# bavli

id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולגורן יפה</span> סלע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אסור</span> להנות הימנו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבל אם שכרו מהיום</span> בדינר ליום ולגורן יפה סלע מותר ואי ס``ד כור בשלשים סאה בסלע אני מוכר לך ראשון ראשון קנה ה``נ קמא קמא מיפסק פסק ואסור להנות הימנו מדינר ליום ולגורן יפה סלע מותר אמאי והא אגר נטר לי הוא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותסברא</span> זלזולי בשכירות מי אסיר מאי שנא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>רישא</span></span> ומאי שנא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סיפא</span> רישא דלא קא עביד בהדיה מהשתא מיחזי כי אגר נטר לי סיפא דקא עביד בהדיה מהשתא לא מיחזי כי אגר נטר לי:  ואם היה מחובר בקרקע ותלש כל שהוא קנה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משום דתלש כל שהוא</span> קנה אמר רב ששת הכא במאי עסקינן דאמר ליה לך יפה לך קרקע כל שהוא וקני כל מה שעליה


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המוכר יין ושמן</span> לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והוקרו או שהוזלו</span> אם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד שלא נתמלאת המדה</span> למוכר משנתמלאת המדה ללוקח ואם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>היה סרסור ביניהן</span> נשברה החבית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נשברה לסרסור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וחייב להטיף לו שלש טיפין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרכינה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומיצית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי הוא של מוכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והחנווני</span> אינו חייב להטיף שלש טיפין רבי יהודה אומר ערב שבת עם חשכה פטור


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא מדה דמאן אילימא מדה דלוקח עד שלא נתמלאת מדה למוכר מדה דלוקח היא ואלא מדה דמוכר משנתמלאת מדה ללוקח מדה דמוכר היא אמר ר' אלעא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במדת סרסור</span> והא מדקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סיפא</span> ואם היה סרסור ביניהם נשברה החבית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נשברה לסרסור</span> מכלל ד<span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>רישא</span></span> לאו בסרסור עסקינן רישא מדה בלא סרסור סיפא בסרסור עצמו:  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרכינה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומיצית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי הוא של מוכר</span>:  כי סליק רבי אלעזר אשכחיה לזעירי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מי כאן תנא דאתנייה רב מדות</span> אחוייה רב יצחק בר אבדימי א``ל מאי קא קשיא לך דתנן הרכינה ומיצית הרי הוא של מוכ


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והתנן הרכינה ומיצה הרי זו תרומה א``ל הא איתמר עלה אמר רבי אבהו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום יאוש בעלים</span> נגעו בה:  והחנווני אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חייב</span> להטיף וכו':  איבעיא להו רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארישא קאי</span> ולקולא או דלמא אסיפא קאי ולחומרא ת``ש דתניא רבי יהודה אומר ערב שבת עם חשכה חנווני פטור מפני שחנווני טרוד


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,ב משנה
pgu: פז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  השולח את בנו אצל חנווני <ופונדיון בידו> ומדד לו באיסר שמן ונתן לו את האיסר שבר את הצלוחית ואבד את האיסר חנווני <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חייב</span> רבי יהודה פוטר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שעל מנת כן שלחו</span> ומודים חכמים לר' יהודה בזמן שהצלוחית ביד התינוק ומדד חנווני לתוכה שחנווני פטור


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא באיסר ושמן בהא פליגי דרבנן סברי לאודועי שדריה ור' יהודה סבר לשדורי ליה שדרי' אלא שבר צלוחית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אבדה מדעת היא</span> אמר רב הושעיא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בבעל הבית</span> מוכר צלוחיות עסקינן וכגון <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שנטלה חנווני</span> על מנת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לבקרה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כדשמואל</span> דאמר שמואל הנוטל כלי מן האומן על מנת לבקרו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ונאנס בידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חייב</span> לימא דשמואל תנאי היא אלא רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הכא בחנווני מוכר צלוחיות</span> עסקינן ואזדא רבי יהודה לטעמיה ורבנן לטעמייהו אי הכי אימא סיפא מודים חכמים לר' יהודה בזמן שהצלוחית ביד התינוק ומדד חנווני לתוכה שחנווני פטור והא אמרת לאודועי שדריה אלא אביי בר אבין ור' חנינא בר אבין דאמרי תרוייהו הכא במאי עסקינ


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כגון שנטלה</span> למוד בה</span> וכדרבה דאמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הכישה</span> נתחייב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אימור דאמר רבה</span> בבעלי חיים דאנקטינהו ניגרא ברייתא כי האי גונא מי אמר אלא אמר רבא אני וארי שבחבורה תרגימנוה ומנו ר' זירא הכא במאי עסקינן כגון שנטלה למוד בה לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובשואל שלא מדעת</span> קא מיפלגי מר סבר שואל הוי ומר סבר גזלן הוי גופא אמר שמואל הנוטל כלי מן האומן לבקרו ונאנס בידו חייב והני מילי הוא דקיצי דמיה ההוא גברא דעל לבי טבחא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אגבה אטמא</span> דבישרא בהדי דקא אגבה אתא פרשא מרמא מיניה אתא לקמיה דרב יימר חייביה לשלומי דמיה והני מילי הוא דקיצי דמיה ההוא גברא דאייתי קארי לפום נהרא אתו כולי עלמא שקול <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קרא</span> קרא אמר להו הרי הן מוקדשין לשמים אתו לקמיה דרב כהנא אמר להו אין אדם מקדיש דבר שאינו שלו וה``מ הוא דקיצי דמייהו אבל לא קיצי דמייהו ברשות מרייהו קיימי ושפיר אקדיש ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הלוקח ירק</span> מן השוק ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בירר והניח</span> אפילו כל היום כולו לא קנה ולא נתחייב במעשר גמר בלבו לקנותו קנה ונתחייב במעשר להחזירו אי אפשר שכבר נתחייב במעשר ולעשרו א``א שכבר מפחיתן בדמים הא כיצד מעשרו ונותן לו דמי מעשר אטו משום דגמר בלבו לקנות קנה ונתחייב במעשר אמר רב הושעיא הכא בירא שמים עסקינן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>רב ספרא</span> דקיים בנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2615' data-rgl='2'> תהילים טו </span> ודובר אמת בלבבו


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פח,א משנה
pgu: פח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ה<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>סיטון</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מקנח מדותיו</span> אחד לשלשים יום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בעל הבית</span> אחד לשנים עשר חדש רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>חילוף הדברים</span> חנווני מקנח מדותיו פעמים בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>וממחה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>משקלותיו</span> פעם אחת בשבת ומקנח מאזנים על כל משקל ומשקל אמר רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>במה דברים אמורים</span> בלח אבל ביבש אינו צרי


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פח,ב משנה
pgu: פח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וחייב להכריע</span> לו טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היה שוקל לו עין בעין</span> נותן לו גירומין אחד לעשרה בלח ואחד לעשרים ביבש מקום שנהגו למוד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בדקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא ימוד בגסה</span> בגסה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא ימוד בדקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למחוק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא יגדוש</span> לגדוש לא ימחוק


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פח,ב גמרא
pgu: פח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מנהני מילי</span></span> אמר ר``ל דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='15'> דברים כה </span> אבן שלמה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וצדק</span> צדק משלך ותן לו א``ה אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היה שוקל לו עין בעין</span> נותן לו גירומין ואי הכרעה דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היכי יהיב ליה עין בעין</span> אלא רישא במקום שנהגו וכי איתמר דר``ל אסיפא איתמר היה שוקל לו עין בעין נותן לו גירומין מנהני מילי אמר ר``ל דאמר קרא וצדק צדק משלך ותן לו וכמה גירומין א``ר אבא בר ממל אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחד מעשרה בליטרא</span> בלח לעשרה ליטרין:  אחד לעשרה בלח ואחד לעשרים ביבש וכו':  איבעיא להו היכי קאמר אחד מעשרה בלח לעשרה דלח ואחד מעשרים ביבש לעשרים דיבש או דלמא אחד מעשרה לעשרה דלח ולעשרים דיבש תיקו א``ר לוי קשה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עונשן של מדות</span> יותר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מעונשן של עריות</span> שזה נאמר בהן<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span> אל וזה נאמר בהן<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> אלה ומאי משמע דהאי אל קשה הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1217' data-rgl='13'> יחזקאל יז </span> ואת אילי הארץ לקח גבי עריות נמי הכתיב אלה ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>למעוטי מדות מכרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואלא מאי עודפייהו</span> דהתם אפשר בתשובה והכא לא אפשר בתשובה וא``ר לוי קשה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גזל הדיוט</span> יותר מגזל גבוה שזה הקדים חטא למעילה וזה הקדים מעילה לחטא ואמר רבי לוי בוא וראה שלא כמדת הקב``ה מדת בשר ודם הקב``ה ברך ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בעשרים ושתים</span> וקללן בשמנה ברכן בעשרים ושתים<span class='tlm-sfr' data-chp='0326' data-rgl=''> ויקרא כו </span> מאם בחקותי עד קוממיות וקללן בשמונה<span class='tlm-sfr' data-chp='0326' data-rgl=''> ויקרא כו </span> מואם בחקותי תמאסו עד ואת חקותי געלה נפשם ואילו משה רבינו ברכן בשמונה וקללן בעשרים ושתים ברכן בשמונ


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פט,א גמרא
pgu: פט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl=''> דברים כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מוהיה אם שמוע</span> תשמע ועד לעבדם וקללן בעשרים ושתים<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl=''> דברים כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מוהיה אם לא תשמע עד ואין קונה</span>:  מקום שנהגו למוד בגסה כו':  <סימן אין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעיינין</span> ואין גודשין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אגרדמין</span> ובליטרא שלשה ועשר נפש משקלות ממחק עבה לא תעשו לא יעשה> ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מנין שאין מוחקין במקום שגודשין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואין גודשין במקום שמוחקין</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='15'> דברים כה </span> איפה שלמה ומנין שאם אמר הריני מוחק במקום שגודשין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולפחות לו מן הדמים</span> והריני גודש במקום שמוחקין ולהוסיף לו על הדמים שאין שומעין לו ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='15'> דברים כה </span> איפה שלמה וצדק יהיה לך ת``ר מנין שאין מעיינין במקום שמכריעין ואין מכריעין במקום שמעיינין ת``ל אבן שלמה ומנין שאם אמר הריני מעיין במקום שמכריעין ולפחות לו מן הדמים והריני מכריע במקום שמעיינין ולהוסיף לו על הדמים שאין שומעין לו ת``ל אבן שלמה וצדק אמר רב יהודה מסורא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='13'> דברים כה </span> לא יהיה לך בביתך מה טעם משום איפה ואיפה לא יהיה לך בכיסך מה טעם משום אבן ואבן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל אבן שלמה</span> וצדק יהיה לך איפה שלמה וצדק יהיה לך ת``ר <לא> יהיה לך מלמד שמעמידין אגרדמין למדות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואין מעמידין אגרדמין לשערים</span> דבי נשיאה אוקימו אגרדמין בין למדות בין לשערים א``ל שמואל לקרנא פוק תני להו מעמידין אגרדמין למדות ואין מעמידין אגרדמין לשערים נפק דרש להו מעמידין אגרדמין בין למדות בין לשערים א``ל מה שמך קרנא תיפוק ליה קרנא בעיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נפקא ליה קרנא בעיניה</span> ואיהו כמאן סבר כי הא דאמר רמי בר חמא א``ר יצחק מעמידין אגרדמין בין למדות בין לשערים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מפני הרמאין</span> ת``ר היה מבקש ממנו ליטרא שוקל לו ליטרא חצי ליטרא שוקל לו חצי ליטרא רביע ליטרא שוקל לו רביע ליטרא מאי קמ``ל דמתקנינן מתקלי עד הכי ת``ר היה מבקש ממנו שלשה רבעי ליטרא לא יאמר לו שקול לי שלשה רבעי ליטרא אחת אחת אלא שוקל ליטרא ומניח רביע ליטרא עם הבשר ת``ר היה מבקש ממנו עשר ליטרין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא יאמר לו שקול לי אחת אחת</span> והכריע אלא שוקל לו כולן בבת אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ונותן הכרע אחד לכולן</span> ת``ר נפש מאזנים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תלויה באויר ג' טפחים</span> וגבוהה מן הארץ שלשה טפחים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וקנה</span> ומתנא שלה שנים עשר טפחים ושל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>צמרים</span> ושל זגגין תלויה באויר שני טפחים וגבוהה מן הארץ שני טפחים וקנה ומתנא שלה ט' טפחים ושל חנווני ושל בעה``ב תלויה באויר טפח וגבוהה מן הארץ טפח וקנה ומתנא שלה ששה טפחים ושל <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>טורטני</span> תלויה באויר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שלש אצבעות</span> וגבוהה מן הארץ שלש אצבעות וקנה ומתנא שלה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>איני יודע</span> ואלא הך קמייתא דמא


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דיגרומי</span> א``ר מני בר פטיש כדרך שאמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לענין איסורן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כך אמרו לענין טומאתן</span> מאי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תנינא</span> חוט מאזנים של חנוני ושל בעלי בתים טפח קנה ומתנא שלה איצטריכא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלא תנן</span> ת``ר אין עושין משקלות לא של <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעץ</span> ולא של <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבר</span> ולא של <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>גיסטרון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא של שאר מיני מתכות</span> אבל עושה הוא של <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>צונמא</span> ושל זכוכית ת``ר אין עושין ה<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחק</span> של דלעת מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שהוא קל</span> ולא של מתכת מפני שהוא מכביד אבל עושהו של זית ושל אגוז של שקמה ושל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אשברוע</span> ת``ר אין עושין את המחק צדו אחד עב וצדו אחד קצר לא ימחוק <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בבת אחת</span> שהמוחק בבת אחת רע למוכר ויפה ללוקח ולא ימחוק <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מעט מעט</span> שרע ללוקח ויפה למוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>על כולן</span> אמר רבן יוחנן בן זכאי אוי לי אם אומר אוי לי אם לא אומר אם אומר שמא ילמדו הרמאין ואם לא אומר שמא יאמרו הרמאין אין תלמידי חכמים בקיאין במעשה ידינו איבעיא להו אמרה או לא אמרה אמר רב שמואל בר רב יצחק אמרה ומהאי קרא אמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='1314' data-rgl='10'> הושע יד </span> כי ישרים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דרכי ה'</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וצדיקים ילכו בם</span> ופושעים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יכשלו בם</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='15'> ויקרא יט </span> לא תעשו עול במשפט במדה במשקל ובמשורה במדה זו מדידת קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שלא ימדוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לאחד בימות החמה</span> ולאחד בימות הגשמים במשקל שלא יטמין משקלותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>במלח</span> במשורה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שלא ירתיח</span> וק``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ומה משורה שהיא</span> אחד משלשים וששה בלוג הקפידה עליו תורה ק``ו להין וחצי הין ושלישית ההין ורביעית ההין ולוג וחצי לוג ורביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>וחצי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'><span class='tlm-rsh' data-nro='42'>תומן</span></span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='31'>עוכלא</span></span> אמר רב יהודה אמר רב אסור לאדם <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שישהה</span> מדה חסרה או יתרה בתוך ביתו <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ואפילו היא עביט</span> של מימי רגלים אמר רב פפא לא אמרן אלא באתרא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>דלא חתימי</span> אבל באתרא דחתימי אי לא חזי חתימה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לא שקיל</span> ובאתרא דלא חתימי נמי לא אמרן אלא דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>מהנדסי</span> אבל מהנדסי לית לן בה ולא היא זימנין דמיקרי בין השמשות ומיקרי ושקיל תניא נמי הכי לא ישהה אדם מדה חסרה או יתרה בתוך ביתו ואפי' היא עביט של מימי רגלים אבל עושה הוא סאה תרקב <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>וחצי תרקב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>וקב</span> וחצי קב ורובע ותומן וחצי תומ


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ועוכלא וכמה היא עוכלא אחד מחמשה ברביע ובמדת הלח הוא עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הין</span> וחצי הין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלישית ההין</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רביעית ההין</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולוג</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וחצי לוג</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ורביעית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושמינית</span> ואחד משמונה בשמינית וזהו קורטוב ולעביד נמי קביים אתי לאיחלופי בתרקב אלמא טעו אינשי תילתא אי הכי קב נמי לא ליעביד דאתי לאיחלופי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בחצי תרקב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא</span> קביים היינו טעמא דלא עביד דאתי לאיחלופי בחצי תרקב אלמא טעי איניש ריבעא אי הכי חצי תומן ועוכלא לא ליעביד אמר רב פפא מדות קטנות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בקיאי בהו אינשי</span> שלישית ההין רביעית ההין לא ליעביד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כיון דהוו במקדש</span> לא גזרו בהו רבנן במקדש נמי ליגזור כהנים זריזין הן:  אמר שמואל אין מוסיפין על המדות יותר משתות ולא על המטבע יתר משתות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והמשתכר</span> אל ישתכר יותר משתות אין מוסיפין על המדות יותר משתות מ``ט אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>משום אפקועי תרעא</span> שתות נמי לא אלא משום אונאה דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ליהוי ביטול מקח</span> והאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כל דבר שבמדה</span> ושבמשקל ושבמנין אפילו פחות מכדי אונאה חוזר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דלא ליהוי פסידא לתגרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>פסידא הוא דלא ליהוי ליה</span> רווחא לא בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>זבן וזבין תגרא איקרי</span> אלא אמר רב חסדא שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>קרא אשכח</span> ודרש<span class='tlm-sfr' data-chp='1245' data-rgl='12'> יחזקאל מה </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>השקל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>עשרים גרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>עשרים שקלים חמשה ועשרים שקלים עשרה וחמשה שקל</span> המנה יהיה לכ


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף צ,ב גמרא
pgu: צ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מנה מאתן וארבעין הוו</span> אלא שמע מינה תלת ש``מ מנה של קדש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כפול</span> היה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושמע מינה מוסיפין על המדות</span> ואין מוסיפין יותר משתות ושמע מינה שתותא מלבר רב פפא בר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שמואל</span> תקין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כיילא</span> בר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תלתא קפיזי</span> אמרו ליה והא אמר שמואל אין מוסיפין על המדות יותר משתות אמר להו אנא כיילא חדתא תקיני שדריה לפומבדיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא קבלוה</span> שדריה לפאפוניא וקבלוה וקרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רוז פפא</span> <סימן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אוצרי פירות</span> אין אוצרין ואין מוציאין ואין משתכרין פעמים בביצים מתריעין ולא מוציאין> תנו רבנן אוצרי פירות ומלוי ברבית ומקטיני איפה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מפקיעי שערים</span> עליהן הכתוב אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1508' data-rgl='5'> עמוס ח </span> לאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתי יעבור החדש ונשבירה שבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והשבת ונפתחה בר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>להקטין</span> איפה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>להגדיל שקל</span> ולעות מאזני מרמה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='1508' data-rgl='7'> עמוס ח </span> נשבע ה' בגאון יעקב אם אשכח לנצח כל מעשיהם אוצרי פירות כגון מאן אמר ר' יוחנן כגון שבתי אצר פירות אבוה דשמואל מזבין להו לפירי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בתרעא חרפא</span> כתרעא חרפא שמואל בריה משהי לפירי ומזבין להו בתרעא אפלא כתרעא חרפא שלחו מתם <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>טבא דאבא מדברא</span> מ``ט תרעא דרווח רווח אמר רב עושה אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>את קבו</span> אוצר תניא נמי הכי אין אוצרין פירות דברים שיש בהן חיי נפש כגון יינות שמנין וסלתות אבל תבלין כמון ופלפלין מותר במה דברים אמורים בלוקח מן השוק אבל במכניס משלו מותר ומותר לאדם <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לאצור פירות</span> בארץ ישראל ג' שנים ערב שביעית ושביעית ומוצאי שביעית ובשני בצורת אפי' קב חרובין לא יאצור מפני שמכניס מארה בשערים אמר ליה רבי יוסי בר' חנינא לפוגא שמעיה פוק אצר לי פירי שלש שנים ערב שביעית ושביעית ומוצאי שביעית ת``ר אין מוציאין פירות מא``י דברים שיש בהן חיי נפש כגון יינות שמנים וסלתות ר' יהודה בן בתירא מתיר ביין מפני שממעט את התיפלה וכשם שאין מוציאין מארץ לחו``ל כך אין מוציאין מארץ ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לסוריא</span> ורבי מתי


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מהיפרכיא</span> להיפרכיא ת``ר אין משתכרים בארץ ישראל בדברים שיש בהן חיי נפש כגון יינות שמנים וסלתות אמרו עליו על ר' אלעזר בן עזריה שהיה משתכר ביין ושמן ביין סבר לה כר``י בשמן באתריה דר' אלעזר בן עזריה שכיח מישחא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין משתכרין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פעמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בביצים</span> אמר מרי בר מרי פליגי בה רב ושמואל חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על חד תרי</span> וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תגר לתגרא</span> ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מתריעין</span> על פרקמטיא ואפי' בשבת א``ר יוחנן כגון כלי פשתן בבבל ויין ושמן בארץ ישראל אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והוא דזל</span> וקם עשרה בשיתא ת``ר אין יוצאין מארץ לחו``ל אא``כ עמדו סאתים בסלע א``ר שמעון אימתי בזמן שאינו מוצא ליקח אבל בזמן שמוצא ליקח אפי' עמדה סאה בסלע לא יצא וכן היה ר``ש בן יוחאי אומר אלימלך מחלון וכליון גדולי הדור היו ופרנסי הדור היו ומפני מה נענשו מפני שיצאו מארץ לחוצה לארץ שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='19'> רות א </span> ותהם כל העיר עליהן ותאמרנה הזאת נעמי מאי הזאת נעמי א``ר יצחק אמרו חזיתם נעמי שיצאת מארץ לחו``ל מה עלתה לה וא``ר יצחק אותו היום שבאת רות המואביה לארץ ישראל מתה אשתו של בעז והיינו דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עד דלא שכיב שיכבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קיימא מנו בייתיה</span> אמר רבה בר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבצן</span> זה בעז מאי קמ``ל כי אידך דרבה בר רב הונא דאמר רבה בר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאה ועשרים משתאות</span> עשה בעז לבניו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0712' data-rgl='9'> שופטים יב </span> ויהי לו שלשים בנים ושלשים בנות שלח החוצה ושלשים בנות הביא לבניו מן החוץ וישפט את ישראל שבע שנים ובכל אחת ואחת עשה שני משתאות אחד בבית אביו ואחד בבית חמיו ובכולן לא זימן את מנוח אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כודנא עקרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>במאי פרעא לי</span> תאנא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וכולן מתו</span> בחייו והיינו דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בחייך דילדת שיתין</span> שיתין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>למה ליך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>איכפל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ואוליד חד דמשיתין זריז</span> <סי' מלך אברהם עשר שנים שנפטר נתנשא לבדו> אמר רב חנן בר רבא אמר רב אלימלך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ושלמון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ופלוני אלמוני</span> ואבי נעמי כולן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בני נחשון</span> בן עמינדב הן מאי קמ``ל שאפי' מי שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>זכות אבות</span> אינה עומדת לו בשעה שיוצא מארץ לחוצה לארץ ואמר רב חנן בר רבא אמר רב אמיה דאברהם אמתלאי בת <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>כרנבו</span> אמיה דהמן אמתלאי בת עורבתי וסימניך טמא טמא טהור טהור אמיה דדוד נצבת בת עדאל שמה אמיה דשמשון צללפונית <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ואחתיה נשיין</span> למאי נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לתשובת המינים</span> ואמר רב חנן בר רבא אמר רב עשר שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>נחבש</span> אברהם אבינו שלש בכותא ושבע בקרדו ורב דימי מנהרדעא מתני איפכא אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>עיברא זעירא</span> דכותא זהו אור כשדים ואמר רב חנן בר רבא אמר רב אותו היום שנפטר אברהם אבינו מן העולם עמדו כל גדולי אומות העולם בשורה ואמרו אוי לו לעולם שאב


id: 4305
lvr: 43
prk: 05
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנהיגו ואוי לה לספינה שאבד קברינטא<span class='tlm-sfr' data-chp='25a29' data-rgl='11'> דברי הימים א כט </span> והמתנשא לכל לראש אמר רב חנן בר רבא אמר רב אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ריש גרגותא</span> משמיא מוקמי ליה אמר רב חייא בר אבין א``ר יהושע בן קרחה חס ושלום שאפי' מצאו סובין לא יצאו ואלא מפני מה נענשו שהיה להן לבקש רחמים על דורם ולא בקשו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1057' data-rgl='13'> ישעיהו נז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בזעקך יצילוך קבוציך</span> אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן לא שנו אלא מעות בזול ופירות ביוקר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל מעות ביוקר</span> אפי' עמדו ארבע סאין בסלע יוצאין <סימן סלע פועל חרובא טליא אמרין> דאמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נהירנא</span> כד הוו קיימין ארבע סאין בסלע והוו נפישי נפיחי כפן בטבריא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מדלית איסר</span> ואמר רבי יוחנן נהירנא כד לא הוו מיתגרין פועליא למדנח קרתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מריח פיתא מייתין</span> ואמר רבי יוחנן נהירנא כד הוה בצע ינוקא חרובא והוה נגיד חוטא דדובשא על תרין דרעוהי ואמר ר' אלעזר נהירנא כד הוה נטיל עורבא בשרא ונגיד חוטא דמשחא מריש שורא ועד לארעא ואמר רבי יוחנן נהירנא כד הוו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מטיילין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>טליא וטלייתא</span> בשוקא כבר שית עשרה וכבר שב עשרה ולא הוו חטאן ואמר ר' יוחנן נהירנא כד הוו אמרין בי מדרשא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמודי להון</span> נפיל בידיהון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמתרחיץ</span> עליהון דיליה דילהון:  כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl=' 2, 5'> רות א </span> מחלון וכליון וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a04' data-rgl='22'> דברי הימים א ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יואש ושרף</span> רב ושמואל חד אמר מחלון וכליון שמן ולמה נקרא שמן <שרף ויואש> [יואש ושרף] יואש <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שנתיאשו מן הגאולה</span> שרף שנתחייבו שריפה למקום וחד אמר יואש ושרף שמן ולמה נקרא שמן מחלון וכליון מחלון שעשו גופן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חולין</span> וכליון <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שנתחייבו כליה</span> למקום תניא כמאן דאמר מחלון וכליון שמן דתניא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a04' data-rgl='22'> דברי הימים א ד </span> ויוקים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואנשי כוזיבא</span> ויואש ושרף אשר בעלו למואב וישבי לחם והדברים עתיקים ויוקים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>זה יהושע</span> שהקים שבועה לאנשי גבעון ואנשי כוזיבא אלו אנשי גבעון שכזבו ביהושע ויואש ושרף <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלו מחלון וכליון</span> ולמה נקרא שמן יואש ושרף יואש שנתיאשו מן הגאולה שרף שנתחייבו שריפה למקום אשר בעלו למואב שנשאו נשים מואביות וישבי לחם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זו רות המואביה</span> ששבה ונדבקה בבית לחם יהודה והדברים עתיקים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דברים הללו</span> עתיק יומיא אמרן [דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2689' data-rgl='21'> תהילים פט </span> מצאתי דוד עבדי וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0119' data-rgl='15'> בראשית יט </span> שתי בנותיך הנמצאות]: <span class='tlm-sfr' data-chp='25a04' data-rgl='23'> דברי הימים א ד </span> המה היוצרים ויושבי נטעים וגדרה עם המלך במלאכתו ישבו שם המה היוצרים אלו בני יונדב בן רכב שנצרו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שבועת אביהם</span> יושבי נטעים זה שלמה שדומה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לנטיעה</span> במלכותו וגדרה זו סנהדרין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שגדרו</span> פרצותיהן של ישראל עם המלך במלאכתו ישבו שם זו רות המואביה שראתה במלכות שלמה בן בנו של בן בנה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a02' data-rgl='19'> מלכים א ב </span> וישם כסא לאם המלך וא``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לאמה של מלכות</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='22'> ויקרא כה </span> ואכלתם מן התבואה ישן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בלא סלמנטון</span> מאי בלא סלמנטון רב נחמן אמר בלא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רצינתא</span> ורב ששת אמר בלא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שדיפא</span> תניא כותיה דרב ששת תניא כותיה דרב נחמן תניא כותיה דרב נחמן ואכלתם ישן יכול יהו ישראל מצפין לחדש מפני ישן <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שכלה</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='22'> ויקרא כה </span> עד בא תבואתה עד שתבא תבואה מאליה תניא כותיה דרב ששת ואכלתם מן התבואה ישן יכול יהו ישראל מצפין לחדש מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ישן שרע</span> ת``ל עד בא תבואתה עד שתבא תבואה מאליה ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0326' data-rgl='10'> ויקרא כו </span> ואכלתם ישן נושן מלמד שכל המיושן מחבירו הוי יפה מחבירו ואין לי אלא דברים ש<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>דרכן ליישנן</span> דברים ש<span class='tlm-rsh' data-nro='36'>אין דרכן ליישנן</span> מנין ת``ל ישן נושן מכל מקום וישן מפני חדש תוציאו מלמד שהיו אוצרות מלאין ישן וגרנות מלאין חדש והיו ישראל אומרים היאך נוציא זה מפני זה אמר רב פפא כל מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>עתיקא</span> מעליא לבר מתמרי ושיכרא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='40'>הרסנא</span>:
<BR


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צב,א משנה
pgu: צב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המוכר פירות</span> לחברו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וזרען</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא צמחו</span> ואפילו זרע פשתן אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חייב באחריותן</span> ר``ש בן גמליאל אומר זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איתמר</span> המוכר שור לחבירו ונמצא נגחן רב אמר הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מקח טעות</span> ושמואל אמר יכול לומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לשחיטה מכרתיו לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וליחזי</span> אי גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דזבין לנכסתא</span> לנכסתא אי לרדיא לרדיא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בגברא דזבין להכי ולהכי</span> וליחזי דמי היכי נינהו לא צריכא דאייקר בישרא וקם ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דמי רדיא</span> אי הכי למאי נפקא מינה נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לטרחא</span> היכי דמ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צב,ב גמרא
pgu: צב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי דליכא</span> לאישתלומי מיניה ליעכב תורא בזוזיה דאמרי אינשי מן מרי רשותיך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פארי</span> אפרע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא צריכא דאיכא</span> לאישתלומי מיניה רב אמר הרי זה מקח טעות בתר רובא אזלינן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ורובא</span> לרדיא זבני ושמואל אמר לך כי אזלינן בתר רובא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>באיסורא</span> בממונא לא:  <סימן אשה ועבד שור שורין ופירות>:  מיתיבי האשה שנתאלמנה או נתגרשה והיא אומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בתולה נישאתי</span> והוא אומר לא כי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלמנה נשאתיך</span> אם יש עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שיצאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בהינומא</span> וראשה פרוע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כתובתה מאתים</span> טעמא דאיכא עדים הא ליכא עדים לא ואמאי לימא הלך אחר רוב הנשים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ורוב נשים</span> בתולות נישאות אמר רבינא משום דאיכא למימר רוב נשים בתולות נישאות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומיעוט אלמנות</span> וכל הנישאת בתולה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יש לה קול</span> וזו הואיל ואין לה קול <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איתרע לה רובא</span> אי כל הנישאות בתולות יש להן קול <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי איכא עדים</span> מאי הוי מדלית לה קול <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>סהדי שקרי</span> נינהו אלא רוב הנישאות בתולות יש להן קול וזו הואיל ואין לה קול איתרע לה רובא ת``ש המוכר עבד לחברו ונמצא גנב או <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>קוביוסטוס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הגיעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לסטים מזויין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>או מוכתב למלכות</span> אומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הרי שלך לפניך</span> ריש


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאו משום דרובא</span> הכי איתנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא כולהו הכי איתנהו</span> ת``ש שור שנגח את הפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ונמצא עוברה בצדה</span> ואינו ידוע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם עד שלא נגחה</span> ילדה או אם משנגחה ילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משלם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חצי נזק לפרה</span> ורביע לולד ואמאי לימא הלך אחר רוב פרות ורוב פרות מתעברות ויולדות והא ודאי מחמת נגיחה הפילה התם משום דמספקא לן דאיכא למימר מקמה אתא ומביעתותא הפילה ואיכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאחורה</span> אתא ומינגח נגחה והפילה הוי ממון המוטל בספק וכל ממון המוטל בספק חולקין לימא כתנאי שור שהיה רועה ונמצא שור הרוג בצדו אע``פ <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שזה</span> מנוגח וזה מועד ליגח זה מנושך וזה מועד לישוך אין אומרים בידוע שזה נגחו וזה נשכו רבי אחא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גמל האוחר</span> בין הגמלים ונמצא גמל הרוג בצדו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בידוע שזה הרגו</span> סברוה דרובא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וחזקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי הדדי נינהו</span> לימא רב דאמר כר' אחא ושמואל דאמר כתנא קמא אמר לך רב אנא דאמרי אפילו לתנא קמא עד כאן לא קאמר תנא קמא התם אלא דלא אזלינן בתר חזקה אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בתר רובא אזלינן</span> ושמואל אמר לך אנא דאמרי אפילו לר' אחא עד כאן לא קאמר ר' אחא התם אלא דאזלינן בתר חזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דהוא גופיה מוחזק</span> אבל בתר רובא לא אזלינן ת``ש המוכר פירות לחברו וזרען ולא צמחו ואפי' זרע פשתן אינו חייב באחריותן מאי אפי' לאו אפילו זרע פשתן דרובא לזריעה זבני ואפ``ה לא אזלינן בתר רובא תנאי היא דתניא המוכר פירות לחברו וזרען ולא צמחו זרעוני גינה שאין נאכלין חייב באחריותן זרע פשתן אינו חייב באחריותן רבי יוסי אומ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נותן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דמי זרע</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמרו לו</span> הרבה לוקחין אותו לדברים אחרים מאן תנאי אילימא רבי יוסי ואמרו לו תרוייהו בתר רובא אזלי מר אזיל בתר רובא דאינשי ומר אזיל בתר רובא דזריעה אלא אי תנא קמא ור' יוסי אי ת``ק ואמרו לו ת``ר מהו נותן לו דמי זרע ולא הוצאה ויש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף הוצאה</span> מאן יש אומרים אמר רב חסדא רשב``ג היא הי רבן שמעון בן גמליאל אילימא רשב``ג דמתני' דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>המוכר פירות</span> לחבירו וזרען ולא צמחו ואפילו זרע פשתן אינו חייב באחריותן <הא זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן> אימא סיפא רשב``ג אומר זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן ת``ק נמי הכי קאמר זרע פשתן הוא דאינו חייב באחריותן הא זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן אלא לאו הוצאה איכא בינייהו מר סבר דמי זרע ומ``ס אף הוצאה ממאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דלמא איפכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הא לא קשיא</span> כל תנא בתרא לטפויי מילתא קא אתי ודלמא כולה רשב``ג היא וחסורי מחסרא והכי קתני המוכר פירות לחבירו וזרען ולא צמחו אפילו זרע פשתן אינו חייב באחריותן <הא זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן> דברי רשב``ג שרשב``ג אומר <זרע פשתן הוא דאינו חייב באחריותן הא> זרעוני גינה שאינן נאכלין חייב באחריותן אלא הא רבן שמעון בן גמליאל דתניא המוליך חטין לטחון ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לתתן</span> ועשאן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סובין</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מורסן</span> קמח לנחתום ואפאו פת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ניפולין</span> בהמה לטבח וניבלה חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מפני שהוא כנושא שכר</span> רשב``ג אומר נותן לו דמי בושתו ודמי בושת אורחיו וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר מנהג גדול היה בירושלים המוסר סעודה לחברו וקלקלה נותן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דמי בשתו</span> ודמי בושת אורחיו עוד מנהג גדול היה בירושלים מפה פרוסה על גבי הפתח כל זמן שמפה פרוסה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אורחין נכנסין</span> נסתלקה המפה אין האורחין נכנסין


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צג,ב משנה
pgu: צג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>המוכר פירות</span> לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הרי זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מקבל עליו רובע</span> טנופת לסאה תאנים מקבל עליו עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מתולעות</span> למאה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מרתף של יין</span> מקבל עליו עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קוססות</span> למאה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קנקנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בשרון</span> מקבל עליו עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>פיטסות</span> למאה


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תאני רב קטינא רובע קטנית לסאה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ועפרורית לא</span> והאמר רבה בר חייא קטוספאה משמיה דרבה בורר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>צרור</span> מגרנו של חבר


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נותן לו דמי חטין</span> קטנית רובע עפרורית פחות מרובע ועפרורית רובע לא והא תניא המוכר פירות לחברו חטין מקבל עליו רובע קטנית לסאה שעורים מקבל עליו רובע נישובת לסאה עדשים מקבל עליו רובע עפרורית לסאה מאי לאו הוא הדין לחטים ולשעורין שאני עדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דמיעקר עקרי להו</span> אלא טעמא דעדשים דמיעקר עקרי להו אבל חטי ושערי לא תפשוט מינה חטי ושערי דעפרורית לא מקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לעולם</span> חטי ושערי מקבל עפרורית עדשים איצטריכא ליה דסלקא דעתך אמינא כיון דמיעקר עקרי להו יותר מרובע נמי לקבל קא משמע לן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר רב הונא אם בא</span> לנפות מנפה את כולו אמרי לה דינא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואמרי לה קנסא</span> אמרי לה דינא מאן דיהיב זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אפירי שפירי יהיב</span> ורובע לא טרח איניש יותר מרובע טרח איניש וכיון דטרח טרח בכוליה ואמרי לה קנסא רובע שכיח יותר לא שכיח ואיהו הוא דעריב וכיון דעריב קנסוהו רבנן בכוליה <סימן כל תרי שטרי דראבין בר רב נחמן אונאה וקבלנותא> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מיתיבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כל סאה</span> שיש בה רובע ממין אחר ימעט <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סברוה דרובע דכלאים</span> כיותר מרובע דהכא וקא תני ימעט לא רובע דכלאים כי רובע דהכא דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אי הכי</span> אמאי ימעט משום חומרא דכלאים אי הכ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צד,ב גמרא
pgu: צד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אימא סיפא רבי יוסי אומר יבור <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אי אמרת בשלמא</span> כיותר מרובע טנופת דמי בהא קא מיפלגי ת``ק סבר לא קנסינן התירא אטו איסורא ור' יוסי סבר קנסינן אלא אי אמרת כרובע דמי אמאי יבור התם היינו טעמא דר' יוסי משום דמיחזי כי מקיים כלאים ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שנים שהפקידו</span> אצל אחד זה מנה וזה מאתים זה אומר מאתים שלי וזה אומר מאתים שלי נותן לזה מנה ולזה מנה והשאר יהא מונח עד שיבא אליהו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכי השתא</span> התם ודאי מנה למר ומנה למר הכא מי יימר דלאו כוליה ערובי עריב ת``ש מסיפא א``ר יוסי א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מה הפסיד הרמאי</span> אלא הכל יהא מונח עד שיבא אליהו הכי השתא התם ודאי איכא רמאי הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מי יימר דערובי עריב</span> ת``ש שטר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שיש בו רבית</span> קונסין אותו ואינו גובה לא את הקרן ולא את הרבית דברי ר``מ הכי השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>התם משעת כתיבה</span> הוא דעבד ליה שומא הכא מי יימר דערובי עריב ת``ש מסיפא וחכ``א גובה את הקרן ואינו גובה את הרבית הכי השתא התם ודאי קרנא דהתירא הוא הכא מי יימר דכוליה לא ערובי עריב ת``ש דתני רבין בר ר``נ לא את המותר בלבד הוא מחזיר אלא מחזיר לו את כל הרבעין כולן אלמא היכא דבעי אהדורי כולה מהדר הכי השת


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  התם הן חסר הן יתיר א``ל מיהו רביע לא חשיב יתר מרביע חשיב דכיון דחזי ליה לאיצטרופי בתשעת קבין הויא לה ארעא חשיבתא באפי נפשא והדרא ת``ש האונאה פחות משתות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נקנה מקח</span> יותר משתות בטל מקח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שתות קנה</span> ומחזיר אונאה אמאי ליהדר עד פחות משתות ש``מ כל היכי דבעי לאהדורי כולה מהדר הכי השתא התם מעיקרא שוה בשוה א``ל מיהו פחות משתות לא ידיעה במנה ומחיל איניש שתות ידיעה ולא מחיל איניש יתר משתות מקח טעות הוא ובטל מקח ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המקבל</span> שדה מחברו ליטע הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מקבל עליו</span> עשר בוריות למאה יותר מכאן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מגלגלין עליו את הכל</span> א``ר הונא בריה דרב יהושע כל יתר מכאן כבא ליטע מתחלה דמי:  מרתף של יין וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היכי דמי</span> אי דא``ל מרתף של יין סתם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קשיא</span></span></span> אי דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מרתף זה</span> של יין קשיא אי דאמר ליה מרתף זה קשיא דתניא מרתף של יין אני מוכר לך נותן לו יין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שכולו יפה</span> מרתף זה של יין אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נותן לו יין הנמכר בחנות</span> מרתף זה אני מוכר לך אפילו כולו חומץ הגיעו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לעולם</span> דא``ל מרתף של יין סתם ותני ברישא דברייתא ומקבל עליו עשר קוססות למאה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ובסתם מי מקבל</span> והא תאני ר' חייא המוכר חבית יין לחברו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נותן לו יין שכולו יפה</span> שאני חבית דכולא חד חמרא הוא והא תני רב זביד דבי ר' אושעיא מרתף של יין אני מוכר לך נותן לו יין שכולו יפה מרתף זה של יין אני מוכר לך נותן לו יין שכולו יפה ומקבל עליו עשר קוססו' למא


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וזהו אוצר ששנו חכמים במשנתינו אלא מתני' נמי דאמר ליה זה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קשיא זה אזה</span> לא קשיא הא דאמר ליה למקפה הא דלא א``ל למקפה דרב זביד דא``ל למקפה ברייתא דלא א``ל למקפה הלכך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מרתף של יין</span> וא``ל למקפה נותן לו יין שכולו יפה מרתף זה של יין וא``ל למקפה נותן לו יין שכולו יפה ומקבל עליו עשר קוססות למאה מרתף זה של יין ולא א``ל למקפה נותן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יין הנמכר בחנות</span> איבעיא להו מרתף של יין ולא א``ל למקפה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי</span> פליגי בה רב אחא ורבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חד אמר מקבל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וחד אמר לא מקבל</span> מאן דאמר מקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דייק מדרב זביד</span> דקתני מרתף של יין אני מוכר לך נותן לו יין שכולו יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואוקימנא</span></span> דאמר ליה למקפה טעמא דאמר ליה למקפה הא לא א``ל למקפה מקבל ומ``ד לא מקבל דייק מברייתא דקתני מרתף של יין אני מוכר לך נותן לו יין שכולו יפה ואוקימנא דלא א``ל למקפה ולמאן דדייק מדרב זביד קשיא ברייתא חסורי מחסרא והכי קתני במה דברים אמורים דאמר ליה למקפה הא לא אמר ליה למקפה מקבל ומרתף זה של יין ולא א``ל למקפה נותן לו יין הנמכר בחנות ולמאן דדייק מברייתא קשיא דרב זביד דאוקימנא דא``ל למקפה הא לא א``ל למקפה מקבל הוא הדין דאע``ג דלא א``ל למקפה לא מקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והא</span>י דאוקימנא דא``ל למקפה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>משום דקשיא זה אזה</span> אמר רב יהודה יין הנמכר בחנות מברכין עליו בורא פרי הגפן ורב חסדא אמר גבי חמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דאקרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למה לי</span> מיתיבי על הפת שעפשה ועל היין שהקרים ועל תבשיל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שעברה צורתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אומר שהכל נהיה בדברו</span> אמר רב זביד מודה רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בפורצמא</span> דמיזדבן אקרנתא א``ל אביי לרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הא רב יהודה הא רב חסדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מר כמאן סבירא ליה</span> א``ל מתניתא ידענ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הבודק את החבית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>להיות מפריש</span> עליה תרומה והולך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואחר כך</span> נמצאת חומץ כל ג' יום ודאי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מכאן ואילך ספק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי קאמר</span> א``ר יוחנן ה``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל ג' ימים הראשונים</span> ודאי יין מכאן ואילך ספק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאי טעמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חמרא מעילאי עקר</span> והאי טעימיה ולא עקר אם תמצא לומר בתר דטעימיה עקר הוה ריחא חלא וטעמיה חמרא וכל ריחיה חלא וטעמיה חמרא חמרא ורבי יהושע בן לוי אמר כל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ג' ימים ה<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחרונים ודאי חומץ</span></span> מכאן ולהלן ספק מאי טעמא חמרא מתתאי עקר ואימור עקר ולאו אדעתיה ואם תמצא לומר מעילאי עקר והא טעימיה ולא עקר דלמא בתר דטעימיה עקר הוה ריחיה חלא וטעמי' חמרא וריחיה חלא וטעמיה חמרא חלא דרומאי מתנו משמיה דר' יהושע בן לוי ראשונים ודאי יין אחרונים ודאי חומץ אמצעיים ספק הא גופא קשיא אמרת ראשונים ודאי יין אלמא ריחיה חלא וטעמיה חמרא חמרא והדר אמרת אחרונים ודאי חומץ אלמא ריחיה חלא וטעמיה חמרא חלא כגון דאשתכח חלא סיפתקא דאי לאו דעקר תלתא יומי לא הוה משתכח חלא סיפתקא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כמאן פשט ליה</span> פליגי בה רב מרי ורב זביד חד אמר כרבי יוחנן וחד אמר כרבי יהושע בן לוי:  איתמר המוכר חבית יין לחברו והחמיצה אמר רב כל ג' ימים הראשונים ברשות מוכר מכאן ואילך ברשות לוק


