורין אף סמיכה בטהורין מאי שנא שחיטה דכתיב לפני ה


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לב,ב גמרא
pgu: לב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  סמיכה נמי כתיב לפני ה' אפשר דמעייל ידיה וסמיך שחיטה נמי אפשר דעביד סכין ארוכה ושחיט הא מני שמעון התימני היא דתניא ושחט את בן הבקר לפני ה' ולא השוחט לפני ה' שמעון התימני אומר מנין שיהיו ידיו של שוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לפנים מן הנשחט</span> ת``ל ושחט את בן הבקר לפני ה' שוחט את בן הבקר יהא לפני ה' אמר עולא אמר ריש לקיש טמא שהכניס ידו לפנים לוקה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> בכל קדש לא תגע וגו' מקיש ביאה לנגיעה מה נגיעה במקצת שמה נגיעה אף ביאה במקצת שמה ביאה איתיביה רב הושעיא לעולא מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שחל שמיני שלו</span> להיות בערב הפסח וראה קרי בו ביום וטבל אמרו חכמים אע``פ שאין טבול יום אחר נכנס זה נכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מוטב יבוא עשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שיש בו כרת וידחה עשה</span> שאין בו כרת ורבי יוחנן אמר דבר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אפי' עשה אין בו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b20' data-rgl=''> דברי הימים ב כ </span> ויעמד יהושפט בקהל יהודה וירושלם בבית ה' לפני החצר החדשה מאי חצר החדשה אמר ר' יוחנן שחידשו בה דברים <הרבה> ואמרו טבול יום אל יכנס למחנה לויה ואי אמרת ביאה במקצת שמה ביאה היכי מעייל ידיה בבהונות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אידי ואידי</span> עשה שיש בו כרת הוא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מטונך</span> שאני מצורע הואיל והותר לצרעתו הותר לקיריו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רב יוסף</span> קסבר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רובן</span> זבים ונעשו טמאי מתים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הואיל והותרו לטומאתן</span> הותרו לזיבתן אמר ליה אביי מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>טומאה אישתראי</span> זיבה לא אישתראי אמר ליה דלמא הכי קאמר מר רובן טמאי מתים ונעשו זבים הואיל והותרו לטומאתן הותרו לזיבתן אמר ליה אין ואכתי לא דמי מצורע היתירא הוא הואיל ואישתרי אישתרי טומאה דחויה היא להא אידחאי להא לא אידחאי אמר ליה רבא אדרבה איפכא מסתברא מצורע היתירא הוא להא אישתראי ולהא לא אישתראי טומאה דחויה הוא מה לי חד דחויא מה לי שתי דחיו


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבינא אמר</span> לענין מלקות איתמר כי אתא רבין אמר רבי אבהו לענין טמא שנגע בקודש איתמר דאיתמר טמא שנגע בקודש ריש לקיש אמר לוקה רבי יוחנן אמר אינו לוקה ריש לקיש אמר לוקה<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> בכל קודש לא תגע ורבי יוחנן אמר אינו לוקה ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בתרומה כתיב</span> וריש לקיש האי קרא להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אזהרה לאוכל</span> בשר קודש דאיתמר אזהרה לאוכל בשר קודש מנין ריש לקיש אמר בכל קודש לא תגע רבי יוחנן אמר תני ברדלא אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טומאתו טומאתו</span> מביאת מקדש מה להלן ענש והזהיר אף כאן ענש והזהיר טמא שנגע בקודש מדאפקה רחמנא בלשון נגיעה אזהרה לאוכל מדאיתקש קודש למקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תניא כוותיה דריש לקיש</span> בכל קודש לא תגע אזהרה לאוכל אתה אומר אזהרה לאוכל או אינו אלא לנוגע תלמוד לומר בכל קודש לא תגע ואל המקדש לא תבא מקיש קודש למקדש מה מקדש דבר שיש ב


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לד,א גמרא
pgu: לד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נטילת נשמה</span> אף קודש דבר שיש בו נטילת נשמה ואי בנוגע נטילת נשמה מי איכא אלא באכילה ואכתי מיבעי ליה לטמא שאכל בשר קודש לפני זריקה דאתמר טמא שאכל בשר קודש לפני זריקה ריש לקיש אמר לוקה ורבי יוחנן אמר אינו לוקה ריש לקיש אמר לוקה בכל קודש לא תגע לא שנא לפני זריקה ולא שנא לאחר זריקה רבי יוחנן אמר אינו לוקה כדתני ברדלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אתיא טומאתו טומאתו</span> וכי כתב ההוא לאחר זריקה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם כן</span> לימא קרא בקודש מאי בכל קודש ש``מ תרתי גופא טמא שאכל בשר קודש לפני זריקה ר``ל אמר לוקה רבי יוחנן אמר אינו לוקה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מחלוקת בטומאת הגוף</span> אבל בטומאת בשר דברי הכל לוקה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> והבשר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לרבות עצים ולבונה</span> דלאו בני אכילה נינהו ואפילו הכי רבינהו קרא ורבא אמר מחלוקת בטומאת הגוף אבל בטומאת בשר דברי הכל אינו לוקה מאי טעמא כיון דלא קרינא ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> וטומאתו עליו ונכרתה לא קרינא ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל והאמר מר והבשר לרבות עצים ולבונה הכא במאי עסקינן כגון שקדשו בכלי דנעשה כמי שקרבו כל מתיריו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דתנן</span> כל שיש לו מתירים משקרבו מתיריו כל שאין לו מתירין משקדש בכלי איתמר המעלה אברי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בהמה טמאה</span> ע``ג המזבח ריש לקיש אמר לוקה רבי יוחנן אמר אינו לוקה ריש לקיש אמר לוקה טהורה אין טמאה לא ולאו הבא מכלל עשה לוקין עליו ורבי יוחנן אמר אין לוקין עליו לאו הבא מכלל עשה אין לוקין עליו מותיב רבי ירמיה<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אותה תאכלו</span> ולא בהמה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולאו הבא מכלל עשה עשה</span> א``ל רבי יעקב לרבי ירמיה בר תחליפא אסברא לך באברי בהמה טמאה דכולי עלמא לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כי פליגי בחיה</span> והכי איתמר רבי יוחנן אמר עובר בעשה ריש לקיש אמר אינו עובר בולא כלום רבי יוחנן אמר עובר בעשה בהמה אין חיה לא ריש לקיש אמר אינו עובר עליו בולא כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ההוא למצוה</span> מותיב רבא אילו נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> קרבן לה' בהמה הייתי אומר חיה בכלל בהמה כענין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> זאת הבהמה אשר תאכלו שור שה כשבים ושה עזים איל וצבי וגו' תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> בקר וצאן בקר וצאן אמרתי לך ולא חיה יכול לא יביא ואם הביא כשר הא למה זה דומה לתלמיד שאמר לו רבו הבא לי חטים והביא לו חטים ושעורים שאינו כמעביר על דבריו אלא מוסיף על דבריו וכשר תלמוד לומר בקר וצאן בקר וצאן אמרתי לך ולא חיה הא למה זה דומה לתלמיד שאמר לו רבו אל תביא לי אלא חיטין והביא לו חיטין ושעורים שאינו כמוסיף על דבריו אלא כמעביר על דברי


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לד,ב גמרא
pgu: לד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ופסול תיובתא דריש לקיש תיובתא:  וכולן שקיבלו כו':  בעא מיניה ריש לקיש מרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פסול מהו שיעשה שירים</span> אמר ליה אין עושה שירים אלא חוץ לזמנו וחוץ למקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הואיל ומרצה לפיגולו</span> רב זביד מתני הכי בעא מיניה ריש לקיש מרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כוס פסול</span> מהו שיעשה שירים אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פסול גופיה מאי סבירא לך</span> אי פסול משוי שירים כוס פסול נמי משוי שירים אי פסול לא משוי שירים כוס פסול נמי לא משוי שירים רב ירמיה מדיפתי מתני הכי בעא מיניה אביי <מרבא> [מרבה] <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כוס מהו שיעשה את חבירו דחוי או שירים</span> אמר ליה פלוגתא דרבי אלעזר ברבי שמעון ורבנן דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>למעלה</span> הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> את דמו ישפך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למטה</span> הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ואת כל דמה ישפך מנין לחטאת שקיבל דמה בארבעה כוסות ונתן מתנה אחת מזה ומתנה אחת מזה שכולן נשפכין ליסוד תלמוד לומר ואת כל דמה ישפך יכול נתן ארבע מתנות מכוס אחד יהו כולן נשפכין ליסוד תלמוד לומר ואת דמו הא כיצד הוא נשפך ליסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והן נשפכין לאמה</span> רבי אלעזר ברבי שמעון אומר מנין לחטאת שקיבל דמה בארבעה כוסות ונתן ד' מתנות מכוס אחד שכולן נשפכין ליסוד תלמוד לומר ואת כל דמה ישפך והכתיב ואת דמו ישפך א``ר אשי ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למעוטי שירים שבצואר בהמה</span>:  קיבל הכשר ונתן לפסול כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וצריכא</span> דאי אשמעינן פסול הוה אמינא מאי פסול טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דחזי לעבודת ציבור</span> אבל שמאל לא ואי אשמעינן שמאל דאית ליה הכשירא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ביום הכיפורים</span> אבל כלי חול לא ואי אשמעינן כלי חול משום דחזו לקדושינהו אבל הנך אימא לא צריכא וליהוי ליה דחוי אמר ליה רבינא לרב אשי הכי אמר רב ירמיה מדיפתי משמיה דרבא הא מני חנן המצרי הוא דלית ליה דחויין דתניא חנן המצרי אומר אפי' דם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בכוס</span> מביא חבירו ומזווג לו רב אשי אמר כל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שבידו</span> לא הוי דחוי אמר רב שייא כוותיה דרב אשי מסתברא מאן שמעת ליה דאית ליה דחויין רבי יהודה דתנן ועוד אמר רבי יהודה נשפך הדם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ימות המשתלח</span> מת המשתלח ישפך הדם ושמעינן ליה דאמר כל שבידו לא הוי דחוי דתניא רבי יהודה אומר כוס אחד היה ממלא מדם התערובת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>זורקו זריקה אחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כנגד היסוד</span> ש``מ כל שבידו לא הוי דחוי ש``מ גופא תניא רבי יהודה אומר כוס אחד היה ממלא מדם התערובת שאם ישפך אחד מהם נמצא שהוא מכשירו אמרו לו לרבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא נתקבל בכלי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מנא ידעי</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שמא לא נתקבל</span> בכלי אמר לה


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לה,א גמרא
pgu: לה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אף אני לא אמרתי</span> אלא כשנתקבל בכלי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והוא גופיה</span> מנא ידע כהנים זריזין ועבדין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הייא</span> ומשתפכין והלא דם התמצית מעורב בו רבי יהודה לטעמיה דאמר דם התמצית קרי דם דתניא דם התמצית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>באזהרה</span> רבי יהודה אומר בכרת והאמר ר' אלעזר מודה רבי יהודה לענין כפרה שאינו מכפר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> <כי הדם הוא הנפש> [כי הדם הוא בנפש יכפר] דם שהנפש יוצאה בו קרוי דם שאין הנפש יוצאה בו אין קרוי דם אלא רבי יהודה לטעמיה דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין דם מבטל דם</span> אמר להם רבי יהודה לדבריכם למה פוקקין העזרה אמרו לו שבח הוא לבני אהרן שיהלכו עד ארכובותיהן בדם והא דם הוי חציצה לח הוא ולא הוי חציצה דתנן הדם והדיו והדבש והחלב יבישין חוצצין לחין אין חוצצין והא קא מיתווסי מאנייהו ותנן היו בגדיו מטושטשין ועבד עבודתו פסולה וכי תימא דמדלו להו והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> מדו כמדתו שלא יחסר ושלא יותיר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בהולכת אברים לכבש</span> דלאו עבודה היא ולא והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקריב הכהן את הכל זו הולכת אברים לכבש אלא בהולכת עצים למערכה דלאו עבודה היא ולעבודה היכי אזלי אזלי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אאיצטבי</span>


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לה,א משנה
pgu: לה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוחט את הזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לאכול דבר שאין דרכו לאכול</span> ולהקטיר דבר שאין דרכו להקטיר כשר ורבי אליעזר פוסל לאכול דבר שדרכו לאכול ולהקטיר דבר שדרכו להקטיר פחות מכזית כשר לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפין השוחט את הזבח לאכול כזית מן העור ומן הרוטב ומן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קיפה</span> ומן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אלל</span></span> ומן העצמות ומן הגידין ומן הקרנים ומן הטלפים חוץ לזמנו וחוץ למקומו כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין חייבין עליהן משום פיגול</span></span> ונותר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וטמא</span> השוחט <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>את המוקדשין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לאכול שליל</span> או שיליא בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא פיגל</span> המולק את התורין לאכול ביציהן בחוץ לא פיגל חלב מוקדשין וביצי תורין אין חייבין עליהן משום פיגול ונותר וטמא


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לה,א גמרא
pgu: לה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>פיגל בזבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נתפגל השליל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בשליל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא נתפגל הזבח</span> פיגל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אלל</span></span> נתפגלה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מוראה</span> במוראה לא נתפגל אלל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>פיגל באימורין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>נתפגלו פרים</span> בפרים לא נתפגלו אימורים <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לימא מסייע ליה</span> ושוים שאם חישב באכילת פרים ובשריפתן לא עשה ולא כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>מאי לאו</span> הא חישב באימורים נתפגלו פרים ל


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לה,ב גמרא
pgu: לה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא חישב באימורין נתפגלו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אימורין עצמן</span>:  ת``ש פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים מועלין בהן משהוקדשו נשחטו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוכשרו</span> ליפסל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בטבול יום ובמחוסר כיפורים</span> ובלינה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי לאו לינת בשר</span> וש``מ מגו דפסלה בלינה פסלה בה מחשבה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא לינת אימורים</span> הא מדקתני סיפא כולן מועלין בהן על בית הדשן עד שיותך הבשר מכלל דרישא לינת בשר מידי איריא הא כדאיתא והא כדאיתא רישא אימורים וסיפא בשר מותיב <רבא> [רבה] ואלו שאין מפגלין ואין מתפגלין צמר שבראשי כבשים ושער שבזקן תיישים והעור והרוטב והקיפה והאלל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והמוראה</span> והעצמות והגידין והקרנים והטלפים והשליל והשיליא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וחלב המוקדשין</span> וביצי תורין [כולן] לא מפגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא מתפגלין</span> ואין חייבין עליהן משום פיגול נותר וטמא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>המעלה מהן בחוץ</span> פטור מאי לאו לא מפגלין הזבח ולא מתפגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מחמת זבח</span> לא לא מפגלין את הזבח ולא מתפגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מחמת עצמן</span> א``ה הא דקתני סיפא כולן לא מפגלין ולא מתפגלין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא תו למה לי</span> וליטעמיך אין חייבין עליו משום פיגול הא תו למה לי אלא איידי דבעי למיתנא נותר וטמא תנא פיגול הכא נמי איידי דבעי למיתני המעלה מהן בחוץ תנא נמי וכולן לא מפגלין ולא מתפגלין רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אף אנן נמי תנינא</span> השוחט את המוקדשים לאכול שליל או שיליא בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא פיגל</span> והמולק את התורים לאכול ביציהם בחוץ לא פיגל והדר תני חלב המוקדשין וביצי תורים אין חייב עליהן משום פיגול נותר וטמא הא שליל ושיליא חייבים אלא לאו ש``מ כאן מחמת הזבח כאן מחמת עצמן ש``מ:  <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תנן התם</span> ובעלי מומין ר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מכשיר</span> בבעלי מומים א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן לא הכשיר ר``ע אלא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דוקין</span> שבעין הואיל וכשירים בעופות והוא שקדם הקדישה את מומה <א``ר חייא בר אבא> ומודה רבי עקיבא בעולת נקבה דכמאן דקדם מומה להקדישה דמי מתיב רבי זירא המעלה מהן בחוץ פטור הא מאימן חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>והיכי משכחת לה בעולת נקבה</span> אי אמרת בשלמא קסבר רבי עקיבא עולת נקבה אם עלתה לא תרד הא מני ר``ע היא אלא אי אמרת אם עלתה תרד הא מני אימא המעלה מהן בחוץ פטור הא מאימורי אימן חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>והא מהן קתני</span> ואימן דומיא דידהו אלא אימא המעלה מאימוריהן בחוץ פטור הא מאימורי אימן חייב


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לה,ב משנה
pgu: לה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שחטו על מנת להניח את דמו או אימוריו למחר או להוציאן לחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>רבי יהודה פוסל</span> וחכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מכשיר</span>ין ע``מ ליתנן על גבי הכבש <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שלא כנגד היסוד</span> וליתן את הניתנים למעלן למטה ואת הניתנים למטה למעלן ואת הניתני


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לו,א משנה
pgu: לו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בפנים בחוץ ואת הניתנין בחוץ בפנים שיאכלוהו טמאים שיקריבוהו טמאים שיאכלוהו ערלים ושיקריבוהו ערלים לשבר עצמות הפסח לאכול הימנו נא ולערב דמו בדם הפסולים כשר שאין מחשבה פוסלת אלא בחוץ לזמנו וחוץ למקומו והפסח והחטאת שלא לשמן


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לו,א גמרא
pgu: לו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דרבי יהודה אמר רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תרי קראי כתיבי בנותר</span> כתוב אחד אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> לא תותירו ממנו עד בקר וכתוב אחד אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> לא יניח ממנו עד בקר אם אינו ענין להניח תנהו לענין מחשבת הינוח ורבי יהודה האי קרא להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה לכדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ובשר זבח תודת שלמיו למדנו לתודה שנאכלת ליום ולילה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חליפין</span> וולדות תמורות מנין ת``ל ובשר חטאת ואשם מנין ת``ל זבח ומנין לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלמי נזיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושלמי פסח</span> ת``ל שלמיו לחמי תודה וחלות ורקיקים שבנזיר מנין ת``ל קרבנו כולן קורא אני בהן לא יניח א``כ לימא קרא לא תותירו מאי לא יניח אם אינו ענין להינוח תנהו ענין למחשבת הינוח התינח להניח להוציא מאי איכא למימר ועוד טעמא דר' יהודה סברא הוא דתניא אמר להם רבי יהודה אי אתם מודים שאם הניחו למחר שהוא פסול אף חישב להניחו למחר פסול אלא טעמא דרבי יהודה סברא הוא וניפלוג נמי ר``י בכולהו בהי ניפלוג בשובר עצמות הפסח ולאכול ממנו נא זיבחא גופיה מי מיפסיל ע``מ שיאכלוהו טמאים ושיקריבוהו טמאים זיבחא גופיה מי מיפסיל שיאכלוהו ערלים ושיקריבוהו ערלים זיבחא גופיה מי מיפסיל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לישנא אחרינא כל כמיניה</span> לערב דמן בדם הפסולין רבי יהודה לטעמיה דאמר אין דם מבטל דם ליתן את הניתנין למעלה למטה למטה למעלה רבי יהודה לטעמיה דאמר שלא למקומו נמי מקומו קרינא ביה וליפלוג בניתנין בפנים שנתנן בחוץ והניתנין בחוץ שנתנן בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קסבר רבי יהודה</span> בעינן מקום שיהא משולש בדם בבשר ובאימורין ומי אית ליה לרבי יהודה האי סברא והתניא רבי יהודה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl=''> דברים יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דבר רע</span> ריבה כאן חטאת ששחטה בדרום וחטאת שנכנס דמה לפנים פסולה ולית לרבי יהודה שלישי והתנן אמר רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הכניס בשוגג כשר</span> הא במזיד פסול וקי``ל בשכיפר השתא ומה התם עיילי עיילא אי כיפר אין אי לא כיפר לא הכא דחשיב חשובי לא כל שכן תרי תנאי ואליבא דרבי יהודה וסבר ר' יהודה חטאת ששחטה בדרו


id: 5103
lvr: 51
prk: 03
nru: דף לו,ב גמרא
pgu: לו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יהא חייב</span> והתניא רבי יהודה אומר יכול חטאת ששחטה בדרום יהא חייב ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl=''> דברים טז </span> לא תזבח לה' אלהיך שור ושה וגו' כל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דבר רע</span> על דבר רע אתה מחייבו ואי אתה מחייבו על חטאת ששחטה בדרום תרי תנאי אליבא דרבי יהודה אמר רבי אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומודה רבי יהודה</span> שחוזר וקובעו לפיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תדע</span></span> דפיגול לפני זריקה לא כלום הוא ואתיא זריקה וקבעה לה בפיגול ולא היא התם הוא חדא מחשבה היא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תרי מחשבות</span> איתיביה רב הונא לרבי אבא ליתן את הניתנין למעלה למטה למטה למעלה לאלתר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשר</span> חזר וחישב חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>פיגול וחייבין עליו כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>למחר פסול</span> חזר וחישב בין חוץ לזמנו בין חוץ למקומו פסול ואין בו כרת תיובתא דרבי אבא תיובתא אמר רב חסדא אמר רבינא בר סילא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חישב שיאכלוהו טמאים למחר</span> חייב אמר רבא תדע דבשר לפני זריקה לא חזי וכי מחשב ביה מיפסיל ולא היא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>התם זריק ומיחזי</span> הכא לא מיחזי כלל אמר רב חסדא מרגלא בפומיה דרב דימי בר חיננא בשר פסח שלא הוצלה ולחמי תודה שלא הורמו חייבין עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משום טומאה</span> אמר רבא תדע דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אשר לה' לרבות אימורי קדשים קלים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לטומאה</span></span> אלמא אע``ג דלאו בני אכילה נינהו חייבין עליהן משום טומאה הכא נמי אע``ג דלאו בני אכילה נינהו חייבין עליהן משום טומאה ולא היא התם אימורי קדשים קלים חזו לגבוה לאפוקי בשר פסח שלא הוצלה ולחמי תודה שלא הורמו דלא חזו לא לגבוה ולא להדיוט <לישנא אחרינא הא אימורין לא חזו ולא היא הנך חזו למילתייהו והני לא חזו כלל>:
<BR


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לו,ב משנה
pgu: לו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בית שמאי אומרים כל הניתנין על מזבח החיצון שנתן במתנה אחת כיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובחטאת שתי מתנות</span> ובית הלל אומרים אף חטאת שנתנה מתנה אחת כיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לפיכך</span></span> אם נתן את הראשונה כתיקנה ואת השניה חוץ לזמנה כיפר ואם נתן את הראשונה חוץ לזמנה ואת השניה חוץ למקומה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>פיגול וחייבין עליו כרת</span> כל הניתנין על המזבח הפנימי שאם חיסר אחת מן המתנות כאילו לא כיפר לפיכך נתן כולן כתיקנן ואחת שלא כתיקנה פסולה ואין בו כרת


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לו,ב גמרא
pgu: לו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מנין לניתנין על מזבח החיצון שנתנן במתנה אחת שכיפר תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> ודם זבחיך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ישפך</span> והאי להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה לכדתני