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושמואל אמר</span> חמרא אכתפא דמאריה שוואר עבד רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עובדא</span> כוותיה דרב בשיכרא וכוותיה דשמואל בחמרא והלכתא כוותיה דשמואל:  ת``ר אחד שכר תמרים ואחד שכר שעורים ואחד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמרי יין</span> מברכין עליהם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שהכל נהיה בדברו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחרים אומרים</span> שמרים שיש בהם טעם יין מברך עליהן בורא פרי הגפן רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו אין הלכה כאחרים אמר רבא דכולי עלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רמא תלתא</span> ואתא ארבעה חמרא הוא רבא לטעמיה דאמר רבא כל חמרא דלא דרי על חד תלת מיא לאו חמרא הוא רמא תלתא ואתא תלתא ולא כלום הוא כי פליגי דרמא תלתא ואתא תלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ופלגא</span> דרבנן סברי תלתא עייל תלתא נפיק פש ליה פלגא ופלגא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בשיתא פלגי</span> מיא ולא כלום הוא ואחרים סברי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תלתא עול</span> תרין ופלגא נפיק פש ליה כוזא וכוזא בתרי ופלגא חמרא מעליא הוא וביותר מכדי מדתו מי פליגי והא תנ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המתמד</span> ונתן מים במדה ומצא כדי מדתו פטור ור' יהודה מחייב עד כאן לא פליגי אלא בכדי מדתו אבל ביותר מכדי מדתו לא פליגי הוא הדין דאפילו ביותר מכדי מדתו פליגי והאי דקא מיפלגי בכדי מדתו להודיעך כחו דר' יהודה בעא מיניה רב נחמן בר יצחק מרב חייא בר אבין שמרים שיש בהן טעם יין מהו אמר ליה מי סברת חמרא הוא קיוהא בעלמא הוא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שמרים של תרומה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ראשון</span> ושני אסור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שלישי מותר</span> רבי מאיר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אף שלישי</span> בנותן טעם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>של מעשר ראשון אסור</span> שני מותר רבי מאיר אומר אף שני בנותן טעם ושל הקדש שלישי אסור ורביעי מותר ר``מ אומר אף רביעי בנותן טעם ורמינהי של הקדש לעולם אסור ושל מעשר לעולם מותר קשיא הקדש אהקדש קשיא מעשר אמעשר הקדש אהקדש לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בקדושת הגוף</span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בקדושת דמים</span> מעשר אמעשר נמי לא קשיא כאן במעשר ודאי כאן במעשר דמאי א``ר יוחנן משום ר``ש בן יהוצדק כדרך שאמרו לענין איסורן כך אמרו לענין הכשירן הכשירן דמאי אי דמיא אכשורי מכשרי אי דחמרא אכשורי מכשרי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא צריכא</span> שתמדו במי גשמים וכיון דקא שקיל ורמי להו למנא אחשבינהו לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שנתמד מאליו</span> וכיון דקא נגיד <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קמא קמא</span> אחשבינהו אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בפרה ששותה ראשון ראשון</span>:  אמר רב זוטרא בר טוביה אמר רב אין אומרים קידוש היום אלא על היין הראוי לינסך על גבי המזבח למעוטי מאי אילימא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יין מגתו</span> והא תאני ר' חייא יין מגתו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא יביא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואם הביא כשר</span> וכיון דאם הביא כשר אנן אפילו לכתחלה נמ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דאמר רבא סוחט אדם אשכול של ענבים ואומר עליו קידוש היום ואלא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מפיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומשוליה</span> והא תני רבי חייא מפיה ומשוליה לא יביא ואם הביא כשר ואלא למעוטי יין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כושי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בורק</span> היליסטון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>של מרתף</span> של <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צמוקים</span> והא תניא בכולן לא יביא ואם הביא כשר ואלא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יין קוסס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מזוג</span> מגולה ושל שמרים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ושריחו רע</span> דתניא בכולן לא יביא ואם הביא פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למעוטי מאי</span> אי למעוטי קוסס פלוגתא דר' יוחנן ור' יהושע בן לוי היא אי למעוטי מזוג <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עלויי עלייה</span> דאמר רבי יוסי ברבי חנינא מודים חכמים לר``א בכוס של ברכה שאין מברכין עליו עד שיתן לתוכו מים אי למעוטי מגולה סכנה היא אי למעוטי של שמרים היכי דמי אי דרמא תלתא ואתא ארבעה חמרא מעליא הוא אי דרמא תלתא ואתא תלתא ופלגא פלוגתא דרבנן ואחרים היא אלא למעוטי שריחו רע ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לעולם למעוטי מגולה</span> ואע``ג דעברי' במסננת כר' נחמיה אפילו הכי<span class='tlm-sfr' data-chp='2401' data-rgl='8'> מלאכי א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הקריבהו נא</span> לפחתך הירצך או הישא פניך בעא מיניה רב כהנא חמוה דרב משרשיא מרבא חמר חווריין מהו אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2823' data-rgl='32'> משלי כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אל תרא יין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כי יתאדם</span>:  קנקנים בשרון וכו':  תאנא פיטסות נאות ומגופרות


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צז,ב משנה
pgu: צז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוכר יין לחבירו והחמיץ <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אינו חייב</span> באחריותו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ואם ידוע שיינו מחמיץ</span> הרי זה מקח טעות ואם אמר לו יי


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צח,א משנה
pgu: צח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מבושם</span> אני מוכר לך חייב להעמיד לו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד העצרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וישן</span> משל אשתקד ומיושן משל ג' שנים


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר ר' יוסי בר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא בקנקנים דלוקח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל בקנקנים דמוכר</span> אמר ליה הא חמרך והא קנקנך וכי קנקנין דמוכר מאי הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לימא ליה לא איבעי לך לשהויי</span> לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאמר ליה למקפה</span> ומאי דוחקיה דר' יוסי בר' חנינא לאוקמא למתניתין בקנקנין דלוקח ודאמר ליה למקפה לוקמא בקנקנין דמוכר ודלא אמר ליה למקפה אמר רבא מתניתין קשיתיה דקתני אם ידוע שיינו מחמיץ הרי זה מקח טעות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמאי</span> לימא ליה לא איבעי לך לשהויי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא לאו שמע מינה דאמר ליה למקפה</span> שמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ופליגא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דרב חייא בר יוסף</span> דאמר רב חייא בר יוסף חמרא מזלא דמריה גרים שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2002' data-rgl='5'> חבקוק ב </span> ואף כי היין בוגד גבר יהיר וגו' אמר רב מרי האי מאן דיהיר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אאינשי ביתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא מיקבל</span> שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2002' data-rgl='5'> חבקוק ב </span> גבר יהיר ולא ינוה מאי ולא ינוה בנוה שלו א``ר יהודה אמר רב כל המתגאה בטלית של ת``ח ואינו ת``ח אין מכניסין אותו במחיצתו של הקב``ה כתיב הכא ולא ינוה וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl='13'> שמות טו </span> אל נוה קדשך אמר רבא האי מאן דזבין ליה חביתא דחמרא לחנואה אדעתא לסבוייה ותקיף אפלגא או אתילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דינא הוא דמקבל</span></span> לה מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולא אמרן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אלא דלא שני</span> בברזא אבל שני בברזא לא ולא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דלא מטא יומא דשוקא</span> אבל מטא יומא דשוקא לא ואמר רבא האי מאן דקביל חמרא אדעתא דממטי ליה לפרוותא דוול שפט ואדמטי התם זל דינא הוא דמקבל ליה איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>הוה חלא</span> מאי אמר ליה רב הלל לרב אשי כי הואן בי רב כהנא אמר לן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>חלא לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ודלא כר' יוסי בר' חנינא</span> ואיכא דאמרי אפילו חלא נמי מקבל כמאן כר' יוסי בר' חנינא:  ישן משל אשתקד כו'


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צח,ב משנה
pgu: צח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוכר מקום לחבירו וכן המקבל מקום מחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לעשות לו בית חתנות לבנו</span> ובית אלמנות לבתו בונה ארבע אמות על שש דברי ר' עקיבא רבי ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רפת בקר היא זו</span> הרוצה לעשות רפת בקר בונה ד' אמות על שש בית קטן שש על ח' גדול ח' על עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טרקלין</span> י' על י' רומו כחצי ארכו וכחצי רחבו ראיה לדבר רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כבנין ההיכל</span>


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למה לי למי<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תנא</span> בית חתנות לבנו ובית אלמנות לבתו ליתני בית חתנות לבנו ולבתו ובית אלמנות לבנו ולבתו מלתא אגב אורחיה קמ``ל דלא דרכא דחתנא למידר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בי חמוה</span> כדכתיב בספר בן סירא הכל שקלתי בכף מאזנים ולא מצאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קל מסובין</span> וקל מסובין חתן הדר בבית חמיו וקל מחתן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אורח מכניס אורח</span> וקל מאורח משיב דבר בטרם ישמע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2818' data-rgl='13'> משלי יח </span> משיב דבר בטרם ישמע אולת היא לו וכלמה:  ר' ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רפת בקר היא זו</span> הרוצה לעשות כו':  רפת בקר מאן קתני לה איכא דאמר ר' ישמעאל קתני לה ואיכא דאמר ר``ע קתני לה איכא דאמר ר``ע קתני לה וה``ק אע``פ שרפת בקר היא פעמים שאדם עושה דירתו כרפת בקר ואיכא דאמר ר' ישמעאל קתני לה וה``ק שהרוצה לעשות רפת בקר עושה ארבע אמות על שש:  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טרקלין</span> י' על י':  מאי טרקלין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קובתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בי וורדי</span> תאני וקנתיר שתים עשרה על י``ב מאי קנתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תרבץ אפדני</span>:  רומו כחצי ארכו וכחצי רחבו ראיה לדבר רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כבנין ההיכל</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ראיה לדבר מאן קתני לה</span> איכא דאמר רשב``ג קתני לה והכי קאמר ראיה לדבר מנין אמר רשב``ג הכל כבנין היכל ואיכא דאמר ת``ק קתני לה ורשב``ג אתמוהי קא מתמה והכי קאמר ליה [לת``ק] ראיה מנין מבנין היכל אטו כולי עלמא כבנין היכל עבדי תניא אחרים אומרים רומו כקורותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ולימא רומו כרחבו</span> איבעית אימא ביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מעילאי רווח</span> ואיבעית אימא משום דאיכא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בי כווי</span> רבי חנינא נפק לקרייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רמו ליה</span> קראי אהדדי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a06' data-rgl='2'> מלכים א ו </span> והבית אשר בנה המלך שלמה לה' ששים אמה ארכו ועשרים רחבו ושלשים אמה קומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>וכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='09a06' data-rgl='20'> מלכים א ו </span> ולפני הדביר עשרים אמה אורך ועשרים אמה רחב ועשרים אמה קומתו אמר להו כי קא חשיב משפת כרובים ולמעלה מאי קמ``


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא קא משמע לן למטה כלמעלה</span> מה למעלה אין משמש כלום אף למטה אין משמש כלום מסייע ליה לר' לוי דאמר ר' לוי ואיתימא רבי יוחנן דבר זה מסורת בידינו מאבותינו מקום ארון ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כרובים</span> אינו מן המדה תניא נמי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארון שעשה משה</span> יש לו ריוח עשר אמות לכל רוח ורוח אמר רבנאי אמר שמואל כרובים בנס הן עומדין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a06' data-rgl='24'> מלכים א ו </span> וחמש אמות כנף הכרוב האחת וחמש אמות כנף הכרוב השנית עשר אמות מקצות כנפיו ועד קצות כנפיו גופייהו היכא הוו קיימי אלא שמע מינה בנס הן עומדין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מתקיף לה אביי</span> ודלמא בולטין כתרנגולין הוו קיימי מתקיף לה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ודלמא זה שלא כנגד זה הוו קיימי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מתקיף לה רב אחא בר יעקב</span> ודלמא באלכסונא הוו קיימי מתקיף לה רב הונא בריה דרב יהושע ודלמא ביתא מעילאי רווח מתקיף לה רב פפא ודלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מיכף הוו כייפי ידייהו</span> מתקיף לה רב אשי ודלמא שלחופי הוו משלחפי כיצד הן עומדין רבי יוחנן ור' אלעזר חד אמר פניהם איש אל אחיו וחד אמר פניהם לבית ולמ``ד פניהם איש אל אחיו הא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25b03' data-rgl='13'> דברי הימים ב ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ופניהם לבית</span> לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כאן בזמן שישראל עושין רצונו של מקום</span> כאן בזמן שאין ישראל עושין רצונו של מקום ולמ``ד ופניהם לבית הא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0225' data-rgl='20'> שמות כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ופניהם איש אל אחיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דמצדדי אצדודי</span> דתניא אונקלוס הגר אמר כרובים<span class='tlm-sfr' data-chp='25b03' data-rgl='10'> דברי הימים ב ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשה צעצועים</span> הן ומצודדים פניהם כתלמיד הנפטר מרבו


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,א משנה
pgu: צט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שיש לו בור לפנים מביתו של חבירו נכנס בשעה שדרך בני אדם נכנסין ויוצא בשעה שדרך בני אדם יוצאין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואינו מכניס</span> בהמתו ומשקה מבורו אלא ממלא ומשקה מבחוץ ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זה עושה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פותחת</span></span> וזה עושה לו פותחת


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פותחת</span> להיכא אמר ר' יוחנן שניהם לבור בשלמא בעל הבור בעי לאשתמורי מיא דבוריה אלא בעל הבית למה ליה א``ר אלעז


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,ב משנה
pgu: צט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שיש לו גינה לפנים מגינתו של חברו נכנס בשעה שדרך בני אדם נכנסים ויוצא בשעה שדרך בני אדם יוצאין ואינו מכניס לתוכה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תגרין</span> ולא יכנס מתוכה לתוך שדה אחרת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והחיצון זורע את הדרך</span> נתנו לו דרך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מן הצד</span> מדעת שניהן נכנס בשעה שהוא רוצה ויוצא בשעה שרוצה ומכניס לתוכה תגרין ולא יכנס מתוכה לתוך שדה אחרת זה וזה אינן רשאים לזורעה


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר יהודה אמר שמואל אמה בית השלחין אני מוכר לך נותן לו ב' אמות לתוכה ואמה מכאן ואמה מכאן לאגפיה אמה בית הקילון אני מוכר לך נותן לו אמה אחת לתוכה וחצי אמה מכאן וחצי אמה מכאן לאגפיה ואותן אגפיים מי זורעם רב יהודה אמר שמואל בעל השדה זורעם רב נחמן אמר שמואל בעל השדה נוטעם מאן דאמר זורעם כל שכן נוטעם ומ``ד נוטעם אבל זורעם לא חלחולי מחלחולי ואמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמת המים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכלו אגפיה</span> מתקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאותה שדה</span> בידוע שלא כלו אגפיה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא באותה שדה</span> מתקיף לה רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולימא ליה</span> מייך אשפלוה לארעיך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא אמר רב פפא</span> שעל מנת כן קבל עליו בעל השדה


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,ב משנה
pgu: צט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שהיתה דרך הרבים עוברת לתוך שדהו נטלה ונתן להם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מן הצד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מה שנתן נתן ושלו</span> לא הגיעו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דרך היחיד</span> ד' אמות דרך הרבים שש עשרה אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דרך המלך אין לה שיעור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דרך הקבר</span> אין לה שיעור <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>המעמד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דייני צפורי</span> אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בית ארבעה קבין</span>


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אמאי שלו לא הגיעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לינקוט פזרא</span> וליתיב שמעת מינה לא עביד איניש דינא לנפשיה אפי' במקום פסידא אמר רב זביד משמיה דרבא גזירה שמא יתן להן דרך עקלתון <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>רב משרשיא משמיה דרבא אמר</span> בנותן להם דרך עקלתו


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף ק,א גמרא
pgu: ק
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רב אשי אמר</span> כל מן הצד דרך עקלתון היא קרובה לזה ורחוקה לזה ולימא להו שקלו דידכו והבו לי דידי הא מני רבי אליעזר היא דתניא ר' יהודה אומר משום רבי אליעזר רבים שבררו דרך לעצמם מה שבררו בררו לרבי אליעזר רבים גזלנים נינהו אמר רב גידל אמר רב כגון שאבדה להן דרך באותה שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי הכי</span> אמאי אמר רבה בר רב הונא אמר רב אין הלכה כר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאן דמתני הא לא מתני הא</span> וטעמא מאי משום דרב יהודה דאמר רב יהודה מצר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שהחזיקו בו רבים</span> אסור לקלקלו ור' אליעזר רבים במאי קנו ליה בהילוכא דתניא הלך בה לארכה ולרחבה קנה מקום הילוכו דברי ר' אליעזר וחכמים אומרים אין הילוך מועיל כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עד שיחזיק</span> אמר ר' אלעזר מ``ט דר' אליעזר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0113' data-rgl='17'> בראשית יג </span> קום התהלך בארץ לארכה ולרחבה כי לך אתננה ורבנן התם משום חביבותא דאברהם הוא דקאמר ליה הכי כדי שיהא נוח לכבוש לפני בניו א``ר יוסי בר' חנינא מודים חכמים לר``א בשביל של כרמים הואיל ונעשה להילוך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נקנה בהילוך</span> כי אתו לקמיה דרב יצחק בר אמי אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הבו ליה</span> כי היכי דדרי טונא דשבישתא והדר ולא אמרן אלא דמסיימין מחיצתא אבל לא מסיימין מחיצתא כי היכי דשקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כרעא</span> ומנח כרעא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דרך היחיד</span> ד' אמות:  תנא אחרים אומרים כדי שיעבור חמור במשאו אמר רב הונא הלכה כאחרים <ותניא אידך> דייני גולה <אומרים> שני גמדים ומחצה ואמר רב הונא הלכה כדייני גולה והאמר רב הונא הלכה כאחרים אידי ואידי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חד שיעורא הוא</span>:  דרך הרבים שש עשרה אמה:  תנו רבנן דרך היחיד ארבע אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דרך מעיר לעיר</span> שמונה אמו


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דרך</span> הרבים</span> שש עשרה אמות דרך ערי מקלט שלשים ושתים אמות א``ר הונא מאי קראה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl='3'> דברים יט </span> תכין לך הדרך דרך הדרך:  דרך המלך אין לה שיעור:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שהמלך פורץ</span> גדר לעשות לו דרך ואין ממחין בידו:  דרך הקבר אין לה שיעור:  משום יקרא דשכבא:  המעמד דייני ציפורי אמרו בת ד' קבין כו':  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המוכר קברו</span> דרך קברו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מקום מעמדו</span> ובית הספדו באין בני משפחה וקוברין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>על כרחו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משום פגם משפחה</span>:  ת``ר אין פוחתין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משבעה מעמדות ומושבות</span> למת כנגד<span class='tlm-sfr' data-chp='3101' data-rgl='2'> קוהלת א </span> הבל הבלים אמר קהלת הבל הבלים הכל הבל א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי היכי עבדי א``ל כדתניא אמר רבי יהודה ביהודה בראשונה לא היו פוחתין משבעה מעמדות ומושבות למת כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עמדו יקרים</span> עמודו שבו יקרים שבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמרו לו</span> א``כ אף בשבת מותר לעשות כן אחתיה דרמי בר פפא הוה נסיבא ליה לרב אויא שכיבא עבד לה מעמד ומושב א``ר יוסף טעה בתרתי טעה שאין עושין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא בקרובים</span> והוא עבד אפילו ברחוקים וטעה שאין עושין אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ביום ראשון</span> והוא עבד ביום שני אביי אמר בהא נמי טעה שאין עושין אלא בבית הקברות והוא עשה בעיר רבא אמר בהא נמי טעה שאין עושין אלא במקום שנהגו והתם לא נהוג מיתיבי אמרו לו אם כן אף בשבת מותר לעשות כן ואי אמרת בבית הקברות וביום א' בית הקברות בשבת מאי בעי בעיר הסמוכה לבית הקברות דאמטיוהו בין השמשות


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף ק,ב משנה
pgu: ק
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוכר מקום לחברו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לעשות לו קבר</span> וכן המקבל מחברו לעשות לו קבר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עושה תוכה של מערה</span> ד' אמות על שש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ופותח לתוכה</span> שמונה כוכין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלש מכאן</span> ושלש מכאן ושנים מכנגדן וכוכין ארכן ארבע אמות ורומן שב


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף קא,א משנה
pgu: קא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ורחבן ששה רבי שמעון אומר עושה תוכה של מערה שש אמות על שמונה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ופותח לתוכה</span> שלשה עשר כוך <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ארבעה מכאן</span> וארבעה מכאן ושלשה מכנגדן ואחד מימין הפתח ואחד מן השמאל ועושה חצר על פי המערה שש על שש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כמלא המטה וקובריה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ופותח לתוכה שתי מערות</span> אחת מכאן ואחת מכאן רבי שמעון אומר ארבע לארבע רוחותיה רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הכל לפי הסלע</span>


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הני תרי להיכא שדי להו אי לבראי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא קמיתדשי</span> להו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ותו</span> הא תנן חצר הקבר העומד בתוכו טהור אמר רבי יוסי ברבי חנינא דעביד להו כמין נגר והא אמר ר' יוחנ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קבורת חמורים</span> היא זו לר' יוחנן דעביד להו בקרן זוית והא נגעי כוכין להדדי אמר רב אשי במעמיק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאי לא תימא הכי</span> ארבע מערות לר' שמעון היכי עביד להו הא קא נגעי כוכין להדדי אלא במעמיק הכא נמי במעמיק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רב הונא בריה דרב יהושע אמר</span> ארבע מערות לר``ש דעביד להו כי חרותא והא דרב הונא בריה דרב יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ברותא היא</span> מכדי כל אמתא בריבועא אמתא ותרי חומשי באלכסונא כמה הוי להו חד סרי וחומשא כוכין כמה הוו תמניא תמניא בחד סרי וחומשא היכי משכחת לה אלא הא דרב הונא בריה דרב יהושע ברותא היא ואי בעית אימא כדאמר רב שישא בריה דרב אידי בניפלי הכא נמי בניפלי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תנן התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>המוצא מת</span> מושכב כדרכו נוטלו ואת תפוסתו שנים נוטלן ואת תפוסת


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף קב,א גמרא
pgu: קב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מצא שלשה</span> אם יש ביניהן מארבע עד שמונה הרי זו שכונת קברות ובודק ממנו ולהלן עשרים אמה מצא אחד בסוף עשרים אמה בודק ממנו ולהלן כ' אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שרגלים לדבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאילו מתחלה מצא</span>ו נוטלו ואת תפוסתו אמר מר מארבע ועד שמונה מני אי רבנן הא אמרי ד' אמות על שש אי ר' שמעון הא אמר שש על שמונה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לעולם</span> ר' שמעון היא והאי תנא הוא דתניא מצאן רצופין ואין ביניהן מד' אמות עד ח' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יש להן תפוסה</span> ואין להן שכונת קברות רבי שמעון בן יהודה אומר משום ר' שמעון רואין את האמצעיים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כאילו אינן</span> והשאר מצטרפין מד' אמות ועד ח' במאי אוקימתא כר' שמעון אימא סיפא בודק הימנו ולהלן עשרים אמה מני אי ר``ש עשרים ותרתין הויין אי רבנן תמני סרי הויין לעולם רבנן היא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכגון דבדק באלכסונא</span> ומדהא באלכסונא הא נמי באלכסונא עשרים ותרתי הויין חדא באלכסונא אמרינן תרי באלכסון לא אמרינ


id: 4306
lvr: 43
prk: 06
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רב שישא בריה דרב אידי אמר</span> לעולם ר``ש היא והב``ע בניפלי ומדהא בניפלי הא נמי בניפלי תמני סרי הויין חדא בניפלי אמרינן תרתי בניפלי לא אמרינן ורמי דרבנן אדרבנן ורמי דר``ש אדר``ש <דתניא> [דתנן] כרם הנטוע על פחות מארבע אמות ר``ש אומר אינו כרם וחכמים אומרים הרי זה כרם ורואין את האמצעים כאילו אינן קשיא דרבנן אדרבנן וקשיא דר``ש אדרבי שמעון דרבי שמעון אדר' שמעון לא קשיא התם לא נטעי אינשי אדעתא ליעקר הכא זימנין דמיתרמא ליה בין השמשות ומיקרי ומנחי ליה דרבנן אדרבנן נמי לא קשיא הכא כיון דמינול לא מקרי קבר התם מימר אמר הי מינייהו דשפיר שפיר ודלא שפיר ליהוי לציבי:
<BR


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קב,ב משנה
pgu: קב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>האומר לחבירו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בית כור עפר</span> אני מוכר לך היו שם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נקעים</span> עמוקים עשרה טפחים או סלעים גבוהין י' טפחים אינן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נמדדין עמה</span> פחות מכאן נמדדין עמה ואם אמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כבית כור</span> עפר אפילו היו שם נקעים עמוקים יותר מעשרה טפחים או סלעים גבוהין יותר מעשרה טפחים הרי אלו נמדדין עמה


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>המקדיש שדהו בשעת היובל</span> נותן לו לבית זרע חומר שעורים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חמשים שקל כסף</span> היו שם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נקעים</span> עמוקים י' טפחים או סלעים גבוהין י' טפחי


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נמדדין עמה</span></span> פחות מכאן נמדדין עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואמאי</span> לקדשו באנפי נפשייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וכי תימא כיון דלא הוי בית כור</span> לא קדשי והא תניא שדה מה ת``ל לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl='16'> ויקרא כז </span> זרע חומר שעורים בחמשים שקל כסף אין לי אלא שהקדיש בענין הזה מנין לרבות לתך וחצי לתך סאה תרקב וחצי תרקב ת``ל שדה מכל מקום אמר רב עוקבא בר חמא הכא בנקעים מלאים מים עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דלאו בני זריעה נינהו</span> דיקא נמי דקתני דומיא דסלעים שמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אי הכי</span> אפי' פחות מכאן נמי הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נגאני</span> דארעא</span> מיקרו שדרי דארעא מיקרו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הכא מאי</span> אמר רב פפא אע``פ שאין מלאים מים מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין אדם רוצה</span> שיתן מעותיו במקום אחד ויראו לו כשנים ושלשה מקומות מתקיף לה רבינא והא דומיא דסלעים קתני מה סלעים דלאו בני זריעה נינהו אף הני נמי דלאו בני זריעה נינהו כי קתני דומיא דסלעים אפחות מכאן:  <פחות מכאן נמדדין עמה>:  אמר ר' יצחק טרשים שאמרו בית ארבעת קבין אמר רב עוקבא בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והוא שמובלעין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בחמשת קבין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רב חייא בר אבא אמר רבי יוחנן</span> והוא שמובלעין ברובה של שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בעי רב חייא בר אבא</span> רובן במעוטה ומעוטן ברובה מהו תיקו בעי רבי ירמי


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כשיר מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כשורה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איצטדינין</span> מהו דרך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עקלתון</span> מהו תיקו תנא אם היה סלע יחידי אפי' כל שהוא אין נמדד עמה ואם היה סמוך למצר אפי' כל שהוא אין נמדד עמה בעי רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מופסק עפר</span> בינתים מהו תיקו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בעי רב אשי</span> עפר מלמטה וצונמא למעלה עפר מלמעלה וצונמא מלמטה מהו תיקו


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קג,ב משנה
pgu: קג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בית כור עפר אני מוכר לך מדה בחבל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פיחת כל שהוא</span> ינכה הותיר כל שהוא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואם אמר</span> הן חסר הן יתר אפילו פיחת רובע לסאה או הותיר רובע לסאה הגיעו יותר מכאן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יעשה חשבון</span> מה הוא מחזיר לו מעות ואם רצה מחזיר לו קרקע ולמה אמרו מחזיר לו מעות לייפות כחו של מוכר שאם שייר בשדה בית תשעה קבין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בגינה בית חצי קב</span> וכדברי ר' עקיבא בית רובע מחזיר לו את הקרקע ולא את הרובע בלבד הוא מחזיר אלא את כל המותר


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פחות כל שהוא ינכה יתר כל שהוא יחזיר הא סתמא כהן חסר הן יתר דמי אימא סיפא ואם אמר לו הן חסר הן יתר אפילו פיחת רובע לסאה או הותיר רובע לסאה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הגיעו</span> הא סתמא כמדה בחבל דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא מהא ליכא למשמע מינה</span> ת``ש בית כור עפר אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כבית כור עפר</span> אני מוכר לך הן חסר הן יתר אני מוכר לך אפילו פיחת רובע לסאה או הותיר רובע לסאה הגיעו אלמא סתמא נמי כהן חסר הן יתר דמי התם פרושי קא מפרש איזהו בית כור שהיא כבית כור כגון דא``ל הן חסר הן יתר מתקיף לה רב אשי א``כ אני מוכר לך אני מוכר לך למה לי אלא לאו שמע מינה סתמא נמי כהן חסר הן יתר דמי שמע מינה:  מהו מחזיר לו מעות וכו':  ליפות כחו של מוכר אמרי' ליפות כחו של לוקח לא אמרינן והתניא פיחת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שבעת קבין ומחצה לכור</span> או הותיר שבעת קבין ומחצה לכור הגיעו יותר מכאן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כופין את המוכר למכור</span> ואת הלוקח ליקח <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>התם כגון דהוה יקירא</span> מעיקרא וזל השתא דאמרינן ליה אי ארעא יהבת לי הב לי כזולא דהשתא והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כשהוא נותן לו</span> נותן לו כשער שלקח ממנו התם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כגון דהוה זולא מעיקרא</span> ויקרא לה השתא:  שאם שייר בשדה בית ט' קבין וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רב הונא ט' קבין שאמרו</span> ואפי' בבקעה גדולה ורב נחמן אמר נותן שבעת קבין ומחצה לכל כור וכו


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי איכא מילתא יתירא <דהוי> לתשעת קבין הדרי איתיביה רבא לר``נ שאם שייר בשדה בית תשעת קבין לאו דזבין ליה כוריים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא דזבין ליה כור</span> ובגנה בית חצי קב לאו דזבין ליה סאתים לא דזבין ליה סאה וכדברי ר``ע בית רובע מאי לאו דזבין ליה סאה לא דזבין ליה חצי סאה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בעי רב אשי</span> שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונעשית גנה</span> גנה ונעשית שדה מאי תיקו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תנא אם היה</span> סמוך לשדהו אפי' כל שהוא מחזיר לו קרקע בעי רב אשי בור <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהו</span> שתפסיק <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמת המים מהו</span> שתפסיק דרך הרבים מהו שתפסיק ריכבא דדיקלא מהו שתפסיק תיקו:  ולא את הרובע בלבד מחזיר לו אלא כל המותר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כלפי לייא</span> תאני רבין בר רב נחמן לא את המותר בלבד מחזיר לו אלא את כל הרבעין כולן


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי אבא בר ממל אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חולקין עליו חביריו</span> על בן ננס מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קא משמע לן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תנינא</span> מעשה בציפורי באחד ששכר מרחץ מחבירו בשנים עשר זהובים לשנה דינר זהב לחדש ובא מעשה לפני רבן שמעון בן גמליאל ולפני רבי יוסי ואמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יחלוקו</span> את חדש העיבור <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי מהתם הוה אמינא</span> התם הוא דאיכא למימר מיהדר קא הדר ביה ואיכא למימר פרושי קא מפרש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל הכא</span> דודאי קא הדר ביה אימא לא קא משמע לן אמר רב יהודה אמר שמואל זו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דברי בן ננס</span> אבל חכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הלך אחר פחות שבלשונות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זו ולא סבירא ליה</span> והא רב ושמואל דאמרי תרוייהו כור בשלשים אני מוכר לך יכול לחזור בו אפילו בסאה האחרונה כור בשלשים סאה בסלע אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ראשון ראשון קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא זו וסבירא ליה</span> ומי סבירא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והאמר שמואל</span> בבא באמצע החדש עסקינן אבל בא בתחלת החדש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כולו למשכיר</span> בסוף החדש כולו לשוכ


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא לעולם</span> זו ולא סבירא ליה והתם טעמא מאי משום דתפיס הכא נמי הא תפיס אמר רב הונא אמרי בי רב איסתרא מאה מעי מאה מעי מאה מעי איסתרא איסתרא מאי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תפוס לשון אחרון</span> הא אמרה רב חדא זימנא דאמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הואי התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוה יהיבנא כוליה למשכיר</span> <אי איתמר הא ולא איתמר הא הוה אמינא מיהדר קא הדר ביה אבל הכא> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מהו דתימא</span> פרושי קא מפרש קמ``ל


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קו,א משנה
pgu: קו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בסימניו ובמצריו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פחות מ<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שתות</span> הגיעו</span> עד שתות ינכה


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קו,א גמרא
pgu: קו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר רב הונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שתות</span> כפחות משתות רב יהודה אמר שתות כיותר משתות רב הונא אמר שתות כפחות משתות הכי קאמר פחות משתות ושתות בכלל הגיעו יותר משתות ינכה רב יהודה אמר שתות כיותר משתות הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פחות משתות הגיעו</span> עד שתות ושתות בכלל ינכה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מיתיבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בסימניו ובמצריו</span> פיחת שתות או הותיר שתות הרי הוא כשום הדיינין הגיעו והא שום הדיינין דשתות כיותר משתות הוא אמר לך רב הונא ולטעמיך הגיעו קא תני אלא כשום הדיינין ולא כשום הדיינין כשום הדיינין לשתות ולא כשום הדיינין דאילו התם בטל מקח ואילו הכא הגיעו רב פפא זבן ארעא מההוא גבר


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה הויא עשרין גריוי משחיה ולא הואי אלא חמיסרא אתא לקמיה דאביי אמר ליה סברת וקבילת והתנן פחות משתות הגיעו עד שתות ינכה הני מילי היכא דלא קים ליה בגוה אבל היכא דקים ליה בגוה סבר וקביל והא עשרין אמר לי אמר ליה דעדיפא כעשרין תניא ר' יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>האחין שחלקו</span> כיון שעלה גורל לאחד מהן קנו כולם מ``ט אמר ר' אלעזר כתחלת ארץ ישראל מה תחלה בגורל אף כאן בגורל אי מה להלן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בקלפי ואורים ותומים</span> אף כאן בקלפי ואורים ותומים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר רב אשי</span> בההוא הנאה דקא צייתי להדדי גמרי ומקנו להדדי:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שני אחין שחלקו</span> ובא להן אח ממדינת הים רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בטלה מחלוקת</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מקמצין</span> אמר ליה רבא לרב נחמן לרב דאמר בטלה מחלוקת אלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הדר דינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא מעתה הני בי תלתא</span> דקיימי ואזול בי תרי מינייהו ופלוג <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הכי נמי דבטלה מחלוקת</span> הכי השתא התם נחיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אדעתא דבי תלתא</span> מעיקרא הכא לא נחיתי אדעתא דבי תלתא מעיקרא אמר ליה רב פפא לאביי לשמואל דאמר מקמצין למימרא דקם דינא והא רב ושמואל דאמרי תרוייהו כור בשלשים אני מוכר לך יכול לחזור בו אפילו בסאה האחרונה כור בשלשים סאה בסלע אני מוכר לך ראשון ראשון קנ


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קז,א גמרא
pgu: קז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>התם</span> עבוד רבנן מילתא דניחא ליה למוכר וניחא ליה ללוקח איתמר אחין שחלקו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ובא בעל חוב</span> ונטל חלקו של אחד מהן רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בטלה מחלוקת</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ויתר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ורב אסי אמר</span> נוטל רביע בקרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ורביע במעות</span> רב אמר בטלה מחלוקת קא סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האחין שחלקו</span> יורשין הן ושמואל אמר ויתר קא סבר האחין שחלקו לקוחות הוו וכלוקח שלא באחריות דמי רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מספקא ליה</span> אי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יורשין הוו</span> אי לקוחות הוו הלכך נוטל רביע בקרקע ורביע במעות אמר רב פפא הלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בכל הני שמעתתא מקמצין</span> אמימר אמר בטלה מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והלכתא בטלה מחלוקת</span>:  תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלשה שירדו לשום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אחד אומר במנה</span></span> ושנים אומרים במאתים אחד אומר במאתים ושנים אומרים במנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בטל יחיד במיעוטו</span> אחד אומר במנה ואחד אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בעשרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואחד אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בשלשים</span></span> נדון במנה רבי אליעזר ברבי צדוק אומר נדון בתשעים אחרים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עושין שומא ביניהן ומשלשין</span> מאן דאמר נדון במנה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מילתא מציעתא</span> רבי אליעזר בר' צדוק אומר נדון בתשעים קא סבר הא ארע


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תשעין שוה והאי דקאמר עשרים דקא טעי עשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאחוריה</span> והאי דקא אמר מנה קא טעי עשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לקמיה</span> אדרבה האי ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאה ועשרה שויא</span> והאי דקאמר מנה קא טעי עשרה לאחוריה והאי דקאמר שלשים קא טעי עשרה לקמיה נקוט מיהת תרי קמאי בידך דמתורת מנה לא מפקי ליה אחרים אומרים עושין שומא ביניהן ומשלשין קא סברי האי ארעא תשעין ותלתא ותילתא שויא האי דקא אמר עשרים קא טעי תליסר ותילתא לאחוריה והאי דקאמר מנה קא טעי תליסר ותילתא לקמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובדין הוא דלימא</span> טפי והאי דלא קאמר סבר מיסתאי דקא מטפינא כולי האי אחבראי אדרבה הא ארעא מאה ותליסר ותלתא שויא האי דקאמר מנה קא טעי תליסר ותלתא לאחוריה והאי דקאמר שלשים טעי תליסר ותלתא לקמיה ובדין הוא דקאמר טפי סבר מיסתאי דקא מטפינא כולי האי אחבראי נקוט מיהת תרי קמאי בידך דמתורת מאה לא מפקי ליה אמר רב הונא הלכה כאחרים אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>טעמא דאחרים לא ידעינן</span> הלכתא עבדינן כוותייהו תנו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דייני גולה</span> עושין שומא ביניהן ומשלשין אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הלכתא כדייני גולה</span> אמר רב אשי טעמא דדייני גולה לא ידעינן הלכתא עבדינן כוותייהו


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קז,ב משנה
pgu: קז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האומר לחבירו חצי שדה אני מוכר לך משמנין ביניהן ונוטל חצי שדהו חציה בדרום אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משמנין ביניהן ונוטל חציה בדרום</span> והוא מקבל עליו מקום הגדר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חריץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובן חריץ</span> וכמה הוא חריץ ששה טפחים ובן חריץ שלשה


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לוקח נוטל כחוש</span> שבו א``ל רבי חייא בר אבא לרבי יוחנן והא אנן משמנין ביניהן תנן א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אדאכלת כפנייתא</span> בבבל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תרגימנא</span> מסיפא דקתני סיפא חציה בדרום אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משמנין ביניהן ונוטל חציה בדרום</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמאי משמנין ביניהן</span> והא חציה בדרום אמר ליה אלא לדמי ה``נ לדמי:  מקבל עליו מקום גדר כו':  תאנא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חריץ</span> מבחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובן חריץ</span> מבפנים וזה וזה אחורי גד


id: 4307
lvr: 43
prk: 07
nru: דף קח,א גמרא
pgu: קח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כדי שלא תהא חיה קופצת ולעביד חריץ ולא לעביד בן חריץ איידי דרווח קיימא בגויה וקפצה ולעביד בן חריץ ולא לעביד חריץ איידי דקטין קיימא אשפתיה וקפצה וכמה בין חריץ לבן חריץ טפח:
<BR


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קח,א משנה
pgu: קח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  יש נוחלין ומנחילין ויש נוחלין ולא מנחילין מנחילין ולא נוחלין לא נוחלין ולא מנחילין ואלו נוחלין ומנחילין האב את הבנים והבנים את האב והאחין מן האב נוחלין ומנחילין האיש את אמו והאיש את אשתו ובני אחיות נוחלין ולא מנחילין האשה את בניה והאשה את בעלה ואחי האם מנחילין ולא נוחלין והאחין מן האם לא נוחלין ולא מנחילין


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ועוד כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> איש כי ימות ובן אין לו ותנא איידי דאתיא ליה מדרשא חביבא ליה ומאי דרשא דתניא שארו זה האב מלמד שהאב קודם לאחין יכול יהא קודם לבן ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> הקרוב קרוב קרוב קודם ומה ראית לרבות את הבן ולהוציא את האח מרבה אני את הבן שכן קם תחת אביו ליעדה ולשדה אחוזה אדרבה מרבה אני את האח שכן קם תחת אחיו ליבום כלום יש יבום אלא במקום שאין בן הא במקום שיש בן אין יבום טעמא דאיכא האי פירכא הא לאו הכי הוה אמינא אח עדיף תיפוק לי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דהכא תרתי והכא חדא שדה אחוזה גופה מהאי טעמא הוא דקא קיימא ליה לתנא כלום יש יבום אלא במקום שאין בן הא יש בן אין יבום אימא שארו זה האב מלמד שהאב קודם לבת יכול יקדים לבן ת``ל הקרוב קרוב קרוב קודם כיון דלענין יבום בן ובת כי הדדי נינהו לענין נחלה נמי בן ובת כי הדדי נינהו ואימא שארו זה האב מלמד שהאב קודם לאחי האב יכול יקדים לאחין תלמוד לומר הקרוב קרוב קרוב קודם אחי האב לא צריכי קרא אחי האב מכח מאן קא אתו מכח אב קאי אב קא ירתי אחי האב והא קראי לאו הכי כתיבי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> ואם אין אחים לאביו וגו' קראי שלא כסדרן כתיבי והאי תנא מייתי לה מהכא דתניא את זו דרש רבי ישמעאל ברבי יוסי<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> איש כי ימות ובן אין לו וגו' במקום בת אתה מעביר נחלה מן האב ואי אתה מעביר נחלה מן האב במקום אחין ואימא במקום בת אתה מעביר נחלה מן האחי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי אתה מעביר נחלה מן האב אפילו במקום בת אם כן לא נכתוב רחמנא והעברתם ולמאן דנפקא ליה מוהעברתם האי שארו מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא שארו זו אשתו מלמד שהבעל יורש את אשתו ולמאן דנפקא ליה משארו האי והעברתם מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא רבי אומר בכולן נאמר בהן נתינה וכאן נאמרה בהן העברה שאין לך שמעביר נחלה משבט לשבט אלא בת הואיל ובנה ובעלה יורשין אותה וממאי דשארו זה האב דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='12'> ויקרא יח </span> שאר אביך הוא אימא שארו זו האם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='13'> ויקרא יח </span> שאר אמך היא אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl=''> במדבר כו </span> ממשפחתו וירש אותה משפחת אב קרויה משפחה משפחת אם אינה קרויה משפחה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0401' data-rgl='2'> במדבר א </span> למשפחותם לבית אבותם ומשפחת אם אינה קרויה משפחה והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0717' data-rgl='7'> שופטים יז </span> ויהי נער מבית לחם יהודה ממשפחת יהודה והוא לוי והוא גר שם הא גופא קשיא אמרת והוא לוי אלמא מלוי אתי ממשפחת יהודה אלמא מיהודה אתי אלא לאו דאבוה מלוי ואימיה מיהודה וקאמר ממשפחת יהודה אמר רבא בר רב חנן לא גברא דשמיה לוי אי הכי היינו דקאמר מיכה<span class='tlm-sfr' data-chp='0717' data-rgl='13'> שופטים יז </span> עתה ידעתי כי ייטיב ה' לי כי היה לי הלוי לכהן אין דאיתרמי ליה גברא דשמיה לוי וכי לוי שמו והלא יהונתן שמו שנאמ'<span class='tlm-sfr' data-chp='0718' data-rgl='30'> שופטים יח </span> ויהונתן בן גרשם בן מנשה הוא ובניו היו כהנים לשבט הדני אמר ליה וליטעמיך וכי בן מנשה הוא והלא בן משה הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a23' data-rgl='15'> דברי הימים א כג </span> בני משה גרשם ואליעזר אלא מתוך שעשה מעשה מנשה תלאו הכתוב במנשה הכא נמי מתוך שעשה מעשה מנשה דאתי מיהודה תלאו הכתוב ביהודה אמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יוחי מכאן שתולין את הקלקלה במקולקל רבי יוסי בר חנינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='09a01' data-rgl='6'> מלכים א א </span> וגם הוא טוב תואר מאד ואותו ילדה אחרי אבשלום והלא אדניה בן חגית ואבשלום בן מעכה אלא מתוך שעשה מעשה אבשלום דמרד במלכות תלאו הכתוב באבשלום <ה``נ מתוך שעשה מעשה מנשה תלאו הכתוב במנשה> אמר רבי אלעזר לעולם ידבק אדם בטובים שהרי משה שנשא בת יתרו יצא ממנו יהונתן אהרן שנשא בת עמינדב יצא ממנו פנחס ופנחס לאו מיתרו אתי והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0206' data-rgl='25'> שמות ו </span> ואלעזר בן אהרן לקח לו מבנות פוטיאל לו לאשה מאי לאו דאתי מיתרו שפיטם עגלים לע``ז לא דאתי מיוסף שפטפט ביצרו והלא שבטים מבזים אותו ואומרים ראיתם בן פוטי זה בן שפיטם אבי אמו עגלים לע``ז יהרוג נשיא שבט מישרא


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבוה דאמיה מיוסף</span> אמה דאמיה מיתרו אי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבוה דאמיה מיתרו</span> אמה דאמיה מיוסף דיקא נמי דכתיב מבנות פוטיאל תרתי שמע מינה אמר רבא הנושא אשה צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שיבדוק באחיה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0206' data-rgl='23'> שמות ו </span> ויקח אהרן את אלישבע בת עמינדב אחות נחשון ממשמע שנאמר בת עמינדב איני יודע שאחות נחשון היא מה תלמוד לומר אחות נחשון מכאן שהנושא אשה צריך שיבדוק באחיה תנא רוב בנים דומין לאחי האם<span class='tlm-sfr' data-chp='0718' data-rgl=''> שופטים יח </span> ויסורו <שמה ויאמר> [שם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ויאמרו לו</span>] מי הביאך הלום ומה אתה עושה בזה ומה לך פה אמרו לו לאו ממשה קא אתית דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0203' data-rgl='5'> שמות ג </span> אל תקרב הלום לאו ממשה קא אתית דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0204' data-rgl='2'> שמות ד </span> מה זה בידך לאו ממשה קא אתית דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0505' data-rgl='27'> דברים ה </span> ואתה פה עמוד עמדי תעשה <כהן> {כומר} לע``ז אמר להן כך מקובלני מבית אבי אבא לעולם ישכיר אדם עצמו לע``ז ואל יצטרך לבריות והוא סבר לע``ז ממש ולא היא אלא ע``ז עבודה שזרה לו כדאמר ליה רב לרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נטוש</span> נבילתא בשוקא ושקול אגרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא תימא גברא רבא אנא</span> וזילא בי מילתא כיון שראה דוד שממון חביב עליו ביותר מינהו על האוצרות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a26' data-rgl='24'> דברי הימים א כו </span> ושבואל בן גרשם בן מנשה נגיד על האוצרות וכי שבואל שמו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והלא יהונתן שמו</span> א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ששב לאל בכל לבו</span>:  והבנים את האב:  מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> איש כי ימות וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טעמא דאין לו בן</span> הא יש לו בן בן קודם אמר ליה רב פפא לאביי אימא אי איכא בן לירות בן איכא בת תירות בת איכא בן ובת לא האי לירות ולא האי לירות ואל


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאן כו'</span> לירות אטו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בר קשא</span> דמתא לירות הכי קא אמינא איכא בן ובת לא האי לירות כוליה ולא האי לירות כוליה אלא כי הדדי לירתו א``ל אביי ואצטריך קרא לאשמועינן היכא דלית ליה אלא חד ברא לירתינהו לכולהו נכסי ודלמא הא קמ``ל דבת נמי בת ירושה היא ההוא<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl=''> במדבר לו </span> מוכל בת יורשת נחלה נפקא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רב אחא בר יעקב אמר מהכא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='4'> במדבר כז </span> למה יגרע שם אבינו מתוך משפחתו כי אין לו בן טעמא דאין לו בן הא יש לו בן בן קודם ודלמא בנות צלפחד הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דקאמרן הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ניתנה תורה</span> ונתחדשה הלכה אלא מחוורתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כדשנין מעיקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רבינא אמר מהכא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הקרוב</span> אליו הקרוב קרוב קודם ומאי קורבה דבן מבת שבן קם תחת אביו ליעדה ולשדה אחוזה יעדה בת לאו בת יעדה היא שדה אחוזה נמי מהאי פירכא גופה הוא דהא קיימא ליה לתנא כלום יש יבום אלא במקום שאין בן אלא מחוורתא כדשנין מעיקרא ואי בעית אימא מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='46'> ויקרא כה </span> והתנחלתם אותם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לבניכם אחריכם</span> בניכם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא בנותיכם</span> אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0511' data-rgl='21'> דברים יא </span> למען ירבו ימיכם וימי בניכם ה``נ בניכם ולא בנותיכם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ברכה שאני</span>:  והאחין מן האב נוחלין ומנחילין וכו':  מנלן אמר רבה אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אחוה אחוה</span> מבני יעקב מה להלן מן האב ולא מן האם אף כאן מן האב ולא מן האם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>למה לי</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> ממשפחתו וירש אותה כתיב משפחת אב קרויה משפחה משפחת אם אינה קרויה משפחה אין הכי נמי וכי איתמר דרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לענין יבום</span> איתמר:  והאיש את אמו וכו':  מנא הני מילי דתנו רבנ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיא,א גמרא
pgu: קיא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='8'> במדבר לו </span> וכל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בת יורשת נחלה ממטות</span> בני ישראל היאך בת יורשת שני מטות אלא זו שאביה משבט אחד ואמה משבט אחר ומתו וירשתן ואין לי אלא בת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בן מנין</span> אמרת קל וחומר ומה בת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שהורע כחה בנכסי האב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יפה כחה בנכסי האם</span> בן שיפה כחו בנכסי האב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינו דין שיפה כחו בנכסי האם</span> וממקום שבאת מה להלן בן קודם לבת אף כאן בן קודם לבת ר' יוסי בר' יהודה ור``א בר' יוסי אמרו משום רבי זכריה בן הקצב אחד הבן ואחד הבת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שוין</span> בנכסי האם מאי טעמא דיו לבא מן הדין להיות כנדון ותנא קמא לא דריש דיו והא דיו דאורייתא הוא דתניא מדין קל וחומר כיצד<span class='tlm-sfr' data-chp='0412' data-rgl='14'> במדבר יב </span> ויאמר ה' אל משה ואביה ירק ירק בפניה הלא תכלם שבעת ימים קל וחומר לשכינה ארבעה עשר אלא דיו לבא מן הדין להיות כנדון בעלמא דריש דיו ושאני הכא דאמר קרא ממטות מקיש מטה האם למטה האב מה מטה האב בן קודם לבת אף מטה האם בן קודם לבת רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ניתאי</span> סבר למעבד עובדא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כר' זכריה בן הקצב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אמר ליה</span></span></span> שמואל כמאן כזכריה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אפס זכריה</span> רבי טבלא עבד עובדא כרבי זכריה בן הקצב א``ל רב נחמן מאי האי א``ל דאמר רב חיננא בר שלמיא משמיה דרב הלכה כרבי זכריה בן הקצב אמר ליה זיל אהדר בך ואי לא מפיקנא לך רב חיננא בר שלמיא מאוניך רב הונא בר חייא סבר למעבד עובדא כרבי זכריה בן הקצב אמר ליה רב נחמן מאי האי אמר ליה דאמר רב הונא אמר רב הלכה כר' זכריה בן הקצב אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אשלח ליה</span> איכסיף אמר ליה השתא כי נח נפשיה דרב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>איתריסת לקבלי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואיהו</span> כמאן סברה כי הא דרב ושמואל דאמרי תרוייהו אין הלכה כר' זכריה בן הקצב מיסתמיך ואזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רבי ינאי</span> אכתפא דרבי שמלאי שמעיה ואתי ר' יהודה נשיאה לאפייהו א``ל בר אינש דאתא לקיבלנא הוא יאי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וגולתיה יאי</span> כי מטא לגביה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גששה</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דין שיעוריה כשק</span> בעא מיניה מנין לבן שקודם לבת בנכסי האם אמר ליה דכתיב מטות מקיש מטה האם למטה האב מה מטה האב בן קודם לבת אף מטה האם בן קודם לבת א``ל אי מה מטה האב בכור נוטל פי שנים אף מטה האם בכור נוטל פי שני


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה לשמעיה גוד לית דין צבי למילף וטעמא מאי אמר אביי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> בכל אשר ימצא לו לו ולא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואימא הני מילי</span></span> בחור שנשא אלמנה אבל בחור שנשא בתולה ה``נ דשקיל א``ר נחמן בר יצחק אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> ראשית אונו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אונו ולא אונה</span> ההוא מבעיא ליה לבא אחר נפלים דלהוי בכור לנחלה מי שלבו דווה עליו יצא זה שאין לבו דווה עליו אם כן לימא קרא כי הוא ראשית און מאי אונו שמע מינה תרתי ואכתי אימא הני מילי אלמון שנשא בתולה אבל בחור שנשא בתולה הכי נמי דשקיל אלא אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לו משפט הבכורה</span> משפט הבכורה לאיש ולא משפט הבכורה לאשה:  והאיש את אשתו וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מנהני מילי</span> דתנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שארו</span> זו אשתו מלמד שהבעל יורש את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יכול אף היא תירשנו</span> תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וירש אותה</span> הוא יורש אותה ואין היא יורשת אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והא קראי לאו הכי כתיבי</span> אמר אביי תריץ הכי ונתתם את נחלתו לקרוב אליו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שארו וירש אותה</span> אמר רבא סכינא חריפא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מפסקא קראי</span> אלא אמר רבא הכי קאמר ונתתם את נחלת שארו לו קא סבר גורעין ומוסיפין ודורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והאי תנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מייתי לה</span> מהכא דתניא וירש אותה מלמד שהבעל יורש את אשתו דברי ר``ע רבי ישמעאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אינו צריך</span> הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='8'> במדבר לו </span> וכל בת יורשת נחלה ממטות בני ישראל לאחד ממשפחת וגו' בהסבת הבעל הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואומר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה לבני ישראל ממטה אל מטה ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה ממטה למטה אחר ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0624' data-rgl='33'> יהושוע כד </span> ואלעזר בן אהרן מת ויקברו אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בגבעת פנחס בנו</span> וכי מנין לפנחס שלא היה לו לאלעזר אלא מלמד שנשא פנחס אשה ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>וירשה</span> ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a02' data-rgl='22'> דברי הימים א ב </span> ושגוב הוליד את יאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ויהי לו</span> עשרים ושלש ערים בארץ הגלע


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיב,א גמרא
pgu: קיב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וכי מנין ליאיר שלא היה לו לשגוב מלמד שנשא יאיר אשה ומתה וירשה מאי ואומר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכי תימא</span> בסבת הבן קא קפיד קרא אבל בעל לא ירית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תא שמע</span></span> ולא תסוב נחלה לבני ישראל ממטה למטה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכי תימא לעבור עליו בלאו ועשה</span> ת``ש לא תסוב נחלה ממטה למטה אחר וכי תימא לעבור עליו בשני לאוין ועשה תא שמע ואלעזר בן אהרן מת וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכי תימא אלעזר הוא דנסיב איתתא</span> ומתה וירתה פנחס תא שמע ושגוב הוליד את יאיר וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וכי תימא התם נמי הכי הוא</span> אם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תרי קראי למה לי</span> אמר ליה רב פפא לאביי ממאי דלמא לעולם אימא לך בעל לא ירית וקראי בסבת הבן כדשנינן ויאיר דזבין מיזבן ופנחס נמי דזבין מיזבן א``ל פנחס דזבין מיזבן לא מצית אמרת דאם כן נמצאת שדה חוזרת ביובל ונמצא צדיק קבור בקבר שאינו שלו אלא אימא דנפלה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משדה חרמים</span> אמר אביי סוף סוף הא קא מתעקרא נחלה משבטא דאימא לשבטא דאבא וממאי ודלמא שאני התם שכבר הוסבה א``ל שכבר הוסבה לא אמרינן א``ל רב יימר לרב אשי אי אמרת בשלמא שכבר הוסבה היינו דמתוקמא קרא בין בסבת הבן בין בסבת הבעל אלא אי אמרת לא אמרינן שכבר הוסבה כי מינסבא לאחד ממשפחת מטה אביה מאי הוה הא מתעקרא נחלה משבטא דאימא לשבטא דאבא דמנסבינן לה לגברא דאבוהי משבטא דאבוה ואימיה משבטא דאימ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הכי</span> האי לאחד ממשפחת מטה אביה ואמה מיבעי ליה אי כתיב הכי הוה אמינא אפילו איפכא קא משמע לן תניא בסבת הבן ותניא בסבת הבעל תניא בסבת הבן<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה לבני ישראל ממטה אל מטה בסבת הבן הכתוב מדבר אתה אומר בסבת הבן או אינו אלא בסבת הבעל כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה ממטה למטה אחר הרי בסבת הבעל אמור הא מה אני מקיים ולא תסוב נחלה לבני ישראל ממטה אל מטה בסבת הבן הכתוב מדב


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תניא אידך<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה ממטה למטה אחר בסיבת הבעל הכתוב מדבר אתה אומר בסיבת הבעל או אינו אלא בסיבת הבן כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='7'> במדבר לו </span> ולא תסוב נחלה לבני ישראל ממטה אל מטה הרי הסיבת הבן אמור הא מה אני מקיים ולא תסוב נחלה ממטה למטה אחר בסיבת הבעל הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דכולי עלמא מיהת</span> ממטה למטה אחר בסיבת הבעל הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי משמע</span> סימן אמר רבה בר רב שילא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמר קרא איש</span> תרוייהו איש כתיב בהו אלא אמר רב נחמן בר יצחק אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ידבקו</span> תרוייהו ידבקו כתיב בהו אלא אמר רבא אמר קרא ידבקו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מטות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רב אשי אמר</span> אמר קרא ממטה למטה אחר ובן לאו אחר הוא א``ר אבהו אמר ר' יוחנן אמר רבי ינאי אמר רבי ומטו בה משמיה דרבי יהושע בן קרחה מנין לבעל שאינו נוטל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בראוי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כבמוחזק</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a02' data-rgl='22'> דברי הימים א ב </span> ושגוב הוליד את יאיר ויהי לו עשרים ושלש ערים בארץ הגלעד מנין ליאיר שלא היה לו לשגוב אלא מלמד שנשא שגוב אשה ומתה בחיי מורישיה ומתו מורישיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וירשה יאיר</span></span> ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0624' data-rgl='33'> יהושוע כד </span> ואלעזר בן אהרן מת ויקברו וגו' מנין לפנחס שלא היה לו לאלעזר מלמד שנשא אלעזר אשה ומתה בחיי מורישיה ומתו מורישיה וירשה פנחס ומאי ואומר וכי תימא יאיר דהוה נסיב איתתא ומתה וירתה תלמוד לומר ואלעזר בן אהרן מת וכי תימא דנפלה ליה בשדה חרמים אמר קרא בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נחלה הראויה לו וירשה בנו</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ובני אחות</span>:  תנא בני אחות ולא בנות אחו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיג,ב גמרא
pgu: קיג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>למאי הלכתא</span> אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לקדם</span> תני רב שמואל בר רב יצחק קמיה דרב הונא וירש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מקיש</span> ירושה שניה לירושה ראשונה מה ירושה ראשונה בן קודם לבת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אף ירושה שניה</span> בן קודם לבת תני רבה בר חנינא קמיה דרב נחמן<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='16'> דברים כא </span> והיה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ביום הנחילו</span> את בניו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביום אתה מפיל נחלות</span> ואי אתה מפיל נחלות בלילה א``ל אביי אלא מעתה דשכיב ביממא הוא דירתי ליה בניה מאן דשכיב בליליא לא ירתי ליה בניה דלמא דין נחלות קא אמרת דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='11'> במדבר כז </span> והיתה לבני ישראל לחוקת משפט <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אורעה</span> כל הפרשה כולה להיות דין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכדרב יהודה</span> דאמר רב יהודה שלשה שנכנסו לבקר את החולה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רצו כותבין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רצו עושין דין</span></span> שנים כותבין ואין עושין דין ואמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא שנו</span> אלא ביו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיד,א גמרא
pgu: קיד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אבל בלילה אפילו שלשה כותבין ואין עושין דין מאי טעמא דהוו להו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין עד נעשה דיין</span> אמר ליה אין הכי נמי קאמינא:  איתמר קנין עד אימתי חוזר רבה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל זמן שיושבין</span> רב יוסף אמר כל זמן שעוסקין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>באותו ענין</span> אמר רב יוסף כוותי דידי מסתברא דאמר רב יהודה שלשה שנכנסו לבקר את החולה רצו כותבין רצו עושין דין ואי סלקא דעתך כל זמן שיושבין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ליחוש דלמא הדר ביה</span> אמר רב אשי אמריתה לשמעתא קמיה דרב כהנא ולרב יוסף מי ניחא וליחוש דלמא הדר ביה אלא מאי אית לך למימר דיסליק


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיד,ב גמרא
pgu: קיד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מענינא לענינא</span> ה``נ דקמו והדר יתיבו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והלכתא כוותיה דרב יוסף בשדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ענין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומחצה</span>:  האשה את בנה וכו':  הא תו למה לי הא תנא ליה רישא האיש את אמו והאיש את אשתו הא קא משמע לן דאשה את בנה דומיא דאשה את בעלה מה אשה את בעלה אין הבעל יורש את אשתו בקבר אף אשה את בנה אין הבן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יורש את אמו בקבר</span> להנחיל לאחין מן האב אמר רבי יוחנן משום רבי יהודה בן ר' שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דבר תורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>האב יורש את בנו</span> ואשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יורשת את בנה</span> שנאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מטות</span> מקיש מטה האם למטה האב מה מטה האב אב יורש את בנו אף מטה האם אשה יורשת את בנ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתיביה רבי יוחנן לרבי יהודה בן שמעון האשה את בנה והאשה את בעלה ואחי האם מנחילין ולא נוחלין אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משנתנו איני יודע מי שנאה</span> ולימא ליה רבי זכריה בן הקצב היא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דלא דריש</span> מטות לא מיתוקמא מתניתין כרבי זכריה בן הקצב דקתני ובני אחות ותנא בני אחות ולא בנות אחות ואמרינן למאי הלכתא ואמר רב ששת לקדם ואי סלקא דעתך מתני' רבי זכריה בן הקצב היא הא אמר אחד הבן ואחד הבת שוין בנכסי האם ותנא דידן ממ``נ אי דריש מטות אשה נמי תירש את בנה אי לא דריש מטות בן דקודם לבת בנכסי האם מנא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לעולם דריש מטות</span> ושאני הכא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='8'> במדבר לו </span> וכל בת יורשת נחלה יורשת ואינה מורשת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטו,א משנה
pgu: קטו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  סדר נחלות כך הוא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> איש כי ימות ובן אין לו והעברתם את נחלתו לבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בן קודם לבת</span> כל יוצאי יריכו של בן קודמין לבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בת קודמת לאחין</span> יוצאי יריכה של בת קודמין לאחין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אחין קודמין לאחי האב</span> יוצאי יריכן של אחין קודמין לאחי האב זה הכלל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כל הקודם בנחלה</span> יוצאי יריכו קודמין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והאב קודם</span> לכל יוצאי יריכו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן בן אין לי אלא בן בן הבן או בת הבן או בן בת הבן מנין תלמוד לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עיין עליו</span></span> בת אין לי אלא בת בת הבת ובן הבת ובת בן הבת מנין ת``ל אין לו עיין עלי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטו,ב גמרא
pgu: קטו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא כיצד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נחלה ממשמשת והולכת עד ראובן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולימא עד יעקב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמר אביי</span> גמירי דלא כלה שבטא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר רב הונא אמר רב כל</span> האומר תירש בת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עם בת הבן</span> אפילו נשיא שבישראל אין שומעין לו שאינן אלא מעשה צדוקין דתניא בארבעה ועשרים בטבת תבנא לדיננא שהיו צדוקין אומרין תירש הבת עם בת הבן נטפל להן רבן יוחנן בן זכאי אמר להם שוטים מנין זה לכם ולא היה אדם שהחזירו דבר חוץ מזקן אחד שהיה מפטפט כנגדו ואומר ומה בת בנו הבאה מכח בנו תירשנו בתו הבאה מכחו לא כל שכן קרא עליו את המקרא הזה<span class='tlm-sfr' data-chp='0136' data-rgl='20'> בראשית לו </span> אלה בני שעיר החורי יושבי הארץ לוטן ושובל וצבעון וענה וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0136' data-rgl='24'> בראשית לו </span> אלה בני צבעון ואיה וענה אלא מלמד שבא צבעון על אמו והוליד ענה ודלמא תרי ענה הוו אמר רבה אמינא מלתא דלא אמרה שבור מלכא ומנו שמואל איכא דאמרי אמר רב פפא אמינא מלתא דלא אמרה שבור מלכא ומנו רבה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0136' data-rgl='24'> בראשית לו </span> הוא ענה הוא ענה דמעיקרא אמר ליה רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בכך אתה פוטרני</span> אמר לו שוט


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטז,א גמרא
pgu: קטז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולא תהא תורה שלמה שלנו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כשיחה בטלה שלכם</span> מה לבת בנו שכן יפה כחה במקום האחין תאמר בבתו שהורע כחה במקום אחין ונצחום <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואותו היום</span> עשאוהו יום טוב<span class='tlm-sfr' data-chp='0721' data-rgl='17'> שופטים כא </span> ויאמרו ירושת פלטה לבנימן ולא ימחה שבט מישראל אמר רבי יצחק דבי רבי אמי מלמד שהתנו על שבט בנימין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלא תירש בת הבן עם האחין</span> אמר רבי יוחנן משום ר' שמעון בן יוחאי כל שאינו מניח בן ליורשו הקדוש ברוך הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מלא עליו עברה</span> כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> והעברתם את נחלתו וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='2101' data-rgl='15'> צפניה א </span> יום עברה היום ההוא<span class='tlm-sfr' data-chp='2655' data-rgl='20'> תהילים נה </span> אשר אין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חליפות</span> למו ולא יראו אלהים רבי יוחנן ורבי יהושע בן לוי חד אמר כל שאינו מניח בן וחד אמר כל שאינו מניח תלמיד תסתיים רבי יוחנן דאמר תלמיד דאמר רבי יוחנן דין גרמיה דעשיראה ביר תסתיים דרבי יוחנן דאמר תלמיד ומדרבי יוחנן אמר תלמיד רבי יהושע בן לוי אמר בן והא רבי יהושע בן לוי לא אזיל לבי טמיא אלא לבי מאן דשכיב בלא בני דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1122' data-rgl='10'> ירמיהו כב </span> בכו בכה להולך ואמר רב יהודה אמר רב להולך בלא בן זכר אלא רבי יהושע בן לוי הוא דאמר תלמיד ומדר' יהושע בן לוי הוא דאמר תלמיד רבי יוחנן אמר בן קשיא דרבי יוחנן אדרבי יוחנן לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הא דידיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא דרביה</span>:  סימן הדד עני וחכם:  דרש רבי פנחס בן חמא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a11' data-rgl='21'> מלכים א יא </span> והדד שמע במצרים כי שכב דוד עם אבותיו וכי מת יואב שר הצבא מפני מה בדוד נאמרה בו שכיבה וביואב נאמרה בו מיתה דוד שהניח בן נאמרה בו שכיבה יואב שלא הניח בן נאמרה בו מיתה ויואב לא הניח בן והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a08' data-rgl='9'> עזרא ח </span> מבני יואב עובדיה בן יחיאל אלא דוד שהניח בן כמותו נאמרה בו שכיבה יואב שלא הניח בן כמותו נאמרה בו מיתה דרש ר' פנחס בן חמא קשה עניות בתוך ביתו של אדם יותר מחמשים מכות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2719' data-rgl='21'> איוב יט </span> חנוני חנוני אתם רעי כי יד אלוה נגעה בי וקא אמרי ליה חבריה<span class='tlm-sfr' data-chp='2736' data-rgl='21'> איוב לו </span> השמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אל תפן אל און</span> כי על זה בחרת מעוני דרש ר' פנחס בר חמא כל שיש לו חולה בתוך ביתו ילך אצל חכם ויבקש עליו רחמים שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2816' data-rgl='14'> משלי טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חמת מלך</span> מלאכי מות ואיש חכם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יכפרנה</span>:  זה הכלל כל הקודם בנחלה יוצאי ירכו קודמין והאב קודם לכל יוצאי ירכו:  בעי רמי בר חמא אבי האב ואחי האב כגון אברהם וישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בנכסי עשו</span> איזה מהן קודם אמר רבא תא שמע האב קודם לכל יוצאי ירכו ורמי בר חמ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אגב חורפיה</span> לא עיין בה בעי רמי בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבי האב</span> ואחיו כגון אברהם ויעקב בנכסי עשו איזה מהן קודם אמר רבא תא שמע האב קודם לכל יוצאי יריכו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ורמי בר חמא</span> יוצאי יריכו שלו ולא יוצאי יריכו של בנו ה``נ מסתברא דקתני זה הכלל כל הקודם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בנחלה</span> יוצאי יריכו קודמין ואילו איתיה ליצחק יצחק קודם השתא נמי דליתיה יצחק יעקב קודם שמע מינה


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בנות צלפחד נטלו ג' חלקים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בנחלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חלק אביהן</span> שהיה עם יוצאי מצרים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וחלקו עם אחיו בנכסי חפר</span> ושהיה בכור נוטל שני חלקים


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיז,א גמרא
pgu: קיז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנן כמאן דאמר ליוצאי מצרים נתחלקה הארץ דתניא ר' יאשיה אומר ליוצאי מצרים נתחלקה הארץ שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='55'> במדבר כו </span> לשמות מטות אבותם ינחלו אלא מה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='53'> במדבר כו </span> לאלה תחלק הארץ בנחלה לאלה כאלה להוציא את הטפלים ר' יונתן אומר לבאי הארץ נתחלקה הארץ שנאמר לאלה תחלק הארץ בנחלה אלא מה אני מקיים לשמות מטות אבותם ינחלו משונה נחלה זו מכל נחלות שבעולם שכל נחלות שבעולם חיין יורשין מתים וכאן מתים יורשין חיין אמר רבי אמשול לך משל למה הדבר דומה לשני אחין כהנים שהיו בעיר אחת לאחד יש לו בן אחד ואחד יש לו שני בנים והלכו לגורן זה שיש לו בן אחד נוטל חלק אחד וזה שיש לו שני בנים נוטל שני חלקים ומחזירין אצל אביהן וחוזרין וחולקין בשוה רבי שמעון בן אלעזר אומ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לאלו ולאלו נתחלקה הארץ כדי לקיים שני מקראות הללו הא כיצד היה מיוצאי מצרים נוטל חלקו עם יוצאי מצרים היה מבאי הארץ נוטל חלקו עם באי הארץ מכאן ומכאן נוטל חלקו מכאן ומכאן מרגלים יהושע וכלב נטלו חלקם מתלוננים ועדת קרח לא היה להם חלק בארץ הבנים נטלו בזכות אבי אביהן ובזכות אבי אמותיהן מאי משמע דהאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='55'> במדבר כו </span> לשמות מטות אבותם ביוצאי מצרים כתיב דלמא לשבטים קאמר לה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0206' data-rgl='8'> שמות ו </span> ונתתי אותה לכם מורשה אני ה' ירושה היא לכם מאבותיכם וליוצאי מצרים קאמר להו:  סימן לרב צלפחד ויוסף איכפל מנשה יחשב:  אמר ליה רב פפא לאביי בשלמא למ``ד ליוצאי מצרים נתחלקה הארץ היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='54'> במדבר כו </span> לרב תרבה נחלתו ולמעט תמעיט נחלת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיח,א גמרא
pgu: קיח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלא למאן דאמר לבאי הארץ מאי לרב תרבו נחלתו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קשיא</span> ואמר ליה רב פפא לאביי בשלמא למאן דאמר ליוצאי מצרים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היינו דקא צווחן בנות צלפחד</span> אלא למ``ד לבאי הארץ אמאי צווחן הא ליתיה דלשקול <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא לחזרה וליטול בנכסי חפר</span> בשלמא למאן דאמר ליוצאי מצרים היינו דקא צווחן בני יוסף דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0617' data-rgl='14'> יהושוע יז </span> וידברו בני יוסף אלא למאן דאמר לבאי הארץ מאי קא צווחי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כולהו שקול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משום טפלים</span> דהוו נפישי להו אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שמע מינה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא הוה</span> חד דלא שקיל דאי סלקא דעתך הוה חד דלא שקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איבעי ליה למצווח</span> וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דצווח ואהני</span> כתביה קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דצווח ולא אהני</span> לא כתביה קרא הא בני יוסף דצווחי ולא אהני וכתבינהו קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>התם עצה טובה קא משמע לן</span> דאיבעי ליה לאיניש לאיזדהורי מעינא בישא והיינו דקאמר להו יהושע דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0617' data-rgl='15'> יהושוע יז </span> ויאמר אליהם יהושע אם עם רב אתה עלה לך היערה אמר להו לכו והחבאו עצמכם ביערים שלא תשלוט בכם עין ר


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמרו ליה אנן מזרעא דיוסף דלא שלטא ביה עינא בישא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='22'> בראשית מט </span> בן פורת יוסף בן פורת עלי עין ואמר רבי אבהו אל תקרי עלי עין אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עולי עין</span> ר' יוסי ברבי חנינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='16'> בראשית מח </span> וידגו לרוב בקרב הארץ מה דגים שבים מים מכסים עליהם ואין העין שולטת בהם אף זרעו של יוסף אין העין שולטת בהם:  מרגלים יהושע וכלב נטלו חלקם:  מנהני מילי אמר עולא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קרא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0414' data-rgl='6'> במדבר יד </span> ויהושע בן נון וכלב בן יפנה חיו מן האנשים ההם מאי חיו אילימא חיו ממש והא כתיב קרא אחרינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='65'> במדבר כו </span> ולא נותר מהם איש כי אם כלב בן יפונה ויהושע בן נון אלא מאי חיו שחיו בחלקם:  מתלוננין ועדת קרח לא היה להן חלק בארץ:  והתניא מרגלים מתלוננים ועדת קרח יהושע וכלב נטלו חלקם לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מר מקיש</span> מתלוננים למרגלים מר לא מקיש מתלוננים למרגלים דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='4'> במדבר כז </span> אבינו מת במדבר זה צלפחד והוא לא היה בתוך העדה זה עדת מרגלים הנועדים על ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלו מתלוננים</span> בעדת קרח כמשמעו מר מקיש מתלוננים למרגלים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומר לא מקיש</span> מתלוננים למרגלים וא``ל רב פפא לאביי ולמאן דמקיש מתלוננים למרגלים איכפול יהושע וכלב וירתו לכולה א``י א``ל מתלוננים שבעדת קרח קאמרינן וא``ל רב פפא לאביי בשלמא למ``ד ליוצאי מצרים נתחלקה הארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היינו דכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0617' data-rgl='5'> יהושוע יז </span> ויפלו חבלי מנשה עשרה שיתא דשיתא בתי אבות וארבעה דידהו הא עשרה אלא למ``ד לבאי הארץ תמניא הוא דהוו שיתא דשיתא בתי אבות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ותרי דידהו</span> הא תמניא וליטעמיך ולמ``ד ליוצאי מצרים נתחלקה הארץ ט' הוו אלא מאי אית לך למימר חד אחא דאבא הוה להו ה``נ תרי אחי דאבא הוה להו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='7'> במדבר כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נתן תתן</span> להם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זו נחלת אביהן</span> בתוך אחי אביהן זו נחלת אבי אביהן והעברת את נחלת אביהן להן זו חלק בכורה רבי אליעזר בן יעקב אומר אף חלק אחי אביהם נטלו שנאמר נתן תתן ולמ``ד תרי אחי דאבא הוה להו ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאחוזת נחלה</span> נפקא וא``ל רב פפא לאביי קרא מאי קא חשיב אי טפלים קא חשיב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טובא הוו</span> אי בתי אבות קחשיב שיתא הו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיט,א גמרא
pgu: קיט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לעולם בתי אבות קא חשיב</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא</span></span></span></span> קא משמע לן דבנות צלפחד נטלו חלק בכורה אלמא א``י <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מוחזקת היא</span> אמר מר והבנים נטלו בזכות אבי אביהם ובזכות אבי אמותיהן והתניא בזכות עצמן לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כמאן דאמר ליוצאי מצרים</span> הא כמאן דאמר לבאי הארץ ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא והא לבאי הארץ</span> ולא קשיא הא דהוה בן עשרים הא דלא הוה בן עשרים:  ושהיה בכור נוטל שני חלקים:  ואמאי ראוי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואין הבכור נוטל בראוי</span> כבמוחזק אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ביתדות אהלים</span> מתיב רבה רבי יהודה אומר בנות צלפחד נטלו ד' חלקים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0617' data-rgl='5'> יהושוע יז </span> ויפלו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חבלי מנשה</span> עשרה אלא אמר רבה ארץ ישראל מוחזקת היא מיתיבי אמר רבי חידקא שמעון השקמוני היה לי חבר מתלמידי רבי עקיבא וכך היה רבי שמעון השקמוני אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יודע היה משה רבינו שבנות צלפחד יורשות הן</span> אבל לא היה יודע אם נוטלות חלק בכורה אם לאו וראויה היתה פרשת נחלות ליכתב על ידי משה אלא שזכו בנות צלפחד ונכתבה על ידן ויודע היה משה רבינו שהמקושש במיתה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0231' data-rgl='14'> שמות לא </span> מחלליה מות יומת אבל לא היה יודע באי זו מיתה הוא ימות וראויה היתה פרשת מקושש שתכתב ע``י משה אלא שנתחייב מקושש ונכתבה על ידו ללמד


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קיט,ב גמרא
pgu: קיט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שמגלגלים זכות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>על ידי זכאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וחובה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>על ידי חייב</span> ואי סלקא דעתך ארץ ישראל מוחזקת מאי קא מסתפקא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>היא גופה</span> קא מסתפקא ליה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0206' data-rgl='8'> שמות ו </span> ונתתי אותה לכם מורשה אני ה' ירושה היא לכם מאבותיכם או דלמא שמורישין ואינן יורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ופשטו ליה</span> תרוייהו ירושה לכם מאבותיכם ומורישין ואינן יורשין והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl='17'> שמות טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תביאמו</span> ותטעמו בהר נחלתך תביאנו לא נאמר אלא תביאמו מלמד שמתנבאין ואינן יודעין מה מתנבאין<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='2'> במדבר כז </span> ותעמדנה לפני משה ולפני אלעזר הכהן ולפני הנשיאים וכל העדה אפשר עמדו לפני משה כו' ולא אמרו להן דבר ועמדו לפני הנשיאים וכל העדה אלא סרס המקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ודרשהו</span> דברי רבי יאשיה אבא חנן אמר משום רבי אליעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בבית המדרש היו יושבין</span> והלכו ועמדו להן לפני כולן במאי קמיפלגי מר סבר חולקין כבוד לתלמיד במקום הרב ומר סבר אין חולקין והלכתא חולקין והלכתא אין חולקין קשיא הלכתא אהלכתא הלכתא אהלכתא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הא דפליג ליה רביה</span> יקרא הא דלא פליג ליה רביה יקרא תנא בנות צלפחד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חכמניות הן</span> דרשניות הן צדקניות הן חכמניות הן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלפי שעה דברו</span> דא``ר שמואל בר רב יצחק מלמד שהיה משה רבינו יושב ודורש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בפרשת יבמין</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> כי ישבו אחים יחדו אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אם כבן אנו</span> חשובין תנה לנו נחלה כבן אם לאו תתיבם אמנו מיד ויקרב משה את משפטן לפני ה' דרשניות הן שהיו אומרות אילו היה [לו] בן לא דברנו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והתניא</span> בת אמר ר' ירמיה סמי מכאן בת אביי אמר אפילו היה בת לבן לא דברנו צדקניות הן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שלא נישאו אלא להגון לה</span>ן תני רבי אליעזר בן יעקב אפילו קטנה שבהן לא נשאת פחותה מארבעים שנה איני והא אמר רב חסדא ניסת פחותה מבת עשרים יולדת עד ששים בת עשרים יולדת עד ארבעים בת ארבעים <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שוב אינה יולדת</span> אלא מתוך שצדקניות הן נעשה להן נס כיוכבד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0202' data-rgl='1'> שמות ב </span> וילך איש מבית לוי ויקח את בת לו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכ,א גמרא
pgu: קכ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אפשר בת מאה ושלשים שנה וקרא לה בת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאמר ר' חמא בר חנינא</span> זו יוכבד שהורתה בדרך ונולדה בין החומות דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='59'> במדבר כו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אשר ילדה</span> אותה ללוי במצרים לידתה במצרים והורתה שלא במצרים ואמאי קרו לה בת אמר רב יהודה בר זבידא מלמד שנולדו בה סימני נערות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נתעדן הבשר</span> נתפשטו הקמטין וחזר היופי למקומו ויקח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ויחזור מיבעי ליה</span> אמר רב יהודה בר זבידא מלמד שעשה לה מעשה לקוחין הושיבה באפריון ואהרן ומרים משוררים לפניה ומלאכי שרת אומרים<span class='tlm-sfr' data-chp='26b3' data-rgl='9'> תהילים קיג </span> אם הבנים שמחה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>להלן</span> מנאן הכתוב דרך גדולתן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכאן</span> דרך חכמתן מסייעא ליה לרבי אמי דא``ר אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בישיבה</span> הלך אחר חכמה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במסיבה</span> הלך אחר זקנה א``ר אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והוא דמפליג</span> בחכמה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והוא דמפליג בזקנה</span> תנא דבי רבי ישמעאל בנות צלפחד <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שקולות היו</span> שנאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ותהיינה</span> הויה אחת לכולן אמר רב יהודה אמר שמואל בנות צלפחד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הותרו</span> להנשא לכל השבטים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='6'> במדבר לו </span> לטוב בעיניהם תהיינה לנשים אלא מה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='6'> במדבר לו </span> אך למשפחת מטה אביהם תהיינה לנשים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עצה טובה</span> השיאן הכתוב שלא ינשאו אלא להגון להן מותיב רבה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='3'> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמור אליהם</span> לאותן העומדים על הר סיני לדורותיכם אלו דורות הבאים אם נאמר אבות למה נאמר בנים ואם נאמר בנים למה נאמר אבות מפני שיש באבות מה שאין בבנים ויש בבנים מה שאין באבות באבות הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='8'> במדבר לו </span> וכל בת יורשת נחלה והרבה מצות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נצטוו בנים</span> שלא נצטוו אבות הא מפני שיש באבות שאין בבנים ויש בבנים מה שאין באבות הוצרך לומר אבות הוצרך לומר בנים קתני מיהת באבות הוא אומר וכל בת יורשת נחלה הוא מותיב לה והוא מפרק לה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לבר מבנות צלפחד</span> אמר מר באבות הוא אומר וכל בת יורשת נחלה באבות אין בבנים לא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מאי משמע</span> אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='6'> במדבר לו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זה הדבר</span> דבר זה לא יהא נוהג אלא בדור זה אמר ליה רבה זוטי לרב אשי אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl='2'> ויקרא יז </span> זה הדבר דשחוטי חוץ הכי נמי דלא יהא נוהג אלא בדור זה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שאני התם</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl='7'> ויקרא יז </span> לדורות


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכ,ב גמרא
pgu: קכ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0430' data-rgl='2'> במדבר ל </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זה הדבר דראשי המטות</span> הכי נמי דלא יהא נוהג אלא בדור זה א``ל ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יליף זה</span> זה מהתם האי נמי ליליף זה זה מהתם האי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשלמא התם</span> איצטרי' לגזרה שוה הכא למאי איצטריך לשתוק קרא מיניה ואנא ידענא דלדורות הוא מאי ג``ש דתניא נאמר כאן זה הדבר ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl=''> ויקרא טז </span> זה הדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מה להלן</span> אהרן ובניו וכל ישראל אף כאן אהרן ובניו וכל ישראל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה כאן ראשי המטות אף להלן</span> ראשי המטות אמר מר מה להלן אהרן ובניו וכל ישראל אף כאן אהרן ובניו וכל ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למאי הלכתא</span></span> אמר רב אחא בר יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לומר שהפרת נדרים בשלשה הדיוטות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא ראשי המטות כתיב</span> ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כדאמר רב חסדא</span> אמר רבי יוחנן ביחיד מומחה ה``נ ביחיד מומחה ומה כאן ראשי המטות אף להלן ראשי המטות למאי הלכתא אמר רב ששת לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שיש שאלה בהקדש</span> ולב``ש דאמרי אין שאלה בהקדש דתנן ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הקדש טעות</span> הקדש וב``ה אומרים אינו הקדש האי זה וזה מאי עבדי ליה זה הדבר דשחוטי חוץ מיבעי ליה על השוחט הוא חייב ואינו חייב על המולק זה הדבר דראשי המטות מיבעי ליה לחכם מתיר ואין בעל מתיר בעל מפר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואין חכם מפר</span> ולבית שמאי דלית להו גזרה שוה הפרת נדרים בשלשה הדיוטות מנא להו נפקא להו מדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl='44'> ויקרא כג </span> וידבר משה את מועדי ה' אל בני ישראל ר' יוסי הגלילי אומ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכא,א גמרא
pgu: קכא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מועדי ה' נאמרו</span> שבת בראשית לא נאמרה בן עזאי אומר מועדי ה' נאמרו הפרת נדרים לא נאמרה ר' יוסי בר נתן גמיר לה להא מתניתא ולא ידע ליה לפרושה אזל בתריה דרב ששת לנהרדעא ולא אשכחיה אזל בתריה למחוזא אשכחיה אמר ליה מאי מועדי ה' נאמרו שבת בראשית לא נאמרה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מועדי ה' צריכין קידוש</span> בית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שבת בראשית אינה צריכה קידוש</span> בית דין סלקא דעתך אמינא הואיל וכתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גבי מועדות</span> תיבעי קידוש בית דין כמועדות קא משמע לן מאי מועדי ה' נאמרו הפרת נדרים לא נאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מועדי ה' צריכין מומחין</span> הפרת נדרים אינה צריכה מומחין והא ראשי המטות כתיב אמר רב חסדא אמר רבי יוחנן ביחיד מומחה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תנן התם</span> אמר רבן שמעון בן גמליאל לא היו ימים טובים לישראל כחמשה עשר באב וכיום הכפורים שבהן בנות ירושלים יוצאות בכלי לבן שאולין שלא לבייש את מי שאין לו בשלמא יום הכפורים יום סליחה ומחילה יום שנתנו בו לוחות אחרונות אלא חמשה עשר באב מאי היא אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יום שהותרו שבטים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לבא זה בזה</span> מאי דרוש<span class='tlm-sfr' data-chp='0436' data-rgl='6'> במדבר לו </span> זה הדבר דבר זה לא יהא נוהג אלא בדור זה רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יום שהותר שבט בנימן</span> לבא בקהל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0721' data-rgl='1'> שופטים כא </span> ואיש ישראל נשבע במצפה לאמר איש ממנו לא יתן בתו לבנימן לאשה מאי דרוש ממנו ולא מבנינו רב דימי בר יוסף אמר רב נחמן יום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכלו בו מתי מדבר</span> דאמר מר עד שלא כלו מתי מדב


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכא,ב גמרא
pgu: קכא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא היה דיבור עם משה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0502' data-rgl='16'> דברים ב </span> ויהי כאשר תמו כל אנשי המלחמה למות מקרב העם וסמיך ליה וידבר ה' אלי לאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלי היה הדיבור</span> עולא אמר יום שביטל בו הושע בן אלה פרדסאות שהושיב ירבעם על הדרכים שלא יעלו ישראל לרגל רב מתנה אמר יום שנתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הרוגי ביתר</span> לקבורה דאמר רב מתנה אותו היום שנתנו הרוגי ביתר לקבורה תקנו ביבנה הטוב והמטיב הטוב שלא הסריחו והמטיב שנתנו לקבורה רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו יום שפוסקין בו מלכרות עצים למערכה תניא רבי אליעזר הגדול אומר כיון שהגיע חמשה עשר באב תשש כחה של חמה ולא היו כורתין עצים למערכה אמר רב מנשה וקרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יום תבר מגל</span> מכאן ואילך דמוסיף יוסיף שאינו מוסיף יסיף מאי יסיף תני רב יוסף תקבריה אמיה תנו רבנן שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קפלו את כל העולם</span> כולו מתושלח ראה אדם שם ראה מתושלח יעקב ראה את שם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עמרם ראה את יעקב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אחיה השילוני</span> ראה את עמרם אליהו ראה את אחיה השילוני ועדיין קיים ואחיה השילוני ראה את עמרם והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='65'> במדבר כו </span> ולא נותר מהם איש כי אם כלב בן יפונה ויהושע בן נון אמר רב המנונא לא נגזרה גזרה על שבטו של לוי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0414' data-rgl='29'> במדבר יד </span> במדבר הזה יפלו פגריכם וכל פקודיכם לכל מספרכם מבן עשרים שנה ומעלה מי שפקודיו מבן עשרים יצא שבטו של לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שפקודיו מבן שלשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומשאר שבטים לא עייל</span> והתניא יאיר בן מנשה ומכיר בן מנשה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נולדו בימי יעקב</span> ולא מתו עד שנכנסו ישראל לארץ שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0607' data-rgl='5'> יהושוע ז </span> ויכו מהם אנשי העי כשלשים וששה איש ותניא שלשים וששה ממש דברי ר' יהודה אמר לו רבי נחמיה וכי נאמר שלשים וששה והלא לא נאמר אלא כשלשים וששה אלא זה יאיר בן מנשה ששקול כרובה של סנהדרין אלא אמר רב אחא בר יעקב לא נגזרה גזירה לא על פחות מבן עשרים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולא על יתר מבן ששים</span> לא על פחות מבן עשרים דכתיב מבן עשרים שנה ומעלה ולא על יתר מבן ששים גמר ומעלה<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl='7'> ויקרא כז </span> ומעלה מערכין מה להלן יתר מבן ששים כפחות מבן כ' אף כאן יתר מבן ששים כפחות מבן עשרים איבעיא להו ארץ ישראל לשבטים איפלוג או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לקרקף גברי</span> איפלו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תא שמע<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='56'> במדבר כו </span> בין רב למעט <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ועוד תניא</span> עתידה ארץ ישראל שתתחלק לשלשה עשר שבטים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שבתחלה</span> לא נתחלקה אלא לשנים עשר שבטים ולא נתחלקה אלא בכסף שנאמר בין רב למעט אמר רבי יהודה סאה ביהודה שוה חמש סאין בגליל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא נתחלקה אלא בגורל</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='55'> במדבר כו </span> אך בגורל ולא נתחלקה אלא באורים ותומים שנאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על פי</span> הגורל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הא כיצד</span> אלעזר מלובש אורים ותומים ויהושע וכל ישראל עומדים לפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וקלפי של שבטים</span> וקלפי של תחומין מונחין לפניו והיה מכוין ברוח הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואומר זבולן עולה</span> תחום עכו עולה עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>טרף</span> בקלפי של שבטים ועלה בידו זבולן טרף בקלפי של תחומין ועלה בידו תחום עכו וחוזר ומכוין ברוח הקדש ואומר נפתלי עולה ותחום גינוסר עולה עמו טרף בקלפי של שבטים ועלה בידו נפתלי טרף בקלפי של תחומין ועלה בידו תחום גינוסר וכן כל שבט ושבט ולא כחלוקה של עולם הזה חלוקה של עולם הבא העולם הזה אדם יש לו שדה לבן אין לו שדה פרדס שדה פרדס אין לו שדה לבן לעולם הבא אין לך כל אחד ואחד שאין לו בהר ובשפלה ובעמק שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1248' data-rgl='31'> יחזקאל מח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שער ראובן אחד</span> שער יהודה אחד שער לוי אחד הקדוש ברוך הוא מחלק להן בעצמו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1248' data-rgl='29'> יחזקאל מח </span> ואלה מחלקותם נאם ה' קתני מיהת שבתחלה לא נתחלקה אלא לשנים עשר שבטים שמע מינה לשבטים איפלוג שמע מינה אמר מר עתידה ארץ ישראל שתתחלק לשלשה עשר שבטים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אידך למאן</span> אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לנשיא</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1248' data-rgl='19'> יחזקאל מח </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>העובד העיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יעבדוהו</span> מכל שבטי ישראל אמר ליה רב פפא לאביי אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רונגר</span> בעלמא לא סלקא דעתך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1248' data-rgl='21'> יחזקאל מח </span> והנותר לנשיא מזה ומזה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לתרומת הקדש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ולאחוזת העיר</span> ולא נתחלקה אלא לכספים שנאמר בין רב למעט למאי אילימא לשופרא וסניא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אטו בשופטני עסקינן</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לקרובה ורחוקה</span> כתנאי רבי אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בכספים</span> העלוה רבי יהושע אומר בקרקע העלוה ולא נתחלקה אלא בגורל שנאמר אך בגורל תנא אך בגורל יצאו יהושע וכלב למאי אילימא דלא שקול כלל השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>דלאו דידהו</span> שקול דידהו מיבעיא אלא שלא נטלו בגורל אלא ע``פ ה' יהושע דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0619' data-rgl='50'> יהושוע יט </span> על פי ה' נתנו לו את העיר אשר שאל את תמנת סרח בהר אפרי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכב,ב גמרא
pgu: קכב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כתיב סרח</span> וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0701' data-rgl='20'> שופטים א </span> חרס אמר ר' אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בתחלה</span> פירותיה כחרס <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולבסוף</span> פירותיה מסריחין ואיכא דאמרי בתחלה מסריחין ולבסוף כחרס כלב דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0701'>שופטים א</a> ויתנו לכלב את חברון <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כאשר דבר משה</span> ויורש משם את שלשה בני הענק חברון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עיר מקלט הואי</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פרוורהא</span> דכתיב<a href='0621' data-rgl='12'> יהושוע כא </span> ואת שדה העיר ואת חצריה נתנו לכלב בן יפונה באחוזתו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכב,ב משנה
pgu: קכב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אחד הבן ואחד הבת</span></span> בנחלה אלא שהבן נוטל פי שנים בנכסי האב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואינו נוטל פי שנים בנכסי האם</span> והבנות נזונות מנכסי האב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואינן נזונות מנכסי האם</span>