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לז,א גמרא
pgu: לז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מנין</span> לכל הדמים שטעונים מתן דם ליסוד ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ודם זבחיך ישפך</span> נפקא ליה מדרבי דתניא רבי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והנשאר בדם ימצה שאין ת``ל בדם ומה ת``ל בדם לפי שלא למדנו אלא לניתנין מתן ד' שטעונין מתן דמים ליסוד שאר דמים מנין ת``ל והנשאר בדם ימצה שאין ת``ל בדם ומה ת``ל בדם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לימד על כל הדמים</span> שטעונין מתן דמים ליסוד ואכתי להכי הוא דאתא מיבעי ליה לכדתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מנין לניתנין בזריקה</span> שנתנן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שפיכה</span> יצא ת``ל ודם זבחיך ישפך סבר לה כר' עקיבא דאמר לא זריקה בכלל שפיכה ולא שפיכה בכלל זריקה דתנן ברך ברכת הפסח פטר את של זבח של זבח לא פטר את הפסח דברי רבי ישמעאל רבי עקיבא אומר לא זו פוטרת זו ולא זו פוטרת זו אכתי להכי הוא דאתא מיבעי ליה לכדתניא ר' ישמעאל אומר מתוך שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> אך בכור שור או בכור כשב או בכור עז וגו' למדנו לבכור שטעון מתן דמים ואימורים לגבי מזבח מעשר ופסח מנין תלמוד לומר ודם זבחיך ישפך סבר לה כר' יוסי הגלילי דתניא רבי יוסי הגלילי אומר דמו לא נאמר אלא דמם חלבו לא נאמר אלא חלבם לימד על בכור מעשר ופסח שטעון מתן דמים ואימורין לגבי מזבח ורבי ישמעאל האי קרא מפיק ליה להכי ומפיק ליה להכי תרי תנאי אליבא דרבי ישמעאל בשלמא לרבי ישמעאל דמוקים לה כוליה בבכור היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> ובשרם יהיה לך אלא לרבי יוסי דמוקי ליה נמי במעשר ופסח מעשר ופסח בעלים אכלי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי ובשרם</span> יהיה לך אחד תם ואחד בעל מו


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לז,ב גמרא
pgu: לז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לימד על בכור בעל מום שניתן לכהן שלא מצינו לו בכל התורה כולה ורבי ישמעאל נפקא ליה מלך יהיה דסיפא בשלמא לר' יוסי הגלילי דמוקי ליה נמי במעשר ופסח היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> לא תפדה <כי> קדש הם הם קריבין ואין תמורתן קריבה דתנן תמורת בכור ומעשר הן וולדן וולד ולדן עד סוף כל העולם הרי הן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כבכור ומעשר</span> ויאכלו במומן לבעלים ותנן אמר רבי יהושע שמעתי שתמורת פסח קריבה ותמורת פסח אינה קריבה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואין לי לפרש</span> אלא לרבי ישמעאל דמוקי ליה כוליה בבכור מעשר ופסח דלא קריבה תמורתן מנא ליה מעשר גמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עברה עברה</span> מבכור פסח בהדיא כתב ביה כשב מה ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם כשב</span> לרבות תמורת הפסח אחר הפסח שתקרב שלמים יכול אף לפני הפסח כן ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הוא</span> וכל הנך תנאי דמפקי ליה להאי דם זבחיך ישפך לדרשא אחרינא האי כל הניתנין על מזבח החיצון שנתנן מתנה אחת שכיפר מנא להו סברי להו כבית הלל דאמרי אף חטאת שנתנה מתנה אחת כיפר וילפינן כולהו מחטאת:  והחטאת שתי מתנות:  אמר רב הונא מ``ט דב``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> קרנות קרנות קרנות הרי כאן שש ארבעה למצוה ושתים לעכב ובית הלל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קרנת קרנת קרנות</span> הרי כאן ארבע שלש למצוה ואחת לעכב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואימא כולהו למצוה</span> כפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכדי</span> לא אשכחן ואיבעית אימא היינו טעמא דבית הלל אהני מקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואהני מסורת</span> אהני מקרא לטפויי חדא ואהני מסורת לבצורי חדא אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0506' data-rgl=''> דברים ו </span> לטטפת<span class='tlm-sfr' data-chp='0511' data-rgl=''> דברים יא </span> לטטפת<span class='tlm-sfr' data-chp='0213' data-rgl=''> שמות יג </span> לטוטפות הרי כאן ארבע אהני קרא ואהני מסורת חמשה בתי בעי למיעבד סבר לה כר' עקיבא דאמר טט ב<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כתפי</span> שתים פת באפריקי שתים אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> בסכת בסכת בסוכות אהני מקרא ואהני מסורת חמשא דפנתא בעי למיעב


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לח,א גמרא
pgu: לח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  התם חד קרא כוליה לגופיה וחד לסככה אתאי הלכתא וגרעתה לשלישית ואוקימתה אטפח אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וטמאה שבועים שבעים</span> אהני קרא ואהני מסורת ארבעים ותרין בעיא למיתב שאני התם דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl=''> ויקרא יב </span> כנדתה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ותנא</span> מייתי לה מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכפר וכפר וכפר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מפני הדין</span> שיכול <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והלא דין הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נאמרו דמים למטה</span> ונאמרו דמים למעלה מה מתן דמים האמורים למטה שנתנן במתנה אחת כיפר אף דמים האמורים למעלה שנתנן במתנה אחת כיפר או כלך לדרך זו נאמרו דמים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בפנים</span> ונאמרו דמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בחוץ</span> מה דמים האמורים בפנים חיסר אחת מן המתנות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא עשה ולא כלום</span> אף דמים האמורין בחוץ חיסר אחת מן המתנות לא עשה ולא כלום נראה למי דומה דנין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חוץ מחוץ</span> ואין דנין חוץ מבפנים או כלך לדרך זו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דנין חטאת</span> וארבע קרנות מחטאת וארבע קרנות ואל יוכיח חוץ שאין חטאת וארבע קרנות תלמוד לומר וכפר וכפר וכפר <מפני הדין> וכפר אע``פ שלא נתן אלא שלש וכפר אע``פ שלא נתן אלא שתים וכפר אע``פ שלא נתן אלא אחת והאי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מיבעי ליה לגופיה</span> אמר רבא בר אדא מרי אסברה לי אמר קרא וכפר ונסלח זו היא כפרה זו היא סליחה אימא וכפר אע``פ שלא נתן אלא שלש למעלה ואחת למטה וכפר אע``פ שלא נתן אלא שתים למטה ושתים למעלה וכפר אע``פ שלא נתן למעלה אלא למטה אמר רב אדא בר יצחק א``כ ביטלת תורת ארבע קרנות ואי רחמנא אמר ליבטלון אמר רבא איזהו דבר שצריך שלש הוי אומר אלו קרנות אימא וכפר אע``פ שלא נתן אלא אחת למעלה ושלש למטה לא מצינו דמים שחציין למעלה וחציין למטה ולא והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הזה ממנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אחת למעלה ושבע למטה</span> כמצליף מאי כמצליף מחוי רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כמנגדנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>הזה על טהרו</span> של מזבח שבע פעמי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לח,ב גמרא
pgu: לח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי לאו אפלגיה דמזבח</span> כדאמרי אינשי טהר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טיהרא</span> דיומא אמר רבא בר שילא לא אגילוייה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0224' data-rgl=''> שמות כד </span> וכעצם השמים לטוהר והאיכא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שירים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שירים לא מעכבי</span> והאיכא שירים הפנימים דאיכא דמ``ד מעכבי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בחד מקום</span> קאמרינן:  תניא רבי אליעזר בן יעקב אומר בית שמאי אומרים שתי מתנות שבחטאת ואחת שבכל הזבחים מתירות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומפגלות</span> בית הלל אומרים אחת שבחטאת ואחת שבכל הזבחים מתרת ומפגלת מתקיף לה רב אושעיא אם כן ליתנייה גבי קולי בית שמאי וחומרי בית הלל אמר ליה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כי איתשיל</span> להתירא איתשיל דהוו להו בית שמאי לחומרא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר רבי יוחנן שלש מתנות</span> שבחטאות אינן באות בלילה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>באות לאחר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מיתה</span></span> והמעלה מהן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חוץ</span> חייב אמר רב פפא יש מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כתחלתו</span> ויש מהן כסופו חוץ ולילה זרות וכלי שרת קרן ואצבע כיבוס ושירים כתחלתן מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא שריא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ולא מפגלא</span> ולא עיילא לגואי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כסופן</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מנא אמינא לה</span> דתנן ניתז מן הצואר על הבגד אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>טעון כיבוס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מן הקרן</span> ומן היסוד אינו טעון כיבוס <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>הא מן הראוי לקרן</span> טעון כיבוס וליטעמיך מן היסוד אינו טעון כיבוס <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>הא מן הראוי ליסוד</span> טעון כיבוס<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> אשר יזה כתיב פרט לזה שכבר הוזה הא מני רבי נחמיה דתנן רבי נחמיה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שירי הדם</span> שהקריבן בחוץ חייב אימר דשמעת ליה לר' נחמיה לענין העלאה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מידי דהוי אאיברים</span> ופדרים לענין כיבוס מי שמעת ליה אי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לט,א גמרא
pgu: לט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דמים הטעונין יסוד</span> טעונין כיבוס ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מחשבה מועלת בהן</span> והמעלה מהן בחוץ חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ודמים הנשפכין לאמה</span> אין טעונין כיבוס ואין מחשבה מועלת בהן והמעלה מהן בחוץ פטור מאן שמעת ליה דאמר מעלה מהן בחוץ חייב רבי נחמיה היא וקאמר טעון כיבוס ומחשבה מועלת בהן והתניא יצאו שירים והקטרת אימורין שאין מעכבין את הכפרה שאין מחשבה מועלת בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כי תניא ההיא</span> בשלש מתנות שבחטאת אי הכי טעונין יסוד לקרן אזלי אימא ניטענין יסוד ומחשבה מועלת בהן האמרת לא שרי' ולא מפגלא ולא עיילא לגואי כסופן אלא כי תניא ההיא בדמים הפנימים אבל בדמים החיצונים מאי פטור אדתני דמים הנשפכין לאמה ליפלוג וליתני בדידה במה דברים אמורים בדמים הפנימים אבל בדמים החיצונים פטור הא מני רבי נחמיה היא דאמר שירי הדם שהקריבן בחוץ חייב ולא מתני ליה תלתא פטורי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לבהדי תלתא חיובי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רבינא אמר</span> מן הקרן ממש מן היסוד מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ראוי ליסוד</span> אמר ליה רב תחליפא בר גזא לרבינא אימא אידי ואידי ראוי הוא האי מאי השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ראוי לקרן אמרת לא</span> ראוי ליסוד מיבעיא אלא מן הקרן מן הקרן ממש מן היסוד מן הראוי ליסוד:  כל הניתנין על מזבח הפנימי כו':  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ועשה כאשר עשה</span> מה בא ללמוד לכפול בהזאתו ולמד שאם חיסר אחת מכל המתנות לא עשה ולא כלום אין לי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מתן שבע</span> שמעכבות בכל מקום מתן ד' מניין ת``ל כן יעשה לפר זה פר יום הכפורי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף לט,ב גמרא
pgu: לט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> כאשר עשה לפר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זה פר כהן משיח</span> החטאת אלו שעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} יכול שאני מרבה אף שעירי הרגלים ושעירי ראשי חדשים תלמוד לומר לו ומה ראית לרבות את אלו ולהוציא את אלו אחר שריבה הכתוב ומיעט מרבה אני את אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמכפרין על עבירת מצוה ידועה</span> ומוציא אני אלו שאין מכפרין על עבירת מצוה ידועה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכפר</span> אף על פי שלא סמך ונסלח אף על פי שלא נתן שירים ומה ראית לפסול בהזאות ולהכשיר בסמיכה ושירים אמרת פוסל בהזאות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שמעכבות בכל מקום</span> ומכשיר אני בסמיכה ושירים שאין מעכבות בכל מקו


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מ,א גמרא
pgu: מ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר מר אין לי אלא מתן שבע שמעכבות בכל מקום היכא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בפרה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בנגעים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מתן ארבע</span> מנין ת``ל כן יעשה מ``ש מתן ז' <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דכתיבן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכפילן</span> מתן ד' נמי כתיבן וכפילן א``ר ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>לא נצרכא</span> אלא לר``ש דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למעלה</span> אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קרן קרנות</span> שתים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>למטה</span> הוא אומר קרן קרנות ארבע דברי ר``ש ר' יהודה אומר אינו צריך הרי הוא אומר באהל מועד על כל האמור באהל מועד ורבי יהודה כן יעשה מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא לפי שלא למדנו לפר יוה``כ לסמיכה ושירי הדם מנין ת``ל כן יעשה ולפר יוה``כ לא למדנו הא אמרת לפר זה יוה``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>איצטריך</span> סד``א הני מילי עבודה דמעכבא כפרה אבל עבודה דלא מעכבא כפרה אימא לא קמ``ל ור``ש האי באהל מועד מאי עביד ליה באהל מועד מבעי ליה שאם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נפחתה</span> תקרה של היכל לא היה מזה ואידך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאשר</span> ואידך אשר לא דריש אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לר' יהודה נמי</span> איצטריך סד``א מידי דהוה אסמיכה ושירי הדם דאע``ג דכתיבן וכפילן לא מעכבא מתן ארבע נמי לא תתעכב קמ``ל לפר זה פר יום הכפורים למאי הילכתא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לעכב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פשיטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חוקה כתיב</span>ה ביה אמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לרבי יהודה</span> דאמר כי כתיבה<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> חוקה אדברים הנעשים בבגדי לבן בפנים שאם הקדים מעשה לחבירו לא עשה ולא כלום אבל דברים הנעשים בבגדי לבן בחוץ הקדים מעשה לחבירו מה שעשה עשוי אימא מדכסידרן לא מעכבי הזאות נמי לא מעכבי קמ``ל מתקיף לה רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ומי מצית אמרת הכי</span> והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>וכלה מכפר</span> את הקודש <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אם כיפר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>כילה</span> ואם לא כיפר לא כילה דברי ר``ע א``ל רבי יהודה מפני מה לא נאמר אם כילה כיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>ואם לא כילה לא כיפר</span> אמר רב פפא לא נצרכא אלא לאת דם ובטבילה את אמר רב אחא בר יעקב לא נצרכא להכשי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מ,ב גמרא
pgu: מ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמין שבאצבע בדם שיהא בדם שיעור טבילה מעיקרא וטבל ולא מספג ואיצטריך למכתב בדם דאי כתב רחמנא וטבל הוה אמינא אע``ג דליכא שיעור טבילה מעיקרא כתב רחמנא בדם ואי כתב רחמנא בדם ה``א אפי' מספג כתב רחמנא וטבל מזבח קטרת סמים למה לי שאם לא נתחנך המזבח בקטורת הסמים לא היה מזה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תניא כוותיה דרב פפא</span> ועשה כאשר עשה מה ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לפר</span> לרבות פר יום הכפורים לכל מה שאמור בענין דברי רבי א``ר ישמעאל ק``ו ומה במקום שלא הושוה קרבן לקרבן השוה מעשים למעשים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מקום שהשוה קרבן לקרבן</span> אינו דין שישוה מעשה למעשה אלא מה ת``ל לפר זה פר העלם דבר של צבור לפר זה פר כהן משיח אמר מר ומה במקום שלא הושוה קרבן לקרבן מאי לא הושוה קרבן לקרבן אילימא פר יוה``כ ושעיר יום הכפורים איכא למיפרך מה להנך שכן נכנס דמם לפניי ולפנים אלא פר העלם דבר של צבור ושעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} איכא למיפרך מה להנך שכן מכפרין על עבירות מצוה ידועה אלא פר העלם דבר של צבור ושעיר של יום הכפורים והכי קאמר ומה במקום שלא הושוו קרבן לקרבן דהאי פר והאי שעיר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הושוו מעשים למעשים</span> למאי דכתב בהו מקום שהושוה קרבן לקרבן דהאי פר והאי פר אינו די


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מא,א גמרא
pgu: מא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שהושוו מעשים למעשים ואתא ליה פר יוה``כ <נמי> לאת בדם וטבילה מפר כהן משיח ואתי ליה שעיר יוה``כ משעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} מק``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וכי דבר הלמד בהיקש</span> חוזר ומלמד בק``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר רב פפא</span> קסבר תנא דבי רבי ישמעאל דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בק``ו לפר זה פר העלם דבר של צבור הא בציבור גופיה כתיב אמר רב פפא משום דבעי אגמורי פר העלם דבר של צבור ביותרת ושתי כליות לשעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} ופר העלם דבר של צבור בגופיה לא כתיב בהיקשא אתי איצטריך לפר למיהוי כמאן דכתיב ביה בגופיה ולא ליהוי דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש תניא כוותיה דרב פפא ועשה כאשר עשה מה ת``ל לפר לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl=''> במדבר טו </span> והם הביאו את קרבנם אשה לה' וגו' חטאתם אלו שעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שגגתם זה פר העלם</span> דבר של צבור חטאתם על שגגתם אמרה תורה חטאתם הרי היא לך כשגגתם שגגתם מהיכן למדת לא בהיקשא וכי דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש ת``ל לפר זה פר העלם דבר של צבור לפר זה פר כהן משיח אמר מר חטאתם אלו שעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תיפוק ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מקרא קמא</span> דאמר מר החטאת לרבות שעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} אמר רב פפא איצטריך סלקא דעתך אמינא הני מילי הזאות דכתיבן בגופי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מא,ב גמרא
pgu: מא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אבל יותרת ושתי כליות דלא כתיבן בגופיה אימא לא קא משמע לן:  אמר ליה רב הונא בריה דרב נתן לרב פפא והא תנא פר יוה``כ לכל מה שאמר בענין קאמר תנאי היא תנא דבי רב מרבי הכי תנא דבי רבי ישמעאל לא מרבי הכי תנא דבי רבי ישמעאל מפני מה נאמרו יותרת ושתי כליות בפר כהן משיח ולא נאמרו בפר העלם דבר של צבור משל למלך בשר ודם שזעם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>על אוהבו</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיעט בסרחונו</span> מפני חיבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותנא דבי רבי ישמעאל</span> מפני מה נאמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> פרוכת הקדש בפר כהן משיח ולא נאמר בפר העלם דבר של צבור משל למלך בשר ודם שסרחה עליו מדינה אם מיעוטה סרחה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פמליא שלו</span> מתקיימת אם רובה סרחה אין פמליא שלו מתקיימת:  לפיכך אם נתן כולן כתיקנן כו':  תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פיגל בקומץ ולא בלבונה</span> בלבונה ולא בקומץ רבי מאיר אומר פיגול וחייבין עליו כרת וחכמים אומרים אין בו כרת עד שיפגל בכל המתיר א``ר שמעון בן לקיש לא תימא טעמא דר' מאיר דקסבר מפגלין בחצי מתיר אלא הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כגון שנתן את הקומץ במחשבה</span> והלבונה בשתיקה קסבר כל העושה על דעת ראשונה הוא עושה ממאי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מדקתני</span> לפיכך אם נתן כולן כתיקנן ואחת שלא כתיקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פסול ואין בו כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הא אחת שלא כתיקנה</span> וכולן כתיקנן פיגול מני אילימא רבנן הא אמרי רבנן אין מפגלין בחצי מתיר אלא רבי מאיר ואי טעמא דרבי מאיר משום דמפגלין בחצי מתיר הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אפילו כדקתני נמי</span> לאו משום דקסבר כל העושה על דעת ראשונה הוא עושה אמר רבי שמואל בר יצחק לעולם רבנן היא ומאי כתיקנן כתיקנן לפיגול והא מדקתני לפיכך אם נתן כולן כתיקנן ואחת שלא כתיקנן פסול ואין בו כרת מכלל דתיקנה להכשירה הוא דאתא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמר רבא</span> מאי שלא כתיקנה חוץ למקומו רב אשי אמר שלא לשמו מכלל דכי לא עביד לה חוץ למקומו ושלא לשמו מחייב איידי דתנא רישא פיגול וחייבין עליו כרת תנא נמי סיפא פסול ואין בו כרת:  מיתיבי במה דברים אמורים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בדמים</span> הניתנין על מזבח החיצו


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מב,א גמרא
pgu: מב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אבל דמים הניתנין על המזבח הפנימי כגון ארבעים ושלש של יום הכיפורים ואחד עשר של פר כהן משיח ואחד עשר של פר העלם דבר של ציבור <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פיגל בין בראשונה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בין בשניה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בין בשלישית</span> רבי מאיר אומר פיגול וחייבין עליו כרת וחכמים אומרים אין בו כרת עד שיפגל בכל המתיר קתני מיהא פיגל בין בראשונה בין בשניה בין בשלישית <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ופליג</span> אמר רב יצחק בר אבין הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כגון שפיגל בשחיטה</span> דחד מתיר הוא אי הכי מאי טעמא דרבנן אמר רבא מאן חכמים רבי אליעזר היא דתנן הקומץ והלבונה והקטורת ומנחת כהנים ומנחת כהן משיח ומנחת נסכים שהקריב מאחת מהן כזית בחוץ חייב ור' אליעזר פוטר עד שיקריב את כולן והאמר רבא ומודה רבי אליעזר בדמים דתנן רבי אליעזר ור' שמעון אומרים ממקום שפסק משם הוא מתחיל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא אמר רבא</span> כגון שפיגל בראשונה ושתק בשניה וחזר ופיגל בשלישית מה``ד אי ס``ד על דעת ראשונה הוא מיהדר פיגולי בשלישית למה לי קמ``ל מתקיף לה רב אשי מידי שתק קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא אמר רב אשי</span> הכא במאי עסקינן כגון שפיגל בראשונה ובשניה ובשלישית מהו דתימא אי ס``ד כל העושה על דעת ראשונה הוא עושה מהדר פיגולי בכל חדא וחדא למה לי קא משמע ל


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מב,ב גמרא
pgu: מב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והא</span> בין בין קתני</span> קשיא אמר מר רבי מאיר אומר פיגול וחייבין עליו כרת מכדי כרת לא מיחייב עד שיקרבו כל מתיריו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאמר מר</span> כהרצאת כשר כך הרצאת פסול מה הרצאת כשר עד שיקרבו כל מתיריו אף הרצאת פסול עד שיקרבו כל מתיריו והא כיון דחשיב ביה בפנים פסולה כמאן דלא אדי דמי כי הדר מדי בהיכל מיא בעלמא הוא דקא אדי אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משכחת לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בארבעה פרים</span> ובד' שעירים רבא אמר אפילו תימא בפר אחד ושעיר אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפיגולו מרצה</span> ארבעים ושלש והא תניא ארבעים ושבע הא כמאן דאמר מערבין לקרנות והא כמאן דאמר אין מערבין לקרנות והא תניא ארבעים ושמונה הא כמאן דאמר שיריים מעכבין הא כמאן דאמר אין שיריים מעכבין:  מיתיבי במה דברים אמורים בקמיצה במתן כלי ובהילוך אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בא לו להקטרה</span> נתן את <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הקומץ</span> במחשבה ואת הלבונה בשתיקה או שנתן את הקומץ בשתיקה ואת הלבונה במחשבה רבי מאיר אומר פיגול וחייבין עליו כרת וחכמים אומרים אין בו כרת עד שיפגל בכל המתיר קתני מיהא את הקומץ בשתיקה ואת הלבונה במחשבה ופליג אימא כבר נתן את הלבונה במחשבה חדא דהיינו רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ועוד הא תניא</span> ואחר כך קשיא