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכב,ב גמרא
pgu: קכב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אחד הבן ואחד הבת</span></span> לנחלה אילימא דירתי כי הדדי הא תנן בן קודם לבת כל יוצאי יריכו של בן קודמין לבת <סימן נפשם> אמר רב נחמן בר יצחק הכי קאמר אחד הבן ואחד הבת נוטלין בראוי כבמוחזק <span class='tlm-rsh' data-nro='17'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הא נמי תנינא</span></span> בנות צלפחד נטלו שלשה חלקים בנחלה חלק אביהן שהיה מיוצאי מצרים וחלקו עם אחיו בנכסי חפר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ועוד</span> מאי אלא אלא אמר רב פפא הכי קאמר אחד הבן ואחד הבת נוטלין חלק בבכורה הא נמי תנינא ושהיה בכור נוטל שני חלקים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ועוד מאי אלא</span> אלא אמר רב אשי הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אחד בן בין הבנים</span> ואחד <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בת בין הבנות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אם אמר יירש כל נכסי דבריו קיימין</span> כמאן כר' יוחנן בן ברוקא הא קתני לה לקמן ר' יוחנן בן ברוקא אומר אם אמר על מי שראוי ליורשו דבריו קיימין על מי שאינו ראוי ליורשו אין דבריו קיימין וכי תימא קא סתם לן כרבי יוחנן בן ברוקא סתם ואחר כך מחלוקת היא וסתם ואחר כך מחלוקת אין הלכה כסתם ועוד מאי אלא אלא אמר מר בר רב אשי הכי קאמר אחד הבן ואחד הבת שוין בנכסי האם <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ובנכסי האב</span> אלא שהבן נוטל פי שנים בנכסי האב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואינו נוטל פי שנים בנכסי האם</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> לתת לו פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>פי שנים כאחד</span> אתה אומר פי שנים כאחד או אינו אלא פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בכל הנכסים</span> ודין הו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכג,א גמרא
pgu: קכג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חלקו עם אחד וחלקו עם חמשה מה חלקו עם אחד פי שנים כאחד אף חלקו עם חמשה פי שנים כאחד או כלך לדרך זו חלקו עם אחד וחלקו עם ה' מה חלקו עם אחד פי שנים בכל הנכסים אף חלקו עם ה' פי שנים בכל הנכסים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='16'> דברים כא </span> והיה ביום הנחילו את בניו התורה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ריבתה נחלה</span> אצל אחין הא אין עליך לדון כלשון האחרון אלא כלשון הראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואומר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='25a05' data-rgl='1'> דברי הימים א ה </span> ובני ראובן בכור ישראל כי הוא הבכור ובחללו יצועי אביו נתנה בכורתו לבני יוסף בן ישראל ולא להתיחש לבכורה ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a05' data-rgl='2'> דברי הימים א ה </span> כי יהודה גבר באחיו ולנגיד ממנו והבכורה ליוסף נאמרה בכורה ליוסף ונאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בכורה לדורות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מה בכורה האמורה ליוסף פי שנים כאחד</span> אף בכורה האמורה לדורות פי שנים כאחד ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='22'> בראשית מח </span> ואני נתתי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכם אחד על אחיך</span> אשר לקחתי מיד האמורי בחרבי ובקשתי וכי בחרבו ובקשתו לקח והלא כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2644' data-rgl='7'> תהילים מד </span> כי לא בקשתי אבטח וחרבי לא תושיעני אלא חרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זו תפלה</span> קשתי זו בקשה מאי ואומר וכי תימא האי לכדר' יוחנן בן ברוקא הוא דאתא ת``ש ובני ראובן בכור ישראל וכי תימא בכורה מבכורתו לא גמרינן ת``ש והבכורה ליוסף וכי תימא יוסף גופיה ממאי דפי שנים כאחד הוה תא שמע ואני נתתי לך שכם אחד על אחיך א``ל רב פפא לאביי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אימא דיקלא</span> בעלמא א``ל עליך אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='5'> בראשית מח </span> אפרים ומנשה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כראובן ושמעון</span> יהיו לי:  בעא מיניה ר' חלבו מרבי שמואל בר נחמני מה ראה יעקב שנטל בכורה מראובן ונתנה ליוסף מה ראה ובחללו יצועי אביו כתיב אלא מה ראה שנתנה ליוסף אמשול לך משל למה הדבר דומה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לבעל הבית</span> שגדל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יתום</span> בתוך ביתו לימים העשיר אותו יתום ואמר אהניהו לבעל הבית מנכסי א``ל ואי לאו דחטא ראובן לא מהני ליה ליוסף ולא מדעם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא ר' יונתן רבך לא כך אמר</span> ראויה היתה בכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לצאת מרחל</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0137' data-rgl='2'> בראשית לז </span> אלה תולדות יעקב יוסף אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שקדמתה לאה ברחמים</span> ומתוך צניעות שהיתה בה ברחל החזירה הקב``ה לה מאי קדמתה לאה ברחמים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0129' data-rgl='17'> בראשית כט </span> ועיני לאה רכות מאי רכות אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רכות ממש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אפשר</span> בגנות בהמה טמאה לא דבר הכתוב דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0107' data-rgl='8'> בראשית ז </span> מן הבהמה הטהורה ומן הבהמה אשר איננה טהורה בגנות צדיקים דבר הכתוב אלא א``ר אלעזר שמתנותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ארוכות</span> רב אמר לעולם רכות ממש ולא גנאי הוא לה אלא שבח הוא לה שהיתה שומעת על פרשת דרכים בני אדם שהיו אומרים שני בנים יש לה לרבקה שתי בנות יש לו ללבן גדולה לגדול וקטנה לקטן והיתה יושבת על פרשת דרכים ומשאלת גדול מה מעשיו איש רע הוא מלסטם בריות קטן מה מעשיו<span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl='27'> בראשית כה </span> איש תם יושב אוהלים והיתה בוכה עד שנשרו ריסי עיניה והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0129' data-rgl='31'> בראשית כט </span> וירא ה' כי שנואה לאה מאי שנואה אילימא שנואה ממש אפשר בגנות בהמה טמאה לא דבר הכתוב בגנות צדיקים דבר הכתוב אלא ראה הקב``ה ששנואין מעשה עשו בפניה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ויפתח את רחמה</span> ומאי צניעות היתה בה ברחל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0129' data-rgl='12'> בראשית כט </span> ויגד יעקב לרחל כי אחי אביה הוא וכי בן רבקה הוא והלא בן אחות אביה הוא אלא אמר לה מינסבת לי אמרה ליה אין מיהו אבא רמאה הוא ולא יכלת ליה אמר לה מאי רמאותיה אמרה ליה אית לי אחתא דקשישא מינאי ולא מנסבא לי מקמה אמר לה אחיו אני ברמאות [א``ל] ומי שרי להו לצדיקי לסגויי ברמאותא אין<span class='tlm-sfr' data-chp='08b22' data-rgl='27'> שמואל ב כב </span> עם נבר תתבר ועם עקש תתפל <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מסר לה</span> סימנין כי קא מעיילי לה ללאה סברה השתא מיכספא אחתאי מסרתינהו ניהלה והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0129' data-rgl='25'> בראשית כט </span> ויהי בבקר והנה היא לאה מכלל דעד השתא לאו לאה היא אלא מתוך סימנים שמסר לה יעקב לרחל ומסרתה ללאה לא הוה ידע לה עד ההיא שעתא בעא מיניה אבא חליפא קרויא מר' חייא בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בכללן</span> אתה מוצא שבעים בפרטן אתה מוצא שבעים חסר אחד אמר ליה תאומה היתה עם דינה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0147' data-rgl=''> בראשית מז </span> ואת דינה בתו אלא מעתה תאומה היתה עם בנימן דכתי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכג,ב גמרא
pgu: קכג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0143' data-rgl='29'> בראשית מג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואת</span> בנימין אחיו בן אמו אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מרגלית טובה</span> היתה בידי ואתה מבקש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאבדה ממני</span> הכי אמר ר' חמא בר חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זו יוכבד</span> שהורתה בדרך ולידתה בין החומות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0420' data-rgl=''> במדבר כ </span> אשר ילדה אותה ללוי במצרים לידתה במצרים ואין הורתה במצרים בעא מיניה ר' חלבו מר' שמואל בר נחמני כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0130' data-rgl='25'> בראשית ל </span> ויהי כאשר ילדה רחל את יוסף וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי שנא</span> כי אתיליד יוסף אמר ליה ראה יעקב אבינו שאין זרעו של עשו נמסר אלא ביד זרעו של יוסף שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1601' data-rgl='18'> עובדיה א </span> והיה בית יעקב אש ובית יוסף להבה ובית עשו לקש וגו' איתיביה<span class='tlm-sfr' data-chp='08a30' data-rgl='17'> שמואל א ל </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ויכם דוד</span> מהנשף ועד הערב למחרתם אמר ליה דאקריך נביאי לא אקריך כתובי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='25a12' data-rgl='21'> דברי הימים א יב </span> בלכתו אל צקלג נפלו עליו ממנשה עדנה ויוזבד וידיעאל ומיכאל ויוזבד ואליהוא וצלתי ראשי האלפים אשר למנשה מתיב רב יוסף<span class='tlm-sfr' data-chp='25a04' data-rgl='42'> דברי הימים א ד </span> ומהם מן בני שמעון הלכו להר שעיר אנשים חמש מאות ופלטיה ונעריה ורפיה ועזיאל בני ישעי בראשם ויכו את שארית הפלטה לעמלק וישבו שם עד היום הזה אמר רבה בר שילא ישעי מבני מנשה אתי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a05' data-rgl=''> דברי הימים א ה </span> ובני מנשה חפר וישעי תנו רבנן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכור</span> נוטל פי שנים בזרוע ובלחיים ובקיבה ובמוקדשין ובשבח <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ששבחו</span> נכסים לאחר מיתת אביהן כיצד הניח להן אביהן פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מוחכרת</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מושכרת</span> ביד אחרים או שהיתה רועה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>באפר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וילדה בכור נוטל פי שנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אבל בנו בתים</span> ונטעו כרמים אין בכור נוטל פי שנים האי הזרוע והלחיים והקיבה היכי דמי אי דאתי לידי אבוהון פשיטא ואי דלא אתי לידי אבוהון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ראוי הוא</span> ואין הבכור נוטל בראוי כבמוחזק הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במכירי כהונה עסקינן</span> ודאשתחיט בחיי דאבוהון וקסבר מתנות שלא הורמו כמי שהורמו דמו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מוקדשין לאו דידיה נינהו</span> בקדשים קלים ואליבא דרבי יוסי הגלילי דאמר ממון בעלים הוא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl='21'> ויקרא ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ומעלה מעל בה'</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לרבות קדשים קלים</span> שהן ממון בעלים דברי רבי יוסי הגלילי הניח להן אביהן פרה מוחכרת ומושכרת ביד אחרים או שהיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רועה באפר</span> וילדה בכור נוטל בה פי שנים השתא מוחכרת ומושכרת דלאו ברשותא דמרה דידהו קיימא אמרת שקיל רועה באפר מיבעיא הא קא משמע לן דמוחכרת ומושכרת דומיא דרועה באפר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מה רועה באפר שבחא דממילא</span> קא אתי ולא קא חסרי בה מזונ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכד,א גמרא
pgu: קכד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אף מוחכרת ומושכרת שבחא דממילא קא אתי דלא חסרי בה מזוני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מני</span> ר' היא דתניא אין בכור נוטל פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשבח ששבחו</span> נכסים לאחר מיתת אביהן רבי אומר אומר אני בכור נוטל פי שנים בשבח ששבחו נכסים לאחר מיתת אביהן אבל לא בשבח שהשביחו יתומים לאחר מיתת אביהן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ירשו שטר חוב</span> בכור נוטל פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יצא עליהן שטר חוב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בכור נותן פי שנים</span> ואם אמר איני נותן ואיני נוטל רשאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי טעמייהו דרבנן</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> לתת לו פי שנים מתנה קרייה רחמנא מה מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עד דמטיא לידיה</span> אף חלק בכורה עד דמטיא לידיה ורבי אומר אמר קרא פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מקיש חלק בכורה לחלק פשוט</span> מה חלק פשוט אע``ג דלא מטא לידיה אף חלק בכורה אע``ג דלא מטא לידיה ורבנן נמי הכתיב פי שנים ההוא למיתבא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחד מצרא</span> ורבי נמי הכתיב לתת לו ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שאם אמר איני נוטל ואיני נותן</span> רשאי א``ר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דיקלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואלים</span> ארעא ואסיק שירטון דכ``ע לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דשקיל</span> כי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בחפורה</span> והוה שובלי שלופפי והוו תמרי דמ``ס שבחא דממילא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומר סבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אישתני</span>:  אמר רבה בר חנא אמר ר' חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עשה</span></span> כדברי רבי עשה כדברי חכמים עש


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכד,ב גמרא
pgu: קכד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מספקא ליה</span> אי הלכה כרבי מחבירו ולא מחביריו או הלכה כרבי מחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואפילו מחביריו</span> אמר רב נחמן אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אסור לעשות כדברי רבי</span> קא סבר הלכה כרבי מחבירו ולא מחביריו ורב נחמן דידיה אמר מותר לעשות כדברי רבי קא סבר הלכה כרבי מחבירו ואפילו מחביריו אמר רבא אסור לעשות כדברי רבי ואם עשה עשוי קא סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מטין איתמר</span> תני רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בשאר ספרי דבי רב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> בכל אשר ימצא לו פרט לשבח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שהשביחו</span> יורשין לאחר מיתת אביהן אבל שבח ששבחו נכסים לאחר מיתת אביהן שקיל ומני רבי היא תני רמי בר חמא בשאר ספרי דבי רב בכל אשר ימצא לו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פרט לשבח ששבחו</span> נכסים לאחר מיתת אביהן וכל שכן שבח שהשביחו יורשין לאחר מיתת אביהן דלא שקיל ומני רבנן היא אמר רב יהודה אמר שמואל אין בכור נוטל פי שנים ב<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מלוה</span> למאן אילימא לרבנן השתא שבחא דאיתיה ברשותיה אמרי רבנן לא שקיל מלוה מבעיא אלא לרבי ואלא הא דתניא ירשו שטר חוב בכור נוטל פי שנים בין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>במלוה</span> בין ברבית מני לא רבי ולא רבנן לעולם לרבנן ואצטריך סלקא דעתך אמינא מלוה כיון דנקיט שטרא כמאן דגביא דמיא קא משמע לן שלחו מתם בכור נוטל פי שנים במלוה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבל לא ברבית</span> למאן אילימא לרבנן השתא שבחא דאיתיה ברשותיה אמרי רבנן דלא שקיל מלוה מבעיא אלא לרבי ולרבי ברבית לא והתניא רבי אומר בכור נוטל פי שנים בין במלוה בין ברבית לעולם רבנן היא ומלוה כמאן דגביא דמיא אמר ליה רב אחא בר רב לרבינא איקלע אמימר לאתרין ודריש בכור נוטל פי שנים במלוה אבל לא ברבית א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נהרדעי לטעמייהו</span> דאמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גבו קרקע</span></span> יש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>גבו מעות אין לו</span> ורב נחמן אמר גבו מעות יש לו גבו קרקע אין לו אמר ליה אביי לרבה לדידך קשיא לרב נחמן קשיא לדידך קשי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכה,א גמרא
pgu: קכה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי שנא מעות דלא דלאו הני מעות שבק אבוהון קרקע נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאו הא קרקע שבק אבוהון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ועוד</span> <הא את הוא דאמרת> [הא אמר מר] מסתבר טעמא דבני מערבא דאי קדים סבתא וזבנא זבינה זביני לרב נחמן קשיא מאי שנא קרקע דלא דלאו הא קרקע שבק אבוהון מעות נמי לאו הני מעות שבק אבוהון ועוד הא אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה יתומים שגבו קרקע בחובת אביהן בעל חוב חוזר וגובה מהן אמר ליה לא לדידי קשיא ולא לרב נחמן קשיא טעמא דבני מערבא קאמרינן ולן לא סבירא לן מאי סבתא דההוא דאמר לה


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכה,ב גמרא
pgu: קכה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  נכסי לסבתא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ובתרה לירתאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הויא ליה</span> ברתא דהוה נסיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שכיבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בחיי בעלה ובחיי סבתא</span> בתר דשכיבא סבתא אתא בעל קא תבע אמר רב הונא לירתי ואפי' לירתי ירתי ורב ענן אמר לירתי ולא לירתי ירתי שלחו מתם הלכתא כוותיה דרב ענן ולאו מטעמיה הלכת' כוותיה דרב ענן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דבעל לא ירית</span> ולאו מטעמיה דאילו רב ענן סבר אע``ג דהוה לי' ברא לברתיה לא ירית <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא היא</span> דאילו הוה ליה ברא לברתיה ודאי ירית ובעל היינו טעמא דלא ירית משום דהוה ליה ראוי ואין הבעל נוטל בראוי כבמוחזק מכלל דרב הונא סבר בעל נוטל בראוי כבמוחזק א``ר אלעזר דבר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נפתח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בגדולים</span> ונסתיים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בקטנים</span> כל האומר אחריך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כאומר מעכשיו</span> דמי אמר רבה מסתברא טעמא דבני מערבא דאי קדים סבתא וזבנא זבינה זביני אמר רב פפא הלכתא אין הבעל נוטל בראוי כבמוחזק <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואין הבכור נוטל בראוי כבמוחזק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואין הבכור נוטל פי שנים במלוה</span> בין שגבו קרקע בין שגבו מעו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכו,א גמרא
pgu: קכו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומלוה שעמו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פלגי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמר רב הונא אמר רב אסי</span> בכור שמיחה מיחה אמר רבה מסתבר טעמיה דרב אסי בענבים ובצרום זיתים ומסקום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבל דרכום</span> לא ורב יוסף אמר אפילו דרכום דרכום מעיקרא עינבי השתא חמרא כדאמר רב עוקבא בר חמא ליתן לו דמי היזק ענביו ה``נ נותן לו דמי היזק ענביו היכא איתמר דרב עוקבא בר חמא אהא דאמר רב יהודה אמר שמואל בכור ופשוט שהניח להן אביהן ענבים ובצרום זיתים ומסקום בכור נוטל פי שנים אפילו דרכום דרכום מעיקרא עינבי השתא חמרא אמר מר עוקבא בר חמא ליתן לו דמי היזק ענביו:  אמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בכור שנטל חלק</span> כפשוט <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויתר</span> מאי ויתר רב פפא משמיה דרבא אמר ויתר באותה שדה רב פפי משמיה דרבא אמר ויתר בכל הנכסים כולן רב פפא משמיה דרבא אמר ויתר באותה שדה קא סבר אין לו לבכור קודם חלוקה <ומה דאתא לידיה אחיל אידך לא אחיל> ורב פפי משמיה דרבא אמר ויתר בכל הנכסים כולן קא סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יש לו לבכור קודם חלוקה</span> ומדאחיל בהא אחיל בכולהו והא דרב פפי ורב פפא לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר דההוא בכור דאזיל זבין נכסי דידיה ודפשוט אזול יתמי בני פשוט <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למיכל תמרי</span> [מהנהו לקוחות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מחונהו</span>] אמרי להו קרובים לא מיסתייא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דזבנתינהו לנכסייהו</span> אלא מימחא נמי מחיתו להו אתו לקמיה דרבא אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא עשה</span> ולא כלו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכו,ב גמרא
pgu: קכו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מר סבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא עשה כלום בפלגא</span> ומר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בכולהו</span> שלחו מתם בכור שמכר קודם חלוקה לא עשה כלום אלמא אין לו לבכור קודם חלוקה והלכתא יש לבכור קודם חלוקה מר זוטרא מדרישבא פלג ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>צנא</span> דפלפלי בהדי אחין בשוה אתא לקמיה דרב אשי אמר ליה הואיל ויתרתה במקצת ויתרתה בכל הנכסים כולן


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכו,ב משנה
pgu: קכו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>האומר איש פלוני</span> בני</span> בכור לא יטול פי שנים איש פלוני בני לא יירש עם אחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא אמר כלום</span> שהתנה על מה שכתוב בתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>המחלק נכסיו על פיו</span> ריבה לאחד ומיעט לאחד והשוה להן את הבכור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דבריו קיימין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואם אמר משום ירושה לא אמר כלום</span> כתב בין בתחלה בין באמצע בין בסוף משום מתנה דבריו קיימין


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכו,ב גמרא
pgu: קכו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לימא מתניתין דלא כר' יהודה דאי ר' יהודה האמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בדבר של ממון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תנאו קיים</span> דתניא האומר לאשה הרי את מקודשת לי על מנת שאין ליך עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שאר</span> כסות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עונה</span> הרי זו מקודשת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ותנאו בטל</span> דברי ר' מאיר ר' יהודה אומר בדבר של ממון תנאו קיים אפי' תימא ר' יהודה התם ידעה וקא מחלה הכא לא קא מחיל אמר רב יוסף אמר איש פלוני בני בכורי הוא נוטל פי שנים איש פלוני בכור הוא אינו נוטל פי שנים דלמא בוכרא דאמא קאמר ההוא דאתא לקמיה דרבה בר בר חנה א``ל מוחזקני בזה שהוא בכור א``ל מנא ידעת דהוה קרי ליה אבוה בוכרא סכלא דלמא בוכרא דאמא הוא דכל בוכרא דאמא נמי בוכרא סכלא קארו ליה ההוא דאתא לקמיה דרבי חנינא אמר ליה מוחזקני בזה שהוא בכור אמר ליה מנא ידעת אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דכי הוו אתו</span> לגבי אבוה אמר להו זילו לגבי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שכחת ברי</span> דבוכרא הוא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מסי רוקיה</span> ודלמא בוכרא דאמא הוא גמירי בוכרא דאבא מסי רוקיה בוכרא דאמא לא מסי רוקיה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אמר ר' אמי</span> טומטום שנקרע ונמצא זכר אינו נוטל פי שנים דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='15'> דברים כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>והיה</span> הבן הבכור לשניאה עד שיהא בן משעת <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>הויה</span> רב נחמן בר יצחק אמר אף אינו נידון כבן סורר ומורה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='18'> דברים כא </span> כי יהיה לאיש בן סורר ומורה עד שיהא בן משעת הוי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכז,א גמרא
pgu: קכז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמימר אמר אף אינו ממעט חלק בכורה</span> שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl=''> דברים כא </span> וילדה לו בנים עד שיהא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בן</span> בשעת לידה רב שיזבי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אף אינו נימול לשמנה</span> דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='2'> ויקרא יב </span> אשה כי תזריע וילדה זכר וביום השמיני ימול עד שיהא זכר משעת לידה רב שרביא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אף אין אמו טמאה לידה</span> דאמר קרא אשה כי תזריע וילדה זכר וטמאה שבעת ימים עד שיהא זכר משעת לידה מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המפלת טומטום</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אנדרוגינוס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תשב לזכר</span> ולנקיבה תיובתי' דרב שרביא תיובתא לימא תיהוי תיובתא דרב שיזבי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנא</span> ספוקי מספקא ליה ולחומרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי הכי</span> תשב לזכר ולנקבה ולנדה מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קשיא</span> אמר רבא תניא כוותיה דר' אמי בן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא טומטום</span> בכור ולא ספק בשלמא בן ולא טומטום כדר' אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא בכור ולא ספק לאפוקי מאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאפוקי מדדרש רבא</span> דדרש רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שתי נשים</span> שילדו ב' זכרים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במחבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כותבין הרשאה זה לזה</span> א``ל רב פפא לרבא והא שלח רבין דבר זה שאלתי לכל רבותי ולא אמרו לי דבר ברם כך אמרו משום ר' ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הוכרו</span> ולבסוף נתערבו כותבין הרשאה זה לזה לא הוכרו אין כותבין הרשאה זה לזה הדר אוקי רבא אמורא עליה ודרש דברים שאמרתי לכם טעות הן בידי ברם כך אמרו משום ר' ינאי הוכרו ולבסוף נתערבו כותבין הרשאה זה לזה לא הוכרו אין כותבין הרשאה זה לזה שלחו ליה בני אקרא דאגמא לשמואל ילמדנו רבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>היו מוחזקין</span> בזה שהוא בכור ואמר אביו על אחר בכור הוא מהו שלח להו כותבין הרשא


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכז,ב גמרא
pgu: קכז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זה לזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מה נפשך</span> אי כרבנן סבירא ליה לישלח להו כרבנן אי כרבי יהודה סבירא ליה לישלח להו כרבי יהודה מספקא ליה אי כרבי יהודה אי כרבנן מאי היא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יכיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יכירנו לאחרים</span> מכאן א``ר יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נאמן</span> אדם לומר</span> זה בני בכור וכשם שנאמן אדם לומר זה בני בכור כך נאמן אדם לומר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בן גרושה</span> וזה בן חלוצה וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אינו נאמן</span> א``ל רב נחמן בר יצחק לרבא בשלמא לרבי יהודה היינו דכתיב יכיר אלא לרבנן יכיר למה לי בצריך היכרא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למאי הלכתא</span> למיתבא לו פי שנים לא יהא אלא אחר אילו בעי למיתבא ליה במתנה מי לא יהיב ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא צריכא</span> בנכסים שנפלו לו לאחר מכאן ולר``מ דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם יכיר למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בנכסים שנפלו לו כשהוא גוסס</span>:  ת``ר היו מוחזקין בו שהוא בכור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואמר אביו על אחר שהוא בכור נאמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היו מוחזקין בו שאינו בכור ואמר אביו בכור הוא אינו נאמן</span> רישא רבי יהודה וסיפא רבנן א``ר יוחנן אמר בני הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וחזר ואמר עבדי</span> הוא</span> אינו נאמן עבדי הוא וחזר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואמר בני</span> הוא נאמן דמשמש לי כעבדא קאמר וחילופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבית המכס</span> היה עובר על בית המכס ואמר בני הוא וחזר ואמר עבדי הוא נאמן אמר עבדי הוא וחזר ואמר בני הוא אינו נאמן מיתיבי היה משמשו כבן ובא ואמר בני הוא וחזר ואמר עבדי הוא אינו נאמן היה משמשו כעבד ובא ואמר עבדי הוא וחזר ואמר בני הוא אינו נאמן אר``נ בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>התם</span> דקארו ליה עבדא מצר מאה מאי מצר מאה מצר עבדא ק' זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שלח ליה ר' אבא</span> לרב יוסף בר חמא האומר לחבירו עבדי גנבת והוא אומר לא גנבתי מה טיבו אצלך אתה מכרתו ל


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכח,א גמרא
pgu: קכח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אתה נתתו לי במתנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רצונך השבע וטול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ונשבע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אינו יכול</span> לחזור בו מאי קא משמע לן תנינא אמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נאמן עלי אבא</span> נאמן עלי אביך נאמנין עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלשה רועי בקר</span> רבי מאיר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יכול לחזור בו</span> וחכמים אומרים אינו יכול לחזור בו הא קא משמע לן דבאתן לך מחלוקת והלכה כדברי חכמים:  שלח ליה רבי אבא לרב יוסף בר חמא הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גובין מן העבדים</span> ורב נחמן אמר אין גובין שלח ליה ר' אבא לרב יוסף בר חמא הלכה שלישי בשני כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רבא אמר אף בראשון</span> מר בר רב אשי אכשר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>באבא דאבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולית הלכתא כמר בר רב אשי</span> שלח ליה רבי אבא לרב יוסף בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היה יודע</span> לו בעדות קרקע עד שלא נסתמא ונסתמא פסול ושמואל אמר כשר אפשר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דמכוין מצרנהא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל גלימא</span> לא ורב ששת אמר אפי' גלימא אפשר דמכוין מדת ארכו ומדת רחבו אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נסכא</span> לא ורב פפא אמר אפי' נסכא אפשר דמכוין מדת משקלותיו מיתיבי היה יודע לו בעדות עד שלא נעשה חתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ונעשה חתנו</span> פיקח <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ונתחרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>פיתח</span> ונסתמא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שפוי</span> ונשתטה פסול אבל היה יודע לו בעדות עד שלא נעשה חתנו ונעשה חתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ומתה בתו</span> פיקח ונתחרש וחזר ונתפקח פיתח ונסתמא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וחזר ונתפתח</span> שפוי ונשתטה וחזר ונשתפה כשר זה הכלל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כל שתחלתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>או סופו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בפסלות</span> פסול תחלתו וסופו בכשרות כש


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכח,ב גמרא
pgu: קכח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תיובתא דכולהו</span> תיובתא שלח ר' אבא לרב יוסף בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האומר על תינוק בין הבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נאמן</span></span> ורבי יוחנן אמר אינו נאמן מאי קאמר אמר אביי הכי קאמר האומר על תינוק בין הבנים יירש כל נכסי נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כרבי יוחנן בן ברוקה</span> ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינו נאמן כרבנן</span> מתקיף לה רבא האי נאמן ואינו נאמן יירש ולא יירש מבעיא ליה אלא אמר רבא הכי קאמר האומר על תינוק בין הבנים בכור הוא נאמן כר' יהודה ור' יוחנן אמר אינו נאמן כרבנן:  שלח ליה ר' אבא לרב יוסף בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>האומר תטול אשתי כאחד מן הבנים</span> נוטלת כאחד מן הבנים אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובנכסים של עכשיו</span> ובבנים הבאין לאחר מכאן:  שלח ליה רבי אבא לרב יוסף בר חמא המוציא שטר חוב על חבירו מלוה אומר לא נפרעתי כלום ולוה אומר פרעתי מחצה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והעדים מעידין</span> שפרע כולו הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נשבע</span> וגובה מחצה מנכסים בני חורין אבל ממשועבדין לא דאמרי אנן אעדים סמכינן ואפי' לר' עקיבא דאמר משיב אבדה הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הני מילי</span> היכא דליכא עדים אבל היכא דאיכא עדים אירתותי אירתת מתקיף לה מר בר רב אשי אדרבה אפי' לר' שמעון בן אלעזר דאמר מודה מקצת הטענה הוי הני מילי היכא דליכא עדים דקא מסייעי ליה אבל היכא דאיכא עדים דקא מסייעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ודאי משיב אבדה הוי</span> דרש מר זוטרא משמיה דרב שימי בר אשי הלכתא בכל הני שמעתתא כדשלח ליה רבי אבא לרב יוסף בר חמא אמר ליה רבינא לרב אשי דר``נ מאי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין גובין מתנינן</span> לה וכן אר``נ ואלא הלכתא לאפוקי מא


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכט,א גמרא
pgu: קכט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי לאפוקי מדרבא</span> מוסיף הוא אי דמר בר רב אשי לית הלכתא כמר בר רב אשי אי לאפוקי מדשמואל ורב ששת ורב פפא הא איתותבו אלא לאפוקי מדרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומאתקפתא דמר בר רב אשי</span>:  המחלק נכסיו על פיו ריבה לאחד ומיעט לאחד כו':  היכי דמי מתנה בתחלה היכי דמי באמצע היכי דמי בסוף כי אתא רב דימי אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנתן שדה פלונית לפלוני ויירשה</span> זו היא מתנה בתחלה יירשה ותנתן לו זו היא מתנה בסוף יירשה ותנתן לו ויירשה זו היא מתנה באמצע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ודוקא באדם אחד ושדה אחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל באדם אחד ושתי שדות</span> שדה אחת ושני בני אדם לא ר' אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אפי' אדם אחד ושתי שדות</span> שדה אחת ושני בני אדם אבל בשתי שדות ושני בני אדם לא כי אתא רבין אמר תנתן שדה פלונית לפלוני ויירש פלוני שדה פלונית רבי יוחנן אומר קנה רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא קנה</span> אמר ליה אביי לרבין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אנחתת לן חדא</span> ואתקפת לן חדא בשלמא דר' אלעזר אדרבי אלעזר לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כאן באדם אחד ושתי שדות</span> כאן בשני בני אדם ושתי שדות אלא דר' יוחנן אדרבי יוחנן קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמוראי נינהו</span> ואליבא דרבי יוחנן וריש לקיש אמר לא קנה עד שיאמר פלוני ופלוני יירשו שדה פלונית ופלונית שנתתים להם במתנה ויירשום <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בפלוגתא</span> אמר רב המנונא לא שנו אלא אדם אחד ושדה אחת אבל אדם אחד ושתי שדות שדה אחת ושני בני אדם לא ורב נחמן אמר אפילו אדם אחד ושתי שדות שדה אחת ושני בני אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל שתי שדות ושני בני אדם</span> לא ורב ששת אמר אפי' שתי שדות ושני בני אדם אמר רב ששת מנא אמינא לה דתניא האומר תנו שקל לבני בשבת וראוין ליתן סלע נותן להן סלע ואם אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אל תתנו</span> להן אלא שקל אין נותנין להן אלא שקל ואם אמר אם מת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קכט,ב גמרא
pgu: קכט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יירשו אחרים</span> תחתיהם בין שאמר תנו בין שאמר אל תתנו אין נותנין להן אלא שקל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא הכא</span> דכשתי שדות וכשני בני אדם דמי וקתני דקני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הוא מותיב לה והוא מפרק לה</span> בראוי ליורשו ור' יוחנן בן ברוקה היא אמר רב אשי תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נכסי לך ואחריך יירש פלוני ואחרי אחריך יירש פלוני מת ראשון קנה שני מת שני קנה שלישי ואם מת שני בחיי ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יחזרו נכסים ליורשי ראשון</span></span> והא הכא דכשתי שדות ושני בני אדם דמי וקתני דקנה וכי תימא הכא נמי בראוי ליורשו ור' יוחנן בן ברוקה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי הכי</span> מת שני קנה שלישי הא שלח רב אחא ברי' דרב עויא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לדברי ר' יוחנן בן ברוקה</span> נכסי לך ואחריך לפלוני וראשון ראוי ליורשו אין לשני במקום ראשון כלום שאין זה לשון מתנה אלא לשון ירושה וירושה אין לה הפסק <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תיובתא דכולהו</span> תיובתא לימא נמי תיהוי תיובתיה דריש לקיש ותסברא והא אמר רבא הלכתא כותיה דריש לקיש בהני תלת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא קשיא</span> כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תוך כדי דבור</span> כאן לאחר כדי דבור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והלכתא כל תוך כדי דבור כדבור דמי</span> לבר <מעבודת כוכבים> {עבודה זרה


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קל,א משנה
pgu: קל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האומר איש פלוני יירשני</span> במקום שיש בת בתי תירשני במקום שיש בן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא אמר כלום</span> שהתנה על מה שכתוב בתורה ר' יוחנן בן ברוקה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם אמר על מי שראוי ליורשו</span> דבריו קיימין ועל מי שאין ראוי לו ליורשו אין דבריו קיימין


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קל,א גמרא
pgu: קל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טעמא</span> דאחר במקום בת ובת במקום בן הא בן בין הבנים ובת בין הבנות דבריו קיימין אימא סיפא רבי יוחנן בן ברוקה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם אמר על מי שראוי ליורשו</span> דבריו קיימין היינו תנא קמא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכי תימא</span> רבי יוחנן בן ברוקה אפילו אחר במקום בת ובת במקום בן קאמר והתניא רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה אומר לא נחלקו אבא וחכמים על אחר במקום בת ובת במקום בן ש<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא אמר כלום</span> על מה נחלקו על בן בין הבנים ובת בין הבנות שאבא אומר יירש וחכמים אומרים לא יירש איבעית אימא מדקאמר לא נחלקו מכלל דתנא קמא סבר נחלקו איבעית אימא כוליה דרבי יוחנן בן ברוקה היא וחסורי מחסרא והכי קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האומר איש פלוני יירשני</span> במקום שיש בת בתי תירשני במקום שיש בן לא אמר כלום הא בת בין הבנות ובן בין הבנים אם אמר יירש כל נכסיו דבריו קיימין שר' יוחנן אומר אם אמר על מי שראוי ליורשו דבריו קיימין אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הלכה כרבי יוחנן בן ברוקה</span> וכן אמר רבא הלכה כר' יוחנן בן ברוקה אמר רבא מאי טעמיה דרבי יוחנן בן ברוקה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='16'> דברים כא </span> והיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ביום הנחילו</span> את בניו התורה נתנה רשות לאב להנחיל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לכל מי שירצה</span> אמר ליה אביי הא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מלא יוכל לבכר נפקא</span> ההוא מיבעי ליה לכדתניא אבא חנן אמר משום רבי אליעז


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קל,ב גמרא
pgu: קל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='16'> דברים כא </span> לא יוכל לבכר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לפי שנאמר והיה ביום הנחילו את בניו</span> שיכול והלא דין הוא ומה פשוט שיפה כחו שנוטל בראוי כבמוחזק התורה נתנה רשות לאב להנחיל לכל מי שירצה בכור שהורע כחו שאינו נוטל בראוי כבמוחזק לא כל שכן תלמוד לומר לא יוכל לבכר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ויאמר לא יוכל לבכר</span> מה ת``ל והיה ביום הנחילו את בניו שיכול והלא דין הוא ומה בכור שהורע כחו שאינו נוטל בראוי כבמוחזק אמרה תורה לא יוכל לבכר פשוט שיפה כחו שנוטל בראוי כבמוחזק לא כל שכן ת``ל והיה ביום הנחילו את בניו התורה נתנה רשות לאב להנחיל לכל מי שירצה א``ר זריקא א``ר אמי א``ר חנינא אמר רבי הלכה כר' יוחנן בן ברוקה אמר ליה ר' אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הורה</span> איתמר במאי קמיפלגי מר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הלכה עדיפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומר סבר מעשה רב</span> תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין למדין הלכה</span> לא מפי למוד <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא מפי מעשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד שיאמרו לו הלכה למעשה</span> שאל ואמרו לו הלכה למעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ילך ויעשה מעשה</span> ובלבד שלא ידמה מאי ובלבד שלא ידמה והא כל התורה כולה דמויי מדמינן לה אמר רב אשי הכי קאמר ובלבד שלא ידמה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בטרפות</span> דתניא אין אומרים בטרפות זו דומה לזו ואל תתמה שהרי חותכה מכאן ומתה חותכה מכאן וחיתה א``ל ר' אסי לר' יוחנן כי אמר לן מר הלכה הכי נעביד מעשה אמר לא תעבידו עד דאמינא הלכה למעשה אמר להו רבא לרב פפא ולרב הונא בריה דרב יהושע כי אתי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פסקא דדינא</span> דידי לקמייכו וחזיתו ביה פירכא לא תקרעוהו עד דאתיתו לקמאי אי אית לי טעמא אמינא לכו ואי לא הדרנא בי לאחר מיתה לא מיקרע תקרעוהו ומגמר נמי לא תגמרו מיניה לא מיקרע תקרעיניה דאי הואי התם דלמא הוה אמינא לכו טעמ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלא,א גמרא
pgu: קלא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מגמר נמי לא תגמרו מיניה דאין לדיין אלא מה שעיניו רואות בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבריא היאך</span> כי קא``ר יוחנן בן ברוקה בשכ``מ ד<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בר אורותי</span> הוא אבל בבריא לא או דלמא אפילו בבריא נמי אמר ליה רב משרשיא לרבא תא שמע דאמר לו רבי נתן לרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שניתם משנתכם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כר' יוחנן בן ברוקה</span> דתנן לא כתב לה בנין דיכרין דיהוין ליך מינאי אינון ירתון כסף כתובתיך יותר על חולקיהון דעם אחוהון חייב שתנאי ב``ד הוא ואמר לו רבי יסבון תנן ואמר רבי ילדות היתה בי והעזתי פני בנתן הבבלי אלא דקיימא לן בנין דכרין לא טרפא ממשעבדי אי סלקא דעתך יסבון תנן אמאי לא טרפא ממשעבדי אלא ש``מ ירתון תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאן שמעת ליה דאית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>האי סברא</span></span> ר' יוחנן בן ברוקה ושמע מינה אפי' בבריא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר ליה רב פפא לאביי</span> בין למאן דאמר יסבון ובין למאן דאמר ירתון הא אין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם ואפי' לר' מאיר דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם הני מילי לדבר שישנו בעולם אבל לדבר שאינו בעולם לא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא תנאי בית דין שאני</span> הכא נמי תנאי בית דין שאני א``ל משום דקא מפיק לה בלשון ירתון הדר אמר אביי לאו מילתא היא דאמרי דתנן לא כתב לה בנן נוקבן דיהויין ליכי מינאי יהויין יתבן בביתי ויתזנן מנכסאי עד דתילקחן לגוברין חייב שהוא תנאי ב``ד והוה לזה במתנה ולזה בירושה וכל לזה בירושה ולזה במתנה אפי' רבנן מודו אמר ליה רב נחומי ואית דאמר רב חנניה בר מניומי לאבי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלא,ב גמרא
pgu: קלא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ממאי דבחד בי דינא איתקון</span> דלמא בתרי בי דינא איתקון לא סלקא דעתך דקתני רישא זה מדרש דרש ר' אלעזר בן עזריה לפני חכמים בכרם ביבנה הבנים יירשו והבנות יזונו מה הבנים אינן יורשין אלא לאחר מיתת אביהם אף בנות לא יזונו אלא לאחר מיתת אביהן אי אמרת בשלמא בחד בי דינא איתקון היינו דילפינן תקנה מתקנה אלא אי אמרת בתרי בי דינא איתקון היכי ילפינן תקנה מתקנה ממאי דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לעולם אימא לך בתרי בי דינא איתקון</span> ובי דינא בתרא תקון כבי דינא קמא כי היכי דלא תקשה תקנתא אתקנתא:  אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכותב כל נכסיו לאשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא עשאה אלא אפוטרופא</span> פשיטא בנו הגדול לא עשאו אלא אפוטרופוס בנו הקטן מאי איתמר רב חנילאי בר אידי אמר שמואל אפילו בנו קטן המוטל בעריסה פשיטא בנו ואחר אחר במתנה ובנו אפוטרופוס <אשתו ואחר לאחר במתנה ואשתו אפוטרופוס> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אשתו ארוסה ואשתו גרושה במתנה</span> איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בת אצל הבנים</span> ואשה אצל האחים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואשה אצל בני הבעל</span> מהו אמר רבינא משמיה דרבא בכולהו לא קנה לבר מאשתו ארוסה ואשתו גרושה רב עוירא משמיה דרבא אמר בכולהו קני לבר מהאשה אצל האחין ואשה אצל בני הבע


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלב,א גמרא
pgu: קלב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעי רבא בבריא</span> היאך בשכ``מ הוא דניחא ליה דלישתמעון מלה אבל בבריא הא קאי איהו או דלמא בריא נמי ניחא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דלישתמעון מלה מהשתא</span> תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הכותב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פירות נכסיו</span> לאשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גובה</span> כתובתה מן הקרקע למחצה לשליש ולרביע גובה כתובתה מן השאר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כתב כל נכסיו לאשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ויצא עליו שטר חוב</span> רבי אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תקרע מתנתה ותעמוד על כתובתה</span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תקרע כתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ותעמוד על מתנתה</span> ונמצאת קרחת מכאן ומכאן ואמר רבי יהודה הנחתום מעשה ואירע הדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בבת אחותי כלה</span> ובא מעשה לפני חכמים ואמרו תקרע כתובתה ותעמוד על מתנתה ונמצאת קרחת מכאן ומכאן טעמא דיצא עליו שטר חוב הא לא יצא עליו שטר חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קניא</span> ובמאי אילימא בשכ``מ והא אמרת לא עשאה אלא אפוטרופוס <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא לאו בבריא</span> לעולם בשכיב מרע ורב עוירא מוקי לה בכולהו רבינא מוקי לה באשתו ארוסה ואשתו גרושה אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן הלכה תקרע כתובתה ותעמוד על מתנתה ונמצאת קרחת מכאן ומכאן למימרא דלא אזיל רב נחמן בתר אומדנא והתניא הרי שהלך בנו למדינת הים ושמע שמת בנו ועמד וכתב כל נכסיו לאחרים ואחר כך בא בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מתנתו מתנה</span> ר' שמעון בן מנסיא אומר אין מתנתו מתנה שאילו היה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יודע</span> שבנו קיים לא כתבן ואמר רב נחמן הלכה כרבי שמעון בן מנסיא שאני התם דניחא לה דתיפוק עלה קלא דכתבינהו ניהלה להנהו נכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תנן התם</span> הכותב נכסיו לבניו וכתב לאשתו קרקע כל שהוא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבדה כתובתה</span> משום דכתב לה קרקע כל שהוא אבדה כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמר רב במזכה להן על ידה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ושמואל אמר</span> במחלק לפניה והיא שותקת רבי יוסי בר' חנינא אמר באומר לה טלי קרקע זו בכתובתי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלב,ב גמרא
pgu: קלב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומקולי כתובה שנו כאן</span> תנן ר' יוסי אומר אם קבלה עליה אע``פ שלא כתב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבדה כתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מכלל</span> דת``ק סבר כתיבה וקבלה בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכי תימא כולה ר' יוסי היא</span> והא תניא אמר רבי יהודה אימתי שהיתה שם וקבלה עליה אבל היתה שם ולא קבלה עליה קבלה עליה ולא היתה שם לא אבדה כתובתה תיובתא דכולהו תיובתא אמר ליה רבא לרב נחמן הא רב הא שמואל הא ר' יוסי בר' חנינא מר מאי סבירא ליה א``ל שאני אומר כיון שעשאה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שותף בין הבנים</span> אבדה כתובתה איתמר נמי אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן כיון שעשאה שותף בין הבנים אבדה כתובתה בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בבריא היאך</span> מי אמרינן בשכיב מרע הוא דידעה דלית ליה וקמחלה אבל בבריא סברה הדר קני או דלמא השתא מיהת לית ליה תיקו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ההוא</span></span> דאמר להו פלגא לברת ופלגא לברת ותילתא לאיתת בפירי איקלע רב נחמן לסורא עול לגבי רב חסדא אמר ליה כי האי גוונא מאי אמר ליה הכי אמר שמואל אפילו לא הקנה לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא דקל אחד</span> לפירותיו אבדה כתובתה אמר ליה אימור דאמר שמואל התם דאקני לה בגופה דארעא הכא פירא הוא אמר ליה מטלטלי קא אמרת מטלטלי ודאי לא קא אמינא ההוא דאמר להו תלתא לברת ותלתא לברת ותלתא לאיתת שכיבא חדא מבנתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סבר רב פפי למימר</span> לא שקלא אלא תלת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלג,א גמרא
pgu: קלג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה רב כהנא אילו הדר קני מי לא שקלא וכיון דאילו הדר קני שקלא השתא נמי שקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ההוא דפלגינהו</span> לנכסיה לאתתיה ולבניה שייר חד דיקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סבר רבינא למימר לית לה</span> אלא חד דיקלא אמר ליה רב יימר לרבינא אי לית לה חד דיקלא נמי לית לה אלא מיגו דנחתא לדיקלא נחתא נמי לכולהו נכסי אמר רב הונא שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שכתב כל נכסיו</span> לאחר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רואין אם</span> ראוי ליורשו נוטלן משום ירושה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואם לאו</span></span> נוטלן משום מתנה אמר ליה רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גנבא גנובי למה לך</span> אי סבירא לך כרבי יוחנן בן ברוקה אימא הלכה כרבי יוחנן בן ברוקה דהא שמעתתיך כר' יוחנן בן ברוקה הוא דאזלא דלמא כי הא קאמרת דההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דהוה קא שכיב</span> ואמרו ליה נכסיה למאן דלמא לפלניא ואמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא למאן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואמרת לן עלה</span> אם ראוי ליורשו נוטלן משום ירושה ואם לאו נוטלן משום מתנה אמר ליה אין הכי קאמינא למאי הלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סבר רב אדא בר אהבה קמיה דרבא</span> למימר אם ראוי ליורשו אלמנתו נזונית מנכסיו ואם לאו אין אלמנתו נזונית מנכסיו אמר ליה רבא מיגרע גרעא השתא בירושה דאורייתא אמרת אלמנתו נזונית מנכסיו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מתנה דרבנן</span> לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא אמר רבא</span> כדשלח רב אחא בר רב עויא לדברי רבי יוחנן בן ברוקה נכסי לך ואחריך לפלוני אם היה ראשון ראוי ליורשו אין לשני במקום ראשון כלום שאין לשון מתנה אלא לשון ירושה וירושה אין לה הפסק אמר ליה רבא לרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>והא אפסקה</span> הוא סבר יש לה הפסק ורחמנא אמר אין לה הפס