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מב,ב משנה
pgu: מב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ואלו דברים שאין חייבין עליהם משום פיגול <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הקומץ</span> והקטרת והלבונ


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מג,א משנה
pgu: מג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ומנחת כהנים ומנחת כהן משיח <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והנסכים הב<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי</span>ן בפני עצמן</span> דברי רבי מאיר וחכמים אומרים אף הבאין עם הבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לוג שמן של מצורע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ר' שמעון</span> אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין חייבין עליו משום פיגול</span> ורבי מאיר אומר חייבין עליו משום פיגול שדם האשם מתירו וכל שיש לו מתירין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בין לאדם בין למזבח</span> חייבין עליו משום פיגול העולה דמה מתיר את בשרה למזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ועורה לכהנים</span> עולת העוף דמה מתיר את בשרה למזבח חטאת העוף דמה מתיר את בשרה לכהנים פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים דמן מתיר את אימוריהן ליקרב ר' שמעון אומר כל שאינו על המזבח החיצון כשלמים אין חייבין עליו משום פיגול


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מג,א גמרא
pgu: מג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר עולא קומץ פיגול שהעלו על גבי המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פקע פיגולו ממנו</span> אם אחרים מביא לידי פיגול הוא עצמו לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מ<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי</span> קאמר</span> הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אם אינו מתקבל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>היאך מביא אחרים לידי פיגול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאי קא משמע לן</span> אי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין חייבין עליו משום פיגול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>תנינא</span> אלו דברים שאין חייבין עליהם משום פיגול הקומץ והקטרת והלבונה ומנחת כהנים ומנחת כהן משיח ומנחת נסכים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'><span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא</span></span> דאם עלו לא ירדו תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הלן</span> והיוצא והטמא ושנשחט חוץ לזמנו וחוץ למקומו אם עלו לא ירדו ואלא דאם ירדו יעלו הא נמי תנינא כשם שאם עלו לא ירדו כך אם ירדו לא יעלו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לא צריכא</span> שמשלה בהן האור הא נמי אמרה עולא חדא זימנא דאמר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לא שנו</span> אלא שלא משלה בהן האור אבל משלה בהן האור יעלו מהו דתימא הני מיל


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מג,ב גמרא
pgu: מג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אבר דמחבר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אבל קומץ דמיפרת</span> אימא לא קמ``ל אמר רב אחאי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הלכך</span> האי קומץ פיגול דפלגיה מחית אארעא ופלגיה אסקיה אמערכה ומשלה בו האור מסיקנא ליה לכוליה לכתחלה:  אמר רבי יצחק אמר רבי יוחנן הפיגול והנותר והטמא שהעלן לגבי מזבח פקע איסור מהן אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מרי דיכי</span> מזבח מקוה טהרה אמר רבי זירא שמשלה בהן האור מתיב ר' יצחק בר ביסנא אחרים אומרים<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וטומאתו עליו</span> מי שטומאה פורחת ממנו יצא בשר שאין טומאה פורחת ממנו ואם איתא הרי טומאה פורחת ממנו על ידי האור אמר רבא על ידי מקוה קאמרינן מידי מקוה כתיב אלא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בבשר שלמים עסקינן</span> דלא חזי להקרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רבינא אמר</span> וטומאתו עליו מי שטומאה פורחת ממנו כשהוא שלם יצא בשר דבר שאין טומאה פורחת כשהוא שלם אלא כשהוא חסר:  גופא וטומאתו עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בטומאת הגוף הכתוב מדבר</span> אתה אומר בטומאת הגוף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>או אינו אלא בטומאת בשר</span> נאמר כאן טומאתו ונאמר להלן טומאתו <עליו> [בו] מה להלן בטומאת הגוף הכתוב מדבר אף כאן בטומאת הגוף הכתוב מדבר ר' יוסי אומר הואיל ונאמרו קדשים בלשון רבים ונאמרה טומאה בלשון יחיד בטומאת הגוף הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רבי אומר ואכל בטומאת הגוף הכתוב מדבר</span> אחרים אמרו וטומאתו עליו מי שטומאה פורחת ממנו יצא בשר שאין טומאה פורחת ממנו אמר מר רבי אומר ואכל בטומאת הגוף הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאי משמע</span> אמר רבא כל קרא דלא מפרש ליה רב יצחק בר אבודימי וכל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מתניתא</span> דלא מפרשא לה רב זעירי לא מיפרשא הכי אמר ר' יצחק בר אבודימי הואיל ופתח הכתוב בלשון נקבה וסיים בלשון נקבה ולשון זכר באמצע בטומאת הגוף הכתוב מדבר מתניתא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אם נאמרו קלות</span> למה נאמרו חמורות ואם נאמר חמורות למה נאמר קלות אם נאמר קלות ולא חמורות הייתי אומר על הקלות בלאו ועל החמורות במיתה לכך נאמר חמורות ואם נאמר חמורות ולא נאמרו קלות הייתי אומר על החמורות יהא חייב ועל הקלות יהא פטור לכך נאמר קלות מאי קלות ומאי חמורות אילימא קלות מעשר חמורות תרומה הייתי אומר במיתה השתא נמי הא במיתה [ותו] ואי לא נאמר הייתי אומר במיתה דיו לבא מן הדין להיות כנדון אלא קלות טומאת שרץ חמורות טומאת מת ובמאי אי בתרומה אידי ואידי הוא במיתה ותו לכך נאמרו חמורות דבלאו הא במיתה היא <ואי לא נאמר הייתי אומר במיתה דיו לבא מן הדין להיות כנדון> ואי באכילת מעש


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מד,א גמרא
pgu: מד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אם לא נאמרו חמורות הייתי אומר על החמורות במיתה הא מטומאת שרץ קאתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ודיו לבא מן הדין להיות כנדון</span> אמר זעירי קלות טומאת שרץ חמורות טומאת מת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והכי קאמר אילו נאמר טומאת שרץ ונאמר מעשר</span> ותרומה ולא נאמרה טומאת מת הייתי אומר [קלות] על הקלות בלאו ועל החמורות במיתה ומדקלות על החמורות במיתה חמורות נמי על הקלות במיתה לכך נאמרו חמורות:  כל שיש לו מתירין בין לאדם בין למזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חייבין עליו משום פיגול</span>:  תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>או אינו</span> מביא אלא כיוצא בשלמים מה שלמים מיוחדים נאכלין לשני ימים ולילה אחד אף כל נאכל לשני ימים ולילה אחד נאכל ליום ולילה מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תלמוד לומר</span> מבשר כל ששירין נאכלין עולה שאין שיריה נאכלין מנין תלמוד לומר זבח מנין לרבות העופות והמנחות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד שאני מרבה</span> לוג שמן של מצורע תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> אשר הם מקדישים לי ואתי נותר חילול חילול מטומאה ואתי פיגול עון עון מנותר ומאחר שסופו לרבות כל דבר למה נאמר שלמים מעתה לומר לך מה שלמים מיוחדים שיש להן מתירין בין לאדם בין למזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אף כל שיש לו מתירין</span> בין לאדם בין למזבח חייבין עליהן משום פיגול:  העולה דמה מתיר את בשרה למזבח ועורה לכהנים עולת העוף דמה מתיר את בשרה למזבח חטאת העוף דמה מתיר את בשרה לכהנים פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים דמם מתיר את אימוריהן ליקרב:  ומוציא אני את הקומץ ואת הלבונה והקטרת ומנחת כהנים ומנחת כהן משיח ומנחת נסכים והדם ר``ש אומר מה שלמים מיוחדין שיש בו על מזבח החיצון וחייבין עליו אף כל שישנן על מזבח החיצון חייבין עליו משום פיגול יצאו פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים הואיל שאין על מזבח החיצון כשלמים אין חייבין עליו משום פיגול [אמר מר] <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיוצא בשלמים מאי ניהו</span> בכור דנאכל לשני ימים ולילה אחד במאי אתי אי במה מצינו איכא למיפרך מה לשלמים שהן טעונין סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק אלא מאם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>האכל</span> יאכל הני תרי כללי דסמיכי אהדדי נינהו אמר רבא כדאמרי במערבא כל מקום שאתה מוצא שני כללות הסמוכים זה לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הטל פרט ביניהם</span> ודונם בכלל ופרט:  עד שאני מרבה לוג שמן של מצורע:  הא מני רבי מאיר היא דתניא לוג שמן של מצורע חייבין עליו משום פיגול דברי רבי מאיר אימא סיפא ומוציא אני מנחת נסכים והדם אתאן לרבנן דתניא נסכי בהמה חייבין עליהן משום פיגול מפני שדם הזבח מתירן ליקרב דברי רבי מאיר אמרו לו והלא אדם מביא את זבחיו היום ונסכין מיכן עד עשרה ימים אמר להן אף אני לא אמרתי אלא בבאין עם הזבח אמר רב יוסף הא מני רבי היא דאמר לוג שמן של מצורע מתנותיו שרו ליה ומדמתנותיו שרו ליה מתנותיו מפגלי ליה דתניא לוג שמן של מצורע מועלין בו עד שיזרוק הדם נזרק הדם לא נהנין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ולא מועלין</span> רבי אומר מועלין עד שיתן מתנותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ושוין</span> שאסור באכילה עד שיתן מתן שבע ומתן בהונות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמרוה</span> קמיה דרבי ירמיה אמר גברא רבא כרב יוסף לימא כי הא מילת


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מד,ב גמרא
pgu: מד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הרי לוג [הבא] בפני עצמו דלכ``ע מתנותיו שרו ליה ולא מפגלין ליה דתניא לוג שמן של מצורע חייבין עליו משום פיגול מפני שדם מתירו לבהונות דברי ר``מ אמרו לו לר``מ והלא אדם מביא אשמו עכשיו ולוג מיכן ועד עשרה ימים אמר להן אף אני לא אמרתי אלא בבא עם האשם אלא א``ר ירמיה לעולם ר``מ היא וסמי מיכן נסכים אמר אביי לעולם לא תסמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ותנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לוג הבא עם האשם</span> והוא הדין לנסכים הבאין עם הזבח והדר תנא נסכים הבאין בפני עצמן והוא הדין ללוג <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הבא בפני עצמו</span>:  חטאת העוף דמה מתיר את בשרה לכהנים:  מנא הני מילי דתני לוי<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל קרבנם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לרבות לוג שמן</span> של מצורע סלקא דעתך אמינא מן האש כתב רחמנא והאי לאו מותר מן האש הוא קמ``ל: <span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> לכל מנחתם לרבות מנחת עומר ומנחת הקנאות סלקא דעתך אמינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl=''> שמות כט </span> ואכלו אותם אשר כפר בהם ומנחת העומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>להתיר אתיא</span> ומנחת קנאות לברר עון קאתיא קמ``ל:  ולכל חטאתם לרבות חטאת העוף סלקא דעתך אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נבילה היא</span>:  לכל אשמם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לרבות אשם נזיר</span> ואשם מצורע סלקא דעתך אמינא להכשיר קאתו קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אשם מצורע בהדיא כתיב ביה</span> אלא לרבות אשם נזיר כאשם מצורע:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אשר ישיבו זה גזל הגר</span> לך הוא שלך יהיה אפילו לקדש בו את האשה תניא ר' אלעזר אומר משום רבי יוסי הגלילי פיגל בדבר הנעשה בחוץ פיגל בדבר הנעשה בפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא פיגל</span> כיצד היה עומד בחוץ ואמר הריני <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שוחט</span> להזות מדמו למחר לא פיגל שמחשבה בחוץ בדבר הנעשה בפנים לא פיגל היה עומד בפנים ואמר הריני מזה על מנת להקטיר אימורים ולשפוך שירים למחר לא פיגל שמחשבה בפנים בדבר הנעשה בחוץ אבל היה עומד בחוץ ואמר הריני שוחט לשפוך שירים למחר או להקטיר אימורים למחר פיגל שמחשבה בחוץ בדבר הנעשה בחוץ א``ר יהושע בן לוי מאי קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כאשר יורם</span> משור זבח השלמים וכי מה למדנו משור זבח השלמים מעתה אלא מקיש פר כהן משיח לשור זבח השלמים מה שור זבח השלמים עד שיהו מעשיו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מחשבותיו</span> על מזבח החיצון אף פר כהן משיח עד שיהו מחשבותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ומעשיו</span> על המזבח החיצון אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב הלכה כרבי אלעזר שאמר משום רבי יוסי אמר רב


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,א גמרא
pgu: מה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלכתא למשיחא</span> א``ל אביי אלא מעתה כל שחיטת קדשים לא לתני הלכתא למשיחא הוא אלא דרוש וקבל שכר ה``נ דרוש וקבל שכר הכי קאמינא לך הלכתא למה לי לישנא אחרינא א``ל הלכה קאמינא


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,א משנה
pgu: מה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  קדשי <עובדי כוכבים> {גוים} אין חייבין עליהן משום פיגול נותר וטמא והשוחטן בחוץ פטור דברי רבי שמעון רבי יוסי מחייב


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,א גמרא
pgu: מה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר קדשי <עובדי כוכבים> {גוים} לא נהנין ולא מועלין ואין חייבין עליהן משום פיגול נותר וטמא ואין עושין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תמורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואין מביאין נסכים</span> אבל קרבנן טעון נסכים דברי רבי שמעון אמר רבי יוסי רואה אני בכולן להחמיר שנאמר בהן לה' בד``א בקדשי מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל בקדשי בדק הבית</span> מועלין בהן:  לא נהנין ולא מועלין:  לא נהנין מדרבנן ולא מועלין דגמר מעילה חט חט מתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דבתרומה כתיב בני ישראל</span> ולא <עובדי כוכבים> {גוים}:  ואין חייבין עליו משום פיגול נותר וטמא:  מ``ט דאתי פיגול עון עון מנותר ואתי נותר חילול חילול מטומאה ובטומאה כתיב בני ישראל ולא <עובדי כוכבים> {גוים}:  ואין עושין תמורה:  מאי טעמא דאיתקש תמורה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למעשר בהמה</span> ומעשר בהמה איתקש למעשר דגן ובמעשר דגן כתיב בני ישראל ולא <עובדי כוכבים> {גוים} וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דבר הלמד</span> בהיקש חוזר ומלמד בהיקש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשר דגן חולין הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הניחא למאן דאמר בתר מלמד אזלינן</span> אלא למ``ד בתר למד אזלינן מאי איכא למימר אלא מעשר בהמה חובה שאין קבוע לה זמן הוא וחובה שאין לה זמן קבוע ישראל מייתו <עובדי כוכבים> {גוים} לא מייתו:  ואין מביאין נסכים:  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl=''> במדבר טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אזרח</span> אזרח מביא נסכים ואין <העובד כוכבים> {הגוי} מביא נסכים יכול לא תהא עולתו טעונה נסכים ת``ל ככה:  אמר רבי יוסי רואה אני בכולן להחמיר בד``א בקדשי מזבח כו':  מ``ט קסבר כי גמרה מעילה חט חט מתרומה דומיא דתרומה דקדישא קדושת הגוף אבל קדושת בדק הבית דקדושת דמים לא ת``ר דם שנטמא וזרקו בשוגג הורצ


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,ב גמרא
pgu: מה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>במזיד לא הורצה</span> בד``א ביחיד אבל בציבור בין בשוגג בין במזיד הורצה <ובעובדי כוכבי'> {ובגוים} בין בשוגג ובין במזיד לא הורצה אמרוה רבנן קמיה דרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כמאן</span> דלא כרבי יוסי דאי רבי יוסי האמר בכולן אני רואה להחמיר אמר להו רב פפא אפי' תימא רבי יוסי שאני התם דאמר קרא להם להם ולא <לעובדי כוכבים> {לגוים} אמר ליה רב הונא בריה דרב נתן לרב פפא אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> אשר הם מקדישים ה``נ הם ולא <עובדי כוכבים> {גוים} אלא אמר רב אשי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl=''> שמות כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לרצון להם</span> <ועובדי כוכבים> {וגוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לאו בני הרצאה</span> נינהו


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,ב משנה
pgu: מה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  דברים שאין חייבים עליהם משום פיגול חייבין עליהן משום נותר ומשום טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חוץ מן הדם</span> ר' שמעון מחייב בדבר שדרכן לאכול אבל העצים והלבונה והקטורת אין חייבין עליו משום טומאה


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מה,ב גמרא
pgu: מה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר יכול לא יהו חייבין משום טומאה אלא על דבר ש<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יש לו מתירין</span> בין לאדם בין למזבח ודין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ומה פיגול</span> שהוא בקביעה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובידיעה אחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא הותר מכללו</span> אין חייבין עליו אלא על דבר שיש לו מתירין בין לאדם בין למזבח טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שהיא בעולה ויורד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובשתי ידיעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והותרה מכללה</span> אינו דין שאינו חייב אלא על דבר שיש לו מתירין בין לאדם בין למזבח ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> אשר הם מקדישים לי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יכול מיד</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> יקרב אמר ר``א וכי יש נוגע שהוא חייב אלא מה ת``ל יקרב בהוכשר [בשר] ליקרב הכתוב מדבר הא כיצד יש לו מתירין משיקרבו מתירין אין לו מתירין משיקדש בכלי אשכחן טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>נותר מנלן</span> אתי חילול חילול מטומאה ולילף עון עון מפיגול מסתברא מטומאה הוי ליה למילף שכן גז``ל סימן אדרבה מפיגול הוה ליה למילף שכן נותר ציץ <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>טהור</span> בזמן קרב והני נפישן אלא מדתני לוי דתני לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מנין שאף בפסול זמן הכתוב מדבר</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ולא יחללו</span> את <קדשי בני ישראל> [שם קדשי אשר הם מקדישים לי


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מו,א גמרא
pgu: מו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בשני חילולין הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אחד פסול נותר</span> ואחד פסול טומאה:  חוץ מן הדם כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מנא הני מילי</span> אמר עולא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואני נתתיו לכם שלכם יהא</span> דבי רבי ישמעאל תנא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לכפר</span> לכפרה נתתיו ולא למעילה רבי יוחנן אמר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הוא</span> הוא לפני כפרה כלאחר כפרה מה אחר כפרה אין בו מעילה אף לפני כפרה אין בו מעילה אימא לאחר כפרה כלפני כפרה מה לפני כפרה יש בו מעילה אף לאחר כפרה יש בו מעילה אין לך דבר שנעשית מצותו ומועלין בו ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והרי תרומת הדשן</span> משום דהוי תרומת הדשן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובגדי כהונה</span> שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובים הבאין כאחד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין מלמדין</span> הניחא לרבנן דאמרי<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> והניחם שם מלמד שטעונין גניזה אלא לרבי דוסא דאמר מותרות הן לכהן הדיוט ובלבד שלא ישתמש בהן ליה``כ אחר מאי איכא למימר משום דהוי תרומת הדשן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ועגלה ערופה</span> שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובין הבאין כאחד אין מלמדין הניחא למאן דאמר אין מלמדין אלא למאן דאמר מלמדין מאי איכא למימר תרי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מיעוטי כתיבי</span> הכא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl=''> דברים כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הערופה</span> והתם כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ושמו</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תלתא קראי</span> בדם למה לי למעוטי ממעילה מנותר ומטומאה אבל פיגול לא צריך קרא דתנן כל שיש לו מתירין בין לאדם בין למזבח חייבין עליו משום פיגול ודם גופיה מתיר הוא אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שלשה כריתות</span> בשלמים למ


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אחת לכלל ואחת לפרט</span> ואחת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לדברים שאינן נאכלין</span> ולרבי שמעון דאמר דברים שאין נאכלין אין חייבין עליהם משום טומאה לאיתויי מאי לאיתויי חטאות הפנימיות ס``ד אמינא הואיל ואמר רבי שמעון כל שאינו על מזבח החיצון כשלמים אין חייבין עליו משום פיגול משום טומאה נמי לא ליחייב קמ``ל:  נומי ר' שמעון מחייב את שדרכו לאכול כו':  איתמר רבי יוחנן וריש לקיש רבי אלעזר ורבי יוסי ברבי חנינא חד מהאי זוזא וחד מהאי זוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חד אמר</span> מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בטומאת בשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל בטומאת הגוף</span> דברי הכל אינו לוקה וחד אמר כמחלוקת בזו כך מחלוקת בזו מאי טעמא כיון דקרינא ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> והבשר אשר יגע בכל טמא קרינן ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> וטומאתו עליו רב טביומי מתני הכי רב כהנא מתני הכי חד מהאי זוזא וחד מהאי זוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אסיפא</span> חד אמר מחלוקת בטומאת הגוף אבל בטומאת בשר דברי הכל לוקה וחד אמר כמחלוקת בזו כך מחלוקת בזו אמר רבא מסתברא כמ``ד כמחלוקת בזו כך מחלוקת בזו מאי טעמא כיון דלא קרינא ביה וטומאתו עליו ונכרתה לא קרינן ביה והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל והאמר מר והבשר לרבות עצים ולבונה לפוסלה בעלמא


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מו,ב משנה
pgu: מו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  לשם ששה דברים הזבח נזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לשם זבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לשם זובח</span> לשם השם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לשם אשים לשם ריח</span> לשם ניחוח והחטאת והאשם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לשם חטא</span> אמר רבי יוסי אף מי שלא היה בלבו לשם אחד מכל אלו כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שהוא תנאי בית דין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שאין המחשבה הולכת אלא אחר העובד</span>


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר רב עולה לשם עולה לאפוקי לשם שלמים דלא אשים לשם אשים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לאפוקי כבבא</span> דלא ריח לשם ריח לאפוקי אברים שצלאן והעלן דלא דאמר רב יהודה אמר רב אברים שצלאן והעלן אין בהן משום ריח ניחוח לשם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הנחת רוח</span> לה' לשם מי שאמר והיה העולם אמר רב יהודה אמר רב חטאת ששחטה לשם עולה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לשם חולין</span> כשרה אמר ר' אלעזר מ``ט דרב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולא יחללו</span> את קדשי בני ישראל קדשים מחללין קדשים ואין חולין מחללין קדשים:  מתיב רבה אמר רבי יוסי אף מי שלא היה בלבו לשם אחד מכל אלו כשר שהוא תנאי ב``ד טעמא שלא היה בלבו כלל הא היה בלבו לשם חולין פסול א``ל אביי דלמא לא היה כלל כשר ומרצה הא היה בלבו לשם חולין כשר ואינו מרצה א``ר אלעזר חטאת ששחטה לשם חולין כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>משום חולין</span> פסולה כדבעא מיניה שמואל מרב הונ


id: 5104
lvr: 51
prk: 04
nru: דף מז,א גמרא
pgu: מז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>למתעסק בקדשים</span> שהוא פסול שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ושחט את בן הבקר לפני ה' עד שתהא שחיטה לשם בן בקר א``ל זו בידינו היא לעכב מנין א``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> לרצונכם תזבחהו לדעתכם זביחו:  שאין המחשבה הולכת אלא אחר העובד:  מתני' דלא כי האי תנא דתניא א``ר אלעזר ברבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמעתי שהבעלים מפגלין</span> אמר רבא מ``ט דרבי אלעזר ברבי יוסי דאמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והקריב המקריב</span> אמר אביי רבי אלעזר ברבי יוסי ורבי אליעזר ור``ש בן אלעזר כולהו סבירא להו זה מחשב וזה עובד הויא מחשבה רבי אלעזר ברבי יוסי הא דאמרן רבי אליעזר דתנן השוחט <לעובד כוכבים> {לנכרי} שחיטתו כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ורבי אליעזר פוסל</span> ר``ש בן אלעזר דתנן כלל אמר רבי שמעון בן אלעזר כל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שאין כשר להצניע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואין מצניעין כמוהו</span> הוכשר לזה והצניעו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ובא אחר והוציאו</span> נתחייב זה במחשבה של זה תרוייהו אית להו דרבי אלעזר ברבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>השתא בחוץ</span> אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בפנים</span> מיבעיא רבי אלעזר ברבי יוסי לית להו דתרוייהו דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בפנים הוא דאמר</span>ינן בחוץ לא אמרינן ר``ש בן אלעזר אית ליה דר' אליעזר השתא בשבת אמרינן <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} מיבעיא רבי אליעזר לית ליה דרבי שמעון בן אלעזר דלמא <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} הוא דאמרת כעין בפנים אבל שבת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מלאכת מחשבת אסרה תורה</span>:
<BR


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מז,א משנה
pgu: מז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  איזהו מקומן של זבחים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קדשי קדשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שחיטתן בצפון</span> פר ושעיר של יום הכיפורים שחיטתן בצפון וקיבול דמן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בכלי שרת</span> בצפון ודמן טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הזיה על בין הבדים</span> ועל הפרוכת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ועל מזבח הזהב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מתנה אחת מהן מעכבת</span> שירי הדם היה שופך על יסוד מערבי של מזבח החיצון <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואם לא נתן</span> לא עכב:  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>פרים הנשרפים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ושעירים הנשרפים</span> שחיטתן בצפון וקיבול דמן בכלי שרת בצפון ודמן טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>הזיה על הפרוכת</span> ועל מזבח הזה


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מז,ב משנה
pgu: מז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מתנה אחת מהן מעכבת</span> שירי הדם היה שופך על יסוד מערבי של מזבח החיצון ואם לא נתן לא עיכב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלו ואלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נשרפין אבית הדשן</span>


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מז,ב גמרא
pgu: מז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וניתני נמי וקיבול דמן בכלי שרת בצפון כיון דאיכא אשם מצורע דקיבול דמו ביד הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שייריה</span> ולא והא קתני לה לקמן אשם נזיר ואשם מצורע שחיטתן בצפון וקבול דמן בכלי שרת בצפון מעיקרא סבר קיבול דמו ביד הוא שייריה וכיון דלא סגי ליה אלא בכלי הדר תנייה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולקח</span> יכול בכלי ת``ל ונתן מה נתינה בעצמו של כהן אף לקיחה בעצמו של כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יכול אף למזבח</span> כן ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> כי כחטאת האשם הוא מה חטאת טעונה כלי אף אשם טעון כלי נמצאת אתה אומר אשם מצורע שני כהנים מקבלין את דמו אחד ביד ואחד בכלי זה שקיבלו בכלי בא לו אצל מזבח וזה שקיבלו ביד בא לו אצל מצורע


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מח,א גמרא
pgu: מח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פר ושעיר של יום הכיפורים כו':  מכדי צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעולה כתיב</span> ניתני עולה ברישא חטאת איידי דאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מדרשא</span> חביבא ליה וניתני חטאות החיצונות איידי דנכנס דמן לפני ולפנים חביבא ליה וצפונה בעולה היכא כתיבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ושחט אותו על ירך המזבח צפונה אשכחן בן צאן בן בקר מנא לן אמר קרא ואם מן הצאן וי``ו מוסיף על ענין ראשון וילמד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עליון</span> מתחתון הניחא למ``ד מ<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למדין</span> אלא למ``ד אין מלמדין מאי איכא למימר דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואם נפש</span> וגו' לחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על ספק מעילות</span> אשם תלוי דברי רבי עקיבא וחכמים פוטרין מאי לאו בהא קא מיפלגי מר סבר למידין ומר סבר אין למידין אמר רב פפא דכולי עלמא למידין והיינו טעמא דרבנן נאמר כאן מצות ונאמר בחטאת חלב מצות מה להלן דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת אף כאן שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ורבי עקיבא</span> מה להלן בקבועה אף כאן בקבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לאפוקי</span> חטאת דטומאת מקדש וקדשיו דעולה ויורד הוא ורבנן אין גזירה שוה למחצה ור``ע נמי אין גזירה שוה למחצה אין הכי נמי והכא בהא קמיפלגי ר``ע סבר ואם נפש כתיב וי``ו מוסיף על ענין ראשון ורבנן נמי הכתיב ואם נפש לימא בהא קמיפלגי דמר סבר היקש עדיף ומר סבר גזירה שוה עדיף לא דכ``ע דהיקש עדיף <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואמרי לך רבנן</span> תחתון הוא דגמר מעליון לאשם בכסף שקלים שלא תאמר לא יהא ספיקו חמור מודאו מה ודאו חטאת בת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דנקא</span> אף ספיקו אשם בר דנקא ורבי עקיבא הא סברא מנא ליה נפקא ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> מזאת תורת האשם תורה אחת לכל האשמות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תינח מאן דאית ליה תורת</span> מאן דלית ליה תורת מהיכא גמר גמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בערכך בערכך</span> תינח היכא דכתיב בערכך אשם שפחה חרופה דלא כתיב ביה בערכך מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גמר באיל באיל</span>:  חטאת מנא לן דבעיא צפון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>את החטאת</span> במקום העולה אשכחן שחיטה קבלה מנא לן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולקח הכהן</span> מדם החטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מקבל עצמו</span> מנא לן אמר קרא ולקח לו יקח אשכחן למצוה לעכב מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>קרא אחרינא כתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ושחט אותו במקום אשר ישחט את העולה ותניא היכן עולה נשחטה בצפון אף זה בצפו


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מח,ב גמרא
pgu: מח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכי מכאן</span> אתה למד והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> במקום אשר תשחט העולה תשחט החטאת הא למה יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לקבוע</span> לו מקום שאם לא שחטה בצפון פסול אתה אומר לכך יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>או אינו</span> אלא שזה טעון צפון ואין אחר טעון צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תלמוד לומר</span> ושחט את החטאת במקום העולה זה בנה אב לכל חטאות שיהו טעונות צפון אשכחן שעיר נשיא בין למצוה בין לעכב שאר חטאות נמי אשכחן למצוה לעכב מנא לן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דכתיב בכשבה וכתיב בשעירה</span> אלא אותו למה לי מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לכדתניא</span> אותו בצפון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואין שעיר נחשון</span> בצפון ותניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> וסמך ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על ראש השעיר</span> לרבות שעיר נחשון לסמיכה דברי ר' יהודה ר' שמעון אומר לרבות שעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} לסמיכה ס``ד אמינא הואיל ואיתרבו לסמיכה איתרבו נמי לצפון קא משמע לן מתקיף לה רבינא הניחא לר' יהודה לר``ש מאי איכא למימר א``ל מר זוטרא בריה דרב טבי לרבינא ולר' יהודה מי ניחא למאי דאיתרבי איתרבי ומאי דלא איתרבי לא איתרבי וכי תימא אי לא מעטיה קרא הוה אמינא תיתי בבנין אב אם כן סמיכה גופה תיתי מבנין אב אלא מדורות לא גמרי' ה``נ מדורות לא גמרינן ואלא אותו בצפון ואין שוחט בצפון שוחט מדרבי אחיא נפקא דתניא ר' אחיא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ושחט אותו על ירך המזבח צפונה מה תלמוד לומר לפי שמצינו עומד בצפון ומקבל בצפון ואם עמד בדרום וקיבל בצפון פסול יכול אף זה כן ת``ל אותו אותו בצפון ואין השוחט בצפון אלא אותו בצפון ואין בן עוף בצפון דתניא יכול יהא בן עוף טעון צפון ודין הוא ומה בן צאן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלא קבע לו כהן</span> קבע לו צפון בן עוף שקבע לו כהן אינו דין שיקבע לו צפון ת``ל אותו מה לבן צאן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שכן קבע לו כלי</span> אלא אותו בצפון ואין פסח בצפון דתניא ר' אליעזר בן יעקב אומר יכול יהא פסח טעון צפון ודין הוא ומה עולה שכן לא קבע לו זמן לשחיטתו קבע לו צפון פסח שקבע לו זמן לשחיטתו אינו דין שיקבע לו צפון ת``ל אותו מה לעולה שכן כליל מחטאת מה לחטאת שכן מכפרת על חייבי כריתות מאשם מה לאשם שכן קדשי קדשים מכולן נמי שכן קדשי קדשים לעולם כדאמרן מעיקרא אותו בצפון ואין שוחט בצפון ודקשיא לך מדרבי אחיא נפקא לן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לאו למעוטי שוחט בצפון</span> אלא אין שוחט בצפון אבל מקבל בצפון מקבל מלקח ולקח נפקא לקח ולקח לא משמע ליה אשכחן שחיטה בעולה למצוה קבלה נמי למצוה אשכחן שחיטה וקבלה לעכב מנלן אמר רב אדא בר אהבה ואיתימא רבה בר שילא ק``ו ומה חטאת הבאה מכח עולה מעכבת עולה שבאה חטאת מכחה אינו דין שמעכבת מה לחטאת שכן מכפרת על חייבי כריתות אמר רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הא קשיא ליה</span> לרב אדא בר אהבה כלום מצינו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>טפל חמור מן העיקר</span> אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא ול


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מט,א גמרא
pgu: מט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והרי מעשר דהוא נפדה ואילו לקוח בכסף מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אינו נפדה</span> דתנן הלקוח בכסף מעשר שנטמא יפדה ר' יהודה אומר יקבר <נטמא אין לא נטמא לא> התם לא אלימא קדושתיה למיתפס פדיוניה והרי תמורה דאילו קדשים לא חיילי על בעל מום קבוע ואילו איהי חיילא תמורה מכח קדשים קא אתיא וקדשים מכח חולין קאתי הרי פסח דהוא אינו טעון סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק ואילו מותר דידיה טעון סמיכה ונסכים ותנופת חזה ושוק פסח בשאר ימות השנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלמים הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואיבעית אימא</span> אמר קרא העולה במקומה תהא אשם מנלן דבעי צפון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> במקום אשר ישחטו את העולה ישחטו את האשם אשכחן שחיטה קבלה מנא לן ואת דמו יזרוק קבול דמו נמי בצפון מקבל עצמו מנא לן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמו ואת דמו</span> אשכחן למצוה לעכב מנא לן קרא אחרינא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ושחט את הכבש והאי להכי הוא דאתא האי מיבעי ליה לכדתניא דבר שהיה בכלל ויצא לידון בדבר החדש אי אתה רשאי להחזירו לכללו עד שיחזירנו הכתוב לכללו בפירוש כיצד<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> ושחט את הכבש במקום אשר ישחט את החטאת ואת העולה במקום הקדש כי כחטאת האשם הוא וגו' שאין ת``ל כחטאת האשם מה ת``ל כחטאת האשם לפי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שיצא אשם מצורע</span> לידון בדבר החדש בבוהן יד ובוהן רגל ואזן ימנית יכול לא יהא טעון מתן דמים ואימורין לגבי מזבח תלמוד לומר כחטאת האשם הוא מה חטאת טעונה מתן דמים ואימורין לגבי מזבח אף אשם מצורע טעון מתן דמים ואימורין לגבי מזבח אם כן נכתוב בהאי ולא נכתוב בהאי הניחא אי סבירא לן יצא לידון בדבר החדש איהו הוא דלא גמר מכלל


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף מט,ב גמרא
pgu: מט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אבל כללו גמר מיניה</span> <לצפון> שפיר אלא אי סבירא לן דלא הוא גמר מכללו ולא כללו גמר מיניה האי לגופיה איצטריך כיון ד<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אהדריה</span> אהדריה אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא אימא כי אהדריה קרא לגבי מתן דמים ואימורין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דבעי כהונה</span> אבל שחיטה דלא בעיא כהונה לא מיבעי צפון א``כ נימא קרא כי כחטאת הוא מאי כחטאת האשם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כשאר אשמות יהיה</span> למה לי לאקשויי לחטאת למה לי לאקשויי לעולה אמר רבינא איצטריך אי אקשיה לחטאת ולא אקשיה לעולה הוה אמינא חטאת מהיכן למדה מעולה דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש א``ל מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא וניקשיה לעולה ולא ניקשיה לחטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הוה אמינא דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וכי תימא</span> ניקשי אקושי לחטאת ניחא ליה דמקיש ליה לעיקר ולא נקיש ליה לטפל להכי אקשיה לחטאת ואקשיה לעולה למימר דבר הלמד בהיקש שאינו חוזר ומלמד בהיקש רבא אמר מהכא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כאשר יורם</span> משור זבח השלמים למאי הלכתא אי ליותרת הכבד ושתי הכליות בגופיה כתיב <אמר רב פפא> משום דבעי אגמורי יותרת הכבד ושתי הכליות מפר העלם דבר של צבור לשעירי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} בגופיה לא כתיב ומפר כהן משיח הוא דגמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>להכי איצטריך כאשר יורם</span> דניהוי כמאן דכתב בגופיה ולא ניהוי דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש אמר ליה רב פפא לרבא וליכתביה בגופיה ולא נקיש אי כתב בגופיה ולא אקיש הוה אמינא דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש וכי תימא נקשי אקושי ניחא ליה דכתביה בגופיה מדאקיש ליה אקושי להכי כתביה ואקשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למימרא</span> דבר הלמד בהיקש אין חוזר ומלמד בהיקש:  <היק``ש וגזיר``ה שו``ה ק``ל וחומ``ר סימן>:  דבר הלמד בהיקש אין חוזר ומלמד מהיקש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אי מדרבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אי מדרבינא</span> דבר הלמד בהיקש מהו שילמד בגזירה שוה תא שמע רבי נתן בן אבטולמוס אומר מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לפריחה</span> בבגדים שהיא טהורה נאמר קרחת וגבחת בבגדים ונאמר קרחת וגבחת באדם מה להלן פרח בכולו טהור אף כאן פרח בכולו טהור <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>והתם</span> מנא לן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl=''> ויקרא יג </span> מראשו ועד רגליו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואיתקש ראשו</span> לרגל מה להלן כולו הפך לבן פרח בכולו טהור אף כאן כולו הפך לבן פרח בכולו טהור אמר ר' יוחנן בכל התורה כולה למידין למד מלמד חוץ מן הקדשים שאין דנין למד מלמד דאם כן לא יאמר צפונה באשם ותיתי בג``ש דקדשי קדשים מחטאות לאו למימרא דדבר הלמד בהיקש אין חוזר ומלמד בגזירה שוה ודלמא משום דאיכא למיפרך מה לחטאת שכן מכפרת על חייבי כריתות <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>קדשי קדשים יתירי כתיבי</span>:  דבר הלמד מהיקש חוזר ומלמד בקל וחומ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נ,א גמרא
pgu: נ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מדתנא דבי ר' ישמעאל דבר הלמד בהיקש מהו שילמד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבנין אב</span> אמר רבי ירמיה לא לכתוב צפונה באשם ותיתי מבנין אב מחטאת למאי הלכתא כתביה לאו למימרא דדבר הלמד בהיקש אין חוזר ומלמד בבנין אב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וליטעמיך</span> תיתי מבנין אב מעולה מאי טעמא לא אתי משום דאיכא למיפרך מה לעולה שכן כליל חטאת נמי איכא למיפרך מה לחטאת שכן מכפרת על חייבי כריתות חדא מחדא לא אתיא תיתי חדא מתרתי מהי תיתי לא נכתוב רחמנא עולה ותיתי מחטאת ואשם מה להנך שכן מכפרין לא נכתוב רחמנא בחטאת ותיתי מהנך מה להנך שכן זכרים לא נכתוב באשם ותיתי מהנך מה להנך שכן ישנן בציבור כביחיד דבר הלמד בגז``ש מהו שילמד בהיקש אמר רב פפא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> וזאת תורת זבח השלמים [וגו'] אם על תודה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למדנו לתודה</span> שבא מן המעשר מדאשכחן שלמים דאתו ממעשר שלמים גופייהו מנא לן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0527' data-rgl=''> דברים כז </span> שם<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> שם א``ל מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא מעשר דגן חולין בעלמא הוא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר אמרה</span> למד קדש ומלמד קדש דבר הלמד בג``ש מהו שילמד בג``ש אמר רמי בר חמא תניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> סלת מרבכת למדנו לרבוכה שבאה סולת חלות מניין ת``ל חלות חלות רקיקין מניין ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מצות מצות</span> אמר ליה רבינא ממאי דמצות מצות מחלות גמר דלמא ממאפה תנור גמר אלא אמר רבא תניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> וקרבו ופרשו והוציא מלמד שמוציאו שלם יכול ישרפנו שלם נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ראשו וכרעיו ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ראשו וכרעיו מה להלן ע``י ניתוח אף כאן על ידי ניתוח אי מה להלן בהפשט אף כאן נמי בהפשט תלמוד לומר וקרבו ופרשו מאי תלמודא א``ר פפא כשם שפרשו בקרבו כך בשרו בעורו ותניא רבי אומר נאמר כאן עור ובשר [ופרש


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נ,ב גמרא
pgu: נ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ונאמר להלן</span> עור ובשר ופרש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מה להלן</span> ע``י ניתוח שלא בהפשט אף כאן ע``י ניתוח שלא בהפשט דבר הלמד בגזירה שוה מהו שילמד בק``ו ק``ו ומה היקש שאינו מלמד בהיקש אי מדרבא אי מדרבינא מלמד בקל וחומר מדתנא דבי רבי ישמעאל גז``ש המלמדת בהיקש מדרב פפא אינו דין שתלמד בק``ו הניחא למאן דאית ליה דרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא</span> למאן דלית ליה דרב פפא מאי איכא למימר אלא קל וחומר ומה היקש שאין מלמד בהיקש אי מדרבא אי מדרבינא מלמד בק``ו מדתנא דבי רבי ישמעאל גזירה שוה המלמדת בגז``ש חבירתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מדרמי בר חמא</span> אינו דין שתלמד בק``ו דבר הלמד בגז``ש מהו שילמד בבנין אב תיקו.  דבר הלמד בקל וחומר מהו שילמד בהיקש ק``ו ומה גזירה שוה שאינה למדה בהיקשא מדר' יוחנן מלמד בהיקש מדרב פפא קל וחומר הלמד מהיקש מדתנא דבי ר' ישמעאל אינו דין שילמד בהיקש הניחא למאן דאית ליה דרב פפא אלא למאן דלית ליה דרב פפא מאי איכא למימר תיקו.  דבר הלמד בקל וחומר מהו שילמד בגזירה שוה קל וחומר ומה גזירה שוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שאינה למידה בהיקש</span>א מדרבי יוחנן מלמד בגזירה שוה מדרמי בר חמא קל וחומר הלמד בהיקש מדתנא דבי רבי ישמעאל אינו דין שתלמד בגז``ש.  דבר הלמד בקל וחומר מהו שילמד בקל וחומר ק``ו ומה גזירה שוה שאינה למידה בהיקש מדר' יוחנן מלמד בק``ו כדאמרן ק``ו הלמד מהיקש מדתנא דבי רבי ישמעאל אינו דין שילמד בקל וחומר וזהו ק``ו בן ק``ו בן בנו של ק``ו הוא אלא ק``ו ומה היקש שאינו למד בהיקש אי מדרבא אי מדרבינא מלמד בק``ו מדתנא דבי רבי ישמעאל ק``ו הלמד מהיקש מדתני דבי רבי ישמעאל אינו דין שילמד בק``ו וזהו ק``ו בן קל וחומר.  דבר הלמד בקל וחומר מהו שילמד בבנין אב אמר רבי ירמיה תא שמע מלק ונמצאת טריפה ר``מ אומר אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מטמאה בבית הבליעה</span> רבי יהודה אומר מטמאה בבית הבליעה אמר ר' מאיר קל וחומר ומה נבלת בהמה שמטמאה במגע ובמשא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שחיטתה מטהרת טריפתה מטומאתה</span> נבילת עוף שאין מטמא במגע ובמשא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אינו דין שתהא שחיטתה מטהרת טריפתה מטומאתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מה מצינו בשחיטה שמכשרת</span>ה באכיל


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נא,א גמרא
pgu: נא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מטהרת טריפתה מטומאתה אף מליקה שמכשרתה באכילה תטהר טריפתה מטומאתה ר' יוסי אומר דיה כנבלת בהמה טהורה ששחיטתה מטהרתה ולא מליקתה ולא היא התם תיהוי היא משחיטה דחולין קאתיין.  דבר הלמד בבנין אב מהו שילמד בהיקש ובג``ש ובק``ו ובבנין אב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פשוט מהא</span> חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מפני מה אמרו</span> לן בדם כשר שהרי לן באימורין כשר לן באימורין כשר שהרי לן בבשר כשר יוצא הואיל ויוצא כשר בבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טמא</span> הואיל והותר בעבודת ציבור חוץ לזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הואיל ומרצה לפיגולו</span> חוץ למקומו הואיל והוקש לחוץ לזמנו שקיבלו פסולין וזרקו דמן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בהנך פסולין</span> דחזו לעבודת ציבור וכי דנין דבר שלא בהכשירו מדבר שבהכשירו תנא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זאת תורת העולה</span> ריבה סמיך ליה:  שירי הדם כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי טעמא</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אל יסוד מזבח העולה</span></span></span> אשר פתח אהל מועד ההוא דפגע ברישא ת``ר אל יסוד מזבח העולה ולא יסוד מזבח הפנימי אל יסוד מזבח העולה אין לו יסוד לפנימי עצמו אל יסוד מזבח העולה תן יסוד למזבח של עולה או אינו אלא מזבחה של עולה יהא ליסוד אמר ר' ישמעאל קל וחומר מה שיריים שאין מכפרין טעונין יסוד תחלת עולה שמכפרת אינו דין שטעונה יסוד אמר רבי עקיבא מה שיריים שאין מכפרין ואין באין לכפרה טעונה יסוד תחלת עולה שמכפרת ובאה לכפרה אינו דין שטעונה יסוד א``כ מה ת``ל אל יסוד מזבח העולה תן יסוד למזבחה של עולה אמר מר אל יסוד מזבח ולא יסוד מזבח הפנימי הא מיבעי ליה לגופיה<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאשר פתח אהל מועד נפקא</span> אל יסוד מזבח העול