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלג,ב גמרא
pgu: קלג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ההוא דאמר ליה לחבריה נכסי לך ואחריך לפלוני וראשון ראוי ליורשו הוה שכיב ראשון אתא שני קא תבע סבר רב עיליש קמיה דרבא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שני נמי שקיל</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דייני דחצצתא</span> הכי דייני לאו היינו דשלח רב אחא בר רב עויא אכסיף קרי עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='1060' data-rgl='22'> ישעיהו ס </span> אני ה' בעתה אחישנה


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלג,ב משנה
pgu: קלג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הכותב את נכסיו לאחרים והניח את בניו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מה שעשה עשוי</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין רוח חכמים נוחה הימנו</span> רשב``ג אומר אם לא היו בניו נוהגים כשורה זכור לטוב


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלג,ב גמרא
pgu: קלג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו מי פליגי רבנן עליה דרשב``ג או לא ת``ש דיוסף בן יועזר היה לו בן שלא היה נוהג כשורה הוה ליה עיליתא דדינרי קם אקדשה אזיל נסיב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בת גאדיל כלילי דינאי</span> מלכא אולידה דביתהו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זבין לה ביניתא</span> קרעה אשכח בה מרגליתא אמרה ליה לא תמטייה למלכא דשקלי לה מינך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בדמי קלילי</span> זיל אמטייה לגבי גזברי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולא תשיימה את</span> דאמירתו לגבוה כמסירתו להדיוט אלא לשיימוה אינהו אמטייה שמוה בתליסרי עליאתא דדינרי אמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שבע איכא</span> שית ליכא אמר להו שבע הבו לי שית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הרי הן מוקדשות</span> לשמים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עמדו וכתבו</span> יוסף בן יועזר הכניס אחת ובנו הכניס שש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איכא דאמרי</span> יוסף בן יועזר הכניס אחת ובנו הוציא שבע מדקא אמרי הכניס מכלל דשפיר עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אדרבה</span> מדקא אמרי הוציא מכלל דלאו שפיר עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אלא מהא ליכא למשמע מינה</span> מאי הוי עלה ת``ש דאמר ליה שמואל לרב יהודה שיננא לא תיהוי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בי עבורי אחסנתא</span> ואפילו מברא בישא לברא טבא וכ``ש מברא לברתא ת``ר מעשה באדם אחד שלא היו בניו נוהגין כשורה עמד וכתב נכסיו ליונתן בן עוזיאל מה עשה יונתן בן עוזיאל מכר שליש <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>והקדיש שליש</span> והחזיר לבניו שליש בא עליו שמאי במקלו ותרמילו א``ל שמאי אם אתה יכול להוציא את מה שמכרתי ומה שהקדשתי אתה יכול להוציא מה שהחזרת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלד,א גמרא
pgu: קלד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אם לאו אי אתה יכול להוציא מה שהחזרתי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הטיח עלי</span> בן עוזיאל הטיח עלי בן עוזיאל מעיקרא מאי סבר משום מעשה דבית חורון דתנן מעשה בבית חורון באחד שהיה אביו מודר הימנו הנאה והיה משיא בנו ואמר לחבירו הרי חצר וסעודה נתונין לך ב<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מת</span>נה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואינן לפניך</span> [אלא כדי] שיבא אבא ויאכל עמנו בסעודה אמר לו אם שלי הן הרי הן מוקדשין לשמים אמר לו לא נתתי לך את שלי שתקדישם לשמים אמר לו לא נתת לי את שלך אלא שתהא אתה ואביך אוכלין ושותין ומרצין זה לזה ויהא עון תלוי בראשו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמרו חכמים כל מתנה שאינה שאם הקדישה מוקדשת אינה מתנה</span>:  תנו רבנן שמונים תלמידים היו לו להלל הזקן שלשים מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ראוים שתשרה</span> עליהן שכינה כמשה רבינו שלשים מהן ראוים שתעמוד להן חמה כיהושע בן נון עשרים בינוניים גדול שבכולן יונתן בן עוזיאל קטן שבכולן רבן יוחנן בן זכאי אמרו עליו על רבן יוחנן בן זכאי שלא הניח מקרא ומשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גמרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הלכות</span> ואגדות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דקדוקי תורה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דקדוקי סופרים</span> וקלין וחמורין וגזרות שוות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תקופות</span> וגמטריאות ומשלות כובסים ומשלות שועלים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שיחת שדים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ושיחת דקלים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ושיחת מלאכי השרת</span> ודבר גדול ודבר קטן דבר גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מעשה מרכבה</span> ודבר קטן הויות דאביי ורבא לקיים מה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2808' data-rgl='21'> משלי ח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>להנחיל אוהבי יש</span> ואוצרותיהם אמלא וכי מאחר דקטן שבכולם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גדול שבכולם על אחת כמה וכמה</span> אמרו עליו על יונתן בן עוזיאל בשעה שיושב ועוסק בתורה כל עוף שפורח עליו נשרף


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלד,א משנה
pgu: קלד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>האומר זה בני נאמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>זה אחי אינו נאמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ויטול עמו בחלקו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מת</span> יחזרו נכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>למקומן</span> נפלו לו נכסים ממקום אחר יירשו אחיו עמו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלד,ב גמרא
pgu: קלד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ליורשו פשיטא</span> לפטור את אשתו מן היבום אצטריכא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא נמי תנינא</span> מי שאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשעת מיתתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יש לי בנים</span> נאמן יש לי אחים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אינו נאמן</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>התם דלא מוחזק לן</span> באח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הכא</span> אף על גב דמוחזק ליה באח אמר רב יוסף אמר רב יהודה אמר שמואל מפני מה אמרו זה בני נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הואיל ובעל שאמר גרשתי את אשתי נאמן</span> א``ר יוסף מריה דאברהם תלי תניא בדלא תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא אי</span> אתמר הכי איתמר א``ר יהודה אמר שמואל מפני מה אמרו זה בני נאמן הואיל ובידו לגרשה אמר רב יוסף השתא דאמרת אמרינן הואיל בעל שאמר גרשתי את אשתי נאמן הואיל ובידו לגרשה כי אתא רב יצחק בר יוסף אמר רבי יוחנן בעל שאמר גרשתי את אשתי אינו נאמן מנפח רב ששת בידיה אזל ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הואיל דרב יוסף</span> איני והא א``ר חייא בר אבין אמר רבי יוחנן בעל שאמר גרשתי את אשתי נאמן לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למפרע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כאן להבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>איבעיא להו אמר למפרע מהו להימוניה להבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מי פלגינן דבורא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>או לא פלגינן דבורא</span> רב מארי ורב זביד חד אמר פלגינן וחד אמר לא פלגינן מאי שנא מדרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דאמר רבא</span> איש <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>פלוני בא על אשתי הוא ואחר מצטרפין להורגו</span> להורגו ולא להורגה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בתרי גופי</span> פלגינן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בחד גופא</span> לא פלגינ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלה,א גמרא
pgu: קלה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ההוא דהוה קא שכיב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמרו ליה אתתיה למאן</span> אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חזיא לכהנא</span> רבה אמר רבא מאי ני<span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חוש לה</span></span> הא אמר רב חייא בר אבא אמר ר' יוחנן בעל שאמר גרשתי את אשתי נאמן א``ל אביי והא כי אתא ר' יצחק בר יוסף אמר ר' יוחנן בעל שאמר גרשתי את אשתי אינו נאמן א``ל ולאו מי לא שנינהו כאן למפרע וכאן להבא ואשנויי ניקום ולסמוך א``ל רבא לרב נתן בר אמי חוש לה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ההוא דהוה מוחזק לן</span> דלית ליה אחי ואמר בשעת מיתה דלית ליה אחי אמר רב יוסף מאי ליחוש לה חדא דמוחזק לן דלית ליה אחין ועוד הא אמר בשעת מיתה דלית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר ליה אביי הא אמרי</span> דאיכא עדים במדינת הים דידעי דאית ליה אחי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>השתא מיהת הא ליתנהו</span> קמן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לאו היינו</span> דר' חנינא דאמר רבי חנינא עדים בצד אסתן ותאסר אמר ליה אביי אם הקלנו בשבויה <משום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דמנוולא נפשה לגבי שבאי</span>> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נקל באשת איש</span> א``ל רבא לרב נתן בר אמי חוש לה:  זה אחי אינו נאמן:  ואידך מאי קאמרי אי קאמרי אחונא הוא אמאי יטול עמו בחלקו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ותו לא</span> אלא דקא אמרי לאו אחינו הוא אימא סיפא נפלו לו נכסים ממקום אחר יירשו אחיו עמו הא אמרי ליה לאו אחונא הוא לא צריכא דקא אמרי אין אנו יודעין אמר רבא זאת אומרת מנה לי בידך והלה אומר איני יודע פטור אביי אמ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלה,ב גמרא
pgu: קלה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לעולם אימא לך חייב ושאני הכא דכמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאחר</span> בידך דמי:  מת יחזרו נכסים למקומן:  בעי רבא שבח ששבחו נכסים מאליהם מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשבח המגיע לכתפים לא תיבעי לך</span> דכי נפלו לו נכסים ממקום אחר דמי כי תיבעי לך בשבח שאינו מגיע לכתפים כגון דיקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואלים</span> ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואסקא שרטון</span> מאי תיקו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלה,ב משנה
pgu: קלה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שמת ונמצאת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דייתיקי</span> קשורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על יריכו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הרי זו אינה כלום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זיכה בה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאחר</span> בין מן היורשין בין שאינן מן היורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דבריו קיימין</span>


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלה,ב גמרא
pgu: קלה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן איזה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דייתיקי</span> כל שכתוב בה דא תהא למיקם ולהיות ואיזה היא מתנה כל שכתוב בה מהיום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאחר</span> מיתה אלא מהיום ולאחר מיתה הוא דהויא מתנה מעכשיו לא הויא מתנה אמר אביי הכי קאמר איזו היא מתנת בריא שהיא כמתנת שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דלא קני</span> אלא לאחר מיתה כל שכתוב בה מהיום ולאחר מיתה יתיב רבה בר רב הונא באכסדרא דבי רב ויתיב וקאמר משמיה דר' יוחנן שכיב מרע שאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כתבו ותנו מנה</span> לפלוני ומת אין כותבין ונותנין שמא לא גמר להקנותו אלא בשטר ואין שטר לאחר מיתה אמר להו רבי אלעזר איזדהרו בה רב שיזבי אמר רבי אלעזר אמרה ואמר להו רבי יוחנן איזדהרו בה אמר רב נחמן בר יצחק כותיה דרב שיזבי מסתברא אי אמרת בשלמא רבי אלעזר אמרה אצטריך רבי יוחנן לאסהודי עליה דר' אלעזר אלא אי אמרת רבי יוחנן אמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אצטריך רבי אלעזר</span> לאסהודי עליה דר' יוחנן רביה ועוד תא שמע דר' אלעזר אמרה דשלח רבין משמיה דרבי אבהו הוו יודעים ששלח רבי אלעזר לגולה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>משום רבינו</span> שכיב מרע שאמר כתבו ותנו מנה לפלוני ומת אין כותבין ונותנין שמא לא גמר להקנותו אלא בשטר ואין שטר לאחר מיתה ור' יוחנן אמר תיבדק מאי תיבדק <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כי אתא רב דימי אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דייתיקי מבטלת דייתיקי</span> שכיב מרע שאמר כתבו ותנו מנה לפלוני ומת רואין אם כמיפה את כחו כותבין ואם לאו אין כותבין מתיב ר' אבא בר ממל בריא שאמר כתבו ותנו מנה לפלוני ומת אין כותבין ונותנין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הא שכיב מרע כותבין ונותנין</span> הוא מותיב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>והוא מפרק לה</span> במיפה את כחו היכי דמי מיפה את כח


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלו,א גמרא
pgu: קלו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כדאמר רב חסדא וקנינא מיניה מוסיף על מתנתא דא ה``נ דאמר אף כתובו וחתומו והבו ליה איתמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הלכה כותבין ונותנין</span> וכן אמר רבא אמר רב נחמן הלכה כותבין ונותנין


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלו,א משנה
pgu: קלו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הכותב נכסיו לבניו</span> צריך שיכתוב מהיום ולאחר מיתה דברי רבי יהודה רבי יוסי אומר אינו צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכותב נכסיו לבנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאחר מותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>האב אינו יכול למכור</span> מפני שהן כתובין לבן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הבן אינו יכול למכור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מפני שהן ברשות האב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מכר האב</span> מכורים עד שימות <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מכר הבן</span> אין ללוקח בהן כלום עד שימות האב


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלו,א גמרא
pgu: קלו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וכי כתב מהיום ולאחר מיתה מאי הוי הא תנן מהיום ולאחר מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גט ואינו גט</span> ואם מת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חולצת</span> ולא מתייבמת התם מספקא לן אי תנאה הוי אי חזרה הוי אבל הכא הכי קאמר ליה גופא קני מהיום פירא לאחר מיתה:  רבי יוסי אומר אינו צריך:  רבה בר אבוה חלש על לגביה רב הונא ורב נחמן אמר ליה רב הונא לרב נחמן בעי מיניה הלכה כרבי יוסי או אין הלכה כר' יוסי אמר ליה טעמיה דרבי יוסי לא ידענא הלכה איבעי מיניה אמר ליה את בעי מיניה אי הלכה אי לא וטעמיה אנא אמינא לך בעא מיניה אמר ליה הכי אמר רב הלכה כרבי יוסי בתר דנפקו אמר ליה היינו טעמיה דרבי יוסי דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זמנו של שטר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מוכיח עליו</span> תניא נמי הכי רבי יוסי אומר אינו צריך מפני שזמנו של שטר מוכיח עליו בעא מיניה רבא מרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בהקנאה מהו</span> אמר ליה בהקנאה אינו צריך רב פפי אמר איכא אקניתא דצריך ואיכא אקניתא דלא צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אקנייה וקנינא מיניה לא צריך</span> קנינא מיניה ואקנייה צריך מתקיף לה רב חנינא מסורא מי איכא מידי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דאנן לא ידעינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וספרי ידעי</span> שאלונהו לספרי דאביי וידעי ולספרי דרבא וידעי רב הונא בריה דרב יהושע אמר בין אקנייה וקנינא מיניה בין קנינא מיניה ואקנייה לא צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובדוכרן פתגמי</span> דהוי באנפנא פליגי אמר רב כהנא אמריתה לשמעתא קמיה דרב זביד מנהרדעא ואמר לי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אתון הכי מתניתו לה</span> אנן הכי מתנינן לה אמר רבא אמר רב נחמן בהקנאה אינו צריך בין אקנייה וקנינא מיניה בין קנינא מיניה ואקנייה לא צריך בדוכרן פתגמי דהוו באנפנא פליגי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכותב נכסיו לבנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאחר מותו</span>:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מכר הבן</span> בחיי האב ומת הבן בחיי הא


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלו,ב גמרא
pgu: קלו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא קנה לוקח</span> וריש לקיש אמר קנה לוקח רבי יוחנן אמר לא קנה לוקח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קנין פירות</span> כקנין הגוף דמי וריש לקיש אמר קנה לוקח קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי והא איפליגו בה חדא זימנא דאיתמר המוכר שדהו לפירות רבי יוחנן אמר מביא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וקורא</span> וריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מביא ואינו קורא</span> רבי יוחנן אמר מביא וקורא קסבר קנין פירות כקנין הגוף דמי וריש לקיש אמר מביא ואינו קורא קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי אמר לך ר' יוחנן אף על גב דבעלמא קנין פירות כקנין הגוף דמי הכא אצטריך סלקא דעתך אמינא אבא לגבי בריה אחולי אחיל קא משמע לן ורבי שמעון בן לקיש אמר אף על גב דבעלמא קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי הכא אצטריך סלקא דעתך אמינא כל לגבי נפשיה אפילו במקום בריה נפשיה עדיפא ליה קא משמע לן איתיביה רבי יוחנן לריש לקיש נכסי לך ואחריך יירש פלוני ואחריו יירש פלוני מת ראשון קנה שני מת שני קנה שלישי מת שני בחיי ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יחזרו נכסים ליורשי ראשון</span> ואם איתא ליורשי נותן מיבעי ליה אמר ליה כבר תרגמה רב הושעיא בבבל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אחריך שאני</span> וכן רמי רבה בר רב הונא קמיה דרב ואמר אחריך שאני והתניא יחזרו ליורשי נות


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלז,א גמרא
pgu: קלז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תנאי היא</span> דתניא נכסי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ואחריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לפלוני</span> וירד ראשון ומכר ואכל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>השני מוציא מיד הלקוחות</span> דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר אין לשני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא מה ששייר ראשון</span> ורמינהי נכסי לך ואחריך לפלוני יורד ראשון ומוכר ואוכל דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין לראשון אלא אכילת פירות בלבד</span> קשיא דרבי אדרבי ודרשב``ג אדרשב``ג דרבי אדרבי לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא לגופא</span> הא לפירא דרשב``ג אדרשב``ג לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הא לכתחלה</span> הא דיעבד אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איזהו רשע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ערום</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זה המשיא עצה</span> למכור בנכסים כרבן שמעון בן גמליאל א``ר יוחנן הלכה כרבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ומודה</span> שאם נתנן במתנת שכיב מרע לא עשה כלום מאי טעמא אמר אביי מתנת שכיב מרע לא קנה אלא לאחר מיתה וכבר קדמו אחריך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומי אמר אביי הכי</span> והא איתמר מתנת שכיב מרע מאימתי קנה אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עם גמר מיתה</span> ורבא אמר לאחר גמר מיתה הדר ביה אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מההיא</span> ממאי דמההיא הדר ביה דלמא מהא הדר ביה לא סלקא דעתך דתנן זה גיטך אם מתי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>זה גיטך מחולי זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זה גיטך לאחר מיתה לא אמר כלום</span> אמר רבי זירא א``ר יוחנן הלכה כרשב``ג ואפילו היו בהן עבדים והוציאן לחירות פשיטא מהו דתימא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>למיעבד איסורא</span> לא יהבינן לך קא משמע לן אמר רב יוסף אמר רבי יוחנן הלכה כרבן שמעון בן גמליאל ואפי' עשאן תכריכין למת פשיטא מהו דתימא לשוינהו איסורי הנאה לא יהבי לך קא משמע לן דרש רב נחמן בר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אתרוג זה נתון לך במתנה</span> ואחריך לפלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נטלו ראשון ויצא בו</span> באנו למחלוקת רבי ורשב``ג מתקיף לה רב נחמן בר יצחק ע``כ לא פליגי רבי ורשב``ג התם אלא דמר סבר קנין פירות כקנין הגוף דמי ומר סבר קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי אלא הכ


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלז,ב גמרא
pgu: קלז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אי מיפק לא נפיק ביה למאי יהביה ניהליה אלא מיפק דכולי עלמא לא פליגי דנפיק ביה מכרה או אכלה באנו למחלוקת רבי ורבן שמעון בן גמליאל אמר רבה בר רב הונא האחין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שקנו אתרוג</span> בתפוסת הבית נטלו אחד מהן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יצא</span> בו אם יכול לאוכלו יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואם לאו</span> לא יצא</span> ודוקא דאיכא אתרוג לכל חד וחד אבל פריש או רמון לא אמר רבא אתרוג זה נתון לך במתנה ע``מ שתחזירהו לי נטלו ויצא בו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>החזירו יצא</span> לא החזירו לא יצא קא משמע לן דמתנה על מנת להחזיר שמה מתנה ההיא איתתא דהוה לה דיקלא בארעא דרב ביבי בר אביי כל אימת דהות אזלא למיגזריה הוה קפיד עילוה אקניתיה ניהליה כל שני חייו אזל איהו אקנייה ניהליה לבנו קטן אמר רב הונא בריה דרב יהושע משום דאתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ממולאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמריתו מילי מוליאתא</span> אפילו רשב``ג לא קאמר אלא לאחר אבל לעצמו לא אמר רבא אמר רב נחמן שור זה נתון לך במתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>על מנת שתחזירהו לי</span> הקדישו והחזירו ה``ז מוקדש ומוחזר אמר ליה רבא לרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי אהדריה</span> אמר ליה ומאי חסריה אלא אמר רב אשי חזינן אי אמר ליה על מנת שתחזירהו הא אהדריה אי א``ל על מנת שתחזירהו לי מידי דחזי ליה קאמר ליה אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכותב נכסיו לאחר</span> ואמר הלה אי אפשי בהן קנה ואפילו עומד וצווח ורבי יוחנן אמר לא קנה אמר רבי אבא בר ממל ולא פליג


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלח,א גמרא
pgu: קלח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כאן בצווח מעיקרא</span> כאן בשותק מעיקרא ולבסוף צווח אמר רב נחמן בר יצחק זיכה לו על ידי אחר ושתק ולבסוף צווח <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>באנו למחלוקת</span> רבן שמעון בן גמליאל ורבנן דתניא הכותב נכסיו לאחר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והיו בהן עבדים</span> ואמר הלה אי אפשי בהן אם היה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רבן שני</span> כהן הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אוכלין בתרומה</span> רבן שמעון בן גמליאל אומר כיון שאמר הלה אי אפשי בהן כבר זכו בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יורשין</span> והוינן בה ות``ק אפילו עומד וצווח אמר רבא ואיתימא רבי יוחנן בצווח מעיקרו דכולי עלמא לא פליגי דלא קני שתק ולבסוף צווח דכולי עלמא לא פליגי דקני כי פליגי שזיכה לו על ידי אחר ושתק ולבסוף צווח דתנא קמא סבר מדשתיק קנינהו והאי דקא צווח מהדר הוא דקא הדר ביה ורבן שמעון בן גמליאל סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הוכיח סופו</span> על תחלתו והאי דלא צווח עד השתא דסבר כי לא מטו לידי מאי אצווח תנו רבנן שכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלוני ושלש מאות לפלוני וארבע מאות לפלוני אין אומרין כל הקודם בשטר זוכה לפיכך יצא עליו שטר חוב גובה מכולם אבל אמר תנו מאתים זוז לפלוני ואחריו לפלוני ואחריו לפלוני אומרין כל הקודם בשטר זוכה לפיכך יצא עליו שט``ח גובה מן האחרון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לו</span> גובה משלפניו אין לו גובה משלפני פניו תנו רבנן שכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלוני בני בכור כראוי לו נוטלן ונוטל את בכורתו אם אמר בבכורתו ידו על העליונה רצה נוטלן רצה נוטל בכורתו ושכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלונית אשתי כראוי לה נוטלתן ונוטלת את כתובתה אם אמר בכתובת


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלח,ב גמרא
pgu: קלח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ידה על העליונה</span> רצה נוטלתן רצה נוטלת כתובתה ושכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלוני בעל חובי כראוי לו נוטלן ונוטל את חובו ואם אמר בחובו נוטלן בחובו משום דאמר כראוי לו נוטלן ונוטל את חובו ודלמא כראוי לו בחובו קאמר אמר רב נחמן אמר לי הונא הא מני רבי עקיבא היא דדייק לישנא יתירא דתנן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא את הבור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא את הדות</span> אף על פי שכתב לו עומקא ורומא וצריך ליקח לו דרך דברי רבי עקיבא וחכמים אומרים אין צריך ליקח לו דרך ומודה ר``ע בזמן שאמר לו חוץ מאלו שאינו צריך ליקח לו דרך אלמא כיון דלא צריך וקאמר לטפויי מלתא קאתי הכא נמי כיון דלא צריך וקאמר לטפויי מלתא קא אתי:  ת``ר שכיב מרע שאמר מנה יש לי אצל פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>העדים כותבין</span> אף על פי שאין מכירין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לפיכך</span></span> כשהוא גובה צריך להביא ראיה דברי ר' מאיר וחכ``א אין כותבין אא``כ מכירין לפיכך כשהוא גובה אין צריך להביא ראיה אמר רב נחמן אמר לי הונא תנא רבי מאיר אומר אין כותבין וחכמים אומרים כותבין ואף רבי מאיר לא אמר אלא משום בית דין טועין אמר רב דימי מנהרדעא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הלכתא אין חוששין לבית דין טועין</span> ומאי שנא מדרבא דאמר רבא אין חולצין אלא אם כן מכירין ואין ממאנין אלא אם כן מכירין לפיכך כותבין גט חליצה וגט מיאון ואע``פ שאין מכירין <מ``ט לאו> משום דחוששין לב``ד טועין לא ב``ד בתר בית דינא לא דייקי בית דינא בתר עדים דייקי


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלח,ב משנה
pgu: קלח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>האב תולש ומאכיל</span> לכל מי שירצה ומה שהניח תלוש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הרי הוא של יורשין</span>


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלט,א גמרא
pgu: קלט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והא תניא שמין את המחוברין ללוקח אמר עולא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כאן בבנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כאן באחר</span> הואיל ודעתו של אדם קרובה אצל בנו


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלט,א משנה
pgu: קלט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הניח בנים גדולים וקטנים</span> אין הגדולים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתפרנסין</span> על ידי הקטנים ולא הקטנים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נזונין</span> על הגדולים אלא חולקין בשוה נשאו הגדולים ישאו הקטנים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואם אמרו קטנים</span> הרי אנו נושאין כדרך שנשאתם אתם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אין שומעין להם אלא מה שנתן להם אביהם</span> נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הניח בנות</span> גדולות וקטנות אין הגדולות מתפרנסות על ידי הקטנות ולא הקטנות נזונות על הגדולות אלא חולקות בשוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נשאו גדולות</span> ישאו קטנות ואם אמרו קטנות הרי אנו נושאות כדרך שנשאתם אתם אין שומעין להן זה חומר בבנות מבבנים שהבנות נזונות על הבנים ואין נזונות על הבנות


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלט,א גמרא
pgu: קלט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גדול אחי</span> דלבש ואיכסי מביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי דעבד עבד</span> והא אנן תנן אין הגדולים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתפרנסין</span> על הקטנים מתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשרכא</span> שרכא פשיטא מהו דתימא ניחא להו דלא נינוול קמ``ל:  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נשאו גדולים</span> ישאו קטנים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי קאמר</span> אמר רב יהודה הכי קאמר נשאו גדולים לאחר מיתת אביהן ישאו קטנים לאחר מיתת אביהן אבל נשאו גדולים בחיי אביהן ואמרו קטנים לאחר מיתת אביהן הרי אנו נושאין כדרך שנשאתם אתם אין שומעין להן אלא מה שנתן להן אביהן נתן:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הניח בנות</span> גדולות וקטנות:  שלח ליה אבוה בר גניבא לרבא ילמדנו רבינו לוותה ואכלה ועמדה ונשאת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בעל לוקח הוי</span> או יורש הוי לוקח הוי ומלוה על פה אינו גובה מן הלקוחות או דלמא יורש הוי ומלוה על פה גובה מן היורשין אמר ליה תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נשאו גדולות</span> ישאו קטנות מאי לאו נשאו גדולות לבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ישאו קטנות מבעל</span> לא נשאו גדולות לבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ישאו קטנות לבעל</span> איני והא תני ר' חייא נשאו גדולות לבעל ישאו קטנות מבעל דלמא שאני פרנסה דאית לה קלא א``ל רב פפא לרבא לאו היינו דשלח רבין באגרתיה מי שמת והניח אלמנה ובת <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלמנתו נזונת</span> מנכסיו נשאת הבת אלמנתו נזונת מנכסיו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מתה הבת</span> אמר רב יהודה בן אחותו של ר' יוסי <בן> [ברבי] חנינא ע``י היה מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ואמרו אלמנתו נזונת</span> מנכסיו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אי אמרת בשלמא</span> יורש הוי משום הכי אלמנתו נזונת מנכסיו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אלא אי אמרת לוקח הוי אמאי נזונת</span> מנכסיו אמר אביי אי לאו דשלח רבין אנן לא ידעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>והא תנן</span> אלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>שאין חוזרין</span> ביובל הבכור


id: 4308
lvr: 43
prk: 08
nru: דף קלט,ב גמרא
pgu: קלט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והיורש את אשתו</span> אמר ליה רבא והשתא דשלח מי ידעינן האמר ר' יוסי בר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>באושא התקינו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>האשה שמכרה נכסי מלוג בחיי בעלה</span> ומתה הבעל מוציא מיד הלקוחות אלא אמר רב אשי בעל שויוהו רבנן כיורש ושויוהו רבנן כלוקח והיכא דטבא ליה עבדו ליה גבי יובל שויוהו רבנן כיורש משום פסידא דידיה גבי דר' יוסי בר' חנינא שויוהו רבנן כלוקח משום פסידא דידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גבי דרבין</span> משום פסידא דאלמנה שויוהו רבנן כיורש והא גבי דר' יוסי בר' חנינא דאיכא פסידא ללקוחות ושויוהו רבנן כלוקח התם אינהו אפסידו אנפשייהו כיון דאיכא בעל לא איבעי להו למיזבן מאיתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דיתבא תותי גברא</span>:
<BR


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קלט,ב משנה
pgu: קלט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שמת והניח בנים ובנות בזמן שהנכסים מרובין הבנים יירשו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והבנות יזונו</span> נכסים מועטין הבנות יזונו והבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ישאלו</span> על הפתחים אדמון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשביל שאני זכר הפסדתי</span> אמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קלט,ב גמרא
pgu: קלט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וכמה מרובין אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כדי שיזונו</span> מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלו ואלו</span> שנים עשר חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי אמריתא</span> קמיה דשמואל אמר זו דברי רבן גמליאל בר רבי אבל חכמים אומרים כדי שיזונו מהן אלו ואלו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עד שיבגרו</span> איתמר נמי כי אתא רבין אמר ר' יוחנן ואמרי לה אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן כל שיזונו מהן אלו ואלו עד שיבגרו הן מרובין פחות מכאן הרי אלו מועטין ואי ליכא לאלו ואלו עד שיבגר


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמ,א גמרא
pgu: קמ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שקלי להו בנות לכולהו</span> אלא אמר רבא מוציאין להן מזונות לבנות עד שיבגרו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והשאר לבנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פשיטא מרובין ונתמעטו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כבר זכו בהן יורשין</span> מועטין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונתרבו</span> מאי ברשות יורשין קיימי הלכך ברשות יורשין שבוח או דלמא סלוקי מסלקי יורשין מהכא תא שמע דאמר רבי אסי אמר רבי יוחנן יתומין שקדמו ומכרו בנכסים מועטין מה שמכרו מכרו יתיב רבי ירמיה קמיה דרבי אבהו וקא בעי מיניה אלמנתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מהו</span> שתמעט בנכסים מי אמרינן כיון דאית לה מזוני ממעטא או דלמא כיון דאילו מנסבא לית לה השתא נמי לית לה אם תמצא לומר כיון דאילו מנסבא לית לה השתא נמי לית לה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בת אשתו</span> מהו שתמעט בנכסים מי אמרינן כיון דכי מנסבא נמי אית לה וממעטא או דלמא כיון דאילו מתה לית לה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא ממעטא</span> ואם תמצא לומר כיון דאילו מתה לית לה ולא ממעטא בע``ח מהו שימעט בנכסים מי אמרינן כיון דכי מיית נמי אית ליה ממעט או דלמא כיון דמחסרי גוביינא לא ממעט ואיכא דבעי לה לאידך גיסא בע``ח מהו שימעט בנכסי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמ,ב גמרא
pgu: קמ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בת אשתו מהו</span> שתמעט בנכסים אלמנתו מהו שתמעט בנכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלמנתו ובת</span> אי זה מהן קודמת אמר ליה זיל האידנא ותא למחר כי אתא אמר ליה פשוט מיהת חדא דאמר רבי אבא אמר רבי אסי עשו אלמנה אצל הבת כבת אצל האחין בנכסים מועטין מה בת אצל אחין הבת ניזונת והאחין ישאלו על הפתחים אף אלמנה אצל הבת אלמנה ניזונת והבת תשאל על הפתחים:  אדמון אומר בשביל שאני זכר הפסדתי וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי קאמר</span> אמר אביי הכי קאמר בשביל שאני זכר וראוי אני לעסוק בתורה הפסדתי אמר ליה רבא אלא מעתה מאן דעסיק בתורה הוא דירית דלא עסיק בתורה לא ירית אלא אמר רבא הכי קאמר בשביל שאני זכר וראוי אני לירש בנכסים מרובין הפסדתי בנכסים מועטין


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמ,ב משנה
pgu: קמ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הניח בנים ובנות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וטומטום</span> בזמן שהנכסים מרובין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הזכרים דוחין אותו</span> אצל נקבות נכסים מועטין הנקבות דוחות אותו אצל זכרים האומר אם תלד אשתי זכר יטול מנה ילדה זכר יטול מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נקבה מאתים</span> ילדה נקבה נוטלת מאתים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אם זכר מנה אם נקבה מאתים וילדה זכר ונקבה זכר נוטל מנה נקבה נוטלת מאתים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ילדה טומטום אינו נוטל</span> אם אמר כל מה שתלד אשתי יטול ה``ז יטול <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואם אין שם יורש אלא הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יורש את הכל</span>


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמ,ב גמרא
pgu: קמ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דוחין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ושקיל כבת</span> הא קתני סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ילדה טומטום אינו נוטל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמר אביי דוחין אותו</span> ואין לו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רבא אמר דוחין אותו ויש לו</span> וסיפא אתאן לרבן שמעון בן גמליאל <דתניא> [דתנן] ילדה טומטום ואנדרוגינוס רבן שמעון בן גמליאל אומר אין קדושה חלה עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מיתיבי טומטום יורש כבן וניזון כבת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בשלמא לרבא</span> יורש כבן בנכסים מועטין וניזון כבת בנכסים מרובי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמא,א גמרא
pgu: קמא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא לאביי</span> מאי ניזון כבת ולטעמיך לרבא מאי יורש כבן אלא ראוי לירש ואין לו ה``נ ראוי לזון ואין לו:  האומר אם ילדה אשתי זכר וכו':  למימרא דבת עדיפא ליה מבן והא אמר ר' יוחנן משום רשב``י כל שאינו מניח בן ליורשו הקב``ה מלא עליו עברה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שנאמר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> והעברתם את נחלתו לבתו ואין העברה אלא עברה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2101' data-rgl='15'> צפניה א </span> יום עברה היום ההוא לענין ירושה בן עדיף ליה לענין הרווחה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בתו עדיפא</span> ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ושמואל אמר</span> הכא במבכרת עסקינן וכדרב חסדא דאמר רב חסדא בת תחלה סימן יפה לבנים איכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דמרביא</span> לאחהא ואיכא דאמרי דלא שלטא ביה עינא בישא אמר רב חסדא ולדידי בנתן עדיפן לי מבני ואיבעית אימא הא מני ר' יהודה היא הי רבי יהודה אילימא רבי יהודה דבכל דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0124' data-rgl='1'> בראשית כד </span> וה' ברך את אברהם בכל רבי מאיר אומר שלא היה לו בת רבי יהודה אומר שהיתה לו בת ובכל שמה אימור דשמעת ליה לרבי יהודה ברתא נמי לא חסריה רחמנא לאברהם דעדיפא מבן מי שמעת ליה אלא הא רבי יהודה דתניא מצוה לזון את הבנות וק``ו לבנים דעסקי בתורה דברי ר``מ רבי יהודה אומר מצוה לזון את הבנים וק``ו לבנות דלא ליתזלן אלא הא דתניא ילדה זכר ונקבה ה<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>זכר נוטל ששה דינר</span>ין והנקבה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נוטלת שני דינר</span>ין במאי אמר רב אשי אמריתה לשמעתא קמיה דרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>במסרס</span> דאמר זכר תחלה מאתים נקבה אחריו ולא כלום נקבה תחלה מנה זכר אחריה מנה וילדה זכר ונקבה ולא ידעינן הי מינייהו נפק ברישא זכר שקיל מנה ממה נפשך אידך מנה הוה ממון <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המוטל בספק</span> וחולקין והא דתניא ילדה זכר ונקבה אין לו אלא מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>היכי משכחת לה</span> אמר רבינא במבשרנ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמא,ב גמרא
pgu: קמא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דתניא המבשרני במה נפטר רחמה של אשתי אם זכר יטול מנה ילדה זכר נוטל מנה אם נקבה מנה ילדה נקבה נוטל מנה ילדה זכר ונקבה אין לו אלא מנה והא זכר ונקבה לא אמר דאמר נמי אם זכר ונקבה נמי יטול מנה אלא למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>למעוטי נפל</span> ההוא דאמר לה לדביתהו נכסי להאי דמעברת אמר רב הונא הוי מזכה לעובר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והמזכה לעובר</span> לא קנה איתיביה רב נחמן לרב הונא האומר אם ילדה אשתי זכר יטול מנה ילדה זכר נוטל מנה אמר ליה משנתינו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>איני יודע מי שנאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ולימא ליה</span> רבי מאיר היא דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אימור דשמעת ליה לרבי מאיר לדבר שישנו בעולם לדבר שאינו בעולם מי שמעת ליה ולימא ליה רבי יוסי היא דאמר עובר קני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דתנן</span></span> עובר פוסל ואינו מאכיל דברי רבי יוסי שאני ירושה הבאה מאיליה ולימא ליה רבי יוחנן בן ברוקה היא דאמר לא שנא ירושה ולא שנא מתנה דתנן רבי יוחנן בן ברוקה אומר אם אמר על מי שראוי ליורשו דבריו קיימין אימור דשמעת ליה לרבי יוחנן בן ברוקה לדבר שישנו בעולם לדבר שאינו בעולם מי אמר ולימא ליה רבי יוחנן בן ברוקה היא וסבר לה כרבי יוסי מי יימר דסבר לה ולימא ליה במבשרני אי הכי דקתני סיפא ואם אין שם יורש אלא הוא יורש הכל אי במבשרני יורש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי עבידתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולימא ליה בשילדה</span> אי הכי דקתני סיפא ואם אמר כל מה שתלד אשתי יטול הרי זה יטול כל שתלד כל שילדה מיבעי לי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמב,א גמרא
pgu: קמב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולימא</span> ליה דאמר לכשתלד רב הונא לטעמיה דאמר רב הונא אף לכשתלד לא קנה דאמר רב נחמן המזכה לעובר לא קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לכשתלד קנה</span> ורב הונא אמר אף לכשתלד לא קנה ורב ששת אמר אחד זה ואחד זה קנה אמר רב ששת מנא אמינא לה דתניא גר שמת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ובזבזו</span> ישראל נכסיו ושמעו שיש לו בן או שהיתה אשתו מעוברת חייבין להחזיר החזירו הכל ואחר כך שמעו שמת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>או שהפילה אשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>החזיק בשניה</span> קנה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בראשונה לא קנה</span> ואי סלקא דעתך עובר לא קני למה להו אחזוקי בשניה הא אחזיקו להו חדא זימנא אמר אביי ירושה הבאה מאיליה שאני רבא אמר שאני התם דרפוי מרפיאן בידייהו מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו ששמעו בו שמת ולא מת ואחר כך מת תא שמע תינוק בן יום אחד נוחל ומנחיל בן יום אחד אין עובר לא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר רב ששת נוחל בנכסי האם להנחיל לאחין מן האב</span> ודוקא בן יום אחד אבל עובר לא מאי טעמ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמב,ב גמרא
pgu: קמב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דהוא מיית ברישא ואין הבן יורש את אמו בקבר להנחיל לאחין מן האב למימרא דהוא מיית ברישא והא הוה עובדא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ופרכס</span> תלתא פרכוסי אמר מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מידי דהוה אזנב הלטאה</span> שמפרכסת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא אמר</span> לומר שממעט בחלק בכורה ודוקא בן יום אחד אבל עובר לא מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='15'> דברים כא </span> וילדו לו אמר רחמנא דאמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא בן שנולד לאחר מיתת אביו אינו ממעט בחלק בכורה מאי טעמא וילדו לו אמר רחמנא והא ליכא בסורא מתנו הכי בפומבדיתא מתנו הכי אמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא בכור שנולד לאחר מיתת אביו אינו נוטל פי שנים מאי טעמא יכיר אמר רחמנא והא ליתא דיכיר והלכתא ככל הני לישני דאמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא אמר רבי יצחק אמר רבי יוחנן המזכה לעובר לא קנה ואם תאמר משנתינו הואיל ודעתו של אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קרובה אצל בנו</span> אמר ליה שמואל לרב חנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בגדתאה</span> פוק אייתי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בי עשרה</span> ואימר לך באפייהו המזכה לעובר קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והלכתא המזכה לעובר לא קנה</span> ההוא דאמר לדביתהו נכסי לבני דיהוו לי מיניך אתא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בריה קשישא</span> אמר ליה ההוא גברא מאי תיהוי עליה אמר ליה זיל קני כחד מברא הנך ודאי לא קנו דאכתי ליתנהו האי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אית חולק ל<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טליא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>במקום בניא</span></span> או לית ליה חולק לטליא במקום בניא רבי אבין ורבי מיישא ורבי ירמיה דאמרי אית חולק לטליא במקום בניא רבי אבהו ורבי חנינא בר פפי ורבי יצחק נפחא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לית חולק לטליא</span> במקום בניא אמר ליה רבי אבהו לרבי ירמיה הלכתא כוותן או הלכתא כותייכו אמר ליה פשיטא דהלכתא כוותן דקשישנא מינייכו ולאו הלכתא כוותייכו דדרדקי אתון אמר ליה מידי בקשישותא תליא מילתא בטעמא תליא מילתא וטעמא מאי זיל לגביה דרבי אבין דאסברתה ניהלי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמג,א גמרא
pgu: קמג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכרכיש</span> בה רישיה בי מדרשא אזל לגביה א``ל אילו א``ל קני כחמור מי קני דאיתמר קני כחמור לא קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>את וחמור</span> רב נחמן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קנה מחצה</span> ורב המנונא אמר לא אמר כלום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רב ששת אמר קנה הכל</span> אמר רב ששת מנא אמינא לה דתניא רבי יוסי אומר אין לך מר בקישות אלא פנימי שבו לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשהוא תורם</span> מוסיף על החיצון שבו ותורם אמאי את וחמור הוא שאני התם דמדאורייתא תרומה מעלייתא היא דאמר רבי אילעא מנין לתורם מן הרע על היפה שתרומתו תרומה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='32'> במדבר יח </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא תשאו</span> עליו חטא בהרימכם את חלבו ממנו ואם אינו קדוש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נשיאות חטא למה</span> מכאן לתורם מן הרע על היפה שתרומתו תרומה אמר ליה רב מרדכי לרב אשי מתיב רב אויא תיובתא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מעשה בחמש נשים</span> ובהן שתי אחיות וליקט אחד כלכלה של תאנים ושלהן היתה ושל שביעית היתה ואמר הרי כולכן מקודשות לי בכלכלה זאת וקבלה אחת מהן ע``י כולן אמרו חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין אחיות מקודשות</span> אחיות הוא דאין מקודשות הא נכריות מקודשות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואמאי</span> את וחמור היא אמר ליה היינו דחזאי רב הונא בר אויא בחלמא דמותיב רב אויא תיובתא לאו מי אוקימנא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הראויה מכם</span> לביאה תתקדש לי ההוא דאמר לה לדביתהו נכסיי ליך ולבניך אמר רב יוסף קנתה מחצה ואמר רב יוסף מנא אמינא לה דתניא רבי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0324' data-rgl='9'> ויקרא כד </span> והיתה לאהרן ולבניו מחצה לאהרן מחצה לבניו אמר ליה אביי בשלמא התם אהרן בר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חלוקה הוא</span> להכי פרט ביה רחמנא למשקל פלגא אשה לאו בת ירושה היא דיה שתטול כאחד מן הבנים איני והא עובדא הוה בנהרדעא ואגביה שמואל פלגא בטבריא ואגביה רבי יוחנן פלגא ותו כי אתא רב יצחק בר יוסף אמר ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דמי כלילא</span> דשדו דבי מלכא אאבולי ואאיסטרוגי אמר רבי ניתבו אבולי פלגא ואיסטרוגי פלגא הכי השתא התם מעיקרא כי הוו כתבי אאבולי הוו כתבי ואיסטרוגי הוו מסייעי בהדייהו וידע מלכא דהוו קא מסייעי השתא [מאי דקא כתבי] אאבולי ואאיסטרוגי למימרא דהני פלגא והני פלגא מתיב רבי זירא האומר הרי עלי מנחה מאה עשרון להביא בשני כלים מביא ששים בכלי אחד וארבעים בכלי אח