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נא,ב גמרא
pgu: נא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
<span class='tlm-rsh' data-nro='0'></span>  תן יסוד למזבח של עולה דאי סלקא דעתך כדכתיב הני למה לי קרא לשירים שירים הא בראי עביד להו וכי תימא דאפיך מיפ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נב,א גמרא
pgu: נב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דבראי לגואי ודגואי לבראי הא אין לו יסוד לפנימי עצמו או אינו אלא מזבח של עולה יהא ליסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מי כתיב אל יסוד העולה אל יסוד מזבח העולה כתיב</span> אי הוה כתיב אל יסוד העולה הוה אמינא בזקיפה אל יסוד השתא דכתיב אל יסוד מזבח העולה אגגו דיסוד א``ר ישמעאל גג יסוד למה לי קרא ק``ו הוא ומה שירי חטאת שאינה מכפרת טעונה גג יסוד תחלת עולה שמכפרת אינו דין שטעונה גג יסוד אמר רבי עקיבא ומה שירי חטאת שאין מכפרין ואין באין לכפר טעונה גג יסוד תחלת עולה שמכפרת ובאה לכפר אינו דין שטעונה גג יסוד אם כן מה ת``ל אל יסוד מזבח העולה תן יסוד למזבח של עולה מאי בינייהו אמר רב אדא בר אהבה שירים מעכבים איכא בינייהו מר סבר מעכבי ומר סבר לא מעכבי רב פפא אמר דכולי עלמא שירים אין מעכבים והכא במיצוי חטאת העוף מעכב קא מיפלגי מר סבר מעכב ומר סבר לא מעכב תניא כוותיה דרב פפא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ואת כל <הדם> [דם] [הפר] ישפך מה ת``ל הפר לימד על פר יום הכיפורים שטעון מתן דמים ליסוד דברי רבי אמר רבי ישמעאל קל וחומר ומה אם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מי שאין נכנס דמו לפנים חובה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>טעון יסוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מי שנכנס דמו לפנים חובה</span> אינו דין שטעון יסוד אמר רבי עקיבא ומה מי שאין דמו נכנס לפני ולפנים בין לחובה בין למצוה טעון יסוד מי שנכנס דמו חובה לפני ולפנים אינו דין שטעון יסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יכול יעכבנו</span></span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> וכלה מכפר את הקדש שלמו כל הכפרות כולן דברי רבי ישמעאל קל וחומר לפר כהן משיח <משעיר נשיא> מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומה מי שאין נכנס דמו לפנים</span> לא חובה ולא מצוה טעון יסוד מי שנכנס דמו לפנים בין לחובה בין למצוה אינו דין שטעון יסוד יכול יעכבנו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תלמוד לומר</span> ואת כל <הדם> [דם] [הפר] ישפך נתקו הכתוב לעשה ועשאו שירי מצוה לומר לך שירים אין מעכבין וסבר רבי ישמעאל מיצוי חטאת העוף מעכב והתנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והנשאר בדם ימצה והנשאר ימצ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נב,ב גמרא
pgu: נב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושאינו נשאר</span> לא ימצה תרי תנאי ואליבא דר' ישמעאל אמר רמי בר חמא האי תנא סבר שירים מעכבי דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> הכהן המחטא אותה אותה שניתן דמה למעלה ולא אותה שניתן דמה למטה אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכי מאין באת</span>ה מכלל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> ודם זבחיך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ישפך</span> על מזבח וגו' למדנו לניתנין במתן ארבע שאם נתנן במתנה אחת כיפר יכול אף הניתנין למעלה שנתנן למטה כיפר ודין הוא נאמרו דמים למעלה ונאמרו דמים למטן מה דמים האמורים למטן שנתנן למעלן לא כיפר אף דמים האמורים למעלן אם נתן למטה לא כיפר לא אם אמרת בתחתונים שניתנין בנתינה למעלה שאין סופן למעלן לא כיפר תאמר בעליונים שנתנן למטה שיש מהן קרב למטה דמים <שיריים> הפנימיים יוכיחו שיש מהן קרב בחוץ ואם נתנן בתחלה בחוץ לא כיפר לא אם אמרת בדמים הפנימיים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שאין מזבח הפנימי ממרקן</span> תאמר בעליונים שהרי קרנות ממרקות אותן אם נתנן למטה כשרים ת``ל אותה אותה שניתן דמים למעלה ולא שניתן דמה למטה מאי שאין מזבח הפנימי ממרקן לאו אלו שיריים א``ל רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אי הכי</span> תיתי בק``ו מה שיריים הפנימיים שסופן חובה בחוץ עשאן בתחלה בחוץ לא כיפר הניתנין למעלה שאין סופן חובה למטה ועשאן בתחלה למטה אינו דין שלא כיפר אלא אין מזבח הפנימי ממרקן בלבד אלא פרוכת תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> וכלה מכפר אם כיפר כלה ואם לא כיפר לא כלה דברי ר' עקיבא אמר לו רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מפני מה לא נאמר</span> אם כלה כיפר אם לא כלה לא כיפר שאם חיסר אחת מכל המתנות לא עשה ולא כלום מאי בינייהו רבי יוחנן ורבי יהושע בן לוי חד אמר משמעות דורשין איכא בינייהו וחד אמר שיריים מעכבין איכא בינייהו תסתיים דר' יהושע בן לוי הוא דאמר שיריים דמעכבי דא``ר יהושע בן לוי לדברי האומר שיריים מעכבין מביא פר אחד ומתחיל בתחלה בפנים אטו ר' יוחנן לית ליה הא סברא והאמר ר' יוחנן תנא ר' נחמיה כדברי האומר שירים מעכבין אלא כדברי האומר ולאו להני תנאי הכא נמי כדברי האומר ולאו להני תנאי


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נב,ב משנה
pgu: נב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  חטאות הצבור והיחיד אלו הן חטאות הצבור <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שעירי ראשי חדשים ושל מועדות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שחיטתן בצפון</span> וקיבול דמן בכלי שרת בצפון ודמן טעון ארבע מתנות על ארבע קרנות כיצ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נג,א משנה
pgu: נג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עלה בכבש ופנה לסובב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ובא לו לקרן דרומית מזרחית</span> מזרחית צפונית צפונית מערבית מערבית דרומית שירי הדם היה שופך על יסוד דרומית ונאכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לפנים מן הקלעים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לזכרי כהונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בכל מאכל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ליום ולילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עד חצות</span>


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נג,א גמרא
pgu: נג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היכי עביד</span> רבי יוחנן ורבי אלעזר חד אמר נותן אמה אילך ואמה אילך וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מחטא ויורד</span> כנגד חודו של קרן אליבא דרבי אלעזר בר``ש דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היא עצמה</span> אינה נעשית <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אלא</span> בגופה של קרן דכולי עלמא לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כי פליגי אליבא דרבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מר סבר</span> אמה אילך ואמה אילך כנגד קרן הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומר סבר</span> כנגד חודה אין טפי לא מיתיבי חטאת הציבור והיחיד כיצד מתן דמן היה עולה לכבש ופנה לסובב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ובא לו לקרן דרומית מזרחית</span> וטובל באצבעו הימנית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>המיומנת שבימין</span> מן הדם שבמזרק ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חומר</span> בגודלו מלמעלה ובאצבעו קטנה מלמטה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומחטא</span> ויורד כנגד חודה של קרן עד שמכלה כל הדם שבאצבע וכן כל קרן וקרן הכי קאמר מצוה בחודה אי עבד אמה אילך ואמה אילך לית לן בה:  מאי רבי ומאי רבי אלעזר בר' שמעון דתניא דמים העליונים ניתנין מחוט הסיקרא ולמעלה דמים התחתונים ניתנין מחוט הסיקרא ולמטן דברי רבי רבי אלעזר ברבי שמעון אומר במה דברים אמורין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בעולת העוף</span> אבל בחטאת בהמה היא עצמה אין נעשית אלא על גופה של קרן אמר רבי אבהו מאי טעמא דרבי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1243' data-rgl=''> יחזקאל מג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וההראל</span> ארבע אמות ומההראל ולמעלה וגו' ארבע אמות הוא דהויא אמר רב אדא בר אהבה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מקום קרנות ארבע</span> מקום קרנות ד' הויא אלא אימא רשות קרנות ד':  תנן התם חוט של סיקרא חוגרו באמצע להבדיל בין דמים העליונים לדמים התחתונים מנא הני מילי אמר רב אחא בר רב קטינא שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> והיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>הרשת</span> עד חצי המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>התורה נתנה מחיצה</span> להבדיל בין דמים העליונים לדמים התחתונים:  שירי הדם כו':  ת``ר אל יסוד מזבח זה יסוד דרומי אתה אומר זה יסוד דרומי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>או אינו אלא יסוד מערבי</span> וילמד <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>סתום</span> מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='38'>מפורש</span> אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ילמד ירידתו מן הכבש</span> ליציאתו מן ההיכל מה יציאתו מן ההיכל בסמוך לו <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>אף ירידתו מן הכבש</span> בסמוך לו:  תניא רבי ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>זה וזה</span> יסוד מערבי ר' שמעון בן יוחאי אומר זה וזה יסוד דרומי בשלמא למאן דאמר יסוד מערבי קסבר ילמד סתום מן המפורש אלא למאן דאמר יסוד דרומי מ``ט א``ר אסי קסבר האי תנא כוליה מזבח בצפון קאי ל``א כוליה פתח בדרום קא


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נג,ב גמרא
pgu: נג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנא דבי ר' ישמעאל כרבי שמעון בן יוחי אומרים זה וזה יסוד מערבי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וסימניך</span> משכו גברי לגברא


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נג,ב משנה
pgu: נג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>העולה קדשי קדשים</span> שחיטתה בצפון וקיבול דמה בכלי שרת בצפון ודמה טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שתי מתנות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שהן ארבע</span> וטעונה הפשט וניתוח וכליל לאשים


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נג,ב גמרא
pgu: נג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  עולה מ``ט תני ליה קדשי קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משום דלא כתיב בה</span> <לה'> קדשי קדשים היא:  ודמה טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שתי מתנות</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היכי עביד</span> אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נותן וחוזר ונותן</span> ושמואל אמר מתנה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כמין גמא</span> נותן כתנאי יכול יזרקנו זריקה אחת ת``ל סביב אי סביב יכול יקיפנו כחוט ת``ל וזרקו הא כיצד כמין גמא <ודמה טעון> שתי מתנות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שהן ארבע</span> ר' ישמעאל אומר נאמר כאן סביב ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0308' data-rgl=''> ויקרא ח </span> סביב מה להלן פיסוק וארבע מתנות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אף כאן</span> פיסוק וארבע מתנות אי מה להלן ארבע מתנות על ארבע קרנות אף כאן ארבע מתנות על ארבע קרנות אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עולה טעונה יסוד</span> וקרן מזרחית דרומית <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא היה לה יסוד</span> מ``ט אמר ר' אלעזר לפי שלא היתה בחלקו של <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טורף</span> דאמר רב שמואל בר רב יצחק מזבח אוכל בחלקו של יהודה אמה אמר רבי לוי בר חמא אמר רבי חמא ברבי חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>רצועה היתה יוצאה מחלקו של יהודה</span> ונכנסה בחלקו של בנימין והיה בנימין הצדיק מצטער עליה בכל יום לנוטלה שנאמ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נד,א גמרא
pgu: נד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0533' data-rgl=''> דברים לג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חופף</span> עליו כל היום לפיכך זכה בנימין הצדיק ונעשה אושפיזכן להקב``ה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0533' data-rgl=''> דברים לג </span> ובין כתפיו שכן מיתיבי עולת העוף כיצד היתה נעשית היה מולק את ראשה ממול עורפה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומבדיל</span> וממצה דמה על קיר המזבח ואי אמרת לא היה לה יסוד באוירא בעלמא הוא דקא עביד אמר רב נחמן בר יצחק אימר כך התנו אוירא דבנימין קרקע דיהודה מאי לא הוה לה יסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רב אמר בבנין</span> לוי אמר בדמים רב מתרגם באחסנתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יתבני מדבחא</span> לוי מתרגם באחסנתיה יתבני מקדשא מקום מקודש לדמים תא שמע היסוד היה מהלך על פני כל הצפון ועל פני כל המערב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אוכל</span> בדרום אמה אחת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במזרח אמה אחת</span> מאי אוכל נמי בדמים תא שמע המזבח היה שלשים ושתים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>על שלשים ושתים</span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מן הצד</span> ת``ש נמצא פורח אמה על יסוד ואמה על סובב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אימא כנגד אמה יסוד</span> ועל אמה סובב:  תא שמע דתני לוי כיצד בונין את המזבח מביאין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מלבן</span> שהוא שלשים ושתים על שלשים ושתים וגובהו אמה ומביא חלוקי אבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מפולמות</span> בין גדולות בין קטנות ומביא סיד ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קוניא</span> וזפת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וממחה</span> ושופך וזה הוא מקום יסוד וחוזר ומביא מלבן שהוא שלשים אמה על שלשים אמה וגובהו חמש אמות ומביא חלוקי אבנים כו' וחוזר ומביא מלבן שהוא כ``ח על כ``ח אמות וגובהו ג' אמות ומביא חלוקי כו' והוא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מקום המערכה</span> וחוזר ומביא מלבן שהוא אמה על אמה ומביא חלוקי אבנים מפולמות בין גדולות בין קטנות ומביא זפת וקוניא וממחה ושופך וזהו קרן וכן לכל קרן וקרן וכי תימ


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נד,ב גמרא
pgu: נד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דגייז ליה</span> אבנים שלמות כתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דמחית מידי מתותיה</span></span> ושקיל ליה דאי לא תימא הכי הא דאמר רב כהנא אבנים של קרנות חלולות היו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2309' data-rgl=''> זכריה ט </span> ומלאו כמזרק כזויות מזבח הכא נמי אבנים שלמות אמר רחמנא אלא דמחית מידי מתותיה ושקיל ליה ה``נ דמחית מידי מתותיה ושקיל ליה דרש רבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a19' data-rgl=''> שמואל א יט </span> וילך דוד ושמואל וישבו בנויות ברמה וכי מה ענין נויות אצל רמה אלא שהיו יושבין ברמה ועוסקין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נויו של עולם</span> אמרי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl=''> דברים יז </span> וקמת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ועלית</span> אל המקום מלמד שבית המקדש גבוה מכל ארץ ישראל וארץ ישראל גבוהה מכל ארצות לא הוו ידעי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דוכתיה</span> היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אייתו ספר יהושע</span> בכולהו כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0618' data-rgl=''> יהושוע יח </span> וירד ועלה הגבול ותאר הגבול בשבט בנימין ועלה כתיב וירד לא כתיב אמרי ש``מ הכא הוא מקומו סבור למבנייה בעין עיטם דמדלי אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ניתתי ביה קליל</span> כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0533' data-rgl=''> דברים לג </span> ובין כתפיו שכן ואיבעית אימא גמירי דסנהדרין בחלקו דיהודה ושכינה בחלקו דבנימין ואי מדלינן ליה מתפליג טובא מוטב דניתתי ביה פורתא כדכתיב ובין כתפיו שכן ועל דבר זה נתקנא דואג האדומי בדוד כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2669' data-rgl=''> תהילים סט </span> כי קנאת ביתך אכלתני וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26D2' data-rgl=''> תהילים קלב </span> זכור ה' לדוד <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>את כל ענותו</span> אשר נשבע לה' וגו' אם אבא באהל ביתי אם אתן שנת לעיני לעפעפי תנומה עד אמצא מקום לה' וגו' הנה שמענוה באפרתה מצאנוה בשדה יער באפרתה זה יהושע דקאתי מאפרים מצאנוה בשדה יער זה בנימין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl=''> בראשית מט </span> בנימין זאב יטרף


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נד,ב משנה
pgu: נד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זבחי שלמי צבור</span> ואשמות אלו הן אשמות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אשם גזילות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אשם מעילות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אשם שפחה חרופה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אשם נזיר</span> אשם מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אשם תלוי</span> שחיטתן בצפון וקיבול דמן בכלי שרת בצפון ודמן טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שתי מתנות שהן ארבע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ונאכלין לפנים מן הקלעים</span> לזכרי כהונה לכל מאכל ליום ולילה עד חצות


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנא לן דבעי צפון דתני רבה בר רב חנן קמיה דרבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> ועשיתם שעיר עזים אחד לחטאת מה חטאת בצפון אף שלמי צבור בצפון אמר ליה רבא וכי חטאת מהיכן למדה מעולה דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> מדתני רב מרי בריה דרב כהנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> על עולותיכם ועל זבחי שלמיכם מה עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קדשי קדשים</span> אף זבחי שלמי צבור קדשי קדשים מה עולה בצפון אף זבחי שלמי צבור בצפון אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היקשא קמא</span> למאי אתא כי חטאת מה חטאת אינה נאכלת אלא לזכרי כהונה אף זבחי שלמי צבור לזכרי כהונה אמר ליה אביי אי הכי גבי איל נזיר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> והקריב את קרבנו לה' כבש בן שנתו תמים אחד לעולה וכבשה אחת בת שנתה [תמימה] לחטאת ואיל אחד [תמים] לשלמים הכי נמי נימא דהקיש הכתוב לחטאת מה חטאת אינה נאכלת אלא לזכרי כהונה אף איל נזיר נמי אינו נאכל אלא לזכרי כהונה הכי השתא התם כיון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl=''> במדבר ו </span> ולקח הכהן את הזרוע בשלה מן האיל מכלל דכוליה בעלים אכלי ליה זרוע בשלה מיהא לא ליתאכיל אלא לזכרי כהונה קשיא ואיבעית אימא קדשי אקרי קדשי קדשים לא איקרו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא למאי הלכתא איתקש</span> אמר רבא שאם גלח על אחד משלשתן יצא


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,א משנה
pgu: נה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  התודה ואיל נזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קדשים קלים</span> שחיטתן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בכל מקום</span></span> בעזרה ודמן טעון שתי מתנות שהן ארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ונאכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בכל העיר</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לכל אדם</span> בכל מאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ליום ולילה</span> עד חצות המורם מהם כיוצא בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> שהמורם נאכל לכהנים לנשיהם ולבניהם ולעבדיהם


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> את חזה התנופה ואת שוק התרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תאכלו במקום טהור</span> אמר רבי נחמיה וכי ראשונים בטומאה אכלום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טהור מכלל שהוא טמא</span> טהור מטומאת מצורע וטמא מטומאת זב ואיזה זה זה מחנה ישראל ואימא טהור מטומאת זב וטמא מטומאת מת ואיזה זה זה מחנה לויה אמר אביי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl=''> ויקרא י </span> ואכלתם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אותה</span> במקום קדוש אותה במקום קדוש ולא אחרת במקום קדוש <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אפקה</span> למחנה לויה הדר כתיב במקום טהור אפקה למחנה ישראל רבא אמר אותה במקום קדוש ולא אחרת במקום קדוש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אפקה לגמרי</span> הדר כתב רחמנא תאכלו במקום טהור עיילא למחנה ישראל ואימא עיילא למחנה לויה לחדא מעיילינן לתרתי לא מעיילינן אי הכי אפוקי נמי לחדא מפקינן מתרתי לא מפקינן ועוד<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> לא תוכל לאכול בשעריך כתיב אלא מחוורתא כדאביי


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,א משנה
pgu: נה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קדשים קלים</span> שחיטתן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בכל מקום</span></span> בעזרה ודמן טעון שתי מתנות שהן ארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ונאכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בכל העיר</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לכל אדם</span> בכל מאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לשני ימים ולילה אחד</span> המורם מהם כיוצא בהם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> שהמורם נאכל לכהנים לנשיהם ולבניהם ולעבדיהם


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ושחטו פתח אהל מועד<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ושחט אותו לפני אהל מועד<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ושחט אותו לפני אהל מועד להכשיר את כל הרוחות ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קדשים קלים</span> ק``ו לצפון ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קדשי קדשים</span> שלא הוכשרו בכל הרוחות הוכשרו בצפון קדשים קלים שהוכשרו בכל הרוחות אינו דין שהוכשרו בצפון רבי אליעזר אומר לא נאמר הכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> להכשיר צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שיכול והלא דין הוא</span> ומה קדשים קלים שהוכשרו בכל הרוחות <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לא הוכשר מקומן</span> אצל קדשי קדשים קדשי קדשים שלא הוכשרו אלא בצפון אינו דין שלא הוכשר מקומן אצל קדשים קלים ת``ל אהל מוע


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נה,ב גמרא
pgu: נה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מאי</span> קא מיפלגי תנא קמא סבר תלתא קראי כתיבי חד לגופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דניבעי פתח אהל מועד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וחד להכשיר צדדין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וחד לפסול צידי צדדין</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>צפון לא איצטריך קרא</span> ור' אליעזר סבר חד לגופיה דניבעי פתח אהל מועד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וחד להכשיר צפון</span> וחד להכשיר צדדין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וצידי צדדין</span> לא איצטריך קרא מאי שנא הכא דכתיב פתח אהל מועד ומאי שנא התם דכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפני</span> אהל מועד קמ``ל כדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל שלמים ששחטן קודם שיפתחו דלתות ההיכל פסולין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ושחטו פתח אהל מועד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בזמן שהוא פתוח</span> ולא בזמן שהוא נעול איתמר נמי אמר מר עוקבא בר חמא אמר רבי יוסי ברבי חנינא שלמים ששחטן קודם שיפתחו דלתות ההיכל פסולין שנאמר ושחטו פתח אהל מועד בזמן שפתח ההיכל פתוח ולא בזמן שהוא נעול במערבא מתני הכי אמר רב יעקב בר אחא אמר רב אשי שלמים ששחטן קודם שיפתחו דלתות ההיכל פסולים ובמשכן קודם שיעמידו לוים את המשכן ולאחר שיפרקו לוים את המשכן פסולים פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מוגף</span> כנעול דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וילון</span> מאי א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הוא עצמו</span> אין נעשה אלא כפתח פתוח <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>גובהה</span> מאי ת``ש דתניא ר' יוסי בר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שני פשפשין היו בבית החליפות</span> וגובהן שמנה כדי להכשיר את העזרה כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאכילת קדשי קדשים</span> ולשחיטת קדשים קלים מאי לאו דאיכא קמייהו שמונה לא דגבהו נינהו שמונה מיתיבי כל השערים שהיו שם גובהן עשרים אמה ורוחבן עשר אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פשפשין שאני</span> והאיכא צדדין דמעייל להו בקרן זוית אחורי בית הכפורת מאי תא שמע דאמר רמי בר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לול</span> קטן היה אחורי בית הכפורת גבוה שמונה אמות כדי להכשיר את העזרה לאכילת קדשי קדשים ולשחיטת קדשים קלים והיינו דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='25a26' data-rgl=''> דברי הימים א כו </span> שנים לפר בר מאי לפר בר אמר רבה בר רב שילא כמאן דאמר כלפי בר א``ר יהודה אמר שמואל אין חייבין משום טומאה אלא ע