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמג,ב גמרא
pgu: קמג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואם הביא חמשים בכלי אחד וחמשים בכלי אחד יצא אם הביא אין לכתחלה לא ואי סלקא דעתך כל כי האי גוונא פלגא ופלגא הוא אפילו לכתחלה נמי הכי השתא התם אנן סהדי דהאי גברא מעיקרא לקרבן גדול קא מכוין והאי דקאמר בשני כלים דידע דלא אפשר לאתויי בכלי אחד כמה דאפשר לאיתויי מייתינן והלכתא כוותיה דרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ענין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומחצה</span> ההוא דשדר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פיסקי דשיראי</span> לביתיה אמר רבי אמי הראויין לבנים לבנים ראויין לבנות לבנות ולא אמרן אלא דלית ליה כלתא אבל אית ליה כלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לכלתיה שדר</span> ואי בנתיה לא נסיבן לא שבק בנתיה ומשדר לכלתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ההוא דאמר להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נכסיי לבניי</span> הוה ליה ברא וברתא מי קרו אינשי לברא בניי <ולסלוקי לברתא מעישור קאתי> או דלמא לא קרו אינשי לברא בניי ולמושכה לברתא במתנה קאתי אמר אביי ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0146' data-rgl='23'> בראשית מו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובני דן חושים</span> א``ל רבא דלמא כדתנא דבי חזקיה שהיו מרובין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כחושים של קנה</span> אלא אמר רבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0426' data-rgl='8'> במדבר כו </span> ובני פלוא אליאב רב יוסף אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a02' data-rgl='8'> דברי הימים א ב </span> ובני איתן עזריה ההוא דאמר להו נכסאי לבנאי הוה ליה ברא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ובר ברא</span> קרו אינשי לבר ברא ברא או לא רב חביבא אמר קרו אינשי לבר ברא ברא מר בר רב אשי אמר לא קרו אינשי לבר ברא ברא תניא כוותיה דמר בר רב אשי המודר הנאה מבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מותר בבני בנים</span>


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמג,ב משנה
pgu: קמג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הניח בנים גדולים וקטנים השביחו גדולים את הנכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>השביחו לאמצע</span> אם אמרו ראו מה שהניח אבא הרי אנו עושין ואוכלים השביחו לעצמן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכן האשה</span> שהשביחה את הנכסים השביחה לאמצע אם אמרה ראו מה שהניח לי בעלי הרי אני עושה ואוכלת השביחה לעצמה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמג,ב גמרא
pgu: קמג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב חביבא בריה דרב יוסף בריה דרבא משמיה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא ששבחו נכסים מחמת נכסים</span> אבל שבחו נכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מחמת עצמן</span> השביחו לעצמן איני והא אמר ר' חנינא אפילו לא הניח להם אביהם אל


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמד,א גמרא
pgu: קמד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אודייני</span> השכר לאמצע והא אודייני דמחמת עצמו [הוא] שאני אודייני דלנטירותא הוא דעבידא ואפילו קטנים נמי מצו מנטרי לה:  אמרו ראו מה שהניח אבא הרי אנו עושין ואוכלין השביחו לעצמן:  רב ספרא שבק אבוה זוזי שקלינהו עבד בהו עיסקא אתו אחי תבעוהו בדינא קמיה דרבא אמר להו רב ספרא גברא רבה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא שביק גירסיה וטרח לאחריני</span>:  האשה שהשביחה את הנכסים השביחה לאמצע:  אשה בנכסי יתמי מאי עבידתה אמר רבי ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>באשה יורשת</span> פשיטא מהו דתימא כיון דלאו דרכה למטרח אף על גב דלא פריש כמו דפריש דמי קמשמע לן:  ואם אמרה ראו מה שהניח לי בעלי הריני עושה ואוכלת השביחה לעצמה:  פשיטא מהו דתימא כיון דשביחא לה מילתא דאמרי קא טרחא קמי יתמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אחולי אחלה</span> קא משמע לן אמר רבי חנינא המשיא אשה לבנו גדול בבית <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קנאו</span> ודוקא גדול ודוקא בתולה ודוקא אשתו ראשונה ודוקא שהשיאו ראשון פשיטא ייחד לו אביו בית ועלייה בית <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קנה</span> עלייה לא קנה בית ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אכסדרה</span> מהו שני בתים זה לפנים מזה מהו תיקו מיתיבי ייחד לו אביו בית וכלי בית כלי בית קנה בית לא קנה אמר רבי ירמיה כגון שהיה אוצרו של אביו מונח שם נהרדעי אמרי אפילו שובכא דיוני רב יהודה ורב פפי אמרי אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עציצא דהרסנא</span> מר זוטרא אנסביה לבריה ותלא ליה סנדלא רב אשי נסביה לבריה ותלא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אשישא דמשחא</span> אמר מר זוטרא הני תלת מילי שוינהו רבנן כהלכתא בלא טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חדא הא</span> אידך דאמר רב יהודה אמר שמואל הכותב כל נכסיו לאשתו לא עשאה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אפוטרופא</span> אידך דאמר רב מנה לי בידך תנהו לפלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במעמד שלשתן</span> קנה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמד,ב משנה
pgu: קמד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אחין השותפין שנפל אחד מהן לאומנות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נפל לאמצע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חלה</span> ונתרפא נתרפא משל עצמו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמד,ב גמרא
pgu: קמד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנא האי אומנות לאומנות המלך תנו רבנן אחד מן האחין שמינוהו גבאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>או פולמוסטוס</span> אם מחמת האחין לאחין אם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מחמת עצמו</span> לעצמו אם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מחמת אחין</span> לאחין פשיטא לא צריכא דחריף טפי מהו דתימא חורפיה גרים ליה קא משמע לן תנו רבנן אחד מן האחין שנטל מאתים זוז ללמוד תורה או ללמוד אומנות יכולין האחין לומר לו אם אתה אצלנו יש לך מזונות אם אין אתה אצלנו אין לך מזונות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וליתבו ליה</span> כל היכא דאיתיה מסייע ליה לרב הונא דאמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ברכת הבית ברובה</span> וליתבו ליה לפי ברכת הבית הכי נמי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חלה</span> ונתרפא נתרפא משל עצמו:  שלח רבין משמיה דר' אלעא לא שנו אלא שחלה בפשיעה אבל באונס נתרפא מן האמצע היכי דמי בפשיעה כדרבי חנינא דאמר רבי חנינא הכל בידי שמים חוץ מ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צנים פחים</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='5'> משלי כב </span> צנים פחים בדרך עקש שומר נפשו ירחק מהם


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמד,ב משנה
pgu: קמד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>האחין שעשו מקצתן שושבינות בחיי האב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חזרה</span> שושבינות</span> חזרה לאמצע שהשושבינות נגבית בבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל השולח לחבירו</span> כדי יין וכדי שמן אין נגבין בב``ד מפני שהן גמילות חסדים


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמד,ב גמרא
pgu: קמד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ורמינהי שלח לו אביו שושבינות</span> כשהיא חוזרת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חוזרת לו</span> נשתלחה לאביו שושבינות כשהיא חוזרת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חוזרת מן האמצע</span> אמר רבי אסי א``ר יוחנן כי תנן נמי מתניתין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נשתלחה לאביו תנן</span> והא אחין שעשו מקצתן שושבינות קתני תני למקצתן והא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חזרה</span> שושבינות</span> קתני ה``ק חזרה לגבות נגבית מאמצע <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רבי אסי אמר</span> לא קשיא כאן בסתם כאן במפרש <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כדתניא שלח לו אביו שושבינות</span> כשהיא חוזרת חוזרת לו שלח אביו שושבינות סתם כשהיא חוזרת חוזרת לאמצע <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ושמואל אמר</span> הכא ביבם עסקינן שאינו נוטל בראוי כבמוחזק <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מכלל דאידך</span> משלם לימא תנו לי שושביני ואשמח עמו מי לא תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מקום שנהגו להחזיר קדושין</span> מחזירין מקום שנהגו שלא להחזיר אין מחזירין ואמר רב יוסף בר אבא אמר מר עוקבא אמר שמואל לא שנו אלא שמתה היא אבל מת הוא אין מחזירין מ``ט יכולה היא שתאמ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמה,א גמרא
pgu: קמה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תנו לי בעלי</span> ואשמח עמו הכא נמי נימא תנו לי שושביני ואשמח עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר רב יוסף</span> הכא במאי עסקינן כגון ששמח עמו ז' ימי משתה ולא הספיק לפורעו עד שמת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לימא תנו לי בעלי ואשמח עמו תנאי היא</span> דתניא המארס את האשה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בתולה גובה מאתים</span> ואלמנה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מקום שנהגו להחזיר קדושין מחזירין</span> מקום שנהגו שלא להחזיר קדושין אין מחזירין דברי רבי נתן רבי יהודה הנשיא אומר באמת אמרו מקום שנהגו להחזיר מחזירין מקום שנהגו שלא להחזיר אין מחזירין רבי יהודה הנשיא היינו תנא קמא אלא לאו תנו לי בעלי ואשמח עמו איכא בינייהו וחסורי מחסרא והכי קתני המארס את האשה בתולה גובה מאתים ואלמנה מנה בד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דהדר ביה איהו</span> אבל מתה מקום שנהגו להחזיר מחזירין מקום שנהגו שלא להחזיר אין מחזירין ודוקא שמתה היא אבל מת הוא אין מחזירין מאי טעמא יכולה היא שתאמר תנו לי בעלי ואשמח עמו ואתא רבי יהודה הנשיא למימר באמת אמרו בין מת הוא ובין מתה היא מקום שנהגו להחזיר מחזירין מקום שנהגו שלא להחזיר אין מחזירין ולא מציא אמרה תנו לי בעלי ואשמח עמו לא דכולי עלמא יכולה שתאמר תנו לי בעלי ואשמח עמו ודמית הוא כ``ע לא פליגי כי פליגי שמתה היא והכא בקדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לטיבועין ניתנו</span> קא מיפלגי רבי נתן סבר קדושין לאו לטיבועין ניתנו ור' יהודה הנשיא סבר קדושין לטיבועין ניתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והא מקום שנהגו להחזיר מחזירין קתני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכי קאמר</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>סבלונות ודאי</span> מקום שנהגו להחזיר מחזירין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והני תנאי</span> כהני תנאי דתניא קדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ב<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ככר</span></span> בתולה גובה מאתים ואלמנה מנה דברי רבי מאיר רבי יהודה אומר בתולה גובה מאתים ואלמנה מנה ומחזרת לו את השאר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רבי יוסי אומר</span> קדשה בעשרים נותן לה שלשים חצאין קדשה בשלשים נותן לה עשרים חצאין במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אילימא שמתה</span> מי אית לה כתובה ואלא שמת הוא אמאי מחזרת לו את השאר ונימא תנו לי בעלי ואשמח עמו ואלא באשת ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שזינתה</span> ובמאי אי ברצון מי אית לה כתובה ואלא באונס <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מישרא שריא ליה</span> ואלא באשת כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שנאנסה</span> ובקדושין לטיבועין ניתנו קמיפלגי רבי מאיר סבר קדושין לטיבועין ניתנו ור' יהודה סבר לאו לטיבועין ניתנו ורבי יוסי מספקא ליה אי לטיבועין ניתנו אי לא והלכך קדשה בעשרים נותן לה שלשים חצאין קדשה בשלשים נותן לה עשרים חצאין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן בכל מקום שנהגו להחזיר מחזירין</span> ותרגומא נהרדעא שאר בבל מאי רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מוהרי הדרי</span> קדושי לא הדרי אמר רב פפא הלכתא בין שמת הוא בין שמתה היא והדר ביה הוא מוהרי הדרי קדושי לא הדרי הדרא בה איהי אפי' קדושי נמי הדרי אמימר אמר קדושי לא הדרי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>גזירה שמא יאמרו</span> קדושין תופסין באחותה רב אשי אמר גיטה מוכיח עליה והא דרב אשי בדותא היא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>איכא דשמע</span> בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ולא שמע בהא</span>:  שהשושבינות נגבית בב``ד:  ת``ר חמשה דברים נאמרו בשושבינות נגבית בבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>וחוזרת בעונתה</span> ואין בה משום רבי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמה,ב גמרא
pgu: קמה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואין השביעית משמטתה ואין הבכור נוטל בה פי שנים:  נגבית בב``ד מאי טעמא כמלוה דמיא ואין בה משום רבית דלאו אדעתא דהכי יהב ליה ואין השביעית משמטתה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלא קרינא ביה לא יגוש</span> ואין הבכור נוטל פי שנים דהוה ליה ראוי ואין הבכור נוטל בראוי כבמוחזק אמר רב כהנא כללא דשושבינותא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הוה במתא</span> איבעי ליה למיתא שמע קל טבלא איבעי ליה למיתא לא שמע קל טבלא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איבעי ליה לאודועי</span>ה תרעומת אית ליה שלומי משלם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד כמה</span> אמר אביי נהגו בני גננא עד זוזא אייתא בכפיה אכליה בכרסי' <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עד ארבע</span>ה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משלם פלגא</span> מכאן ואילך איניש איניש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כחשיבותיה</span> תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עשה עמו בפומבי</span> ובקש לעשות עמו בצנעא יכול לומר לו בפומבי אעשה עמך כדרך שעשית עמי עשה עמו בבתולה ובקש לעשות עמו באלמנה יכול לומר לו בבתולה אעשה עמך כדרך שעשית עמי עשה עמו בשניה ובקש לעשות עמו בראשונה יכול לומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לכשתשא אשה אחרת</span> אעשה עמך עשה עמו באחת ובקש לעשות עמו בשתים יכול לומר לו באחת אעשה עמך כדרך שעשית עמי תנו רבנן עתיר נכסין עתיר פומבי זה הוא בעל הגדות עתיר סלעים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עתיר תקוע</span> זהו בעל פלפול <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עתיר משח</span> עתיר כמס <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>זהו בעל שמועות</span> הכל צריכין למרי חטיא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גמרא</span> אמר רבי זירא אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2815' data-rgl='15'> משלי טו </span> כל ימי עני רעים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>זה בעל גמרא</span> וטוב לב משתה תמיד <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>זה בעל משנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רבא אמר איפכא</span> והיינו דאמר רב משרשיא משמיה דרבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3110' data-rgl='9'> קוהלת י </span> מסיע אבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>יעצב</span> בהם בוקע עצים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יסכן</span> בם מסיע אבנים יעצב בהן אלו בעלי משנה בוקע עצים יסכן בם אלו בעלי גמרא רבי חנינא אמר כל ימי עני רעים זה שיש לו אשה רעה וטוב לב משתה תמיד זה שיש לו אשה טובה רבי ינאי אמר כל ימי עני רעים <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>זה איסטניס</span> וטוב לב משתה תמיד זה שדעתו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>יפה</span> רבי יוחנן אמר כל ימי עני רעים <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>זה רחמן</span> וטוב לב משתה תמיד זה אכזרי ורבי יהושע בן לוי אמר כל ימי עני רעים זה שדעתו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>קצרה</span> וטוב לב משתה תמיד זה שדעתו רחב


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,א גמרא
pgu: קמו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואמר ר' יהושע בן לוי</span> כל ימי עני רעים והא איכא שבתות וימים טובים כדשמואל דאמר שמואל שנוי וסת תחלת חולי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כתיב בספר בן סירא</span> כל ימי עני רעים בן סירא אומר אף לילות בשפל גגים גגו ממטר גגים לגגו ברום הרים כרמו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מעפר כרמו לכרמים</span>


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,א משנה
pgu: קמו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>השולח סבלונות</span> לבית חמיו שלח שם מאה מנה ואכל שם סעודת חתן אפילו בדינר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינן נגבין</span> לא אכל שם סעודת חתן הרי אלו נגבין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שלח סבלונות מרובין</span> שיחזרו עמה לבית בעלה הרי אלו נגבין סבלונות מועטין שתשתמש בהן בבית אביה אין נגבין


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,א גמרא
pgu: קמו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר רבא דוקא</span> דינר אבל פחות מדינר לא פשיטא דינר תנן מהו דתימא הוא הדין דאפילו פחות מדינר והאי דקתני דינר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אורחא דמילתא קתני</span> קא משמע לן אכל תנן שתה מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הוא תנן</span> שלוחו מאי שם תנן שגר לו מאי תא שמע דאמר רב יהודה אמר שמואל מעשה באדם אחד ששגר לבית חמיו מאה קרונות של כדי יין ושל כדי שמן ושל כלי כסף ושל כלי זהב ושל כלי מילת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורכב בשמחתו</span> והלך ועמד על פתח בית חמיו והוציאו כוס של חמין ושתה ומת וזו הלכה העלה רבי אחא שר הבירה לפני חכמים לאושא ואמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סבלונות העשוין ליבלות</span> אין נגבין ושאין עשוין ליבלות נגבין שמע מינה אפילו שתה שמעת מינה אפילו פחות מדינר אמר רב אשי מאן לימא לן דלא שחקי ליה מרגניתא דשויא אלפא זוזי ואשקיה שמעת מינה אפילו שגרו לו דלמא כל פתח בית חמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כבית חמיו דמי</span> איבעיא להו מהו שישלש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שבח סבלונות מהו</span> כיון דאי איתנהו לדידיה הדרי ברשותיה שבוח או דלמא כיון דאי אבדי או מגנבי בעי שלומי ליה ברשותא דידה שבוח תיקו בעי רבא סבלונות העשוין ליבלות ולא בלו מהו תא שמע וזו הלכה העלה רבי אחא שר הבירה לפני חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>באושא</span> ואמרו סבלונות העשוין ליבלות אין נגבין ושאין עשוין ליבלות נגבין מאי לאו אע``ג דלא בלו לא דבלו תא שמע סבלונות מועטין שתשתמש בהן והיא בבית אביה אין נגבין תרגמה רבא בייבא וסבכתא אמר רב יהודה אמר רב מעשה באדם אחד ששגר לבית חמיו יין חדש ושמן חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וכלי פשתן</span> חדש בעצרת מאי קא משמע לן איבעית אימא חשיבותא דארץ ישראל קמ``ל ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דאי טעין טענתיה טענה</span> אמר רב יהודה אמר רב מעשה באדם אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שאמרו לו אשתו תותרנית היא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נכנס אחריה לחורבה לבודקה</span> אמר לה ריח צנון אני מריח בגלי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,ב גמרא
pgu: קמו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמרה ליה</span> מן יהיב לן מכותבות דיריחו ואכלנא ביה נפל עלה חורבה ומתה אמרו חכמים הואיל ולא נכנס אחריה אלא לבודקה מתה אינו יורשה:  סבלונות מועטין שתשתמש בהן בבית אביה וכו':  יתיב רבין סבא קמיה דרב פפא ויתיב וקאמר בין שמתה היא ובין שמת הוא הדר הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>סבלונות הדרי</span> מאכל ומשתה לא הדר הדרא בה איהי הדרא אפילו כישא דירקא אמר רב הונא בריה דרב יהושע ושמין להן דמי בשר בזול עד כמה בזול עד תילתא


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,ב משנה
pgu: קמו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכיב מרע שכתב כל נכסיו לאחרים</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שייר קרקע כל שהוא</span> מתנתו קיימת לא שייר קרקע כל שהוא אין מתנתו קיימת


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמו,ב גמרא
pgu: קמו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאן תנא</span> דאזלינן בתר אומדנא אמר רב נחמן רבי שמעון בן מנסיא היא דתניא הרי שהלך בנו למדינת הים ושמע שמת בנו ועמד וכתב כל נכסיו לאחר ואחר כך בא בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתנתו מתנה</span></span></span> רבי שמעון בן מנסיא אומר אין מתנתו מתנה <שאלמלא> [שאלמלי] היה יודע שבנו קיים לא היה כותבן רב ששת אמר ר' שמעון שזורי היא דתניא בראשונה היו אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היוצא בקולר</span> ואמר כתבו גט לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו חזרו לומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>המפרש</span> והיוצא בשיירא רבי שמעון שזורי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אף המסוכן</span> ורב נחמן מאי טעמא לא מוקים לה כרבי שמעון שזורי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שאני התם דאמר כתבו</span> ורב ששת מ``ט לא מוקים לה כרבי שמעון בן מנסיא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אומדנא דמוכח שאני</span> מאן תנא להא דתנו רבנן הרי שהיה חולה ומוטל במטה ואמרו לו נכסיך למי ואמר לה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמז,א גמרא
pgu: קמז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דומה</span> שיש לי בן עכשיו שאין לי בן נכסי לפלוני היה חולה ומוטל במטה ואמרו לו נכסיו למי אמר להן דומה שאשתי מעוברת עכשיו שאין אשתי מעוברת נכסי לפלוני ונודע שיש לו בן או שהיתה אשתו מעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין מתנתו מתנה</span> לימא ר' שמעון בן מנסיא היא ולא רבנן אפי' תימא רבנן דומה שאני ודקארי לה מאי קארי לה מהו דתימא צעריה הוא דקא מדכר קא משמע לן א``ר זירא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מנין למתנת שכיב מרע</span> שהיא מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='8'> במדבר כז </span> והעברתם את נחלתו לבתו יש לך העברה אחרת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שהיא כזו</span> ואי זו זו מתנת שכיב מרע רב נחמן אמר רבה בר אבוה מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='9'> במדבר כז </span> ונתתם את נחלתו לאחיו יש לך נתינה אחרת שהיא כזו ואי זו זו מתנת שכיב מרע ורב נחמן מאי טעמא לא אמר מוהעברתם ההוא מיבעי ליה לכדרבי דתניא רבי אומר בכולן נאמרה בהן נתינה וכאן נאמרה העברה אין לך שמעביר נחלה משבט לשבט אלא בת הואיל ובנה ובעלה יורשין אותה ור' זירא מאי טעמא לא אמר מונתתם אורחיה דקרא הוא רב מנשיא בר ירמיה אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='09b20' data-rgl='1'> מלכים ב כ </span> בימים ההם חלה חזקיהו למות ויבא אליו ישעיהו בן אמוץ הנביא ויאמר אליו כה אמר ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>צו לביתך</span> כי מת אתה ולא תחיה בצואה בעלמא רמי בר יחזקאל אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='08b17' data-rgl='23'> שמואל ב יז </span> ואחיתופל ראה כי לא נעשתה עצתו ויחבש את החמור וילך אל ביתו אל עירו ויצו אל ביתו ויחנק בצואה בעלמא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שלשה דברים צוה אחיתופל</span> את בניו אל תהיו במחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואל תמרדו במלכות בית דוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ויום טוב של עצרת</span> ברור זרעו חטים מר זוטרא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בלול</span> איתמר אמרי נהרדעי משמיה דר' יעקב לא ברור ברור ממש ולא בלול בלול ממש אלא אפילו בלול ורוח צפונית מנשבתו זה הוא ברור אמר ליה רבי אבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אנן אדרב יצחק בר אבדימי מתנינן לה</span> דאמר רב יצחק בר אבדימי מוצאי יום טוב האחרון של חג הכל צופין לעשן המערכה נטה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כלפי צפון</span> עניים שמחים ובעלי בתים עצבין מפני שגשמי שנה מרובין ופירות מרקיבין נטה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כלפי דרום</span> עניים עצבים ובעלי בתים שמחין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מפני שגשמי שנה מועטין</span> ופירות משתמרין נטה כלפי מזרח הכל שמחין כלפי מערב הכל עצבין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ורמינהי</span> מזרחית לעולם יפה מערבית לעולם קשה רוח צפונית יפה לחטים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בשעה שהביאו שליש</span> וקשה לזיתים בשעה שיניצו ורוח דרומית קשה לחטין בשעה שהביאו שליש ויפה לזיתים בשעה שיניצו ואמר רב יוסף ואיתימא מר זוטרא ואיתימא רב נחמן בר יצחק וסימנך שלחן בצפון ומנורה בדרום האי מרבי דידיה והאי מרבי דידיה לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הא לן</span> והא להו תניא אבא שאול אומר יום טוב של עצרת ברור סימן יפה לכל השנה כולה אמר רב זביד האי יומא קמא דריש שתא אי חמים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כולה שתא חמימא</span> אי קריר כולה שתא קרירא למאי נפקא מינ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמז,ב גמרא
pgu: קמז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לתפלתו של כהן גדול</span> ורבא אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מתנת שכיב מרע</span> מדרבנן בעלמא היא שמא תטרף דעתו עליו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מי אמר רב נחמן הכי</span> והא אמר רב נחמן אע``ג דאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המוכר שטר חוב</span> לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וחזר</span> ומחלו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מחול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואפילו יורש</span> מוחל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מודה שמואל שאם נתנו</span> במתנת שכיב מרע דאינו יכול למוחלו אי אמרת בשלמא דאורייתא משום הכי אינו יכול למחול אלא אי אמרת דרבנן היא אמאי אינו יכול למחול <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינה של תורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ועשאוה כשל תורה</span> אמר רבא אמר רב נחמן שכיב מרע שאמר ידור פלוני בבית זה יאכל פלוני פירות דקל זה לא אמר כלום עד שיאמר תנו בית זה לפלוני וידור בו תנו דקל זה לפלוני ויאכל פירותיו למימרא דסבר ר``נ מילתא דאיתא בבריא איתא בשכיב מרע דליתא בבריא ליתא בשכיב מרע והא אמר רבא אמר רב נחמ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמח,א גמרא
pgu: קמח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שכיב מרע שאמר תנו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלואתי לפלוני</span> הלואתו לפלוני ואף על גב דליתיה בבריא רב פפא אמר הואיל ויורש יורשה רב אחא בריה דרב איקא אמר הלואה איתא בבריא וכדרב הונא אמר רב דאמר רב הונא אמר רב מנה לי בידך תנהו לפלוני במעמד שלשתן קנה איבעיא להו דקל לאחד ופירותיו לאחר מהו מי שייר מקום פירי או לא שייר אם תמצי לומר לאחר לא הוי שיור לעצמו חוץ מפירותיו מהו אמר רבא אמר רב נחמן אם תמצי לומר דקל לאחד ופירותיו לאחר לא הוי שיור מקום פירי דקל לאחד ושייר פירותיו לפניו שייר מקום פירי מאי טעמא כל לגבי נפשיה בעין יפה משייר אמר ליה ר' אבא לרב אשי אנן אדרבי שמעון בן לקיש מתנינן לה דאמר רבי שמעון בן לקיש המוכר בית לחבירו ואמר לו על מנת ש<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דיוטא</span> העליונה שלי דיוטא העליונה של


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמח,ב גמרא
pgu: קמח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איבעיא להו</span> בית <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא</span>חד</span> ודיוטא לאחד מהו מי הוי שיור או לא אם תמצא לומר בית לאחד ודיוטא לאחד לא הוי שיור חוץ מדיוטא מהו אמר רבא אמר רב נחמן אם תמצא לומר בית לאחד ודיוטא לאחד לא הוי שיור חוץ מדיוטא הוי שיור <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואליבא דרב זביד</span> דאמר שאם רצה להוציא בה זיזין מוציא אלמא כיון דשייר דיוטא מקום זיזין נמי שייר <הכא נמי כיון דאמר חוץ מפירותיו מקום פירי שייר> אמר רב יוסף בר מניומי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר רב נחמן שכיב מרע שכתב כל נכסיו</span> לאחרים רואין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם במחלק</span> מת קנו כולן עמד חוזר בכולן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם בנמלך</span> מת קנו כולן עמד אינו חוזר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא באחרון</span> ודלמא עיוני קא מעיין והדר יהיב סתמיה דשכיב מרע מידק דייק והדר יהיב אמר רב אחא בר מניומי אמר רב נחמן שכיב מרע שכתב כל נכסיו לאחרים ועמד אינו חוזר חיישינן שמא יש לו נכסים במדינה אחרת ואלא מתני' דקתני לא שייר קרקע כל שהוא אין מתנתו קיימת היכי משכחת לה אמר רב חמא באומר כל נכסי מר בר רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>במוחזק</span> לן דלית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איבעיא להו חזרה במקצת</span> הוי חזרה בכולה או לא תא שמע כולן לראשון ומקצתן לשני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שני קנה</span> ראשון לא קנה מאי לאו בשמת לא בשעמד הכי נמי מסתברא מדקתני סיפא מקצתן לראשון וכולן לשני ראשון קנה שני לא קנה אי אמרת בשלמא בשעמד משום הכי שני לא קנה אלא אי אמרת בשמת תרוייהו ליקנו א``ל רב יימר לרב אשי ותהוי נמי בשעמד אי אמרת בשלמא חזרה במקצת הויא חזרה בכולה היינו דשני מיהת קנה אלא אי אמרת חזרה במקצת לא הויא חזרה בכולה ניהוי כמחלק ולחד מינייהו לא ליקנו והלכתא חזרה במקצת הויא חזרה בכולה רישא משכחת לה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בין שמת בין שעמד</span> סיפא לא משכחת לה אלא כשעמד איבעיא להו הקדיש כל נכסיו ועמד מהו מי אמרינן כל לגבי הקדש גמר ומקני או דלמא כל לגבי נפשיה לא גמר ומקני <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הפקיר כל נכסיו מהו</span> מי אמרינן כיון דאף לעניים כעשירים גמר ומקני או דלמא כל לגבי נפשיה לא גמר ומקני חילק כל נכסיו לעניים מאי מי אמרינן צדקה ודאי מגמר גמר ומקני או דלמא כל לגבי נפשיה לא גמר ומקני תיקו <ל``א הקדיש כל נכסיו מהו הפקיר כל נכסיו מהו חילק כל נכסיו לעניים מהו תיקו> אמר רב ששת יטול ויזכה ויחזיק ויקנה כולן לשון מתנה הן במתניתא תנא אף יחסין וירת בראוי ליורשו ור' יוחנן בן ברוקא היא איבעיא לה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמט,א גמרא
pgu: קמט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יהנה</span> בהן מהי דניהוי כולהו מתנה קאמר או דלמא ליתהני מינייהו מידי קאמר יראה בהן מהו יעמוד בהן מהו ישען בהן מהו תיקו איבעיא להו מכר כל נכסיו מהו אמר רב יהודה אמר רב אם עמד אינו חוזר וזימנין אמר רב יהודה אמר רב אם עמד חוזר ולא פליגי הא דאיתנהו לזוזי בעינייהו הא דפרעינהו בחובו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איבעיא להו שכיב מרע שהודה</span> מהו ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דאיסור</span> גיורא הוה ליה תריסר אלפי זוזי בי רבא רב מרי בריה הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה הואי ובי רב הוה אמר רבא היכי ניקנינהו רב מרי להני זוזי אי בירושה לאו בר ירושה הוא אי במתנה מתנת שכיב מרע כירושה שויוה רבנן כל היכא דאיתיה בירושה איתיה במתנה כל היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דליתיה בירושה</span> ליתיה במתנה אי במשיכה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ליתנהו גביה</span> אי בחליפין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין מטבע נקנה בחליפין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי אגב קרקע</span> לית ליה ארעא אי במעמד שלשתן אי שלח לי לא אזילנא מתקיף לה רב איקא בריה דרב אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמאי</span> ולודי איסור דהלין זוזי דרב מרי נינהו וליקנינהו באודיתא אדהכי נפק אודיתא מבי איסור איקפד רבא אמר קא מגמרי טענתא לאינשי ומפסדי ל


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קמט,ב גמרא
pgu: קמט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שייר קרקע כל שהוא</span> מתנתו קיימת וכמה כל שהוא אמר רב יהודה אמר רב קרקע כדי פרנסתו ורב ירמיה בר אבא אמר מטלטלין כדי פרנסתו אמר רבי זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כמה מכוונן</span> שמעתתא דסבי קרקע טעמא מאי דאי קאי סמיך עליה מטלטלי נמי אי קאי סמיך עילויהו מתקיף לה רב יוסף ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי כוונתא</span> מאן דאמר מטלטלין קרקע תנן מאן דאמר כדי פרנסתו כל שהוא תנן אמר ליה אביי וכל היכא דתני קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קרקע דוקא</span> והא תנן הכותב כל נכסיו לעבדו יצא בן חורין שייר קרקע כל שהוא לא יצא בן חורין ר' שמעון אומר לעולם הוא בן חורין עד שיאמר כל נכסי נתונין לפלוני עבדי חוץ מאחד מרבוא שבה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנ,א גמרא
pgu: קנ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר</span> רב דימי בר יוסף אמר ר' אלעזר עשו מטלטלין שיור אצל עבד ולא עשו מטלטלין שיור אצל כתובה התם בדין הוא דלא ליתני קרקע ואיידי דתנא רישא רבי עקיבא אומר קרקע כל שהוא חייבת בפאה ובבכורים ולכתוב עליהם פרוזבול ולקנות עמהם נכסים שאין להם אחריות בכסף ובשטר ובחזקה משום הכי קתני קרקע וכל היכא דתני כל שהוא לית ליה שיעורא והא תנן רבי דוסא בן הרכינס אומר חמש רחלות גוזזות מנה מנה ופרס חייבות בראשית הגז וחכמים אומרים חמש רחלות גוזזות כל שהן ואמרינן וכמה כל שהן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר רב מנה ופרס</span> ובלבד שיהו מחומשות התם בדין הוא דלא ליתני כל שהוא ואיידי דקאמר תנא קמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שיעורא רבה</span> אמר איהו נמי שיעורא זוטרא קרי לה כל שהוא:  פשיטא אמר מטלטלי לפלניא כל מאני תשמישתיה קני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לבר מחטי ושערי</span> כל מטלטלי לפלניא אפי' חטי ושערי ואפילו ריחים העליונה קנה לבר מריחים התחתונה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כל דמטלטל</span> אפי' ריחים התחתונה קני איבעיא להו עבדא כמקרקעא או כמטלטלא דמי אמר ליה רב אחא בריה דרב אויא לרב אשי תא שמע המוכר את העיר מכר בתים שיחין ומערות ומרחצאות ובית הבדין ובית השלחין אבל לא את המטלטלין ובזמן שאמר היא וכל מה שבתוכה אפילו היו בה בהמה או עבדים הרי כולן מכורין אי אמרת בשלמא כמטלטלא דמי משום הכי לא מיזדבן ברישא אלא אי אמרת כמקרקעא דמי אמאי לא מיזדבן ואלא מאי כמטלטלא דמי מאי אפי' [אלא] מאי אית לך למימר שאני מטלטלא דנייד ממטלטלא דלא נייד אפי' תימא כמקרקעא דמי שאני מקרקעא דנייד ממקרקעא דלא נייד א``ל רבינא לרב אשי תא שמע הכותב <לעבדו כל נכסיו> [כל נכסיו לעבדו] יצא בן חורין שייר קרקע כל שהוא לא יצא בן חורין ר' שמעון אומר לעולם הוא בן חורין עד שיאמר כל נכסי נתונין לפלוני עבדי חוץ מאחד מרבוא שבהן ואמר רב דימי בר יוסף אמר רבי אלעזר עשו מטלטלין שיור אצל עבד ולא עשו מטלטלין שיור אצל כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר ליה רבא לרב נחמן מאי טעמא</span> עבדא מטלטלא הוא ומטלטלא למטלטלא הוי שיור וכתובת אשה מקרקעא הוא ומטלטלא למקרקעא לא הוי שיו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנ,ב גמרא
pgu: קנ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה אנן משום דלאו כרות גיטא מתנינן לה אמר רבא אמר רב נחמן חמשה עד שיכתבו כל נכסיהם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואלו הן שכיב מרע עבדו אשתו ובניו מברחת</span> שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דתנן</span> שכיב מרע שכתב כל נכסיו לאחרים ושייר קרקע כל שהוא מתנתו קיימת לא שייר קרקע כל שהוא אין מתנתו קיימת עבדו דתנן הכותב כל נכסיו לעבדו יצא בן חורין שייר קרקע כל שהוא לא יצא בן חורין אשתו דאמר רב יהודה אמר שמואל הכותב כל נכסיו לאשתו לא עשאה אלא אפטרופא בניו דתנן הכותב כל נכסיו לבניו וכתב לאשתו קרקע כל שהוא אבדה כתובתה מברחת דאמר מר מברחת צריכה שתכתוב כל נכסיה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ובכולהו</span> מטלטלי הוי שיור לבר מכתובה דאמקרקעי תקינו רבנן ממטלטלי לא תקון רבנן אמימר אמר מטלטלי דכתיבי בכתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואיתנהו בעינייהו הוי שיור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר נכסי לפלניא</span> עבדא איקרי נכסי דתנן הכותב כל נכסיו לעבדו יצא בן חורין ארעא איקרי נכסי דתנן נכסים שיש להן אחריות נקנין בכסף ובשטר ובחזקה גלימא איקרי נכסי דתנן ושאין להן אחריות אין נקנין אלא במשיכה זוזי איקרי נכסי דתנן ושאין להן אחריות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נקנין עם נכסים שיש להן אחריות</span> בכסף ובשטר ובחזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כי הא דרב פפא</span> הוו ליה תריסר אלפי זוזי בי חוזאי אקנינהו ניהליה לרב שמואל בר אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אגב אסיפא דביתיה</span> כי אתא נפק לאפיה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עד תווך</span> שטרא איקרי נכסי דאמר רבה בר יצחק שני שטרות הן אמר זכו בשדה זה לפלוני וכתבו לו את השטר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חוזר בשטר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואינו חוזר בשדה</span> על מנת שתכתבו לו את השטר חוזר בין בשטר בין בשדה ורב חייא בר אבין אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שלשה</span> שטרות הן תרי הני דאמרן אידך אם קדם מוכר וכתב את השטר כאותה ששנינ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנא,א גמרא
pgu: קנא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כותבין שטר למוכר ואע``פ שאין לוקח עמו כיון שהחזיק זה בקרקע נקנה שטר כל מקום שהוא וזו היא ששנינו נכסים שאין להן אחריות נקנין עם הנכסים שיש להן אחריות בכסף ובשטר ובחזקה בהמה איקרי נכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דתנן</span></span> המקדיש נכסיו והיתה בהן בהמה ראויה לגבי מזבח זכרים עולות ונקבות ימכרו לצרכי זבחי שלמים עופות איקרי נכסי דתנן המקדיש נכסיו והיו בהן דברים הראויין לגבי מזבח יינות שמנים ועופות תפלין איקרי נכסי דתנן המקדיש נכסיו מעלין לו תפלין איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ספר תורה</span> מאי כיון דלא מזדבן דאסור לזבוניה לאו נכסי הוא או דלמא כיון דמזדבן ללמוד תורה ולישא אשה נכסי הוא תיקו <סימן זוטרא אימיה דעמרם מתרתי אחוותא רב טובי ורב דימי ורב יוסף> אימיה דרב זוטרא בר טוביא כתבינהו לנכסה לרב זוטרא בר טוביא דבעיא לאנסובי ליה לרב זביד אינסיבא וגרשה אתיא לקמיה דרב ביבי בר אביי אמר משום אנסובי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והא אינסיבא</span> אמר ליה רב הונא בריה דרב יהושע משום דאתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ממולאי</span> אמריתו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מילי מולייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אפילו למאן דאמר מברחת קני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הני מילי</span> היכא דלא גליא דעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל הכא גליא דעתה דמשום אינסובי</span> הוא והא אינסיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואיגרשה</span> אימיה דרמי בר חמא באורתא כתבתינהו לנכסה לרמי בר חמא בצפרא כתבתינהו לרב עוקבא בר חמא אתא רמי בר חמא לקמיה דרב ששת אוקמיה בנכסי אזל רב עוקבא בר חמא קמיה דרב נחמן אוקמיה בנכסי אתא רב ששת לקמיה דרב נחמן אמר ליה מאי טעמא אוקמיה מר לרב עוקבא בר חמא אי משום דהדרא בה והא שכיבא אמר ליה הכי אמר שמואל כל שאילו עמד חוזר חוזר במתנתו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אימור דאמר שמואל לעצמו</span> לאחר מי אמר אמר ליה בפירוש אמר שמואל בין לעצמו בין לאחר אימיה דרב עמרם חסידא הוה לה מלוגא דשטראי כי קא שכבא אמרה ליהוי לעמרם ברי אתו אחוה לקמיה דרב נחמן אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והא לא משך</span> אמר להו דברי שכיב מרע ככתובין וכמסורין דמו אחתיה דרב טובי בר רב מתנה כתבתינהו לנכסה לרב טובי בר רב מתנה בצפרא לפניא אתא רב אחדבוי בר רב מתנה בכה לה אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>השתא אמרי</span> מר צורבא מרבנן ומר לאו צורבא מרבנן כתבתינהו ניהליה אתא לקמיה דרב נחמן אמר ליה הכי אמר שמואל כל שאילו עמד חוזר חוזר במתנתו אחתיה דרב דימי בר יוסף הוה לה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>פיסקתא</span> דפרדיסא כל אימת דהות חלשא הוה מקניא ליה ניהלי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנא,ב גמרא
pgu: קנא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וכי קיימא הות הדרא בה זימנא חדא חלשא שלחה ליה תא קני שלח לא בעינא שלחה ליה תא קני כל היכא דבעית אזל שיירה וקנו מינה כי קיימא הדרא בה אתאי לקמיה דרב נחמן שלח ליה תא לא אתא אמר מאי איתי הא שיירה וקנו מינה שלח ליה אי לא אתית מחינא לך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בסילוא דלא מבע דמא</span> אמר להו לסהדי היכי הוה מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמרו ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמרה</span> הכי ווי דקא מיתה הך איתתא אמר להו א``כ הוה מצוה מחמת מיתה ומצוה מחמת מיתה חוזר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איתמר מתנת שכיב מרע במקצת</span> אמרוה רבנן קמיה דרבא משמיה דמר זוטרא בריה דרב נחמן דאמר משמיה דרב נחמן הרי היא כמתנת בריא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והרי היא כמתנת שכיב מרע</span> הרי היא כמתנת בריא שאם עמד אינו חוזר והרי היא כמתנת שכיב מרע דלא בעיא קנין אמר להו רבא לאו אמינא לכו לא תיתלו בוקי סריקי ברב נחמן הכי אמר רב נחמן הרי היא כמתנת בריא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובעיא קנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איתיביה רבא לרב נחמן</span> שייר קרקע כל שהוא מתנתו קיימת מאי לאו דלא קנו מיניה לא דקנו מיניה אי הכי אימא סיפא לא שייר קרקע כל שהוא אין מתנתו קיימת ואי דקנו מיניה אמאי אין מתנתו קיימת א``ל הכי אמר שמואל שכ``מ שכתב כל נכסיו לאחרים אע``פ שקנו מידו עמד חוזר בידוע שלא היה מצוה אלא מחמת מיתה איתיביה רב משרשיא לרבא מעשה באמן של בני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רוכל</span> שהיתה חולה ואמרה תנתן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כבינתי</span> לבתי והוא בשנים עשר מנה ומתה וקיימו דבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>התם במצוה מחמת מיתה</span> איתיביה רבינא לרבא האומר תנו גט זה לאשתי ושטר שחרור זה לעבדי ומת לא יתנו לאחר מיתה תנו מנה לפלוני ומת יתנו לאחר מיתה וממאי דלא קנו מיניה דומיא דגט מה גט לאו בר קנין אף האי נמי דלא קנו מיניה התם נמי במצוה מחמת מיתה רב הונא בריה דרב יהושע אמר מצוה מחמת מיתה בעלמא בעיא קנין וכי תניא הני מתנייתא במחלק כל נכסיו דההיא מתנת שכיב מרע שויוה והלכתא מתנת שכיב מרע במקצת בעיא קנין ואע``ג דמת מצוה מחמת מיתה לא בעיא קנין והוא דמת עמד חוזר ואף על גב דקנו מיני


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנב,א גמרא
pgu: קנב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר מתנת שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שכתוב בה קנין</span> בי רב משמיה דרב אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ארכביה אתרי ריכשי</span> ושמואל אמר לא ידענא מאי אדון בה בי רב משמיה דרב אמרי ארכביה אתרי ריכשי הרי היא כמתנת בריא הרי היא כמתנת שכיב מרע הרי היא כמתנת בריא שאם עמד אינו חוזר הרי היא כמתנת שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאם אמר הלואתו לפלוני</span> הלואתו לפלוני ושמואל אמר לא ידענא מאי אדון בה שמא לא גמר להקנותו אלא בשטר ואין שטר לאחר מיתה ורמי דרב אדרב ודשמואל אדשמואל דשלח רבין משמיה דרבי אבהו הוו ידעי ששלח ר' אלעזר לגולה משום רבינו שכיב מרע שאמר כתבו ותנו מנה לפלוני ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין כותבין ונותנין</span> שמא לא גמר להקנותו אלא בשטר ואין שטר לאחר מיתה ואמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הלכתא כותבין ונותנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קשיא דרב אדרב קשיא דשמואל אדשמואל</span> דרב אדרב לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא דקנו מיניה</span> הא דלא קנו מיניה דשמואל אדשמואל לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במיפה את כחו</span> יתיב רב נחמן בר יצחק אחוריה דרבא ויתיב רבא קמיה דרב נחמן קא בעי מיניה מי אמר שמואל שמא לא גמר להקנותו אלא בשטר ואין שטר לאחר מיתה והא אמר רב יהודה אמר שמואל שכיב מרע שכתב כל נכסיו לאחרים אף על פי שקנו מידו עמד חוז