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נו,א גמרא
pgu: נו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אורך מאה ושמונים ושבע על רוחב מאה ושלשים וחמש תני תנא קמיה דרב נחמן כל העזרה היתה קפ``ז על רוחב קל``ה אמר ליה הכי אמר לי אבא כגון זה כהנים נכנסין לשם ואוכלין שם קדשי קדשים ושוחטין שם קדשים קלים וחייבין משום טומאה למעוטי מאי אילימא למעוטי חלונות דלתות ועובי החומה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תנינא</span> החלונות ועובי החומה כלפנים ואלא למעוטי לשכות ואי בנויות בחול ופתוחות לקדש והתנן תוכן קודש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מדרבנן</span> ודאורייתא לא והתניא לשכות בנויות בחול ופתוחות לקדש מנין שהכהנים נכנסין לשם ואוכלים שם קדשי קדשים ושירי מנחה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> בחצר אהל מועד יאכלוה התורה ריבתה חצירות הרבה אצל אכילה אחת אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאכילה שאני</span> אבל לענין טומאה לא והתניא לשכות הבנויות לחול ופתוחות לקודש כהנים נכנסין לשם ואוכלין שם קדשי קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואין שוחטין שם קדשים קלים</span> וחייבין משום טומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לאו אמרת</span> אין שוחטין תני נמי אין חייבין בשלמא אין שוחטין בעינא כנגד הפתח וליכא אלא אין חייבין אמאי וליטעמיך אין שוחטין מי לא עסקינן דאיכא שחיטה כנגד הפתח דאי ליכא למאי איצטריך אלא אף על גב דקא שחיט כנגד הפתח תני אין שוחטין משום דלא קדיש תני נמי אין חייבין ולאכילה לא בעינן כנגד הפתח והתניא רבי יוסי ברבי יהודה אומר שני פשפשין היו בבית החליפות גובהן שמונה כדי להכשיר את העזרה לאכילת קדשי קדשים ולשחיטת קדשים קלים אמר רבינא סמי מכאן אכילה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0308' data-rgl=''> ויקרא ח </span> בשלו את הבשר פתח אהל מועד ושם תאכלו אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קדשי שעה שאני</span>:  אמר רב יצחק בר אבודימי מנין לדם שנפסל בשקיעת החמה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ביום הקריבו את זבחו יאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ביום שאתה זובח אתה מקריב ביום שאי אתה זובח אי אתה מקריב</span> האי מיבעי לי


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לגופיה</span> אם כן נימא קרא ביום זבחו יאכל הקריבו למה לי ש``מ ביום שאתה זובח אתה מקריב ביום שאי אתה זובח אי אתה מקריב ודילמא ה``ק רחמנא אי קריב דם האידנא ניתאכיל בשר האידנא ולמחר אי קריב דם למחר ניתאכיל בשר למחר וליומא אוחרא אם כן נימא קרא ביום הקריבו יאכל זבחו למה לי שמע מינה ביום שאתה זובח אתה מקריבו ביום שאי אתה זובח אי אתה מקריבו:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המחשב לאור שלישי</span> חזקיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כשר</span> רבי יוחנן אמר פסול חזקיה אמר כשר דהא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא אינתיק לשריפה</span> רבי יוחנן אמר פסול דהא אידחי ליה מאכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>האוכל לאור שלישי</span> חזקיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פטור</span> דלא אינתיק לשריפה רבי יוחנן אמר חייב דהא אידחי לי' מאכילה תניא כוותיה דרבי יוחנן קדשים הנאכלין ליום אחד מחשבין בדמן משתשקע החמה ובבשרן ובאימוריהן משיעלה עמוד השחר קדשים הנאכלין לשני ימים ולילה אחת מחשבין בדמן משתשקע החמה ובאימוריהן משיעלה עמוד השחר ובבשרן משתשקע החמה של שני ימים:  ת``ר יכול יהו נאכלין לאור שלישי ודין הוא זבחים נאכלין ליום אחד וזבחים נאכלין לשני ימים מה זבחים הנאכלין ליום אחד לילה אחריהן אף זבחים הנאכלין לשני ימים לילה אחריהן תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> והנותר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עד יום</span> בעוד יום הוא נאכל ואינו נאכל לאור שלישי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יכול ישרף מיד</span> ודין הוא זבחים נאכלין ליום אחד וזבחים נאכלין לשני ימים מה זבחים הנאכלין ליום אחד תיכף לאכילה שריפה אף זבחים הנאכלין לשני ימים תיכף לאכילה שריפה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=''> ויקרא יט </span> ביום השלישי באש ישרף ביום אתה שורפו ואי אתה שורפו בלילה


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נו,ב משנה
pgu: נו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הבכור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והמעשר</span> והפסח קדשים קלים שחיטתן בכל מקום בעזרה ודמן טעון <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מתנה אחת</span> ובלבד שיתן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כנגד היסוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שינה באכילתן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הבכור נאכל לכהנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והמעשר לכל אדם</span> ונאכלין בכל העיר בכל מאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לשני ימים ולילה אחד</span> הפסח אינו נאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אלא בלילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואינו נאכל אלא עד חצות</span> ואינו נאכל אלא למנויו ואינו נאכל אלא צלי


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מאן תנא</span> אמר רב חסדא ר' יוסי הגלילי היא דתניא ר' יוסי הגלילי אומר חלבו לא נאמר אלא חלבם <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דמו לא נאמר</span> אלא דמם לימד על בכור ומעשר ופסח שטעונין מתן דמים ואימורין לגבי מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כנגד היסוד</span> מנא לן א``ר אליעזר אתיא זריקה זריקה מעול


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נז,א גמרא
pgu: נז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ועולה גופה מנלן</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> אל יסוד מזבח העולה למד על עולת חובה שטעונה יסוד אי מה להלן שתי מתנות שהן ארבע אף כאן שתי מתנות שהן ארבע אמר אביי למה לי למכתב<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> סביב בעולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סביב בחטאת</span> הוו שני כתובין הבאין כאחד וכל שני כתובין הבאין כאחד <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין מלמדין</span> הניחא למ``ד אין מלמדין אלא למ``ד מלמדין מאי איכא למימר הוי אשם שלשה ושלשה ודאי אין מלמדין:  הבכור נאכל לכהנים:  ת``ר מנין לבכור שנאכל לשני ימים ולילה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ובשרם יהיה לך</span> כחזה התנופה וכשוק הימין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הקישו הכתוב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לחזה ושוק של שלמים</span> מה שלמים נאכלין לשני ימים ולילה אחד אף בכור נאכל לשני ימים ולילה אחד וזו שאלה נשאלה לפני חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בכרם</span> ביבנה בכור לכמה נאכל נענה ר``ט ואמר לשני ימים ולילה אחד היה שם תלמיד אחד שבא לבית המדרש לפני חכמים תחלה ור' יוסי הגלילי שמו אמר לו רבי מנין לך אמר לו בני שלמים קדשים קלים ובכור קדשים קלים מה שלמים נאכלין לשני ימים ולילה אחד אף בכור נאכל לשני ימים ולילה אחד אמר לו רבי בכור מתנה לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וחטאת ואשם מתנה לכהן</span> מה חטאת ואשם ליום ולילה אף בכור ליום ולילה אמר לו נדון דבר מ<תוך> דבר ונלמד דבר מ<תוך> דבר מה שלמים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין באין על חטא</span> אף בכור אינו בא על חטא מה שלמים נאכלים לשני ימים ולילה אחד אף בכור נאכל לשני ימים ולילה אחד אמר לו רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נדון דבר מדבר</span> ילמד דבר מדבר חטאת ואשם מתנה לכהן ובכור מתנה לכהן מה חטאת ואשם אין באין בנדר ונדבה אף בכור אינו בנדר ונדבה מה חטאת ואשם נאכלין ליום אחד אף בכור נאכל ליום אחד קפץ ר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ונסתלק</span> ר``ט אמר לו הרי הוא אומר ובשרם יהיה לך הקישן הכתוב לחזה ושוק של שלמים מה שלמים נאכלין לשני ימים ולילה אחד אף בכור נאכל לשני ימים ולילה אחד אמר לו היקשתו לחזה ושוק של שלמים ואני מקישו לחזה ושוק של תודה מה תודה נאכלת ליום ולילה אף בכור נאכל ליום ולילה אמר לו הרי הוא אומר ובשרם יהיה לך שאין ת``ל לך יהיה ומה ת``ל לך יהיה הוסיף הכתוב הויה אחרת בבכור וכשנאמרו דברים לפני ר' ישמעאל אמר להן צאו ואמרו לו לר``ע טעיתה תודה מהיכן למדה משלמים [וכי] דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש הא אין עליך לידון בלשון אחרון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלא בלשון ראשון</span> ור' ישמעאל האי לך יהיה מאי עביד לי' לימד על בכור בעל מום שהוא מתנה לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שלא מצינו</span> בכל התורה ור``ע יליף ליה מבשרם חד תם וחד בעל מום ור' ישמעאל מבשרם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דהנך בכורות</span> קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במאי קמיפלגי</span> מ``ס <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הימנו ודבר אחר</span> הוי היקש ומ``ס לא הוי היקש בשלמא למ``ד לא הוי היקש היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> וכן יעשה לאהל מועד כשם שמזה לפני ולפנים אחת למעלה ושבע למטה מדם הפר כך מזה בהיכל וכשם שלפני ולפנים אחת למעלה ושבע למטה מדם השעיר כך מזה בהיכל אלא למ``ד הוי היקש מאי איכא למימר מקומות הוא דגמרי מהדד


id: 5105
lvr: 51
prk: 05
nru: דף נז,ב גמרא
pgu: נז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואיבעית אימא חוץ מפנים בחד זימנא גמיר</span> בשלמא למ``ד הוי היקש היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl=''> ויקרא כג </span> ממושבותיכם תביאו לחם תנופה שאין ת``ל תביאו מה ת``ל תביאו כל שאתה מביא ממקום <למקום> אחר הרי הוא כזה מה להלן עשרון לחלה אף כאן עשרון לחלה אי מה להלן שני עשרונים אף כאן שני עשרונים ת``ל תהיינה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למדנו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עשרה</span></span> לחמץ עשרה למצה מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> על חלת לחם חמץ נגד חמץ הבא מצה אלא למאן דאמר <לא> הוי היקש מאי איכא למימר תביאו יתירא היא:  הפסח אינו נאכל:  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאן תנא</span> אמר רב יוסף רבי אלעזר בן עזריה היא דתניא רבי אלעזר [בן עזריה] אומר נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> בלילה [הזה] ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> ועברתי בארץ מצרים בלילה הזה מה להלן עד חצות אף כאן עד חצות א``ל ר``ע והלא כבר נאמר ואכלתם אותו בחפזון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עד שעת חפזון</span> א``כ מה ת``ל בלילה הזה שיכול יהא ככל הקדשים הנאכלים ביום ת``ל בלילה בלילה יהא נאכל ואינו נאכל ביום א``ל אביי וממאי דרבי אלעזר ב``ע ודאורייתא דלמא דרבנן ולהרחיק מן העבירה א``כ מאי אלא עד חצות [אלא] <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כי התם</span> מה התם דאורייתא אף כאן נמי דאוריית':
<BR


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף נח,א משנה
pgu: נח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  קדשי קדשים ששחטן בראש המזבח רבי יוסי אומר כאילו נשחטו בצפון ר' יוסי בר' יהודה אומר מחצי המזבח ולדרום כדרום מחצי המזבח ולצפון כצפון


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף נח,א גמרא
pgu: נח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב אסי א``ר יוחנן אומר היה ר' יוסי כוליה מזבח בצפון קאי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי כאילו</span> מהו דתימא בעינן על ירך וליכא קמ``ל אמר ליה רבי זירא לרב אסי אלא מעתה לר' יוסי ברבי יהודה הכי נמי דחציו בצפון וחציו בדרום וכי תימא הכי נמי והא את הוא דאמרת משמיה דרבי יוחנן מודי רבי יוסי בר``י שאם שחטן כנגדן בקרקע פסולה אמר ליה הכי קאמר רבי יוחנן שניהם מקרא אחד דרשו<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl=''> שמות כ </span> וזבחת עליו את עולותיך ואת שלמיך ר' יוסי סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כולו לעולה וכולו לשלמים</span> ורבי יוסי בר' יהודה סבר חציו לעולה וחציו לשלמים דאי ס``ד כולו לעולה כשר השתא כולו לעולה כשר כולו לשלמים מיבעיא ואידך איצטריך ס``ד אמינא עולה הוא דדחיק ליה מקום אבל שלמים דלא דחיק ליה מקום אימא לא קמ``ל גופא אמר רב אסי אמר רבי יוחנן מודי רבי יוסי ברבי יהודה שאם שחטן כנגדן בקרקע פסולות אמר ליה רב אחא מדיפתי לרבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי כנגדן בקרקע</span> אילימא אמה יסוד אמה סובב האי גופיה מזבח הוא ועוד מאי כנגדן בקרקע וכ``ת דעביד מחילות בקרקע ושחיט בהו וכי האי גוונא מי הוי מזבח והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl=''> שמות כ </span> מזבח אדמה תעשה לי שיהא מחובר מאדמה שלא יבננו לא על גבי מחילות ולא על גבי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כיפין</span> לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דבצריה בצורי</span> אמר רבי זירא אפשר איתא להא דרבי יוחנן ולא תנינא לה במתני' נפק <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דק ואשכח</span> דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ביררו משם</span> עצי תאינה יפים לסדר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מערכה שניה של קטרת</span> כנגד קרן מערבית דרומית משוך מן הקרן כלפי צפון ארבע אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>באומד חמש סאין גחלים</span> ובשבת באומד שמונה סאין גחלים ששם היו נותנין שני בזיכי לבונה של לחם הפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומאי סימנא</span> רבי יוסי היא דתני


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רבי יוסי אומר זה סימן כל הניטל בפנים לינתן בחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אינו נותן אלא בסמוך שאין לפנים</span> וכל הניטל בחוץ לינתן לפנים אינו ניטל אלא בסמוך שאין לפנים כל הניטל בפנים לינתן בחוץ מאי ניהו אילימא שירים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בהדיא כתיב בהו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> אל יסוד מזבח העולה אשר פתח אהל מועד ותו כל הניטל בחוץ לינתן בפנים מאי ניהו אילימא גחלים של יום הכיפורים בהדיא כתיב בהו<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> ולקח מלא המחתה גחלי אש וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא כל הניטל בפנים לינתן בחוץ שני בזיכי לבונה</span> של לחם הפנים דגמרי משירים הניטל בחוץ לינתן בפנים גחלים דכל יומא ויומא דגמרן מגחלים של יום הכפורים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומאי קסבר</span> אי קסבר כוליה מזבח בדרום קאי עשרים ושבע בעי למיתי ואי נמי קסבר קדושת היכל ואולם חדא היא עשרים ותרתי בעי מיתי ואי קסבר חציו בצפון וחציו בדרום חד סרי בעי למיתי ואלא קסבר קדושת היכל ואולם חדא מילתא היא שית בעי למיתי אלא לאו משום דקסבר כוליה מזבח בצפון קאי והני ארבע אמות אמה יסוד ואמה סובב ואמה מקום קרנות ואמה מקום רגלי הכהנים דכי מסגו לקמיה טפי תו ליכא פתח <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר רב אדא בר אהבה</span> הא מני רבי יהודה היא דתניא ר``י אומר מזבח ממוצע ועומד באמצע העזרה ושלשים ושתים אמות היו לו עשר אמות כנגד פתחו של היכל אחת עשרה אמה מיכן ואחת עשרה אמה מיכן נמצא מזבח מכוון כנגד היכל סוף סוף לרבי יהודה חד סרי בעי למיתי ואי קסבר קדושת היכל ואולם חדא מילתא היא שית בעי למיתי מי סברת הני ארבע אמות בהדי אמה יסוד ואמה סובב ארבע אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בר מאמה יסוד ואמה סובב</span> ונוקמה כרבי יוסי ובממוצע משום דרבי יהודה שמענא ליה ממוצע בהדיא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ורב שרביא אמר</span> הא מני רבי יוסי הגלילי היא דתניא רבי יוסי הגלילי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מתוך שנאמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0246' data-rgl=''> שמות מו </span> ונתת את הכיור בין אהל מועד וגומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0246' data-rgl=''> שמות מו </span> וא


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מזבח העולה וגו' מזבח בפתח אהל מועד ולא כיור בפתח אהל מועד היכן היה נותנו בין האולם ולמזבח משוך קימעא כלפי הדרום מאי קסבר אי קסבר כוליה מזבח בדרום קאי נוקמיה מכותל היכל ולדרום בין אולם למזבח ואי נמי קסבר קדושת היכל ואולם חדא היא נוקמיה מכותל אולם ולדרום בבין אולם למזבח אי נמי קסבר חציו בצפון וחציו בדרום נוקמיה מכותל היכל ולדרום בין אולם ולמזבח ואי נמי קסבר קדושת האולם והיכל חדא היא נוקמיה מכותל אולם ולדרום בין אולם ולמזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא לאו משום דקסבר כוליה מזבח בצפון</span> כי נמי מוקמת לה מכותל היכל ולצפון ה``ל בין אולם ולמזבח ונוקמה מכותל אולם ולצפון בבין אולם ולמזבח אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צפונה</span> שיהא צפון פנוי מכלים מאן תנא דפליג עליה דר' יוסי הגלילי ר``א בן יעקב היא דתניא ר``א בן יעקב אומר צפונה שיהא צפון פנוי מכלום ואפילו מן המזבח אמר רב מזבח שנפגם כל הקדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שנשחטו שם</span> פסולין מקרא הוא בידינו ושכחנוהו כי סליק רב כהנא אשכחיה לר``ש ברבי דקאמר משום ר' ישמעאל בר' יוסי מנין למזבח שנפגם שכל הקדשים שנשחטו שם פסולין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl=''> שמות כ </span> וזבחת עליו את עולותיך ואת שלמיך וכי עליו אתה זובח אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כשהוא שלם</span> ולא כשהוא חסר אמר היינו קרא דאישתמיט ליה לרב ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אחד זה ואחד זה</span> פסולין במאי פליגי רב סבר בעלי חיים אינן נדחים ור' יוחנן סבר בעלי חיים נידחין מיתיבי כל הקדשים שהיו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עד שלא נבנה</span> המזבח ואח``כ נבנה המזבח פסולין נבנה דחויין מעיקרא נינהו אלא עד שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נהרס</span> המזבח נהרס הא איזקון להו אלא עד שלא נפגם המזבח ואחר כך נפגם המזבח פסולין ולא תרוצי קא מתרצת אימא שנשחטו והאמר רב גידל אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מזבח שנעקר</span> מקטירין קטרת במקומו כדאמר רבא מודה היה ר' יהודה בדמים הכא נמי מודה רב בדמים מאי ר' יהודה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='09a08' data-rgl=''> מלכים א ח </span> ביום ההוא קידש המלך תוך החצר וגו' כי מזבח <שעשה משה> [הנחושת אשר לפני ה'] קטן מהכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דברים ככתבן</span> דברי רבי יהודה א``ל רבי יוס


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a03' data-rgl=''> מלכים א ג </span> אלף עולות יעלה שלמה על המזבח ההוא ואילו בבית עולמים הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a08' data-rgl=''> מלכים א ח </span> ויזבח שלמה את זבח השלמים אשר זבח לה' בקר עשרים ושנים אלף וכשאתה מגיע לחשבון עולות ולמנין אמות זה גדול מזה אלא מהו קטן מהכיל כאדם האומר לחבירו פלוני ננס הוא ופסול לעבודה ור' יהודה שפיר קאמר ר' יוסי ר' יהודה לטעמיה דאמר מזבח שעשה משה גדול היה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> חמש אמות אורך וחמש אמות רוחב דברים ככתבן דברי ר' יוסי ר' יהודה אומר נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> רבוע ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='1243' data-rgl=''> יחזקאל מג </span> רבוע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מה להלן</span> מאמצעיתו היה מודד אף כאן מאמצעיתו היה מודד והתם מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1243' data-rgl=''> יחזקאל מג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והאריאל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שתים עשרה</span> אמה לכל רוח או אינו אלא י``ב על י``ב כשהוא אומר אל ארבעת רבעיו מלמד שמאמצע הוא מודד ור' יוסי כי גמר גזירה שוה בגובהה הוא דגמיר דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> ושלש אמות קומתו דברים ככתבן דברי רבי יהודה רבי יוסי אומר נאמר כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> רבוע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ונאמר להלן רבוע</span></span> מה להלן גובהו פי שנים כארכו אף כאן פי שנים כארכו אמר ליה רבי יהודה <והלא כבר נאמר ואת החצר מאה אמה וקומה חמש אמות וגו'> [ארך החצר מאה באמה וקומה חמש אמות] אפשר כהן עומד ע``ג המזבח ועבודה בידו וכל העם רואין אותו מבחוץ אמר לו ר' יוסי והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0404' data-rgl=''> במדבר ד </span> ואת קלעי החצר ואת מסך שער החצר אשר על המשכן ועל המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מה משכן</span> י' אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אף מזבח</span> י' אמות ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0238' data-rgl=''> שמות לח </span> קלעים חמש עשר


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמה אל הכתף ומה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> ה' אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משפת מזבח ולמעלה</span> ומה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> ושלש אמות קומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משפת סובב ולמעלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ור' יהודה</span> כי גמיר גזירה שוה ברחבה הוא דגמיר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולרבי יהודה</span> הא קא מיתחזי כהן נהי דכהן מיתחזי עבודה דבידו לא מיתחזי בשלמא לרבי יהודה היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a08' data-rgl=''> מלכים א ח </span> קידש אלא לרבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי קידש</span> להעמיד בה מזבח בשלמא לרבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היינו דכתיב קטן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא לרבי יהודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאי קטן</span> הכי קאמר מזבח אבנים שעשה שלמה תחת מזבח הנחשת קטן הוה במאי פליגי מר סבר דנין חוץ מחוץ ואין דנין חוץ מפנים ומר סבר דנין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כלי מכלי</span> ואין דנין כלי מבנין אמר רבא מודה רבי יהודה בדמים דתניא רבי יהודה אומר כוס אחד היה ממלא מדם התערובות ושופכו על גבי מזבח שאם ישפך דמו של אחת מהן נמצא זה מכשירו ואי סלקא דעתך סבר רבי יהודה כולה עזרה מיקדשא הא איתעבידא ליה מצוותיה ודלמא משום דקסבר שפיכה מכח האדם בעינן אם כן נשקליה ונשפיך ליה אדוכתיה ודלמא משום דבעינן מצוה מן המובחר אמר רבי אלעזר מזבח שנפגם אין אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בגינו</span> שירי מנחה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> ואכלוה מצות אצל המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וכי אצל המזבח אכלוה</span> אלא בזמן שהוא שלם ולא בזמן שהוא חסר אשכחן שירי מנחה קדשי קדשים מנלן ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קדש קדשים</span> קדשים קלים מנין אמר אביי אתיא מדרשא דר' יוסי דתניא ר' יוסי אומר ג' דברים משו


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ג' זקנים וזה אחד מהן רבי ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יכול יעלה אדם מעשר שני</span> לירושלים ויאכלנו בזמן הזה ודין הוא בכור טעון הבאת מקום ומעשר טעון הבאת מקום מה בכור אינו אלא בפני הבית אף מעשר אינו אלא בפני הבית מה לבכור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שכן טעון מתן דמים</span> ואימורים לגבי מזבח ביכורים י<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכי</span>חו מה לביכורים שכן טעונין הנחה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> והבאתם שמה עולותיכם וגו' מקיש מעשר לבכור מה בכור אינו אלא בפני הבית אף מעשר אינו אלא בפני הבית וניהדר דינא וניתי במה הצד משום דאיכא למיפרך מה להצד השוה שבהן שכן יש בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צד מזבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי קסבר</span> אי קסבר קדושה ראשונה קידשה לשעתה וקידשה לעתיד לבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אפילו בכור נמי</span> ואי קסבר לא קידשה לעתיד לבא אפילו בכור נמי תיבעי אמר רבינא לעולם קסבר לא קידשה והכא במאי עסקינן בבכור שנזרק דמו קודם חורבן הבית וחרב הבית ועדיין בשרו קיים ואיתקש בשרו לדמו מה דמו במזבח אף בשרו במזבח ואתי מעשר ויליף מבכור וכי דבר הלמד בהיקש חוזר ומלמד בהיקש מעשר דגן חולין הוא הניחא למ``ד בתר למד אזלינן אלא למ``ד בתר מלמד אזלינן מאי איכא למימר דם ובשר חדא מילתא היא כי סליק רבין אמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לשמעתא</span> קמיה דרבי ירמיה אמר בבלאי טפשאי אמטול דיתבי בארעא חשוכא אמרי שמעתא דמחשכא לא שמיע להו הא דתניא בשעת סילוק מסעות קדשים נפסלין וזבים ומצורעים משתלחים חוץ למחיצה ותניא אידך בשני מקומות קדשים נאכלים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי לאו</span> הא בקדשי קדשים הא בקדשים קלים אמר רבינא אידי ואידי בקדשים קלים ולא קשי