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנב,ב גמרא
pgu: קנב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בידוע שלא היה קנין אלא מחמת המיתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אחוי ליה בידיה</span> ואשתיק כי קם אמר רב נחמן בר יצחק לרבא מאי אחוי לך אמר ליה במיפה את כחו היכי דמי מיפה את כחו אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וקנינא מיניה מוסיף על מתנתא דא</span> פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כתב לזה וכתב לזה</span> היינו דכי אתא רב דימי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דייתיקי</span> מבטלת דייתיקי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כתב וזיכה לזה</span> כתב וזיכה לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רב אמר ראשון קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ושמואל אמר שני קנה</span> רב אמר ראשון קנה הרי היא כמתנת בריא ושמואל אמר שני קנה הרי היא כמתנת שכיב מרע והא אפליגו בה חדא זימנא במתנת שכיב מרע שכתוב בה קנין צריכא דאי איתמר בהא בהא קאמר רב משום דקנו מיניה אבל בהא דלא קנו מיניה אימא מודה ליה לשמואל ואי איתמר בהא בהא קאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל בהך</span> אימא מודה ליה לרב צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בסורא מתנו הכי</span> בפומבדיתא מתנו הכי אמר רב ירמיה בר אבא שלחו ליה מבי רב לשמואל ילמדנו רבינו שכיב מרע שכתב כל נכסיו לאחרים וקנו מידו מהו שלח להו אין אחר קנין כלו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנג,א גמרא
pgu: קנג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>סבור מיניה הני מילי</span> לאחר אבל לעצמו לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר להו רב חסדא</span> כי אתא רב הונא מכופרי פירשה בין לעצמו בין לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ההוא דקנו מיניה</span> אתא לקמיה דרב הונא אמר מאי איעבד לך דלא אקנית <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כדמקנו אינשי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ההיא מתנתא</span> דהוה כתוב בה בחיים ובמות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רב אמר הרי היא כמתנת שכיב מרע</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הרי היא כמתנת בריא</span> רב אמר הרי היא כמתנת שכיב מרע מדכתיב בה במות אחר מיתה קאמר ליה והאי דכתיב בחיים סימן בעלמא דחיי ושמואל אמר הרי היא כמתנת בריא מדכתיב בה בחיים מחיים קאמר והאי דכתב ובמות כמאן דאמר מעתה ועד עולם אמרי נהרדעי הלכתא כוותיה דרב אמר רבא ואי כתיב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מחיים קנה</span> אמר אמימר לית הלכתא כוותיה דרבא אמר ליה רב אשי לאמימר פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דהא אמרי נהרדעי הלכתא כוותיה דרב</span> מהו דתימא מחיים מודי רב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קא משמע לן</span> ההוא דאתא לקמיה דרב נחמן לנהרדעא שדריה לקמיה דר' ירמיה בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לשום טמיא</span> אמר הכא אתרא דשמואל היכי נעביד כוותיה דרב ההיא דאתאי לקמיה דרבא עבד לה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כשמעתיה</span> הוה קא טרדא ליה אמר ליה לרב פפא בריה דרב חנן ספריה זיל כתוב לה וכתוב בה שוכר עליהן או מטען אמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ליטבע ארביה</span> אטעויי קא מטעית לי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמשינהו למניה</span> דרבא במיא ואפי' הכי לא איפרק מטיבעא


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנג,א משנה
pgu: קנג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  לא כתב בה שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הוא אומר שכיב מרע הייתי</span> והן אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בריא היית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>צריך</span> להביא ראיה ששכיב מרע היה דברי ר``מ וחכ``א המוציא מחברו עליו הראיה


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנג,ב גמרא
pgu: קנג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר רבה הרי</span> מת והרי קברו מוכיח עליו אמר ליה אביי השתא ומה ספינה שרובן לאבד נותנין עליהן חומרי חיים וחומרי מתים חולין שרוב חולין לחיים לא כל שכן אמר רב הונא בריה דרב יהושע כמאן אזלא הא שמעתא דרבה כר' נתן דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מי מוציא מיד מי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוא מוציא מידיהן</span> בלא ראיה והן אין מוציאין מידו אלא בראיה דברי רבי יעקב רבי נתן אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם בריא הוא</span> עליו להביא ראיה שהיה שכיב מרע אם שכיב מרע הוא עליהן להביא ראיה שבריא היה אמר רבי אלעזר ולטומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כמחלוקת</span> דתנן בקעה בימות החמה רשות היחיד לשבת ורשות הרבים לטומאה בימות הגשמים רשות היחיד לכאן ולכאן אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא שלא עברו</span> עליו ימות הגשמים אבל עברו עליו ימות הגשמים רשות היחיד לכאן ולכאן:  וחכמים אומרים המוציא מחבירו עליו הראיה וכו'


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנד,א גמרא
pgu: קנד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ראיה במאי</span> רב הונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ראיה בעדים</span> רב חסדא ורבה בר רב הונא אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ראיה בקיום השטר</span> רב הונא אמר ראיה בעדים קא מיפלגי בפלוגתא דר' יעקב ורבי נתן <סימן מניח> רבי מאיר כרבי נתן ורבנן כרבי יעקב רב חסדא ורבה בר רב הונא אמרי ראיה בקיום השטר קא מיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>במודה</span> בשטר שכתבו צריך לקיימו דר``מ סבר מודה בשטר שכתבו אינו צריך לקיימו ורבנן סברי מודה בשטר שכתבו צריך לקיימו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא איפליגו בה חדא זימנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דתניא</span> אין נאמנין לפוסלו דברי רבי מאיר וחכמים אומרים נאמנין צריכא דאי איתמר ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בההיא קאמרי רבנן</span> משום דאלימי עדים ומרעי שטרא אבל הכא הוא דלאו כל כמיניה אימא לא ואי איתמר בהא בהא קאמר ר' מאיר אבל בהך אימא מודה להו לרבנן צריכא וכן אמר רבה ראיה בעדים א``ל אביי מאי טעמא אי נימא מדכולהו כתיב בהו כד הוה מהלך על רגלוהי בשוקא ובהא לא כתיב בה שמע מינה שכיב מרע הוי אדרבה מדכולהו כתיב בהו כד קציר ורמי בערסיה והא לא כתיב בה שמע מינה בריא הוי איכא למימר הכי ואיכא למימר הכי אוקי ממונא בחזקת מריה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ובפלוגתא</span> דרבי יוחנן אמר ראיה בעדים ור' שמעון בן לקיש אמר ראיה בקיום השטר איתיביה רבי יוחנן לרבי שמעון בן לקיש מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בבני ברק</span> באחד שמכר בנכסי אביו ומת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>באו</span> בני משפחה וערערו לומר קטן היה בשעת מיתה ובאו ושאלו את רבי עקיבא מהו לבודקו אמר להם אי אתם רשאים לנוולו ועוד סימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עשויין להשתנות</span> לאחר מית


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנד,ב גמרא
pgu: קנד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשלמא לדידי דאמינא ראיה</span> בעדים כיון דאמר ללקוחות אייתו עדים ולא אשכחו היינו דקא אתו ואמרו ליה מהו לבודקו אלא לדידך דאמרת ראיה בקיום השטר למה להו לבודקו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לקיימו שטרייהו</span> ולוקמו בנכסי מי סברת נכסי בחזקת בני משפחה קיימי וקא אתו לקוחות ומערערי נכסי בחזקת לקוחות קיימי וקא אתו בני משפחה וקא מערערי הכי נמי מסתברא מדקאמר להו אי אתם רשאים לנוולו ואישתיקו אי אמרת בשלמא בני משפחה קא מערערי משום הכי אישתיקו אלא אי אמרת לקוחות קא מערערי אמאי שתקי לימרו ליה אנן זוזי יהבינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לינוול ולינוול</span> אי משום הא לא איריא הכי קאמר להו חדא דאי אתם רשאים לנוולו ועוד וכי תימרו זוזי שקל לינוול ולינוול סימנים עשויין להשתנות לאחר מיתה <ת``ש> שאל רבי שמעון בן לקיש את רבי יוחנן זו ששנויה במשנת בר קפרא הרי שהיה אוכל שדה ובא בחזקת שהיא שלו וקרא עליו אחד ערער לומר שלי היא והוציא זה את אונו לומר שמכרתה לי או שנתתה לי במתנה אם אמר איני מכיר בשטר זה מעולם יתקיים השטר בחותמיו אם אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שטר פסים</span> הוא זה או <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שטר אמנה</span> שמכרתי לך ולא נתת לי דמים אם יש עדים הלך אחר עדים ואם לאו הלך אחר השטר לימא ר' מאיר היא דאמר מודה בשטר שכתבו אינו צריך לקיימו ולא רבנן אמר ליה לא שאני אומר דברי הכל מודה בשטר שכתבו אינו צריך לקיימו והא מיפלג פליגי דתנן אין נאמנין לפוסלו דברי ר' מאיר וחכמים אומרים נאמנין אמר ליה אי עדים אלימי ומרעי שטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איהו כל כמיניה</span> אמר ליה והלא משמך אמרו יפה ערערו בני משפחה אמר ליה זו אלעזר אמרה אני לא אמרתי דבר זה מעולם אמר רבי זירא אם יכפור רבי יוחנן ברבי אלעזר תלמידו יכפור ברבי ינאי רבו דאמר רבי ינאי אמר רבי מודה בשטר שכתבו <אינו> צריך לקיימו ואמר ליה רבי יוחנן רבי לא משנתנו היא זו וחכמים אומרים המוציא מחבירו עליו הראיה אין ראיה אלא בקיום השטר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ברם נראין דברי רבינו יוסף</span> דאמר רבינו יוסף אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>זו דברי חכמים</span> אבל רבי מאיר אומר מודה בשטר שכתבו שצריך לקיימו ומאי דברי הכל דרבנן לגבי רבי מאיר דברי הכל היא והא איפכא תנן וחכמים אומרים המוציא מחבירו עליו הראיה איפוך והא תניא אין נאמנין לפוסלו דברי רבי מאיר וחכמים אומרים נאמנין איפוך והא רבי יוחנן ראיה בעדים קאמר איפוך לימא ליפוך <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נמי תיובתא</span> ל


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנה,א גמרא
pgu: קנה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הכי קאמר ליה רבי יוחנן לר' שמעון בן לקיש בשלמא לדידי דאמינא ראיה בקיום השטר היינו דמשכחת לה דנחתי לקוחות לנכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא לדידך דאמרת ראיה בעדים</span> היכי משכחת לה דנחתי לקוחות בנכסים אמר ליה מודינא לך בערער דבני משפחה דלאו ערער הוא מאי קאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קטן</span> היה חזקה אין העדים חותמין על השטר אלא אם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נעשה גדול</span> איתמר קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאימתי מוכר בנכסי אביו</span> רבא אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בן שמנה עשרה</span> שנה ורב הונא בר חיננא אמר רב נחמן מבן עשרים שנה <והא דרבא לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר> מתיב ר' זירא מעשה בבני ברק באחד שמכר בנכסי אביו ומת ובאו בני משפחה וערערו לומר קטן היה בשעת מיתה ובאו ושאלו את רבי עקיבא מהו לבודקו אמר להם אי אתם רשאין לנוולו ועוד סימנין עשויין להשתנות לאחר מיתה בשלמא למאן דאמר בן שמנה עשרה שנ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנה,ב גמרא
pgu: קנה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  היינו דקאתו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמרו ליה</span> מהו לבודקו אלא אי אמרת מבן עשרים כי בדקו ליה מאי הוי והא תנן בן עשרים שלא הביא שתי שערות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יביאו ראיה</span> שהוא בן עשרים והוא הסריס לא חולץ ולא מיבם לאו איתמר עלה אמר ר' שמואל בר רב יצחק אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והוא שנולדו בו סימני סריס</span> אמר רבא דיקא נמי דקתני והוא הסריס שמע מינה וכי לא נולדו לו סימני סריס עד כמה תני ר' חייא עד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רוב שנותיו</span> כי אתא לקמיה דרבי חייא אי כחיש אמר להו ליברי ואי אברי אמר להו ליכחוש דהני סימני זמנין דאתו מחמת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כחישותא</span> זמנין דאתו מחמת בריותא איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תוך זמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כלפני זמן</span> או כלאחר זמן <אמר> רבא אמר רב נחמן תוך זמן כלפני זמן רבא בר רב שילא אמר ר``נ תוך זמן כלאחר זמן והא דרבא לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר דההוא תוך זמן דאזיל זבין נכסי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אתא לקמיה דרבא</span> אמר להו לא עשה ולא כלום מאן דחזא סבר משום דתוך זמן כלפני זמן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא היא</span> התם שטותא יתירתא חזא ביה דהוה קא משחרר להו לעבדיה שלח ליה גידל בר מנשיא לרבא ילמדנו רבינו תינוקת בת ארבע עשרה שנה ויום אחד יודעת בטיב משא ומתן מהו שלח ליה אם יודעת בטיב משא ומתן מקחה מקח וממכרה ממכר ולישלח ליה תינוק מעשה שהיה כך היה ולישלח ליה תינוקת בת שתים עשרה שנה ויום אחד מעשה שהיה כך היה <והא דרבא לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר ד>ההוא פחות מבן עשרים דאזל זבין נכסי [אבוהו כגידל בר מנשיא] אתא לקמיה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמרו ליה קרוביה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>זיל אכול תמרי</span> ושדי ביה קשייתא בי רבא עבד הכי אמר להו זביניה לאו זביני כי קא כתבו ליה שטרא אמרו ליה לקוחות זיל אימא ליה לרבא מגלת אסתר בזוזא שטרא דמר בזוזא אזל א``ל אמר להו זביניה זביני אמרו ליה קרוביה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לקוחות אגמרוהו</span> אמר להו מסברי ליה סבר כיון דמסברי ליה וסבר מידע ידע והאי דעבד הכי חוצפא יתירא הוא דהוה ביה אמר רב הונא בריה דרב יהושע ולעדות עדותו עדות אמר מר זוטרא לא אמרן אלא למטלטלי אבל למקרקעי לא א``ל רב אשי למר זוטרא מ``ש מטלטלי דזביניה זביני אלא מעתה הא דתנן הפעוטות מקחן מקח וממכרן ממכר במטלטלין ה``נ דעדותן עדות א``ל התם בעינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl='17'> דברים יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ועמדו שני האנשים</span> וליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אמר אמימר ומתנתו</span> מתנה א``ל רב אשי לאמימר השתא ומה זביני דמקבל זוזי אמרת דלא דלמא מוזיל ומזבין כל שכן מתנה דלא מטי ליה ולא מידי א``


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,א גמרא
pgu: קנו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולטעמיך זבין שוי חמשא בשיתא הכי נמי דזביניה זביני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא</span> קים להו לרבנן דינוקא מקרבא דעתיה גבי זוזי ואי אמרת זביניה זביני זמנין דמקרקשי ליה זוזי אזיל מזבין לכולהו נכסי דאבוה אבל גבי מתנה אי לאו דהוה ליה הנאה מיניה לא הוה יהיב ליה מתנה אמרו רבנן תיהוי מתנתו מתנה דלעבידו להו מילי אמר רב נחמן אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בודקין לקדושין</span> לגרושין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולחליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולמיאונין</span> ולמכור בנכסי אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד שיהא בן עשרים</span> וכיון דבדקנא לקדושין לגרושין למה לי לא נצרכא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא ליבום</span> דתנן בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו קנאה ואין נותן גט עד שיגדל לחליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לאפוקי מדר' יוסי</span> דאמר איש כתוב בפרשה אבל אשה בין גדולה ובין קטנה קא משמע לן דמקשינן אשה לאיש דלא כר' יוסי ולמיאונין לאפוקי מדרבי יהודה דאמר עד שירבה שחור קא משמע לן דלא כרבי יהודה ולמכור בנכסי אביו עד שיהא בן עשרים לאפוקי ממאן דאמר בן שמנה עשרה והלכתא תוך זמן כלפני זמן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והלכתא כגידל בר מנשה</span> והלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כמר זוטרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והלכתא כאמימר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והלכתא כרב נחמן אמר שמואל בכולהו</span>


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,א משנה
pgu: קנו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המחלק נכסיו על פיו ר' אלעזר אומר אחד בריא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואחד מסוכן</span> נכסים שיש להן אחריות נקנין בכסף ובשטר ובחזקה ושאין להן אחריות אין נקנין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא</span> במשיכ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,ב משנה
pgu: קנו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אמרו לו מעשה באמן של <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בני רוכל</span> שהיתה חולה ואמרה תנו כבינתי לבתי והיא בשנים עשר מנה ומתה וקיימו את דבריה אמר להן בני רוכל תקברם אמן


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,ב גמרא
pgu: קנו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא אמר להן רבי אליעזר לחכמים מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במרוני</span> אחד שהיה בירושלים והיו לו מטלטלין הרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וביקש ליתנם</span> במתנה אמרו לו אין להם תקנה עד שיקנה על גב קרקע הלך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולקח בית סלע</span> אחד סמוך לירושלים ואמר צפונו לפלוני ועמו מאה צאן ומאה חביות ודרומו לפלוני ועמו מאה צאן ומאה חביות ומת וקיימו חכמים את דבריו אמרו לו משם ראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מרוני בריא היה</span>:  אמר להן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בני רוכל</span> תקברם אמן וכו':  מאי טעמא קא לייט להו אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מקיימי קוצים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכרם</span> היו ורבי אליעזר לטעמיה דתנן המקיים קוצים בכרם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רבי אליעזר אומר</span> קדש וחכמים אומרים לא קדש אלא דבר שכמוהו מקיימין בשלמא כרכום חזי אלא קוצים למאי חזי אמר רבי חנינא מאי טעמא דר' אליעזר שכן בערביא מקיימין קוצים בשדות לגמליהן אמר רבי לוי קונין קנין משכיב מרע אפי' בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא לחוש לדברי ר' אליעזר</span> אלא שמא תטרוף דעתו עליו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,ב משנה
pgu: קנו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רבי אליעזר אומר</span> בשבת דבריו קיימין מפני שאין יכול לכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבל לא בחול</span> רבי יהושע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשבת אמרו</span> קל וחומר בחול כיוצא בו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זכין לקטן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואין זכין לגדול</span> דברי רבי אליעזר רבי יהושע אומר לקטן אמרו קל וחומר לגדול


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנו,ב גמרא
pgu: קנו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מתני' מני רבי יהודה היא דתניא רבי מאיר אומר ר' אליעזר אומר בחול דבריו קיימין מפני שיכול לכתוב אבל לא בשבת רבי יהוש


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנז,א גמרא
pgu: קנז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אומר בחול אמרו וקל וחומר לשבת כיוצא בו זכין לגדול ואין זכין לקטן דברי ר' אליעזר רבי יהושע אומר בגדול אמרו קל וחומר לקטן רבי יהודה אומר רבי אליעזר אומר בשבת דבריו קיימין מפני שאינו יכול לכתוב אבל לא בחול רבי יהושע אומר בשבת אמרו קל וחומר בחול כיוצא בו זכין לקטן ואין זכין לגדול דברי רבי אליעזר ר' יהושע אומר לקטן אמרו קל וחומר לגדול


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנז,א משנה
pgu: קנז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נפל הבית עליו ועל אביו</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עליו ועל מורישיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והיתה עליו</span> כתובת אשה ובעל חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יורשי האב אומרים הבן מת ראשון</span> ואח``כ מת האב ובעלי החוב אומרים האב מת ראשון ואח``כ מת הבן ב``ש אומרים יחלוקו ובית הלל אומרים נכסים בחזקתן


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנז,א גמרא
pgu: קנז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנן התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>המלוה את חבירו בשטר</span> גובה מנכסים משועבדים על ידי עדים גובה מנכסים בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בעי שמואל</span> דאיקני וקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהו</span> אליבא דרבי מאיר דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם לא תיבעי לך דודאי קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא כי תיבעי לך אליבא דרבנן</span> דאמרי אין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אמר רב יוסף תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וחכמים אומרים זה</span> היה פיקח שמכר לו את הקרקע מפני שהוא יכול למשכנו עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמר ליה רבא מיניה</span> קאמר מיניה אפילו מגלימא דעל כתפיה כי קא מיבעיא לן דאיקני קנה ומכר דאיקני קנה והוריש מאי אמר רב חנא תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נפל הבית עליו ועל אביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עליו ועל מורישיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והיתה עליו</span> כתובת אשה ובעל חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יורשי האב אומרים הבן מת ראשון</span> ואח``כ מת האב ובעלי חובות אומרים האב מת ראשון כו' ואי סלקא דעתך דאיקני קנה ומכר דאיקני קנה והוריש לא משתעבד נהי נמי דאב מית ברישא דאיקני הוא אמר להו רב נחמן זעירא חברין תרגמה מצוה על היתומים לפרוע חובת אביהן מתקיף לה רב אשי מלוה על פה הוא ורב ושמואל דאמרי תרוייהו מלוה על פה אינו גובה לא מן היורשין ולא מן הלקוחו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנז,ב גמרא
pgu: קנז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אלא הא מני ר' מאיר היא דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אמר רב יעקב מנהר פקוד משמיה דרבינא תא שמע שטרי חוב המוקדמין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פסולין</span> והמאוחרין כשרין ואי סלקא דעתך דאיקני קנה ומכר דאיקני קנה והוריש לא משתעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאוחרין אמאי כשרין</span> דאיקני הוא הא מני רבי מאיר היא דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אמר רב משרשיא משמיה דרבא תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לשבח קרקעות כיצד</span> הרי שמכר שדה לחבירו והשביחה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ובא בעל חוב וטרפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כשהוא גובה</span> גובה את הקרן מנכסין משועבדין ואת השבח מנכסין בני חורין ואי סלקא דעתך דאיקני קנה ומכר דאיקני קנה והוריש לא משתעבד בעל חוב אמאי גובה שבחא הא מני ר' מאיר היא דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אם תמצא לומר דאיקני קנה ומכר דאיקני קנה והוריש לא משתעבד הא לא משתעבד אם תמצא לומר משתעבד לוה ולוה וחזר וקנה מהו לקמא משתעבד או לבתרא משתעבד אמר רב נחמן הא מילתא איבעיא לן ושלחו מתם ראשון קנה רב הונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יחלוקו</span> וכן תני רבה בר אבוה יחלוקו אמר רבינא מהדורא קמא דרב אשי אמר לן ראשון קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מהדורא בתרא</span> דרב אשי אמר לן יחלוקו והלכתא יחלוקו מיתיבי לשבח קרקעות כיצד הרי שמכר שדה לחבירו והשביחה ובא בעל חוב וטרפה כשהוא גובה גובה את הקרן מנכסין משועבדין ואת השבח מנכסין בני חורין ואם איתא חצי שבח מבעי ליה מאי גובה נמי דקתני חצי שבח


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנח,א משנה
pgu: קנח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נפל הבית עליו ועל אשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יורשי הבעל</span> אומרים אשה מתה ראשון ואחר כך מת הבעל יורשי אשה אומרים בעל מת ראשון ואחר כך מתה אשה בית שמאי אומרים יחלוקו ובית הלל אומרים נכסים בחזקתן כתובה בחזקת יורשי הבעל נכסים הנכנסין והיוצאין עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בחזקת יורשי האב</span>


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנח,ב גמרא
pgu: קנח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בחזקת מי</span></span> ר' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בחזקת יורשי הבעל</span> ור' אלעזר אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בחזקת יורשי האשה</span> ור' שמעון בן לקיש משום בר קפרא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יחלוקו</span> וכן תני בר קפרא הואיל והללו באין לירש והללו באין לירש יחלוקו


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנח,ב משנה
pgu: קנח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נפל הבית עליו ועל אמו</span> אלו ואלו מודין ש<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יחלוקו</span> אמר ר``ע מודה אני בזו שהנכסים בחזקתן אמר לו בן עזאי על חלוקין אנו מצטערין אלא שבאת לחלק עלינו את השוין


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנח,ב גמרא
pgu: קנח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בחזקת מי</span></span> ר' אילא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בחזקת יורשי האם</span> ר' זירא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בחזקת יורשי הבן</span> כי סליק רבי זירא קם בשיטתיה דרבי אילא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קם רבה בשיטתיה דרבי זירא</span> אמר רבי זירא שמע מינה אוירא דארץ ישראל מחכים וטעמא מאי אמר אביי הואיל והוחזקה נחלה באותו שבט:  אמר לו בן עזאי על החלוקין אנו מצטערין וכו':  אמר ר' שמלאי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עדא אמרה</span> בן עזאי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תלמיד חבר</span> דרבי עקיבא הוה דקאמר ליה שבאת שלחו מתם בן שלוה בנכסי אביו בחיי אביו ומת בנו מוציא מיד הלקוחות וזו היא שקשה בדיני ממונות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לוה מאי מפיק</span> ועוד לקוחות מאי עבידתיה אלא אי איתמר הכ


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנט,א גמרא
pgu: קנט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר בן שמכר בנכסי אביו בחיי אביו ומת בנו מוציא מיד הלקוחות וזו היא שקשה בדיני ממונות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולימרו ליה</span> אבוך מזבין ואת מפיק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומאי קושיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דלמא</span> מצי אמר מכח אבוה דאבא קאתינא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תדע</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2645' data-rgl='17'> תהילים מה </span> תחת אבותיך יהיו בניך תשיתמו לשרים בכל הארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא אי קשיא הא קשיא</span> בן בכור שמכר חלק בכורה בחיי אביו ומת בחיי אביו בנו מוציא מיד הלקוחות וזו היא שקשה בדיני ממונות אבוה מזבין איהו מפיק וכי תימא הכא נמי אמר מכח אבוה דאבא קאתינא אי מכח אבוה דאבא קא אתיא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חלק בכורה מאי עבידתיה</span> ומאי קושיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלמא מצי אמר</span> מכח אבוה דאבא קאתינא ובמקום אב קאימנא אלא אי קשיא הא קשיא היה יודע לו עדות בשטר עד שלא נעשה גזלן ונעשה גזלן הוא אינו מעיד על כתב ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל אחרים מעידין</span> השתא איהו לא מהימן אחריני מהימני וזו היא שקשה בדיני ממונות מאי קושיא דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כגון שהוחזק</span> כתב ידו בב``ד אלא אי קשיא הא קשיא היה יודע לו עדות בשטר עד שלא תפול לו בירושה הוא אינו יכול לקיים כתב ידו אבל אחרים יכולין לקיים כתב ידו ומאי קושיא דלמא הכא נמי כגון שהוחזק כתב ידו בב``ד אלא אי קשיא הא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היה יודע לו בעדות</span> עד שלא נעשה חתנו ונעשה חתנו הוא אינו מעיד על כתב ידו אבל אחרים מעידין הוא לא מהימן אחריני מהימני וכי תימא הכא נמי כגון שהוחזק כתב ידו בב``ד והא אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן אף על פי שלא הוחזק כתב ידו בבית דין ומאי קושיא דלמא גזירת מלך היא דאיהו לא מהימן ואחריני מהימני ולאו משום דמשקר דאי לא תימא הכי משה ואהרן לחותנם משום דלא מהימני הוא אלא גזירת מלך הוא שלא יעידו להם ה``נ גזירת מלך הוא שלא יעיד על כתב ידו לחותנו אלא לעולם כדאמרינן מעיקרא ודקא קשיא לך תחת אבותיך יהיו בניך ההוא בברכה כתיב ומי מצית אמרת בברכה כתי


id: 4309
lvr: 43
prk: 09
nru: דף קנט,ב גמרא
pgu: קנט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אבל לענין דינא לא</span> והתניא נפל הבית עליו ועל אביו עליו ועל מורישיו והיתה עליו כתובת אשה ובעל חוב יורשי האב אומרים הבן מת ראשון ואח``כ מת האב ובעל חוב אומר האב מת ראשון ואחר כך מת הבן מאי לאו יורשי האב בני מורישיו אחי ואי סלקא דעתך לא מצי אמר מכח אבוה דאבא קאתינא דכי כתיב תחת אבותיך יהיו בניך בברכה כתיב כי מת הבן ואח``כ מת האב מאי הוי נימא להו בע``ח ירושת אבוהון קא שקילנא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא יורשי האב אחיו</span> מורישיו אחי דאבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בעו מיניה מרב ששת</span> בן מהו שיירש את אמו בקבר להנחיל לאחין מן האב אמר להו רב ששת תניתוה האב שנשבה ומת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>במדינה</span> ובן שנשבה ומת אביו במדינה יורשי האב ויורשי הבן יחלוקו היכי דמי אילימא כדקתני הי נינהו יורשי האב והי נינהו יורשי הבן אלא לאו הכי קאמר אב שנשבה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומת בן בתו במדינה</span> ובן בתו שנשבה ומת אבי אמו במדינה ולא ידעינן הי מינייהו מית ברישא יורשי האב ויורשי הבן יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואם איתא</span> נהי נמי דבן מת ברישא לירתיה לאבוה דאמיה בקבריה ולירתינהו לאחוה מן אבוה אלא לאו שמע מינה אין הבן יורש את אמו בקבר להנחיל לאחין מאב אמר ליה רב אחא בר מניומי לאביי אף אנן נמי תנינא נפל הבית עליו ועל אמו אלו ואלו מודים שיחלוקו ואם איתא נהי נמי דבן מת ברישא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לירתיה לאמיה בקבר</span>יה ולירתו אינהו לאחי מאבוה אלא לאו שמע מינה אין הבן יורש את אמו בקבר להנחיל לאחין מן האב שמע מינה וטעמא מאי אמר אביי נאמרה סיבה בבן ונאמרה סיבה בבעל מה סיבה האמורה בבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין הבעל יורש את אשתו</span> בקבר אף סיבה האמורה בבן אין הבן יורש את אמו בקבר להנחיל לאחין מן האב ההוא דאמר ליה לחבריה נכסי דבר סיסין מזבנינא לך הואי חדא ארעא דהוה מיקריא דבי בר סיסין אמר ליה הא לאו דבי בר סיסין היא ואיקרויי הוא דמיקריא דבי בר סיסין אתא לקמיה דרב נחמן אוקמה בידא דלוקח אמר ליה רבא לרב נחמן דינא הכי המוציא מחבירו עליו הראיה ורמי דרבא אדרבא ודרב נחמן אדרב נחמן דההוא דא``ל לחבריה מאי בעית בהאי ביתא אמר ליה מינך זבינתה ואכלית שני חזקה אמר ליה אנא בשכוני גואי הואי אתא לקמיה דרב נחמן אמר ליה זיל ברור אכילתך אמר ליה רבא לרב נחמן דינא הכי המוציא מחבירו עליו הראיה קשיא דרבא אדרבא ודרב נחמן אדרב נחמן דרבא אדרבא לא קשיא הכא מוכר קאי בנכסיה התם לוקח קאי בנכסיה דרב נחמן אדרב נחמן לא קשיא הכא כיון דאמר ליה דבי בר סיסין ומיקריא דבי בר סיסין עליה דידיה רמיא לגלויי דלאו דבי בר סיסין היא הכא לא יהא אלא דנקיט שטרא מי לא אמרינן ליה קיים שטרך וקום בנכסי:
<BR


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קס,א משנה
pgu: קס
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גט פשוט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עדיו מתוכו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מקושר עדיו מאחוריו</span> פשוט שכתבו עדיו מאחוריו מקושר שכתבו עדיו מתוכו שניהם פסולין רבי חנינא בן גמליאל אומר מקושר שכתבו עדיו מתוכו כשר מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שיכול</span> לעשותו פשוט רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכל כמנהג המדינה</span> גט פשוט עדיו בשנים ומקושר בשלשה פשוט שכתב בו עד אחד ומקושר שכתב בו שני עדים שניהם פסולין


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קס,א גמרא
pgu: קס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מנהני מילי אמר ר' חנינא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl='44'> ירמיהו לב </span> שדות בכסף יקנו וכתוב בספר וחתום והעד עדים שדות בכסף יקנו וכתוב בספ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קס,ב גמרא
pgu: קס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זה פשוט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וחתום</span> זה מקושר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והעד שנים</span> עדים שלשה הא כיצד שנים לפשוט שלשה למקושר ואיפוך אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מתוך שנתרבה בקשריו</span> נתרבה בעדיו רפרם אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl='11'> ירמיהו לב </span> ואקח את ספר המקנה את החתום המצוה והחקים ואת הגלוי ואקח את ספר המקנה זה פשוט את החתום זה מקושר ואת הגלוי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זה פשוט שבמקושר</span> המצוה והחקים אלו דברים שבין פשוט למקושר הא כיצד זה עדיו שנים וזה עדיו שלשה זה עדיו מתוכו וזה עדיו מאחוריו ואיפוך אנא מתוך שנתרבה בקשריו נתרבה בעדיו רמי בר יחזקאל אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl='15'> דברים יט </span> על פי <שנים> שני עדים או על פי שלשה עדים יקום דבר אם תתקיים עדותן בשנים למה פרט לך בשלשה לומר לך שנים לפשוט שלשה למקושר ואיפוך אנא מתוך שנתרבה בקשריו נתרבה בעדיו והני להכי הוא דאתו כל חד וחד למילתיה הוא דאתא לכדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl='44'> ירמיהו לב </span> שדות בכסף יקנו וכתוב בספר וחתום עצה טובה קא משמע לן ואקח את ספר המקנה הכי הוה מעשה על פי שנים עדים או על פי שלשה עדים להקיש שלשה לשנים בפלוגתא דרבי עקיבא ורבנן אלא מקושר מדרבנן וקראי אסמכתא בעלמא וטעמא מאי תקינו רבנן מקושר אתרא דכהני הוו והוו קפדי טובא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומגרשי נשייהו</span> ועבדי רבנן תקנתא אדהכי והכי מיתבא דעתייהו התינח גיטין שטרות מאי איכא למימר כדי שלא תחלק בין גיטין לשטרות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>היכן עדים</span> חותמין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רב הונא אמר בין קשר לקשר</span> ורב ירמיה בר אבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחורי הכתב</span> וכנגד הכתב מבחוץ אמר ליה רמי בר חמא לרב חסדא לרב הונא דאמר בין קשר לקשר קא סלקא דעתין בין קשר לקשר מגואי והא ההוא מקושר דקאתא לקמיה דרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואמר רבי אין זמן בזה</span> אמר ליה רבי שמעון ברבי לרבי שמא בין קשריו מובלע פלייה וחזייה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואם איתא</span> אין זמן בזה ואין עדים בזה מיבעי ליה אמר ליה מי סברת בין קשר לקשר מגואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בין קשר לקשר מאבראי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וניחוש דלמא זייף וכתב</span> מאי דבעי</span> וחתימי סהדי דכתיב ביה שריר וקיים וניחוש דלמא כתב מאי דבעי והדר כתב שריר וקיים אחרינא חד שריר וקיים כתבינן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תרי שריר וקיים לא כתבינן</span> וליחוש דלמא מחיק ליה לשריר וקיים וכתב מאי דבעי והדר כתב שריר וקיים הא אמר ר' יוחנן תלויה מקויימת כשר


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסא,א גמרא
pgu: קסא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מחק פסול</span> ואע``פ שמקוים ולא אמרו מחק פסול אלא במקום שריר וקיים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וכשיעור שריר וקיים</span> ולר' ירמיה בר אבא דאמר אחורי הכתב וכנגד הכתב מבחוץ ליחוש דלמא כתיב מגואי מאי דבעי ומחתים סהדי יתירי מאבראי ואמר אנא לרבות בעדים הוא דעבדי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מי סברת</span> עדים כסדרן חתימי עדים ממטה למעלה חתימי וליחוש דלמא מתרמיא ריעותיה בשיטה אחרונה וגייז ליה לשיטה אחרונה וגייז ליה לראובן בהדיה ומתכשר בבן יעקב עד דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בן איש פלוני עד כשר</span> דכתיב ראובן בן בחד דרא ויעקב עד עלוויה וליחוש דלמא גייז ליה לראובן בן ומתכשר ביעקב עד דתנן איש פלוני עד כשר דלא כתיב עד ואיבעית אימא לעולם דכתב עד דידעינן בה דהא חתימות יד


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסא,ב גמרא
pgu: קסא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאו דיעקב הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ודלמא בשמיה דאבוה</span> חתם לא שביק איניש שמיה דידיה וחתים בשמיה דאבוה ודלמא סימנא בעלמא הוא דשוויה דהא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רב צייר כוורא</span> ר' חנינא צייר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חרותא</span> רב חסדא סמ``ך רב הושעיא עי``ן רבא בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מכותא</span> לא חציף אינש לשוויה לשמיה דאבוה סימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מר זוטרא אמר למה לך</span> כולי האי כל מקושר שאין עדיו כלין בשיטה אחת פסול א``ר יצחק בר יוסף אמר ר' יוחנן כל המחקין כולן צריך שיכתוב ודין קיומיהון וצריך שיחזור מענינו של שטר בשיטה אחרונה מאי טעמ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסב,א גמרא
pgu: קסב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר רב עמרם לפי שאין למדין משיטה אחרונה</span> אמר ליה רב נחמן לרב עמרם מנא לך הא אמר ליה דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הרחיק את העדים שני שיטין מן הכתב פסול</span> שיטה אחת כשר מאי שנא שני שיטין דלמא מזייף וכתב שיטה אחת נמי מזייף וכתב אלא לאו שמע מינה אין למדין משיטה אחרונה שמע מינ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסב,ב גמרא
pgu: קסב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו שיטה ומחצה מאי תא שמע הרחיק את העדים שני שיטין פסול הא שיטה ומחצה כשר אימא סיפא שיטה אחת כשר שיטה אחת הוא דכשר הא שיטה ומחצה פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא מהא ליכא למשמע מינה</span> מאי הוי עלה ת``ש דתניא הרחיק את העדים שני שיטין מן הכתב פסול פחות מכאן כשר היו ארבעה וחמשה עדים חתומין על השטר ונמצא אחד מהן קרוב או פסול תתקיים עדות בשאר מסייע ליה לחזקיה דאמר חזקיה מלאהו בקרובים כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואל תתמה</span> שהרי אויר סוכה פוסל בשלשה סכך פסול פוסל בארבעה איבעיא להו שני שיטין שאמר


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסג,א גמרא
pgu: קסג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הן ואוירן</span> או דלמא הן ולא אוירן א``ר נחמן בר יצחק מסתברא דהן ואוירן דאי סלקא דעתך הן ולא אוירן שיטה אחת בלא אוירה למאי חזיא אלא ש``מ הן ואוירן שמע מינה רבי שבתי אמר משמיה דחזקיה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שני שיטין שאמרו</span> בכתב ידי עדים ולא כתב ידי סופר מ``ט דכל המזייף לאו לגבי ספרא אזיל ומזייף וכמה אמר רב יצחק בן אלעזר כגון לך לך זה על גבי זה אלמא קסבר שני שיטין וארבעה אוירין רב חייא בר אמי משמיה דעולא אמר כגון למ``ד מלמעלה וכ``ף מלמטה אלמא קסבר שני שיטין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ושלשה אוירין</span> רבי אבהו אמר כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ברוך בן לוי</span> בשיטה אחת קא סבר שיטה אחת ושני אוירין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר רב לא שנו</span> אלא בין עדים לכתב אבל בין עדים לאשרתא אפילו טובא נמי כשר מאי שנא בין עדים לכתב דלמא מזייף וכתב מאי דבעי וחתימי סהדי בין עדים לאשרתא נמי מזייף וכתב מאי דבעי וחתימי סהדי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמטייט ליה</span> א``ה בין עדים לשטר נמי מטייט ליה אמרי סהדי אטיוטא הוא דחתימי בין עדים לאשרתא נמי אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בי דינא אטיוטא</span> הוא דחתימי בי דינא אטיוטא לא חתימי וליחוש דלמא גייז ליה לעילא ומחיק ליה לטיוטא וכתב מאי דבעי ומחתים סהדי ואמר רב שטר הבא הוא ועדיו על המחק כש


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסג,ב גמרא
pgu: קסג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הניחא לרב כהנא דמתני לה</span> משמיה דשמואל שפיר אלא לרב טביומי דמתני לה משמיה דרב מאי איכא למימר קסבר כל כי האי גוונא אין מקיימין אותו מן האשרתא שבו אלא מן העדים שבו ורבי יוחנן אמר לא שנו אלא בין העדים לכתב אבל בין עדים לאשרתא אפילו שיטה אחת פסול מאי שנא בין עדים לאשרתא דלמא גייז לעילאי וכתב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוא ועדיו</span> בשיטה אחת וקסבר שטר הבא הוא ועדיו בשיטה אחת כשר אי הכי בין עדים לכתב נמי דלמא גייז ליה לעילאי וכתב מאי דבעי וחתימי סהדי קא סבר שטר הבא הוא בשיטה אחת ועדיו בשיטה אחרת פסול וליחוש דלמא כתב הוא ועדיו בשיטה אחת ואמר אנא לרבות בעדים הוא דעבדי קסבר כל כי האי גוונא אין מקיימין אותו מן העדים שלמטה אלא מן העדים שלמעלה גופא אמר רב שטר הבא הוא ועדיו על המחק כש


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסד,א גמרא
pgu: קסד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואם תאמר מוחק וחוזר ומוחק אינו דומה נמחק פעם אחת לנמחק שתי פעמים וליחוש דלמא שדי דיותא אמקום עדים מעיקרא ומחיק ליה דכי הדר מחיק ליה להאי הוה ליה אידי ואידי נמחק שתי פעמים אמר אביי קסבר רב אין העדים חותמין על המחק אלא אם כן נמחק בפניהם מיתיבי הוא על הנייר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עדיו על המחק כשר</span> וניחוש דלמא מחיק ליה וכתיב מאי דבעי והוי ליה הוא ועדיו על המחק דכתבי הכי אנחנא סהדי חתמנא על מחקא ושטרא כתב על ניירא דכתבי היכא אי מלתחת גייז ליה אי עילאי מחיק ליה דכתבי בין סהדא לסהדא אי הכי אימא סיפא הוא על המחק ועדיו על הנייר פסול אמאי פסול הכא נמי נכתבו הכי אנחנא סהדי חתמנא על ניירא ושטרא על מחקא [<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>השתא נמי</span>] מאי אמרת מוחק חוזר ומוחק הא אמרת אינו דומה נמחק פעם אחת לנמחק שתי פעמים הני מילי היכא דחתימי סהדי אמחקא היכא דלא חתימי סהדי אמחקא אלא אניירא לא ידיע וליתי מגילתא אחריתי ולמחוק ולידמי לא דמי מחקא דהא מגילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למחקא דהא מגילתא</span> ולקבלה לחתימות ידא דסהדי בבי דינא ולמחוק ולידמי אמר רב הושעיא אינו דומה נמחק בן יומו לנמחק בן שני ימים ולישהייה אמר רבי ירמיה חיישינן לב``ד טועין:  רבי חנינא בן גמליאל אומר מקושר וכו':  השיב רבי לדברי ר' חנינא בן גמליא


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסד,ב גמרא
pgu: קסד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והלא אינו דומה זמנו של זה לזמנו של זה פשוט מלך שנה מונין לו שנה שתים מונין לו שתים מקושר מלך שנה מונין לו שתים שתים מונין לו ג' וזימנין דיזיף מיניה זוזי במקושר ומיתרמי ליה זוזי ביני ביני ופרע ליה וא``ל הב לי שטראי ואמר ליה אירכס לי וכתב ליה תברא וכי מטי זמניה משוי ליה פשוט וא``ל הני השתא דיזפת מינאי קא סבר אין כותבין שובר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומי בקי רבי במקושר</span> והא ההוא מקושר דאתא לקמיה דרבי ואמר רבי שטר מאוחר זה וא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זונין</span> לרבי כך מנהגה של אומה זו מלך שנה מונין לו שתים שתים מונין לו שלש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתר דשמעה מזונין</span> סברה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ההוא שטר</span>א <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דהוה כתב ביה בשנת פלוני ארכן</span> א``ר חנינא יבדק אימתי עמד ארכן בארכנותיה ודלמא דאריך מלכותיה אמר רב הושעיא כך מנהגה של אומה זו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שנה ראשונה קורין לו ארכן</span> שניה קורין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דיגון</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ודלמא עבורי עברוהו</span> והדר אוקמוהו אמר ר' ירמיה ההוא ארכן דיגון קראו ליה ת``ר הריני נזיר <הינא> סומכוס אמר הינא אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דיגון שתים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טריגון</span> ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טטריגון</span> ארבע פנטיגון חמש תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בית עגול</span> דיגון טריגון פנטיגון אינו מטמא בנגעים טטריגון מטמא בנגעים מנא הני מילי דתנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>למעלה</span> אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> קיר קירות שתים למטה אומר קיר קירות שתים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הרי כאן ארבע</span> ההוא מקושר דאתא לקמיה דרבי ואמר רבי אין זמן בזה א``ל ר' שמעון ב``ר לרבי שמא בין קשריו מובלע פלייה וחזייה הדר חזא ביה רבי בבישות א``ל לאו אנא כתבתיה ר' <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>יהודה חייטא</span> כתביה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כלך מלשון הרע הזה</span> זימנין הוה יתיב קמיה וקא פסיק סידרא בספר תהלים אמר רבי כמה מיושר כתב זה אמר ליה לאו אנא כתבתיה יהודה חייטא כתביה א``ל כלך מלשון הרע הזה בשלמא התם איכא לשון הרע אלא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מאי לשון הרע איכא</span> משום דרב דימי דתני רב דימי אחוה דרב ספרא לעולם אל יספר אדם בטובתו של חבירו שמתוך טובתו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בא לידי רעתו</span> אמר רב עמרם אמר רב שלש עבירות אין אדם ניצול מהן בכל יום הרהור עבירה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>עיון תפלה</span> ולשון הרע לשון הרע סלקא דעת


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסה,א גמרא
pgu: קסה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אבק לשון הרע</span> אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רוב בגזל</span> ומיעוט בעריות והכל בלשון הרע בלשון הרע סלקא דעתך אלא אבק לשון הרע:  רשב``ג אומר הכל כמנהג המדינה:  ותנא קמא לית ליה מנהג מדינה אמר רב אשי באתרא דנהיגי פשוט וא``ל עביד לי פשוט ואזל עבד ליה מקושר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קפידא</span> נהיגי מקושר וא``ל עביד לי מקושר ואזל עבד ליה פשוט קפידא כי פליגי באתרא דנהיגי בפשוט ומקושר וא``ל עביד לי פשוט ואזל עבד ליה מקושר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מר סבר קפידא</span> ומר סבר מראה מקום הוא לו אמר אביי רשב``ג ור``ש ור' אלעזר כולהו סבירא להו מראה מקום הוא לו רשב``ג הא דאמרן ר``ש דתנן ר``ש אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אם הטעה לשבח</span> הרי זו מקודשת ר' אלעזר דתנן האשה שאמרה התקבל לי גיטי ממקום פלוני וקיבלו לה ממקום אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פסול</span> ור' אלעזר מכשיר מר סבר קפידא ומר סבר מראה מקום הוא לו:  [פשוט שכתוב בו עד אחד כו']:  בשלמא מקושר שכתוב בו שני עדים פסול איצטריך סלקא דעתך אמינא הואיל ובעלמא כשר הכא נמי כשר קמ``ל דפסול אלא פשוט שכתוב בו עד אחד פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר אביי לא נצרכא</span> דאפי' עד אחד בכתב ועד אחד בפה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמימר אכשר בעד אחד בכתב</span> ועד אחד על פה א``ל רב אשי לאמימר והא דאביי מאי א``ל לא שמיע לי כלומר לא סבירא לי אלא קשי