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא רבי ישמעאל הא רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואיבעית אימא</span> הא והא בקדשי קדשים ומאי בשני מקומות קודם שיעמידו לוים את המשכ


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ולאחר שיפרקו הלוים את המשכן מהו דתימא איפסיל להו ביוצא קא משמע לן ואימא הכי נמי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0402' data-rgl=''> במדבר ב </span> ונסע אהל מועד אף על פי שנסע אהל מועד הוא אמר רב הונא אמר רב מזבח של שילה של אבנים היה דתניא ר``א בן יעקב אומר מה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl=''> שמות כ </span> אבנים<span class='tlm-sfr' data-chp='0527' data-rgl=''> דברים כז </span> אבנים<span class='tlm-sfr' data-chp='0527' data-rgl=''> דברים כז </span> אבנים שלש פעמים אחד של שילה ואחד של <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נוב וגבעון</span> ובית עולמים מתיב רב אחא בר אמי אש שירדה מן השמים בימי משה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא נסתלקה</span> מעל מזבח הנחושת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא בימי שלמה</span> ואש שירדה בימי שלמה לא נסתלקה עד שבא מנשה וסילקה ואם איתא מעיקרא הוא דאיסתלק ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הוא דאמר</span> כרבי נתן דתניא רבי נתן אומר מזבח של שילה של נחושת היה חלול ומלא אבנים ר``נ בר יצחק אמר מאי לא נסתלקה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא נסתלקה לבטלה</span> מאי היא רבנן אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שביבא הוה משדרא</span> רב פפא אמר אושפיזא הוה נקט וזימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכא</span> וזימנין הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנן התם</span> וכשעלו בני הגולה הוסיפו עליו ד' אמות מן הדרום וד' אמות מן המערב כמין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גמא</span> מאי טעמא אמר רב יוסף משום דלא ספק אמר ליה אביי השתא מקדש ראשון דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='09a04' data-rgl=''> מלכים א ד </span> יהודה וישראל רבים כחול אשר על <שפת> הים ספק מקדש שני דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='35a02' data-rgl=''> עזרא ב </span> כל הקהל כאחד ארבע רבוא לא ספק א``ל התם אש של שמים מסייעתן הכא אין אש של שמים מסייעתן כי אתא רבין אמר ר``ש בן פזי משום בר קפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שיתין הוסיפו</span> מעיקרא סבור מזבח אדמה שהוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אטום באדמה</span> ולבסוף סבור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שתיה כאכילה</span> ומאי מזבח אדמה שהוא מחובר באדמה שלא יבננו לא ע``ג כיפי


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולא על גבי מחילות אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאו היינו דתניא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='35a03' data-rgl=''> עזרא ג </span> ויכינו <את> המזבח על מכונותיו שהגיעו לסוף מדותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='25a28' data-rgl=''> דברי הימים א כח </span> הכל בכתב מיד ה' עלי השכיל אלא אמר רב יוסף קרא אשכח ודרש<span class='tlm-sfr' data-chp='25a22' data-rgl=''> דברי הימים א כב </span> ויאמר דויד זה הוא בית ה' האלהים וזה מזבח לעולה לישראל כי בית מה בית ששים אמה אף מזבח ששים אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בשלמא בית</span> מינכרא צורתו אלא מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מנא ידעי</span> אמר רבי אלעזר ראו מזבח בנוי ומיכאל השר הגדול עומד ומקריב עליו ור' יצחק נפחא אמר אפרו של יצחק ראו שמונח באותו מקום ור' שמואל בר נחמני אמר מכל הבית כולו הריחו ריח קטרת משם הריחו ריח אברים אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלשה נביאים</span> עלו עמהם מן הגולה אחד שהעיד להם על המזבח ואחד שהעיד להם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>על מקום המזבח</span> ואחד שהעיד להם שמקריבין אף על פי שאין בית במתניתא תנא ר``א בן יעקב אומר שלשה נביאים עלו עמהן מן הגולה אחד שהעיד להם על המזבח ועל מקום המזבח ואחד שהעיד להם שמקריבין אף על פי שאין בית ואחד שהעיד להם על התורה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שתכתב אשורית</span> ת``ר קרן וכבש ויסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וריבוע</span> מעכבין מדת ארכו ומדת רחבו ומדת קומתו אין מעכבין מנה``מ אמר רב הונא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> המזבח כל מקום שנאמר המזבח לעכב אלא מעתה כיור לרבי וסובב לרבי יוסי ברבי יהודה הכי נמי דמעכב דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> ונתתה אותה תחת כרכוב המזבח מלמטה ותניא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>איזהו כרכוב</span> רבי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זה כיור</span> רבי יוסי ברבי יהודה אומר זה הסובב אין דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אותו היום</span> נפגמה קרן מזבח והביאו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בול של מלח</span> וסתמוהו ולא מפני שכשר לעבודה אלא שלא יראה מזבח פגום שכל מזבח שאין לו קרן וכבש ויסוד וריבוע פסול רבי יוסי ברבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אף הסובב</span> ת``ר איזהו כרכוב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בין קרן לקרן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מקום הילוך רגלי הכהנים אמה</span> אטו הכהנים בין קרן לקרן הוו אזלי אלא אימא ומקום הילוך רגלי הכהנים אמה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0238' data-rgl=''> שמות לח </span> תחת כרכובו מלמטה עד חציו אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>תרי הוו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>חד לנוי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>וחד לכהנים דלא נשתרקו</span></span> מדת ארכו ומדת רחבו ומדת קומתו אין מעכבין א``ר מני ובלבד שלא יפחתנו ממזבח שעשה משה וכמה אמר רב יוסף אמה מחכו עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> חמש אמות ארך וחמש אמות רוחב רבוע יהיה המזבח אמר ליה אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דלמא מקום מערכה קאמר</span> מר א``ל מר דגברא רבה הוא ידע מאי קאמינא קרי עלייה


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl=''> בראשית כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בני קטורה</span></span> בני אחתיה דרבי טרפון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוו יתבי קמיה דרבי טרפון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פתח ואמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl=''> בראשית כה </span> ויוסף אברהם ויקח אשה ושמה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יוחני</span> אמרי ליה קטורה כתיב קרי עליהם בני קטורה אמר אביי בר הונא אמר רב חמא בר גוריא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גזירין</span> שעשה משה אורכן אמה ורוחבן אמה ועוביין כמחק גודש סאה אמר רבי ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>באמה גדומה</span> אמר רב יוסף ולאו היינו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> על העצים אשר על האש אשר על המזבח שלא יהו עצים יוצאין מן המזבח כלום תנן התם כבש היה לדרומה של מזבח אורך שלשים ושתים על רוחב שש עשרה מנא ה``מ אמר רב הונא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ושחט אותו על <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ירך</span> המזבח צפונה שיהא ירך בצפון ופניו בדרום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אימא ירך בצפון ופניו בצפון</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רמי גברא אאפיה</span> א``ל אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אדרבה תריץ ואותיב גברא</span> א``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0227' data-rgl=''> שמות כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רבוע כתיב</span> והא מיבעי ליה דמרבע רבועי מי כתיב מרובע וליטעמיך מי כתיב רבוץ א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רבוע כתיב דמשמע הכי ומשמע הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ותנא</span> מייתי לה מהכא דתניא רבי יהודה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1243' data-rgl=''> יחזקאל מג </span> ומעלותיהו פנות קדים כל פינות שאתה פונה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא יהו אלא דרך ימין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למזרח</span> ואימא שמאל למזרח לא ס``ד דתני רמי בר <יחזקיה> [יחזקאל] ים שעשה שלמה עומד על שנים עשר <עמודים> בקר שלשה פונים צפונה ושלשה פונים ימה ושלשה פונים נגבה ושלשה פונים מזרחה כל פינות שאתה פונה לא יהו אלא דרך ימין למזרח ההוא מיבעי ליה לגופיה א``כ פונים פונים למה לי שאל רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא את ר' יוסי אומר היה ר``ש בן יוחי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אויר יש בין כבש למזבח</span> אמר לו ואתה אי אתה אומר כן והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl=''> דברים יב </span> ועשית עולותיך הבשר והדם מה דם בזריקה אף בשר בזריקה אמר לו שאני אומר עומד בצד מערכה וזורק א``ל כשהוא זורק למערכה דלוקה הוא זורק או למערכה שאינה דלוקה הוא זורק הוי אומר למערכה דלוקה הוא זורק התם משום דלא אפשר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רב פפא אמר</span> כי דם <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מה דם אויר קרקע</span> מפסיקו אף בשר אויר קרקע מפסיקו אמר רב יהודה שני כבשים קטנים יוצאין מן הכבש שבהן פונים ליסוד ולסובב ומובדלין מן המזבח מלא נימא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>משום שנאמר סביב</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='32'>רבי אבהו אמר רבוע</span> ואיצטריך למכתב סביב ואיצטריך למכתב רבוע דאי <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>כתב רחמנא סביב</span> הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>דעגיל מעגל</span> כתב רחמנא רבוע ואי כתב רחמנא רבוע הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>דאריך וקטין</span> כתב רחמנא סביב תנן התם הכבש והמזבח ששים ושתים הני שיתין וארבעה הוו נמצא פורח אמה על יסוד ואמה על סוב


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רמי בר חמא כל כבשי כבשים שלש אמות לאמה חוץ מכבשו של מזבח שהיה שלש אמות ומחצה ואצבע ושליש אצבע בזכרותא


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סג,א משנה
pgu: סג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מנחות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היו נקמצות בכל מקום</span> בעזרה ונאכלות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לפנים מן הקלעים לזכרי כהונה</span> בכל מאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליום ולילה עד חצות</span>


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  א``ר אלעזר מנחה שנקמצה בהיכל כשירה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שכן מצינו בסילוק בזיכין</span> מתיב רבי ירמיה<span class='tlm-sfr' data-chp='0302' data-rgl=''> ויקרא ב </span> וקמץ משם ממקום שרגלי הזר עומדות בן בתירא אומר מנין שאם קמץ בשמאל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שיחזיר</span> ויקמוץ בימין ת``ל משם ממקום שקמץ כבר איכא דאמרי הוא מותיב לה והוא מפרק לה איכא דאמרי א``ל ר' עקיבא לר' ירמיה בר תחליפא אסברא לך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא נצרכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא להכשיר</span> כל העזרה כולה סלקא דעתך אמינא הואיל ועולה קדשי קדשים ומנחה קדשי קדשים מה עולה טעונה צפון אף מנחה טעונה צפון מה לעולה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שכן כליל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מ<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חטאת</span></span> מה לחטאת שכן מכפרת על חייבי כריתות מאשם מה לאשם שכן מיני דמים מכולהו מה לכולהו שכן מיני דמים אלא איצטריך סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0302' data-rgl=''> ויקרא ב </span> והגישה אל המזבח<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> והרים ממנו בקומצו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מה הגשה בקרן מערבית דרומית</span> אף קמיצה בקרן מערבית דרומית קא משמע לן אמר רבי יוחנן שלמים ששחטן בהיכל כשרים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0303' data-rgl=''> ויקרא ג </span> ושחטו <אותו> פתח אהל מועד ולא יהא טפל חמור מן העיקר מיתיבי רבי יוחנן בן בתירה אומר מנין שאם הקיפו <עובדי כוכבים> {גוים} את כל העזרה שהכהנים נכנסין לשם ואוכלין שם קדשי קדשים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בקדש הקדשים</span> תאכלנו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמאי</span> נימא בחצר אהל מועד יאכלוה ולא יהא טפל חמור מן העיקר הכי השתא התם עבודה דאדם עובד במקום רבו אמרינן לא יהא טפל חמור מן העיקר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אכילה דאין אדם אוכל במקום רבו</span> לא יהא טפל חמור מן העיקר לא אמרינן


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סג,א משנה
pgu: סג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חטאת</span> העוף היתה נעשית על קרן דרומית מערבית ובכל מקום היתה כשירה אלא זה היתה מקומה ושלשה דברים היתה אותה קרן משמשת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מלמטה</span> ושלשה מלמעלה מלמטה חטאת העוף ו<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הגשות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ושירי הדם</span> ומלמעלן ניסוך היין והמים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ועולת העוף כשהיא רבה במזרח</span> כל העולין למזבח עולין דרך ימי


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנא ה``מ א``ר יהושע אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> לא ישים עליה שמן ולא יתן עליה לבונה כי חטאת היא חטאת קרויה מנחה ומנחה קרויה חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה חטאת טעונה צפון</span> אף מנחה טעונה צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומה מנחה</span> בקרן מערבית דרומית אף חטאת בקרן מערבית דרומית ומנחה גופה מנלן דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לפני ה'</span> יכול במערב ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אל פני המזבח</span> אי אל פני המזבח יכול בדרום ת``ל לפני ה' הא כיצד מגישה בקרן מערבית דרומית כנגד חודה של קרן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ודיו</span> ר``א אומר יכול יגישנה למערבה של קרן או לדרומה של קרן אמרת כל מקום שאתה מוצא שני מקראות אחד מקיים עצמו ומקיים חבירו ואחד מקיים עצמו ומבטל חבירו מניחין זה שמקיים עצמו ומבטל חבירו ותופשין את שמקיים עצמו ומקיים חבירו כשאתה אומר אל פני ה' במערב היכן קיימת אל פני המזבח וכשאתה אומר אל פני המזבח בדרום קיימת לפני ה' בדרום היכן קיימת אמר רב אשי קסבר האי תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כוליה מזבח בצפון קאי</span>:  בכל מקום היתה כשירה [וכו']:  מאי קאמר אמר רב אשי ה``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בכל מקום היתה כשירה למליקתה</span> אלא זה היה מקומה להזאתה תנינא להא דת``ר מלקה בכל מקום במזבח כשירה היזה דמה בכל מקום כשירה היזה ולא מיצה כשירה ובלבד שיתן מחוט הסיקרא ולמטה מדם הנפש מאי קאמר ה``ק מלקה בכל מקום במזבח כשירה מיצה דמה בכ``מ במזבח כשיר


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שאם היזה ולא מיצה כשירה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ובלבד</span> שיתן מחוט הסיקרא ולמטה מדם הנפש:  שלשה דברים כו':  חטאת העוף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא דאמרן</span> הגשות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0302' data-rgl=''> ויקרא ב </span> והגישה אל <פני> המזבח שירי הדם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=''> ויקרא ד </span> ואת כל דם הפר ישפוך אל יסוד המזבח:  מלמעלה ניסוך המים והיין ועולת העוף כשהיא רבה במזרח:  מ``ט רבי יוחנן אמר מפני שקרובה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מבית הדשן</span> אמר רבי יוחנן בא וראה כמה גדול כחן של כהנים שאין לך קל בעופות יותר ממוראה ונוצה פעמים שהכהן זורקן יותר מבשלשים אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דתנן</span> נטל מחתה של כסף ועלה לראש המזבח ופינה את הגחלים אילך ואילך וחתה מן המאוכלות הפנימיות ויורד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הגיע לרצפה</span> מחזיר פניו כלפי צפון והולך למזרחו של כבש כעשר אמות צבר את הגחלים על גבי הרצפה רחוק מן הכבש שלשה טפחים מקום שנותנין מוראה ונוצה ודישון מזבח הפנימי והמנורה הני טפי מתלתין וחד הויין מקום גברי לא חשיב:  כל העולים למזבח:  מ``ט אמר רבי יוחנן נסכים שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יתעשנו</span> ועולת העוף שמא תמות בעשן ורמינהו בא לו להקיף את המזבח מאין הוא מתחיל מקרן דרומית מזרחית מזרחית צפונית צפונית מערבית מערבית דרומית ונותנין לו יין לנסך אמר רבי יוחנ


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הקפה ברגל</span> אמר רבא דיקא נמי דקתני נותנין לו יין לנסך ולא קתני אומר לו נסך ש``מ ת``ר כל העולין למזבח עולין דרך ימין ויורדין דרך שמאל עולין דרך מזרח ויורדין דרך מערב חוץ מן העולה לשלשה דברים הללו שעולים דרך מערב ויורדין דרך מערב עולין דרך ימין ויורדין דרך ימין דרך ימין דרך שמאל הוא אמר רבינא תני שמאל רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי ימין</span> ימין דמזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומאי שמאל</span> שמאל דגברא וניתני או <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אידי ואידי</span> דמזבח או אידי ואידי דגברא קשיא


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סד,ב משנה
pgu: סד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  חטאת העוף כיצד היה נעשית <עלה לכבש ופנה לסובב <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בא לו לקרן דרומית מזרחית</span>> היה מולק את ראשה ממול <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ערפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינו מבדיל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומזה</span> מדמה על קיר המזבח שירי הדם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היה מתמצה</span> על היסוד ואין למזבח אלא דמה וכולה לכהנים


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והזה מדם החטאת מגוף החטאת הא כיצד אוחז בראש ובגוף <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומזה</span> על קיר המזבח ולא על קיר הכבש ולא על קיר היכל ולא על קיר אולם ואיזה זה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קיר התחתון</span> או אינו אלא קיר העליון ודין הוא ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בהמה שעולתה למטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חטאתה למעלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עוף שעולתו למעלה</span> אינו דין שחטאתו למעלה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> והנשאר בדם ימצה אל יסוד המזבח קיר שהשירין שלו מתמצים ליסוד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואיזה זה קיר התחתון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ונעביד מעילאי</span> והדר נעביד מתתאי אמר רבא מי כתיב ימצה ימצה כתיב דממילא משמע אמר רב זוטרא בר טוביה אמר רב כיצד מולקין חטאת העוף אוחז גפיו בשתי אצבעות ושתי רגלים בשתי אצבעות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומותח צוארה</span> על רוחב גודלו ומולקה במתניתא תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ציפרא מלבר</span> אוחז גפיו בשתי אצבעות ושני רגלים בשתי אצבעות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מותח צוארו</span> על רוחב שתי אצבעותיו ומולק וזו עבודה קשה שבמקדש זו היא ותו לא והאיכא קמיצה וחפינה אלא אימא זו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עבודה קשה מעבודות קשות</span> שבמקדש


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סד,ב משנה
pgu: סד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  עולת העוף כיצד נעשית עלה לכבש ופנה לסובב <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בא לו לקרן דרומית מזרחית</span> היה מולק את ראשה ממול <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ערפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומבדיל</span> ומיצה את דמה על קיר המזבח נטל את הראש והקיף בית מליקתו למזבח ו<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ספגו במלח</span> וזרקו על גבי האשים בא לו לגוף והסיר את ה<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מוראה</span> ואת ה<span class='tlm-rsh' data-nro='31'>נוצה</span> ואת בני המעיים היוצאין עמם והשליכן לבית הדשן <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שיסע</span> ולא הבדיל ואם הבדיל כשר סופגו במלח וזרקו על גבי האשים לא הסיר המוראה ולא הנוצה ואת בני מעיים היוצאין עמם ולא ספגו במלח כל ששינה בה מאחר שמיצה את דמה כשירה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>הבדיל בחטאת</span> ולא הבדיל בעולה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>פסול</span> מיצה את דם הראש ולא מיצה דם הגוף פסולה דם הגוף ולא מיצה דם הראש כשירה חטאת העוף שמלקה שלא לשמה מיצה דמה שלא לשמה לשמה ושלא לשמה או שלא לשמה ולשמה פסול עולת העוף כשירה ובלבד שלא עלתה לבעלים לשם חובה אחד חטאת העוף ואחד עולת העוף שמלקן ושמיצה את דמן <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>לאכול דבר שדרכו לאכול</span> ולהקטיר דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>שדרכו להקטיר</span> חוץ למקומו פסול ואין בו כרת חוץ לזמנו פיגול וחייבין עליו כרת ובלבד שיקריב המתיר כמצותו כיצד קרב המתיר כמצותו מלק בשתיקה ומיצה הדם חוץ לזמנו או שמלק חוץ לזמנו ומיצה הדם בשתיקה או שמלק ומיצה הדם חוץ לזמנו זהו שקרב המתיר כמצותו כיצד לא קרב המתיר כמצותו מלק חוץ למקומו מיצה הדם חוץ לזמנו או שמלק חוץ לזמנו ומיצה הדם חוץ למקומו או שמלק ומיצה הדם חוץ למקומ


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סה,א משנה
pgu: סה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חטאת העוף שמלקו שלא לשמה ומיצה הדם חוץ לזמנו או שמלק חוץ לזמנו ומיצה דמו שלא לשמה או שמלק ומיצה הדם שלא לשמה זהו שלא קרב המתיר כמצותו לאכול כזית בחוץ כזית למחר כזית למחר כזית בחוץ כחצי זית בחוץ כחצי זית למחר כחצי זית למחר כחצי זית בחוץ פסול ואין בו כרת א``ר יהודה זה הכלל אם מחשבת הזמן קדמה למחשבת המקום פיגול וחייבין עליו כרת ואם מחשבת המקום קדמה למחשבת הזמן פסול ואין בו כרת [וחכ``א זה וזה פסול ואין בו כרת] לאכול כחצי זית ולהקטיר כחצי זית כשר שאין אכילה והקטרה מצטרפין


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקריבו מה ת``ל לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקריב מן התורים או מן בני היונה יכול המתנדב עוף לא יפחות משני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פרידין</span> ת``ל והקריבו אפילו פרידה אחת יביא אל המזבח מה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> הכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לקבוע לו כהן</span> שיכול והלא דין הוא ומה בן צאן שקבע לו צפון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא קבע לו כהן</span> עוף שלא קבע לו צפון אינו דין שלא יקבע לו כהן ת``ל אל הכהן לקבוע לו כהן יכול ימלקנו בסכין ודין הוא ומה אם שחיטה שלא קבע לה כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קבע לה כלי</span> מליקה שקבע לה כהן אינו דין שיקבע לה כלי ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> כהן ומלק אמר רבי עקיבא וכי תעלה על דעתך שזר קרב לגבי מזבח אלא מה ת``ל כהן שתהא מליקה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעצמו של כהן</span> יכול ימלקנה בין מלמעלה בין מלמטה ת``ל ומלק והקטיר מה הקטרה בראש המזבח אף מליקה בראש המזבח ומלק ממול עורף אתה אומר ממול עורף או אינו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מן הצואר</span> ודין הוא נאמר כאן ומלק <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ונאמר להלן</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl=''> ויקרא ה </span> ומלק מה להלן ממול עורף אף כאן ממול עורף אי מה להלן מולק ואינו מבדיל אף כאן מולק ואינו מבדיל ת``ל ומלק והקטיר מה הקטרה הראש לעצמו והגוף לעצמו אף מליקה הראש לעצמו והגוף לעצמו ומנין שהקטרת הראש בעצמו והגוף בעצמו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והקטיר אותו</span> הרי הקטרת הגוף אמורה הא מה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והקטיר המזבחה בהקטרת הראש הכתוב מדבר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> ונמצה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דמו כולו</span> אל קיר המזבח ולא על קיר הכבש ולא על קיר ההיכל ואיזה זה זה קיר העליון או אינו אלא קיר התחתון ודין הוא מה בהמה שחטאתה למעלה עולתה למטה עוף שחטאתו למטה אינו דין שעולתו למטה ת``ל ומלק והקטיר ונמצה דמו וכי תעלה על דעתך לאחר שהקטיר חוזר וממצה אלא לומר לך מה הקטרה בראש המזבח אף מיצוי בראש המזבח הא כיצד היה עולה בכבש ופונה לסובב ובא לו לקרן דרומית מזרחית היה מולק את ראשה ממול ערפה ומבדיל וממצה מדמה על קיר המזבח אם עשאה למטה מרגליו אפילו אמה כשירה רבי נחמיה ורבי אליעזר בן יעקב אומרים כל עצמה אין נעשית <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא בראש המזבח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי בינייהו</span> אביי ורבא דאמרי תרוייהו עושה מערכה ע``ג סובב איכא בינייהו:  בא לו לגוף כו':  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0301' data-rgl=''> ויקרא א </span> והסיר את מוראתו בנוצתה זו זפק יכול יקדיר בסכין ויטלנו ת``ל בנוצתה נוטל את הנוצה עמה אבא יוסי בן חנן אומר נוטלה ונוטל קורקבנה עמה דבי רבי ישמעאל תנא בנוצתה בנוצה שלה קודרה בסכין כמין ארובה


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שיסע ולא הבדיל:  ת``ר ושסע אין שיסע אלא ביד <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכן הוא אומר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0714' data-rgl=''> שופטים יד </span> וישסעהו כשסע הגדי:  לא הסיר את המוראה כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מתני'</span> דלא כרבי אלעזר בר``ש דתניא א``ר אלעזר בר``ש שמעתי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמבדילין</span> בחטאת העוף <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי בינייהו</span> אמר רב חסדא מיצוי חטאת העוף מעכב איכא בינייהו ת``ק סבר מיצוי חטאת העוף מעכב וכיון דמצוי דם קעביד מעשה עולה בחטאת העוף ור' אלעזר בר``ש סבר מיצוי חטאת העוף לא מעכב ומחתך בשר בעלמא הוא רבא אמר שהייה בסימן שני בעולת העוף מעכב איכא בינייהו תנא קמא סבר שהייה בסימן שני בעולת העוף לא מעכב ואע``ג דשהייה קא עביד מעשה עולה בחטאת ורבי אלעזר בר``ש סבר מעכב וכיון דשהייה מחתך בשר בעלמא הוא אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רוב בשר מעכב איכא בינייהו</span> ובפלוגתא דר' זירא ור' שמואל בר רב יצחק חד אמר שהייה בסימן שני בעולת העוף מעכב איכא בינייהו וחד אמר רוב בשר מעכב איכא בינייהו מכלל דבעינן דרוב בשר בתחילה אין והתניא כיצד מולקין חטאת העוף חותך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שדרה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מפרקת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בלא רוב בשר</span> עד שמגיע לוושט או לקנה הגיע לוושט או לקנה חותך סימן אחד או רובו ורוב בשר עמו ובעולה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שנים או רוב שנים</span> אמרוה קמיה דרבי ירמיה אמר לא שמיע להו הא דא``ר שמעון בן אליקים משום רבי אלעזר בן פדת משום ר``א בן שמוע אומר היה ר``א בר' שמעון שמעתי בחטאת העוף שמבדילין ומאי לא יבדי


id: 5106
lvr: 51
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין צריך להבדיל</span> א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי אלא מעתה גבי בור דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> ולא יכסנו ה``נ דאין צריך לכסות הכי השתא התם כיון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> בעל הבור ישלם עלויה הוא דרמי לכסויי אבל הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מכדי כתיב</span> והקריבו חלק הכתוב בין חטאת העוף לעולת העוף לא יבדיל למה לי ש``מ אין צריך להבדיל:  מיצה דם הגוף:  ת``ר עולה אע``פ שמיצה דם הגוף ולא מיצה דם הראש יכול מיצה דם הראש ולא מיצה דם הגוף ת``ל הוא מאי תלמודא אמר רבינא מסתברא דרוב דמים בגוף שכיחי:
<BR


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סו,א משנה
pgu: סו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חטאת העוף שעשאה למטה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כמעשה חטאת</span> לשם חטאת כשירה כמעשה חטאת לשם עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כמעשה עולה</span> לשם חטאת כמעשה עולה לשם עולה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עשאה למעלה כמעשה כולן</span> פסולה עולת העוף שעשאה למעלה כמעשה עולה לשם עולה כשירה כמעשה עולה לשם חטאת כשירה ובלבד שלא עלתה לבעליה כמעשה חטאת לשם עולה כמעשה חטאת לשם חטאת פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עשאה למטה כמעשה כולן</span> פסולה


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דשני במאי</span></span></span> אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דשני במליקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נימא</span> ד<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא</span> כר' אלעזר בר' שמעון דאמר שמעתי שמבדילין בחטאת העוף ולא אוקימנא דלא כר' אלעזר בר' שמעון לא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דשני בהזאה</span> הכי נמי מסתברא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מדקתני סיפא</span> עשאה למעלה כמעשה כולן פסולה ואפילו כמעשה חטאת לשם חטאת דשני במאי אילימא דשני במליקה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>האמר מר</span> מליקה בכל מקום במזבח כשירה אלא לאו דשני בהזאה ומדסיפא בהזאה רישא נמי בהזאה מידי איריא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא כדאיתא והא כדאיתא</span>:  עולת העוף כו':  דשני במאי אילימא דשני במליקה מדקתני סיפא כולן אין מטמאין בבית הבליעה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומועלין בהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נימא דלא כרבי יהושע</span> דאי כר' יהושע האמר אין מועלין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא במיצוי</span> אימא סיפא עולת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת ר``א אומר מועלין בה ר' יהושע אומר אין מועלין בה דשני במאי אילימא במיצוי אימר דאמר ר' יהושע דשני במליקה במיצוי מי אמר ואלא במליקה רישא וסיפא במליקה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מציעתא במיצוי</span> אין רישא וסיפא במליקה ומציעתא במיצוי


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סו,ב משנה
pgu: סו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וכולן</span> אין מטמאין בבית הבליעה ומועלים בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חוץ מחטאת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת</span> עולת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת ר``א אומר מועלים בה ר' יהושע אומר אין מועלים בה א``ר אליעזר ומה אם חטאת שאין מועלים בה לשמה כש<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שינה את שמה</span> מועלים בה עולה שמועלים בה לשמה כששינה את שמה אינו דין שימעלו בה א``ל ר' יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא</span> אם אמרת בחטאת ששינה את שמה לשם עולה שכן שינה את שמה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לדבר שיש בו מעילה</span> תאמר בעולה ששינה את שמה לשם חטאת שכן שינה את שמה לדבר שאין בו מעיל


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סז,א משנה
pgu: סז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אמר לו ר' אליעזר והרי קדשי קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ששחטן בדרום</span> ושחטן לשם קדשים קלים יוכיחו שכן שינה את שמם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לדבר שאין בו מעילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומועלין בהן</span> אף אתה אל תתמה על העולה אע``פ ששינה שמה לדבר שאין בו מעילה שימעלו בה אמר לו ר' יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא</span> אם אמרת בקדשי קדשים ששחטן בדרום ושחטן לשם קדשים קלים שכן שינה את שמם לדבר שיש בו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איסור</span> והיתר תאמר בעולה ששינה את שמה לדבר שכולו היתר


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תניא אמר לו ר``א לרבי יהושע אשם ששחטו בצפון לשם שלמים יוכיח ששינה את שמו ומועלין בו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואף אתה אל תתמה על העולה</span> שאע``פ ששינה את שמה שימעלו בה אמר לו רבי יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא</span> אם אמרת באשם שאם שינה את שמו לא שינה את מקומו תאמר בעולה ששינה את שמה ושינה את מקומה אמר לו ר``א אשם ששחטו בדרום לשם שלמים יוכיח ששינה את שמו ושינה את מקומו ומועלין בו אף אתה אל תתמה על העולה שאע``פ ששינה את שמה ושינה את מקומה מועלין בה א``ל ר' יהושע לא אם אמרת באשם ששינה את שמו ושינה את מקומו ולא שינה את מעשיו תאמר בעולה ששינה את שמה ואת מעשיה ושינה את מקומה אמר רבא ונימא ליה אשם ששחטו בדרום לשם שלמים ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שינוי בעלים</span> ששינה את שמו ושינה את מקומו ושינה את מעשיו מדלא קאמר ליה הכי שמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נחית רבי אליעזר</span> לטעמיה דרבי יהושע דאמר רב אדא בר אהבה אומר היה רבי יהושע עולת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת כיון שמלק בה סימן אחד נמשכת ונעשית חטא' העוף אי הכי חטאת העוף נמי שעשאה למעלה כמעשה העולה מכי מליק בה סימן אחד תימשך ותהוי עולת העוף וכ``ת ה``נ והא``ר יוחנן משום רבי בנאה כך היא הצעה של משנה מאי לאו כך היא הצעה ותו לא לא כך הצעה של כולה משנה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רב אשי אמר</span> בשלמא עולת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת כיון דהא הכשירה בסימן אחד והא הכשירה בשני סימנין ועולת העוף למטה ליתא כיון דמלק בה סימן אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נמשכת ונעשית חטאת</span> העוף <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא חטאת</span> העוף כיון דאמר מר מליקה בכל מקום כשירה מכי מלק בה סימן אחד איפסלא כי הדר מליק באידך סימן היכי ממשכה והויא עולת העוף גופא אמר רב אדא בר אהבה אומר היה רבי יהושע עולת העוף שעשאה למטה כמעשה חטאת לשם חטאת כיון שמלק בה סימן אחד נמשכת ונעשית חטאת העו


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חטאת לזו ועולה לזו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עשה שתיהן למעלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מחצה כשר ומחצה פסול</span></span> שתיהן למטה מחצה כשר ומחצה פסול אחת למעלה ואחת למטה שתיהן פסולות שאני אומר חטאת קרבה למעלה ועולה קרבה למטה נהי נמי דעולה קרבה למטה תימשוך ותהוי חטאת העוף אימור דא``ר יהושע בחד גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בתרי גברי מי אמר</span> ת``ש חטאת ועולה וסתומה ומפורשת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עשה כולן למעלה</span> מחצה כשר ומחצה פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כולן למטה</span> מחצה כשר ומחצה פסול חציין למעלה וחציין למטה אינה כשירה אלא סתומה ומתחלקת ביניהן ואילו מפורשין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואמאי</span> נהי נמי דעולה קרבה למטה תימשוך ותיהוי חטאת העוף וכי תימא הא דלא כר' יהושע ומי מצית אמרת הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תא שמע</span> האשה שאמרה הרי עלי קן אם אלד זכר ילדה זכר מביאה שתי קינים אחת לנדרה ואחת לחובתה נתנתן לכהן הכהן צריך לעשותן שלש למעלה ואחת למטה לא עשה כן אלא עשה שתים למעלה וב' למטה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא נמלך</span> צריכה שתביא עוד פרידה אחת ותקריבנה למעלה ממין א' ומשני מינין תביא שתים פרשה נדרה [צריכה] להביא עוד ג' פרידין ממין אחד ומב' מינין תביא ד' קבעה נדר


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  צריכה שתביא עוד חמש פרידין למעלה ממין אחד ומב' מינין תביא שש נתנתן לכהן ואינה יודעת מה נתנה הלך הכהן ועשה ואינו יודע מה עשה צריכה ד' פרידין לנדרה ושתים לחובתה וחטאת אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בן עזאי אומר ב' חטאות</span> א``ר יהושע זהו שאמרו כשהוא חי קולו אחד וכשהוא מת קולו ז' אימר דא``ר יהושע לאפוקה מידי מעילה למיסק ליה לחובה מי אמר


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סח,א משנה
pgu: סח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כל הפסולין</span> שמלקו מליקתן פסולה ואינו מטמא בבית הבליעה> מלק בשמאל או בלילה שחט חולין בפנים וקדשים בחוץ אינן מטמאות בבית הבליעה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מלק בסכין</span> מלק חולין בפנים וקדשים בחו


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סח,ב משנה
pgu: סח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תורין שלא הגיע זמנן ובני יונה שעבר זמנן</span> שיבשה גפה שניסמית עינה ושנקטעה רגלה מטמא בבית הבליעה זה הכלל כל שפסולו בקודש אינו מטמא בבית הבליעה לא היה פסולו בקודש מטמא בבית הבליעה


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמאל ולילה</span> אין מטמאין בבית הבליעה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זר</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>סכין מטמא</span>ין בבית הבליעה מאי שנא שמאל דאית ליה הכשירה ביוה``כ ולילה אית ליה הכשירה באיברים ופדרים זר נמי אית ליה הכשירה בשחיטה שחיטה לאו עבודה היא ולא והא``ר זירא שחיטת פרה בזר פסולה ומחוי רב עלה אלעזר וחוקה שאני פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דקדשי בדק הבית היא</span> ולא כל דכן הוא קדשי בדק הבית בעו כהונה קדשי מזבח מיבעיא אמר רב שישא בריה דרב אידי מידי דהוה אמראות נגעים דלאו עבודה היא ובעיא כהונה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ונילף מבמה</span> מבמה לא יליף ולא והתניא מנין ליוצא שאם עלה לא ירד שהרי יוצא כשר בבמה תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> אזאת תורת העולה סמיך ליה ורבי יוחנן אמר זר אין מטמא אבית הבליעה סכין מטמא אבית הבליעה תנן כל הפסולין שמלקו מליקתן פסולה בשלמא לר' יוחנן כל לאיתויי זר אלא לרב כל לאיתויי מאי לאו לאיתויי שמאל ולילה שמאל ולילה בהדיא קתני תני והדר מפרש תא שמע זה הכלל כל שהיה פסולו בקודש אינו מטמא בגדים אבית הבליעה בשלמא לרבי יוחנן כל לאיתויי זר אלא לרב לאיתויי מא


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וליטעמיך שלא היה פסולו בקודש לאיתויי מאי אלא רישא לאיתויי שחיטת קדשים בפנים סיפא לאיתויי מליקת חולין בחוץ תניא כוותיה דרבי יוחנן מלקה זר מלקה פסול הפיגול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנותר והטמא</span> אין מטמאין אבית הבליעה א``ר יצחק שמעתי שתים אחת קמיצת זר ואחת מליקת זר אחת תרד ואחת לא תרד ולא ידענא אמר חזקיה מסתברא קמיצה תרד מליקה לא תרד מאי שנא מליקה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דישנה בבמה</span> קמיצה נמי ישנה בבמה וכי תימא אין מנחה בבמה אין עופות נמי בבמה דאמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לדברי האומר</span> יש מנחה בבמה יש עופות בבמה לדברי האומר אין מנחה אין עופות מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זבחים</span> ולא מנחות זבחים ולא עופות אלא אימא אין קידוש בכלי שרת במנחה בבמה:  מלק בשמאל או בלילה כו':  ת``ר יכול תהא מליקה שהיא לפנים מטמאה בגדים בבית הבליעה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> נבלה הא נמי נבלה היא אלא ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl=''> ויקרא יז </span> טריפה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה טריפה</span> שאין מתרת את האיסור אף כל שאין מתרת את האיסור יצא מליקה שהיא לפנים הואיל והיא מתרת את האיסור אין מטמא בגדים בבית הבליעה הביא המולק <ק``ץ חפ``ץ סימן> קדשים בחוץ ומולק חולין בין מבפנים בין מבחוץ הואיל ואין מתירין את האיסור מטמאין בגדים אבית הבליעה תניא אידך יכול תהא שחיטת חולין לפנים וקדשים בין מבפנים ובין מבחוץ מטמאה אבית הבליעה ת``ל נבלה הא נמי נבלה היא אלא ת``ל טריפה מה טריפה שווה בפנים כבחוץ אף כל שוות בפנים כבחוץ יצא שחיטת חולין בפנים וקדשים בין מבפנים בין מבחוץ הואיל ולא שוו בפנים כבחוץ אין מטמאין בגדים אבית הבליעה בשלמא חולין לא שוו בפנים כבחוץ אלא קדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אידי ואידי</span> פסולין נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר רבא</span> אם הועילה לו שחיטת חוץ לחייבו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא תועיל</span> לו לטהרה מידי נבילה אשכחן חוץ פנים מנלן הואיל ולא שוו בפנים כבחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי הכי מלק קדשים</span> בחוץ נמי לא דלא שוו בפנים כבחוץ אמר רב שימי בר אשי דנין דבר שלא בהיכשרו מדבר שלא בהיכשרו ואין דנין דבר שלא בהיכשרו מדבר שבהיכשרו ולא והתניא מנין ליוצא שאם עלה לא ירד שהרי יוצא כשר בבמה תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl=''> ויקרא ו </span> אזאת תורת העולה ריבה סמיך ליה


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סט,ב משנה
pgu: סט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבי יהודה אומר מטמא</span> א``ר מאיר ק``ו אם נבלת בהמה שמטמאה במגע ובמשא שחיטתה מטהרת טריפתה מטומאתה נבלת ה<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עוף שאינו מטמא במגע ובמשא</span> אינו דין שתהא שחיטתו מטהרת טריפתו מטומאתו מה מצינו בשחיטתו שהיא מכשרתה לאכילה ומטהרת טריפתו מטומאתו אף מליקתו שהיא מכשרתו באכילה תטהר טריפתו מידי טומאתו רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דיה כנבלת בהמה</span> שחיטתה מטהרתה ולא מליקתה


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ור``מ לא דריש דיו והא דיו דאורייתא הוא דתניא מדין קל וחומר כיצד<span class='tlm-sfr' data-chp='0412' data-rgl=''> במדבר יב </span> ויאמר ה' אל משה ואביה ירק ירק בפניה וגו' ק``ו לשכינה ארבעה עשר יום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא דיו לבא מן הדין להיות כנדון</span> א``ר יוסי ברבי אבין ר``מ קרא אשכח וקדרש<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> זאת תורת הבהמה והעוף וכי באיזו תורה שוותה בהמה לעוף ועוף לבהמה בהמה מטמאה במגע ובמשא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עוף אינו מטמא במגע ובמשא</span> עוף מטמא בגדים אבית הבליעה בהמה אינה מטמאה בגדים אבית הבליעה אלא לומר לך מה בהמה דבר שמכשירה לאכילה מטהר טריפתה מטומאתה אף עוף דבר שמכשיר באכילה מטהר טריפתו מטומאתו ור' יהודה מ``ט קרא אשכח וקדרש נבלה טריפה אמר רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טריפה למה נאמרה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אם טריפה חיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרי נבילה אמורה</span> אם טריפה אינה חיה הרי היא בכלל נבילה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא להביא טריפה ששחטה</span> שמטמאה אמר ליה רב שיזבי אלא מעתה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> וחלב נבלה וחלב טרפה התם נמי נימא אם טריפה חיה הרי נבילה אמורה אם טריפה אינה חיה הרי היא בכלל נבילה אלא להביא טריפה ששחטה שחלבה טהור מכלל דהיא מטמאה והאמר רב יהודה אמר רב ואמרי לה במתניתא תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl=''> ויקרא יא </span> וכי ימות מן הבהמה מקצת בהמה מטמאה מקצת בהמה אינה מטמאה ואיזו זו זו טריפה ששחטה אלא טריפה מיבעי ליה למעוטי טמאה מי שיש במינה טריפה יצתה זו שאין במינה טריפה הכא נמי למעוטי עוף טמא שאין במינו טריפה עוף טמא לר' יהודה מנבילה נפקא ליה דתניא רבי יהודה אומר יכול תהא נבלת עוף טמא מטמאה בגדים אבית הבליעה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> נבלה וטרפה לא יאכל מי שאיסורו משום בל תאכל נבילה יצא זה שאין איסורו משום בל תאכל נבילה אלא משום בל תאכל טמ


id: 5107
lvr: 51
prk: 07
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  האי נמי תיפוק לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> מוחלב נבלה מי שאיסורו משום בל תאכל חלב נבלה יצאתה זו שאין איסורה משום בל תאכל [חלב נבלה] אלא משום טמא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>האי טריפה</span> מיבעי לאיתויי חיה סלקא דעתך אמינא מי שחלבה אסור ובשרה מותר יצאת זו שחלבה ובשרה מותר קמ``ל א``ל מאי שנא טמאה דאין חלבה חלוק מבשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חיה נמי אין חלבה חלוק מבשרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ועוד</span></span> הכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> ואכל לא תאכלוהו אלא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טריפה לגופיה איצטריך</span> שלא תאמר הואיל וטמאה אסורה מחיים וטריפה אסורה מחיים מה טמאה חלבה טמא אף טריפה חלבה טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אי הכי</span> האי נמי מיבעי שלא תאמר הואיל ועוף טמא אסור באכילה וטריפה אסורה באכילה מה עוף טמא אינו מטמא אף טריפה אינה מטמאה ועוד מי איכא למילף טרפה מטמאה טמאה לא היתה לה שעת הכושר טריפה היתה לה שעת הכושר וכי תימא טריפה מבטן מאי איכא למימר במינה מיהא איכא אלא אמר רבא התורה אמרה יבא איסור נבילה ויחול על איסור חלב יבא איסור טריפה ויחול על איסור חלב וצריכי דאי אשמעינן נבילה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משום דמטמיא</span> אבל טריפה אימא לא ואי אשמעינן טריפה משום דאיסורה מחיים אבל נבילה אימא לא צריכא ור``מ האי טריפה מאי עביד ליה מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>למעוטי שחיטה שהיא לפנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ורבי יהודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>טריפה אחרינא כתיב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ורבי מאיר</span> חד למעוטי שחיטה שהיא לפנים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וחד למעוטי עוף טמא</span> ורבי יהודה מנבלה נפקא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ורבי מאיר האי</span> נבלה מאי עביד לה לשיעור אכילה בכזית ותיפוק לי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מקרא קמא</span> מדאפקיה רחמנא בלשון אכילה חד לשיעור אכילה בכזית וחד לשיעור אכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בכדי אכילת פרס</span> ס``ד אמינא הואיל וחידוש הוא יותר מכדי אכילת פרס נמי ליטמא קמ``ל ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl=''> ויקרא ז </span> וחלב נבלה וחלב טרפה בחלב בהמה טהורה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הכתוב מדבר</span> אתה אומר בחלב בהמה טהורה הכתוב מדבר או אינו אלא בחלב בהמה טמאה אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טיהר מכלל שחוטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וטיהר מכלל חלב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מה כשטיהר</span> מכלל שחוטה בטהורה ולא בטמאה אף כשטיהר מכלל חלב בטהורה ולא בטמאה או כלך לדרך זו טיהר מכלל נבילה וטיהר מכלל חלב מה כשטיהר מכלל נבילה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בטמאה ולא בטהורה</span> אף כשטיהר מכלל חלב בטמאה ולא בטהורה אמר