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסה,ב גמרא
pgu: קסה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מתניתין הא קא משמע לן דשנים במקושר כעד אחד בפשוט מה התם פסולא דאורייתא אף הכא נמי פסולא דאורייתא תדע דשלחו מתם חברייא לר' ירמיה עד אחד בכתב ועד אחד על פה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מהו שיצטרפו</span> אליבא דתנא קמא דרבי יהושע בן קרחה לא תיבעי לך דאפילו שנים בכתב ושנים על פה לא מצטרפי אלא כי תיבעי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אליבא דר' יהושע</span> בן קרחה שנים בכתב ושנים על פה הוא דמצטרפי אבל עד אחד בכתב ואחד על פה לא מצרפינן או דלמא לא שנא שלח להו אני איני כדיי ששלחתם לי אלא כך דעת תלמידכם נוטה שיצטרפו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר ליה</span> אנן הכי מתנינן לה דשלחו ליה חברייא לרבי ירמיה שנים שהעידו אחד בבית דין זה ואחד בבית דין זה מהו שיבואו בית דין אצל בית דין ויצטרפו אליבא דתנא קמא דר' נתן לא תיבעי לך דאפילו בחד בית דינא נמי לא מצטרפי אלא כי תיבעי לך אליבא דר' נתן בחד בי דינא הוא דמצטרפי אבל בתרי בי דינא לא מצטרפי או דלמא לא שנא ושלח להו אני איני כדיי שאתם שלחתם לי אלא כך דעת תלמידכם נוטה שיצטרפו מר בר חייא אמר הכי שלחו ליה שנים שהעידו בב``ד זה וחזרו והעידו בב``ד זה מהו שיבוא אחד מכל ב``ד ויצטרפו אליבא דר' נתן לא תיבעי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>השתא</span> עדים מצרפינן דייני מיבעיא אלא כי תיבעי לך אליבא דת``ק דר' נתן עדים הוא דלא מצרפינן אבל דייני מצרפינן או דלמא ל``ש שלח להו אני איני כדיי שאתם שלחתם לי אלא כך דעת תלמידכם נוטה שיצטרפו רבינא אמר הכי שלחו ליה שלשה שישבו לקיים את השטר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומת אחד מהן</span> צריכי למכתב במותב תלתא הוינא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וחד ליתוהי</span> או לא שלח להו אני איני כדיי שאתם שלחתם לי אלא כך דעת תלמידכם נוטה שצריכין למכתב במותב תלתא הוינא וחד ליתוהי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>על דא עיילוהו</span> לרבי ירמיה בבי מדרשא


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסה,ב משנה
pgu: קסה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כתוב בו</span> זוזין מאה דאינון סלעין עשרין אין לו אלא עשרין זוזין מאה דאינון תלתין סלעין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין לו אלא מנה</span> כסף זוזין דאינון <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ונמחק</span> אין פחות משתים כסף סלעין דאינון ונמחק אין פחות משתים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דרכונות</span> דאינון ונמחק אין פחות משתים כתוב בו מלמעלה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומלמטה מאתים</span> מלמעלה מאתים ומלמטה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הכל הולך אחר התחתון</span> א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למה כותבין את העליון</span> שאם תמחק אות אחת מן התחתון ילמד מן העליון


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסה,ב גמרא
pgu: קסה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן אמר כסף אין פחות מדינר כסף כסף דינרין ודינרין כסף אין פחות משני דינרין כסף כסף בדינרין אין פחות מבשני דינרין דהב כסף אמר מר כסף אין פחות מדינר כסף ואימא נסכא אמר רבי אלעזר דכתוב ביה מטבע ואימא פריטי אמר רב פפא באתרא דלא סגי פריטי דכספא תנו רבנן דהב אין פחות מדינר דהב דהב דינרין ודינרין דהב אין פחות משני דינרין דהב דהב בדינרין אין פחות מבשני דינרין כסף דהב אמר מר דהב אין פחות מדינר דהב אימא נסכא אמר רבי אלעזר דכתב מטב


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסו,א גמרא
pgu: קסו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואימא פריטי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פריטי דדהבא לא עבדי אינשי</span> זהב בדינרין אין פחות מבשני דינרין כסף זהב ואימא דהבא פריכא בתרי דינרי דהבא קאמר אמר אביי יד בעל השטר על התחתונה <רישא דקתני כסף בדינרין אין פחות משני דינרין זהב כסף אמאי אימא כספא נסכא בתרי דינרי כספא קאמר> א``ר אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רישא דכתב דינרי</span> סיפא דכתב דינרין ומנא תימרא דשאני בין דינרי לדינרין דתניא האשה שהיו עליה ספק חמש לידות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ספק חמש זיבות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מביאה קרבן אחד</span> ואוכלת בזבחים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואין השאר עליה חובה</span></span> היו עליה חמש לידות ודאות חמש זיבות ודאות מביאה קרבן אחד ואוכלת בזבחים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והשאר עליה חובה</span> מעשה ועמדו קינים בירושלים בדינרי זהב אמר רבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המעון הזה</span> אם אלין הלילה עד שיהו בדינרין נכנס לבית דין ולימד האשה שהיו עליה חמש לידות ודאות חמש זיבות ודאות מביאה קרבן אחד ואוכלת בזבחים ואין השאר עליה חוב


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסו,ב גמרא
pgu: קסו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ועמדו קינין</span> בו ביום <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ברבעתים</span>:  כתוב מלמעלה וכו':  תנו רבנן ילמד התחתון מן העליון באות אחת אבל לא בשתי אותיות כגון חנן מחנני וענן מענני מאי שנא שתי אותיות דלא דלמא מיתרמי שם בן ארבע אותיות והוה ליה פלגיה דשמא אי הכי אות אחת נמי דלמא מיתרמי שם בן שתי אותיות והוה ליה פלגיה דשמא אלא שתי אותיות היינו טעמא דלמא מיתרמי שם בן שלש אותיות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והוה ליה רובא דשמא</span> אמר רב פפא פשיטא לי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ספל מלמעלה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קפל מלמטה</span> הכל הולך אחר התחתון בעי רב פפא קפל מלמעלה וספל מלמטה מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מי חיישינן לזבוב</span> או לא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תיקו</span> ההוא דהוה כתב ביה שית מאה וזוזא שלחה רב שרביא קמיה דאביי שית מאה איסתירי וזוזא או דלמא שית מאה פריטי וזוזא אמר ליה דל פריטי דלא כתבי בשטרא דאסוכי מסכן לה


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסז,א גמרא
pgu: קסז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומשוי להו זוזי מאי אמרת שית מאה איסתירי וזוזא <שית מאה זוזי וחד זוזא> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יד בעל השטר על התחתונה</span> אמר אביי האי מאן דבעי למחוי חתימות ידיה בבי דינא לא לחוי בסוף מגילתא דלמא משכח לה אחר וכתיב דמסיק ביה זוזי ותנן הוציא עליו כתב ידו שהוא חייב לו גובה מנכסים בני חורין ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בזבינא</span> דאתא לקמיה דאביי אמר ליה ניחזי לי מר חתימות ידיה דכי אתו רבנן מחוו לי מעברנא להו בלא מכסא אחוי ליה בריש מגילתא הוה קא נגיד ביה א``ל כבר קדמוך רבנן אמר אביי מתלת ועד עשר לא לכתוב בסוף שיטה דלמא מזייף וכתב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואי איתרמי ליה</span> ניהדריה לדבוריה תרין תלתא זימני אי אפשר דלא מיתרמי ליה באמצע שיטה ההוא דהוה כתיב ביה תילתא בפרדיסא אזל מחקיה לגגיה דבי``ת וכרעיה ושויה ופרדיסא אתא לקמיה דאביי אמר ליה מאי טעמא רויח ליה עלמא להאי וי``ו כפתיה ואודי ההוא דהוה כתב ביה מנת ראובן ושמעון אחי הוה להו אחא דשמיה אחי אזל כתב ביה וי``ו ושויה ואחי אתא לקמיה דאביי אמר ליה מאי טעמא דחיק ליה עלמא להאי וי``ו כולי האי כפתיה ואודי ההוא שטרא דהוה חתים עליה רבא ורב אחא בר אדא אתא לקמיה דרבא אמר ליה דין חתימות ידא דידי היא מיהו קמיה דרב אחא בר אדא לא חתימי לי מעולם כפתיה ואודי א``ל בשלמא דידי זייפת אלא דרב אחא בר אדא דרתית ידיה היכי עבדת אמר אנחי ידאי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמצרא</span> ואמרי לה קם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אזרנוקא</span> וכתב


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסז,א משנה
pgu: קסז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כותבין גט לאיש</span> אע``פ שאין אשתו עמו והשובר לאשה אע``פ שאין בעלה עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובלבד שיהא מכירן</span> והבעל נותן שכ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסז,ב משנה
pgu: קסז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כותבין שטר ללוה</span> אע``פ שאין מלוה עמו ואין כותבין למלוה עד שיהא לוה עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והלוה נותן שכר</span> כותבין שטר למוכר אע``פ שאין לוקח עמו ואין כותבין ללוקח עד שיהא מוכר עמו והלוקח נותן שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין כותבין שטרי אירוסין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונשואין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא מדעת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שניהם</span></span> והחתן נותן שכר אין כותבין שטר אריסות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וקבלנות</span> אלא מדעת שניהם והמקבל נותן שכר אין כותבין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שטרי בירורין</span> וכל מעשה ב``ד אלא מדעת שניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושניהם נותנין שכר</span> רשב``ג אומר לשניהם כותבין שנים לזה לעצמו ולזה לעצמו


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסז,ב גמרא
pgu: קסז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי ובלבד שיהא מכירן אמר רב יהודה אמר רב ובלבד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שיהא מכיר שם האיש בגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ושם האשה בשובר</span> יתיב רב ספרא ורב אחא בר הונא ורב הונא בר חיננא ויתיב אביי גבייהו ויתבי וקמיבעיא להו שם האיש בגט אין שם האשה לא שם האשה בשובר אין שם האיש לא וליחוש דלמא כתב גיטא ואזיל וממטי ליה לאיתתיה דהיאך וזמנין אזלא כתבה אשה שובר ויהבה לגברא דלאו דילה אמר להו אביי הכי אמר רב שם האיש בגט והוא הדין לשם האשה שם האשה בשובר והוא הדין לשם האיש וליחוש לשני יוסף בן שמעון הדרים בעיר אחת דלמא כתיב גיטא ואזיל וממטי ליה לאיתתיה דהיאך אמר להו רב אחא בר הונא הכי אמר רב שני יוסף בן שמעון הדרים בעיר אחת אין מגרשין נשותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא זה בפני זה</span> וליחוש דלמא אזיל למתא אחריתא ומחזיק ליה לשמיה ביוסף בן שמעון וכתיב גיטא וממטי ליה לאיתתיה דהיאך אמר להו רב הונא בר חיננא הכי אמר רב כל שהוחזק שמו בעיר שלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אין חוששין לו</span> לא איתחזק מאי אמר אביי דקרו ליה ועני רב זביד אמר רמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ברמאותיה</span> זהיר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ההוא תברא דהוה חתים עלה רב ירמיה בר אבא</span> אתיא לקמיה ההיא איתתא אמרה ליה לאו אנא הואי אמר אנא נמי אמרי להו לאו איהי היא ואמרו לי מיקש הוא דקשא לה ובגר לה קלא אמר אביי אע``ג דאמור רבנ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסח,א גמרא
pgu: קסח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כיון שהגיד</span> שוב אינו חוזר ומגיד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צורבא מרבנן</span> לאו אורחיה למידק ההוא תברא דהוה חתים עליה רב ירמיה בר אבא אמרה ליה לאו אנא הואי אמר לה איברא אנת הות אמר אביי אע``ג דצורבא מרבנן לאו אורחיה למידק כיון דדק דק אמר אביי האי צורבא מרבנן דאזיל לקדושי איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נידבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עם הארץ</span> בהדיה דלמא מחלפו לה מיניה:  והבעל נותן שכר וכו':  מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> וכתב ונתן והאידנא דלא עבדינן הכי שדיוהו רבנן אאשה כי היכי דלא לשהייה:  כותבין שטר ללוה אף על פי שאין מלוה עמו וכו':  פשיטא לא צריכא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עיסקא</span>:  כותבין שטר למוכר אף על פי שאין לוקח וכו':  פשיטא לא צריכא במוכר שדהו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפני רעתה</span>:  אין כותבין שטרי אירוסין וכו':  פשיטא לא צריכא דאפילו צורבא מרבנן דניחא ליה לחמוה לקרוביה:  אין כותבין שטר אריסות וקבלנות וכו':  פשיטא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בבורה</span>:  אין כותבין שטרי בירורין אלא מדעת שניהם וכו':  מאי שטרי בירורין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הכא תרגימו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שטרי טענתא</span> רב ירמיה בר אבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זה בורר לו</span> אחד וזה בורר לו אחד:  ר``ש בן גמליאל אומר לשניהם כותבין שנים לזה בעצמו ולזה בעצמו:  לימא בכופין על מדת סדום קא מיפלגי דמר סבר כופין ומר סבר אין כופין לא דכולי עלמא כופין והכא היינו טעמא דר``ש בן גמליאל דאמר ליה לא ניחא לי דתהוי זכותך גבי זכותי דדמית עלאי כי אריא ארבא


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסח,א משנה
pgu: קסח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שפרע מקצת חובו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והשליש את שטרו</span> ואמר לו אם לא <נתתי> [אתן] לך מכאן ועד יום פלוני תן לו שטרו הגיע זמן ולא נתן רבי יוסי אומר יתן רבי יהודה אומר לא יתן


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסח,א גמרא
pgu: קסח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי ר' יוסי סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסמכתא</span> קניא ורבי יהודה סבר אסמכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא קניא</span> אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב הלכה כרבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כי אתו לקמיה דרבי אמי</span> אמר להו וכי מאחר שרבי יוחנן מלמדנו פעם ראשונה ושניה הלכה כרבי יוסי אני מה אעשה ואין הלכה כרבי יוסי


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסח,א משנה
pgu: קסח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מי שנמחק שטר חובו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מעמיד עליו עדים</span> ובא לפני בית דין ועושין לו קיום איש פלוני בן פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נמחק שטרו</span> ביום פלונ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסח,ב גמרא
pgu: קסח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר איזהו קיומו במותב תלתא הוינא אנו פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופלוני ופלוני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוציא</span> פלוני בן פלוני שטר מחוק לפנינו ביום פלוני ופלוני ופלוני עדיו ואם כתוב בו הוזקקנו לעדותן של עדים ונמצאת עדותן מכוונת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גובה</span> ואינו צריך להביא ראיה ואם לאו צריך להביא ראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נקרע</span> פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נתקרע</span> כשר נמחק או נטשטש אם רישומו ניכר כשר ה``ד נקרע ה``ד נתקרע אמר רב יהודה נקרע קרע של בית דין נתקרע קרע שאינו של ב``ד היכי דמי קרע של בית דין א``ר יהודה מקום עדים ומקום הזמן ומקום התורף אביי אמר שתי וערב הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ערבאי</span> דאתו לפומבדיתא דהוו קא אנסי ארעתא דאינשי אתו מרוותיהו לקמיה דאביי א``ל ליחזי מר שטרי' ולכתוב לן מר שטרא אחרינא עליה דאי מיתניס חד נקיטינן חד בידן אמר להו מאי אעביד לכו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאמר רב ספרא</span> אין כותבין שני שטרות על שדה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דלמא טריף והדר טריף</span> הוו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קא טרדי ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר ליה לספריה זיל כתוב להו</span> הוא על המחק ועדיו על הנייר דפסול אמר ליה רב אחא בר מניומי לאביי ודלמא רישומו ניכר ותניא נמחק או נטשטש אם רישומו ניכר כשר אמר ליה מי קאמינא שטרא מעליא אל``ף בי``ת בעלמא קאמינא תנו רבנן הרי שבא ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבד שטר חובי</span> אע``פ שאמרו עדים אנו כתבנו וחתמנו ונתננו לו אין כותבין לו את השטר בד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשטרי הלואה</span> אבל שטרי מקח וממכר כותבין חוץ מן האחריות שב


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסט,א גמרא
pgu: קסט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבן שמעון בן גמליאל אומר אף שטרי מקח וממכר אין כותבין וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר הנותן מתנה לחברו והחזיר לו את השטר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חזרה מתנתו</span> וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מתנתו קיימת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמר מר חוץ מאחריות שבו מאי טעמא</span> א``ר ספרא לפי שאין כותבין שני שטרות על שדה אחת דלמא אזיל בעל חוב טריף ליה להאי ואזיל האי ומפיק חד וטריף לקוחות ואמר ליה לבעל חוב שוף לי דאיקום בה והדר תא טירפן ומפיק אחרינא והדר אזיל טריף לקוחות אחריני וכיון דקרעניה לשטרא דמלוה במאי הדר טריף לה וכי תימא דלא קרעניה והא אמר רב נחמן כל טירפא דלא כתיב ביה קרעניה לשטרא דמלוה לאו טירפא הוא וכל אדרכתא דלא כתיב בה קרעניה לטירפא לאו אדרכתא הוא וכל שומא דלא כתיב ביה קרעניה לאדרכתא לאו שומא היא לא צריכא דקאתי מכח אבהתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא</span> ולמה ליה למימר ליה לבעל חוב שוף לי בהאי ארעא ואיקום בה תיפוק ליה דכיון דנקיט תרי שטרי טריף והדר טריף אם כן נפישי עליה בעלי דינין ולכתוב להאי שטרא מעליא ולכתוב תברא למוכר כל שטרי דיפקון על ארעא דא פסולין לבר מן דיפוק בזמנא דא אמרוה רבנן קמיה דרב פפא ואמרי לה קמיה דרב אשי זאת אומרת אין כותבין שוב


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קסט,ב גמרא
pgu: קסט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר להו</span> בעלמא כותבין שובר והכא היינו טעמא דדלמא אזיל בעל חוב וטריף מיניה דלוקח ואזיל איהו וטריף לקוחות ושובר גבי לקוחות ליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סוף סוף לקוחות</span> לאו אמרי דארעא הדרי אדהכי והכי שמיט ואכיל פירי אי נמי ללוקח שלא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אחריות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי הכי</span> שטרי הלואה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>התם</span> דזוזי מסיק אמרי פייסיה בעל חוב בזוזי הכא דארעא מסיק מידע ידעי דמאן דמסיק ארעא בזוזי לא מפייס אמר מר חוץ מן האחריות שבו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היכי כתבינן</span> אמר רב נחמן דכתבי הכי שטרא דנן דלא למיגבי ביה לא ממשעבדי ולא מבני חרי אלא כי היכי דתיקום ארעא בידיה דלוקח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר רפרם זאת אומרת</span> אחריות טעות סופר הוא טעמא דכתב ליה הכי הא לא כתב ליה הכי גבי רב אשי אמר אחריות לאו טעות סופר הוא ומאי חוץ מאחריות שבו דלא כתיב ביה אחריות ההיא איתתא דיהבה ליה זוזי לההוא גברא למיזבן לה ארעא אזל זבן לה שלא באחריות אתיא לקמיה דרב נחמן אמר ליה לתקוני שדרתיך ולא לעוותי זיל זבנה מיניה שלא באחריות והדר זבנה ניהלה באחריות:  רשב``ג אומר הנותן מתנה לחבירו והחזיר לו את השטר חזרה מתנתו וחכ``א מתנתו קיימת:  מאי טעמא דרשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רב אסי</span> נעשה כאומר לו שדה זו נתונה לך כל זמן שהשטר בידך מתקיף לה רבה אי הכי נגנב או אבד נמי אלא אמר רבה באותיות נקנות במסירה קמיפלגי רשב``ג סבר אותיות נקנות במסירה ורבנן סברי אין אותיות נקנות במסירה ת``ר הבא לידון בשטר ובחזקה נידון בשטר דברי רבי רשב``ג אומר בחזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במאי קמיפלגי</span> כי אתא רב דימי אמר באותיות נקנות במסירה קא מיפלג


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קע,א גמרא
pgu: קע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבן שמעון בן גמליאל סבר אין אותיות נקנות במסירה</span> ורבי סבר אותיות נקנות במסירה אמר ליה אביי א``כ פלוגתא לדמר אמר ליה ותפלוג אמר ליה הכי קאמינא לך מתניתא לא מיתרצא אלא כדמתרצא מר ואם כן קשיא דרבן שמעון בן גמליאל אדרשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא אמר אביי</span> הכא במאי עסקינן כגון שנמצא אחד מהן קרוב או פסול ובפלוגתא דר' מאיר ור' אלעזר קא מיפלגי רבי סבר לה כרבי אלעזר דאמר עדי מסירה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ורבן שמעון בן גמליאל</span> סבר לה כרבי מאיר דאמר עדי חתימה כרתי והא אמר רבי אבא מודה היה רבי אלעזר במזוייף מתוכו שהוא פסול אלא אמר רבי אבינא הכל מודים שאם כתוב בו הוזקקנו לעדותן של עדים ונמצאת עדותן מזוייפת שהוא פסול כדרבי אבא לא נחלקו אלא בשטר שאין עליו עדים כלל דרבי סבר לה כר' אלעזר דאמר עדי מסירה כרתי ורבן שמעון בן גמליאל סבר לה כרבי מאיר דאמר עדי חתימה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואיבעית אימא במודה</span> בשטר שכתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צריך לקיימו</span> קא מיפלגי דרבי סבר מודה בשטר שכתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין צריך לקיימו</span> ורבן שמעון בן גמליאל סבר צריך לקיימו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והא איפכא שמעינן להו</span> דתניא שנים אדוקין בשטר מלוה אומר שלי הוא ונפל ממני ומצאתו ולוה אומר שלך הוא ופרעתיו לך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יתקיים השטר בחותמיו דברי רבי</span> רבן שמעון בן גמליאל אומר יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והוינן בה</span> ולית ליה לרבי הא דתנן שנים אוחזין בטלית זה אומר אני מצאתיה וזה אומר אני מצאתיה זה ישבע שאין לו בה פחות מחציה וזה ישבע שאין לו בה פחות מחציה ויחלוקו ואמר רבא אמר רב נחמן במקויים דכולי עלמא לא פליגי דיחלוקו כי פליגי בשאינו מקויים רבי סבר מודה בשטר שכתבו צריך לקיימו ואי מקיים ליה גבי פלגא ואי לא חספא בעלמא הוא ורבן שמעון בן גמליאל סבר מודה בשטר שכתבו אין צריך לקיימו ויחלוקו איפוך ואיבעית אימא לעולם לא תיפוך אלא הכא בלברר קמיפלגי כי הא דרב יצחק בר יוסף הוה מסיק ביה זוזי ברבי אבא אתא לקמיה דרבי יצחק נפחא אמר פרעתיך בפני פלוני ופלוני אמר ליה רבי יצחק יבואו פלוני ופלוני ויעידו אמר ליה אי לא אתו לא מהימנינא והא קיימא לן המלוה את חבירו בעדים אינו צריך לפרעו בעדים אמר ליה אנא בההיא כשמעתא דמר סבירא לי דאמר רבי אבא אמר רב אדא בר אהבה אמר רב האומר לחבירו פרעתיך בפני פלוני ופלוני צריך שיבואו פלוני ופלוני ויעידו [א``ל] והא אמר רב גידל אמר רב הלכה כדברי רבן שמעון בן גמליאל ואף רבי ל


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קע,ב משנה
pgu: קע
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מי שפרע מקצת חובו</span> ר' יהודה אומר יחליף רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יכתוב שובר</span> אמר רבי יהודה נמצא זה צריך להיות שומר שוברו מן העכברים אמר לו רבי יוסי כך יפה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא ירע כחו</span> של זה


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קע,ב גמרא
pgu: קע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין הלכה לא כרבי יהודה</span> ולא כרבי יוסי אלא ב``ד מקרעין השטר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וכותבין לו שטר אחר</span> מזמן ראשון אמר ליה רב נחמן לרב הונא ואמרי לה רב ירמיה בר אבא לרב הונא אי שמיעא ליה לרב הא [ברייתא] דתניא עדים מקרעין את השטר וכותבין לו שטר אחר מזמן ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הוה הדר ביה</span> אמר ליה שמיע ליה ולא הדר בי


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעא,א גמרא
pgu: קעא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשלמא בי דינא</span> אלימי לאפקועי ממונא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא עדים שעשו שליחותן</span> חוזרין ועושין שליחותן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא</span> והא אמר רב יהודה אמר רב עדים כותבין אפילו עשרה שטרות על שדה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רב יוסף אמר</span> בשטר מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ורבה אמר</span> בשטר שאין בו אחריות מאי ברייתא דתניא הרי שהיו נושין בו אלף זוז ופרע מהן חמש מאות זוז עדים מקרעין את השטר וכותבין לו שטר אחר מזמן ראשון דברי רבי יהודה רבי יוסי אומר שטר זה יהא מונח במקומו ויכתבו שובר ומפני שני דברים אמרו כותבין שובר אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כדי שיכוף לפורעו</span> ואחת כדי שיגבה מזמן ראשון והא רבי יהודה נמי מזמן ראשון קאמר הכי קאמר ליה ר' יוסי לרבי יהודה אי מזמן ראשון קאמרת פליגנא עלך בחדא אי מזמן שני קאמרת פליגנא עלך בתרתי תנו רבנן שטר שזמנו כתוב בשבת או בעשרה בתשרי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שטר מאוחר הוא וכשר דברי ר' יהודה</span> רבי יוסי פוסל אמר לו רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והלא מעשה בא לפניך בצפורי</span> והכשרת אמר לו כשהכשרתי בזה הכשרתי והא רבי יהודה נמי בזה קאמר אמר רבי פדת הכל מודים שאם הוזקקנו לעונתו של שטר ונמצאת עונתו מכוונת בשבת או בעשרה בתשרי ששטר מאוחר הוא וכש


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעא,ב גמרא
pgu: קעא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא נחלקו אלא בשטר מאוחר בעלמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דרבי יהודה</span> לטעמיה דאמר אין כותבין שובר ולא נפיק מיניה חורבא ורבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לטעמיה דאמר כותבין שובר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ונפיק מיניה חורבא</span> אמר רב הונא בריה דרב יהושע אפילו למ``ד כותבין שובר הני מילי אפלגא אבל אכוליה לא ולא היא אפי' אכוליה כתבינן כי הא דרב יצחק בר יוסף הוה מסיק ביה זוזי ברבי אבא אתא לקמיה דרבי חנינא בר פפי אמר ליה הב לי זוזיי אמר ליה הב לי שטראי ושקול זוזך אמר ליה שטרך אירכס לי אכתוב לך תברא אמר ליה הא רב ושמואל דאמרי תרוייהו אין כותבין שובר אמר מאן יהיב לן מעפריה דרב ושמואל רמינן בעיינין הא רבי יוחנן והא ריש לקיש דאמרי תרוייהו כותבין שובר וכן כי אתא רבין אמר ר' אילעא כותבין שובר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומסתברא דכותבין שובר</span> דאי סלקא דעתא אין כותבין שובר אבד שטרו של זה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יאכל הלה וחדי</span> מתקיף לה אביי ואלא מאי כותבין שובר אבד שוברו של זה יאכל הלה וחדי א``ל רבא אין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עבד לוה לאיש מלוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תנן התם</span> שטרי חוב המוקדמין פסולין והמאוחרין כשרין א``ר המנונא לא שנו אלא שטרי הלואה אבל שטרי מקח וממכר אפילו מאוחרין נמי פסולין מ``ט זימנין דמזבין ליה ארעא בניסן וכתיב ליה בתשרי ומתרמי ליה זוזי ביני ביני וזבין ליה מיניה וכי מטי תשרי מפיק ליה ואמר ליה הדר זבנתה מינך אי הכי שטרי הלואה נמי זמנין דיזיף בניסן וכתיב ליה שטרא בתשרי ומתרמי ליה זוזי ביני ביני ופרע ליה ואמר ליה הב לי שטראי וא``ל אירכס לי וכתיב ליה תברא וכי מטי זמניה מפיק ליה וא``ל הני השתא הוא דיזפת מינאי קסבר אין כותבין שובר אמר ליה רב יימר לרב כהנא ואמרי לה רב ירמיה מדיפתי לרב כהנא והאידנא דכתבינן שטרי מאוחרי וכתבינן תברא <אמאי קעבדינן הכי א``ל> בתר דאמר להו ר' אבא לספריה כי כתביתו שטר מאוחרי כתבו הכי שטרא דנן לא בזמניה כתבניה אלא אחרנוהו וכתבנוהו א``ל רב אשי לרב כהנא והאידנא דלא קא עבדינן הכי בתר דאמר ליה רב ספרא לספריה כי כתביתו הני תברי אי ידעיתו זימנא דשטרא כתבו אי לא כתבו סתמא דכל אימת דנפיק לרעיה אמר ליה רבינא לרב אשי ואמרי לה רב אשי לרב כהנ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעב,א גמרא
pgu: קעב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והא האידנא דלא קעבדינן הכי אמר ליה רבנן תקוני תקיני מאן דעביד עביד מאן דלא עביד איהו הוא דאפסיד אנפשיה אמר להו רבא בר רב שילא להנהו כתבי שטרא אקניאתא כי כתביתו שטרי אקניאתא אי ידעיתו יומא דקניתו ביה כתבו ואי לא כתבו יומא דקיימיתו ביה כי היכי דלא מתחזי כשקרא אמר להו רב לספריה וכן אמר להו רב הונא לספריה כי קיימיתו בשילי כתבו בשילי ואע``ג דמסירן לכו מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בהיני</span> כי קיימיתו בהיני כתבו בהיני ואף על גב דמסירן לכו מילי בשילי אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האי מאן דנקיט</span> שטרא בר מאה זוזי ואמר שויה ניהלי תרי בני חמשין חמשין לא משוינן להו מאי טעמא עבדו רבנן מילתא דניחא ליה למלוה וניחא ליה ללוה ניחא ליה למלוה כדי שיכוף לפורעו וניחא ללוה כי היכי דניפגם שטריה ואמר רבא האי מאן דנקיט תרי שטרי בני חמשין חמשין ואמר שוינהו ניהלי חד בר מאה לא משוינן ליה עבוד רבנן מילתא דניחא ליה למלוה וניחא ליה ללוה ניחא ליה למלוה כי היכי דלא ניפגום שטריה וניחא ליה ללוה כדי שלא יכוף לפורעו אמר רב אשי האי מאן דנקיט שטרא בר מאה זוזי ואמר שוונהי ניהלי חד בר חמשין לא משוינא ליה מ``ט אמרינן האי מיפרע פרעיה ואמר ליה הב לי שטראי ואמר ליה אירכס לי וכתיב ליה תברא ומפיק ליה האי ואמר ליה האי אחרינא הוא


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעב,א משנה
pgu: קעב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שני אחין אחד עני ואחד עשיר והניח להן אביהן מרחץ ובית הבד עשאן לשכר השכר לאמצע עשאן לעצמו הרי העשיר אומר לעני <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קח לך עבדים</span> וירחצו במרחץ קח לך זיתים ובא ועשה בבית הבד שנים שהיו בעיר אחת שם אחד יוסף בן שמעון ושם אחר יוסף בן שמעון אין יכולין להוציא שטר חוב זה על זה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא אחר יכול להוציא</span> עליהן שטר חוב נמצא לאחד בין שטרותיו שטרו של יוסף בן שמעון פרוע שטרות שניהן פרועין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כיצד יעשו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ישלשו</span> ואם היו משולשין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יכתבו סימן</span> ואם היו מסומנין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יכתבו כהן</span>


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעב,א גמרא
pgu: קעב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ההוא שטרא דנפק לבי דינא דרב הונא</span> דהוה כתיב ביה אני פלוני בר פלוני לויתי מנה ממ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעב,ב גמרא
pgu: קעב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר רב הונא</span> ממך אפילו מריש גלותא ואפילו משבור מלכא אמר ליה רב חסדא לרבה פוק עיין בה דלאורתא בעי לה רב הונא מינך נפק דק ואשכח דתניא גט שיש עליו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין בו זמן</span> אבא שאול אומר אם כתוב בו גרשתיה היום כשר אלמא היום <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ההוא יומא דנפיק</span> ביה משמע הכא נמי ממך מההוא גברא דנפיק מתותי ידיה משמע אמר ליה אביי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלמא אבא שאול</span> כרבי אליעזר סבירא ליה דאמר עדי מסירה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל הכא ליחוש לנפילה</span> אמר ליה לנפילה לא חיישינן ומנא תימרא דלא חיישינן לנפילה דתנן שנים שהיו בעיר אחת שם אחד יוסף בן שמעון ושם אחר יוסף בן שמעון אינן יכולין להוציא שטר חוב זה על זה ולא אחר יכול להוציא עליהן שטר חוב הא הם על אחרים יכולין ואמאי ליחוש לנפילה אלא לאו שמע מינה לנפילה לא חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואביי לנפילה דחד לא חיישינן</span> לנפילה דרבים חיישינ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעג,א גמרא
pgu: קעג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואלא הא דתניא כשם שאין מוציאין שטר חוב זה על זה כך אין מוציאין על אחרים במאי קמיפלגי באותיות נקנות במסירה קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תנא דידן סבר</span> אותיות נקנות במסירה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותנא ברא סבר אין אותיות נקנות במסירה</span> ואי בעית אימא דכולי עלמא אותיות נקנות במסירה והכא בצריך להביא ראיה קא מיפלגי תנא דידן סבר אין צריך להביא ראיה ותנא ברא סבר צריך להביא ראיה דאיתמר אותיות נקנות במסירה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אביי אמר</span> צריך להביא ראיה ורבא אמר אינו צריך להביא ראיה אמר אביי מנא אמינא לה דתניא אחד מן האחין שהשטר חוב יוצא מתחת ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עלי</span>ו להביא ראיה מאי לאו הוא הדין לאחריני ורבא אמר שאני אחין דשמטו מהדדי איכא דאמרי אמר רבא מנא אמינא לה דתניא אחד מן האחין שהשטר חוב יוצא מתחת ידו עליו להביא ראיה אחין הוא דשמטו מהדדי אבל אחריני לא ואביי אחין איצטריכא ליה סלקא דעתך אמינא כיון דשמטו מהדדי אימא מיזדהר זהירי ולא צריכי להביא ראיה קמ``ל ואלא הא דתניא כשם שמוציאין הן שטר חוב על אחרים כך מוציאין זה על זה במאי קמיפלגי בכותבין שטר ללוה ואע``פ שאין מלוה עמו קמיפלגי תנא דידן סבר כותבין שטר ללוה ואף על פי שאין מלוה עמו זימנין דאזיל לגבי ספרא וסהדי ואמר להו כתבו לי שטרא דבעינן למיזף מיוסף בן שמעון חברי ובתר דכתבי וחתמי ליה נקיטא ליה ואמר ליה הב לי מאה דיזפת מינאי תנא ברא סבר אין כותבין שטר ללוה עד שיהא מלוה עמו:  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נמצא</span> לאחד</span> בין שטרותיו שטרו של יוסף בן שמעון פרוע שטרות שניהם פרועין וכו':  טעמא דנמצא הא לא נמצא מצי מפיק והאנן ולא אחר יכול להוציא עליהן שטר חוב תנן אמר רבי ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>במשולשין</span> ונחזי תברא בשמא דמאן דכתיב אמר רב הושעיא במשולשין בשטר ואין משולשין בשובר אביי אמר הכי קאמר נמצא ללוה בין שטרותיו שטרו של יוסף בן שמעון עלי פרוע שטרות שניהם פרועין:  כיצד יעשו ישלשו כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תנא אם היו שניהם</span> כהנים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>יכתבו דורות</span>


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעג,א משנה
pgu: קעג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>האומר לבנו</span> שטר בין שטרותי פרוע ואיני יודע אי זהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שטרות כולן פרועין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נמצא</span> לאחד</span> שם שנים הגדול פרוע והקטן אינו פרוע


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעג,א גמרא
pgu: קעג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא שטר לך בידי פרוע הגדול פרוע והקטן אינו פרוע <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חוב לך בידי</span> פרוע <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שטרות כולן פרועין</span> אמר ליה רבינא לרבא אלא מעתה שדי מכורה לך שדה גדולה מכורה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שדה שיש לי מכורה לך</span> כל שדותיו מכורין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>התם יד בעל השטר על התחתונה</span>


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעג,ב משנה
pgu: קעג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ואם אמר לו על מנת שאפרע ממי שארצה יפרע מן הערב רשב``ג אומר אם יש נכסים ללוה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בין כך ובין כך לא יפרע מן הערב</span> וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הערב לאשה בכתובתה</span> והיה בעלה מגרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ידירנה</span> הנאה שמא יעשו קנוניא על נכסים של זה ויחזיר את אשתו


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעג,ב גמרא
pgu: קעג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי טעמא</span> רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו גברא אשלימת לי גברא אשלימי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מתקיף לה רב נחמן האי דינא</span> דפרסאי אדרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בתר ערבא אזלי</span> אלא בי דינא דפרסאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דלא יהבי טעמא למילתייהו</span> אלא אמר רב נחמן מאי לא יפרע מן הערב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא יתבע ערב תחלה</span> תניא נמי הכי המלוה את חבירו על ידי ערב לא יתבע ערב תחלה ואם אמר על מנת שאפרע ממי שארצה יתבע ערב תחלה א``ר הונא מנין לערב דמשתעבד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0143' data-rgl='9'> בראשית מג </span> אנכי אערבנו מידי תבקשנו מתקיף לה רב חסדא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קבלנות</span> היא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0142' data-rgl='37'> בראשית מב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תנה אותו על ידי</span> ואני אשיבנו אלא אמר רבי יצחק מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='2820' data-rgl='16'> משלי כ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לקח בגדו</span> כי ערב זר ובעד נכריה חבלהו ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2806' data-rgl='1'> משלי ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בני אם ערבת לרעך</span> תקעת לזר כפיך נוקשת באמרי פיך נלכדת באמרי פיך עשה זאת אפוא בני והנצל כי באת בכף רעך לך התרפס ורהב רעיך אם ממון יש לו בידך התר לו פיסת יד ואם לאו הרבה עליו ריעים אמר אמימר ערב דמשתעבד מחלוקת ר' יהודה ור' יוסי לרבי יוסי דאמר אסמכתא קניא ערב משתעבד לר' יהודה דאמר אסמכתא לא קניא ערב לא משתעבד אמר ליה רב אשי לאמימר הא מעשים בכל יום <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דאסמכתא לא קניא</span> וערב משתעבד אלא אמר רב אשי בההוא הנאה דקא מהימן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גמר ומשתעבד</span> נפשיה:  ואם אמר על מנת שאפרע ממי שארצה כו':  אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא שנו</span> אלא שאין נכסים ללוה אבל יש נכסים ללוה לא יפרע מן הערב והא מדקתני סיפא רבן שמעון בן גמליאל אומר אם יש נכסים ללוה לא יפרע מן הערב מכלל דתנא קמא סבר לא שנא הכי ולא שנא הכי חסורי מחסרא והכי קתני המלוה את חבירו על ידי ערב לא יפרע מן הערב ואם אמר על מנת שאפרע ממי שארצה יפרע מן הערב במה דברים אמורים בשאין נכסים ללוה אבל יש נכסים ללוה לא יפרע מן הערב וקבלן אף על פי שיש נכסים ללוה יפרע מן הקבל


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעד,א גמרא
pgu: קעד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבן שמעון בן גמליאל אומר אם יש נכסים ללוה</span> אחד זה ואחד זה לא יפרע מהן אמר רבה בר חנה אמר ר' יוחנן כל מקום ששנה רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במשנתנו</span> הלכה כמותו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חוץ מערב</span> וצידון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וראיה אחרונה</span> אמר רב הונא הלוהו ואני ערב הלוהו ואני פורע הלוהו ואני חייב הלוהו ואני <נותן> [אתן] <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כולן לשון ערבות הן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תן לו</span> ואני קבלן תן לו ואני פורע תן לו ואני חייב תן לו ואני <נותן> [אתן] כולן לשון קבלנות הן איבעיא להו הלוהו ואני קבלן תן לו ואני ערב מאי אמר ר' יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לשון ערבות ערבות</span> לשון קבלנות קבלנות רב חסדא אמר כולן לשון קבלנות הן בר מהלוהו ואני ערב רבא אמר כולן לשון ערבות הן בר מתן לו ואני נותן א``ל מר בר אמימר לרב אשי הכי אמר אבא תן לו ואני נותן אין למלוה על הלוה כלום ולא היא לא מיפטר לוה מיניה דמלוה עד שישא ויתן ביד ההוא דיינא דאחתיה למלוה לנכסי [דלוה] מקמי דלתבעיה ללוה סלקיה רב חנין בריה דרב ייבא אמר רבא מאן חכים למעבד כי הא מילתא אי לאו רב חנין בריה דרב ייבא קסבר נכסיה דבר איניש אינון מערבין יתיה ותנן המלוה את חבירו ע``י ערב לא יפרע מן הערב וקי``ל לא יתבע ערב תחלה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ההוא ערבא דיתמי</span> דפרעיה למלוה מקמי דלודעינהו ליתמי א``ר פפא פריעת בע``ח מצוה ויתמי לאו בני מיעבד מצוה נינהו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רב הונא בריה דרב יהושע אמר</span> אימר צררי אתפסי


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעד,ב גמרא
pgu: קעד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כשחייב מודה</span> אי נמי דשמתוהו ומת בשמתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלחו מתם</span> שמתוהו ומת בשמתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הלכתא כרב הונא בריה דרב יהושע</span> מיתיבי ערב שהיה שטר חוב יוצא מתחת ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינו גובה</span> ואם כתוב בו התקבלתי ממך גובה בשלמא לרב הונא בריה דרב יהושע משכחת לה כשחייב מודה אלא לרב פפא קשיא שאני התם להכי טרח וכתב ליה התקבלתי ההוא ערבא <דעובד כוכבים> {דגוי} דפרעיה <לעובד כוכבים> {לגוי} מקמי דלתבעינהו ליתמי א``ל רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא משמיה דרבא אפילו למ``ד חיישינן לצררי ה``מ ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל</span> <עובד כוכבים> {גוי} כיון דבתר ערבא אזיל לא חיישינן לצררי א``ל אדרבה אפילו למ``ד לא חיישינן לצררי הני מילי ישראל אבל <עובדי כוכבים> {גוים} כיון דדינייהו בתר ערבא אזלי אי לאו דאתפסיה צררי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מעיקרא</span> לא הוה מקבל ליה:  וכן היה רשב``ג אומר הערב לאשה בכתובתה [וכו']:  משה בר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עצרי</span> ערבא דכתובתה דכלתיה הוה רב הונא בריה צורבא מדרבנן הוה ודחיקא ליה מילתא אמר אביי ליכא דניזיל דנסביה עצה לרב הונא דנגרשה לדביתהו ותיזיל ותגבי כתובה מאבוה והדר נהדרה א``ל רבא והא ידירנה הנאה תנן א``ל אביי אטו כל דמגרש בבי דינא מגרש לסוף איגלאי מילתא דכהן הוא אמר אביי היינו דאמרי אינשי בתר עניא אזלא עניותא ומי אמר אביי הכי והא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איזהו רשע ערום</span> זה המשיא עצה למכור בנכסי' כרשב``ג בנו שאני וצורבא מרבנן שאני והא ערב הוא [וקיימא לן] ערב דכתובה לא משתעבד קבלן הוה הניחא למ``ד קבלן דכתובה אע``ג דלית ליה נכסי לבעל משתעבד שפיר אלא למאן דאמר אי אית ליה משתעבד אי לית ליה לא משתעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי איכא למימר</span> איבעית אימא מיהוי הוה ליה ואישתדוף ואיבעית אימא אבא לגבי בריה שעבודי משעבד נפשיה דאיתמר ערב דכתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דברי הכל לא משתעבד</span> קבלן דבעל חוב דברי הכל משתעבד קבלן דכתובה וערב דבעל חוב פליגי מר סבר אי אית ליה נכסי ללוה משתעבד אי לית ליה לא משתעבד ומר סבר בין אית ליה ובין לית ליה משתעבד והלכתא ערב בין אית ליה ובין לית ליה משתעבד בר מערב דכתובה דאע``ג דאית ליה לבעל לא משתעבד מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מצוה הוא דעבד</span> ולאו מידי חסרה אמר רב הונא שכיב מרע שהקדיש כל נכסיו ואמר מנה לפלוני בידי נאמן חזקה אין אדם עושה קנוניא על הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מתקיף לה רב נחמן וכי אדם עושה קנוניא על בניו</span> דרב ושמואל דאמרי תרוייהו שכיב מרע שאמר מנה לפלוני בידי אמר תנו נותנין לא אמר תנו אין נותנין אלמא אדם עשוי שלא להשביע את בני


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעה,א גמרא
pgu: קעה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכא נמי</span> אדם עשוי שלא להשביע את עצמו כי קאמר רב הונא התם דנקיט שטרא מכלל דרב ושמואל דלא נקיט שטרא אמר תנו נותנין מלוה על פה הוה ורב ושמואל דאמרי תרוייהו מלוה על פה אינו גובה לא מן היורשין ולא מן הלקוחות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא אמר רב נחמן</span> אידי ואידי דנקיט שטרא ולא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא</span> דמקויים הא דלא מקויים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר תנו קיימיה לשטריה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא אמר תנו</span> לא קיימיה לשטריה אמר רבה שכיב מרע שאמר מנה לפלוני בידי ואמרו יתומין פרענו נאמנין תנו מנה לפלוני ואמרו יתומין פרענו אין נאמנין כלפי לייא איפכא מסתברא אמר תנו מנה כיון דפסקה אבוהון למילתא איכא למימר דפרעיה מנה לפלוני בידי כיון דלא פסק אבוהון למילתא איכא למימר דלא פרעיה אלא אי איתמר הכי איתמר שכיב מרע שאמר מנה לפלוני בידי ואמרו יתומין חזר ואמר לנו אבא פרעתי נאמנין מ``ט אדכורי מידכר תנו מנה לפלוני ואמרו יתומין חזר ואמר אבא פרעתי אין נאמנין דאם איתא דפרעיה לא הוה אמר תנו בעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שכיב מרע שהודה</span> מהו צריך לומר אתם עדי או אין צריך לומר אתם עדי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צריך שיאמר כתובו</span> או אין צריך לומר כתובו אדם משטה בשעת מיתה או אין אדם משטה בשעת מיתה בתר דבעיא הדר פשטה אין אדם משטה בשעת מיתה ודברי שכ``מ ככתובין וכמסורין דמו


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעה,א משנה
pgu: קעה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המלוה את חבירו בשטר גובה מנכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משועבדים</span> על ידי עדים גובין מנכסים בני חורי


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעה,ב משנה
pgu: קעה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוציא עליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כתב ידו</span> שהוא חייב לו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גובה מנכסים בני חורין</span></span> ערב היוצא לאחר חיתום שטרות גובה מנכסים בני חורין מעשה ובא לפני ר' ישמעאל ואמר גובה מנכסים בני חורין אמר לו בן ננס אינו גובה לא מנכסים משועבדים ולא מנכסים בני חורין אמר לו למה אמר לו הרי החונק את אחד בשוק ומצאו חבירו ואמר לו הנח לו [ואני אתן לך] פטור שלא על אמונתו הלוהו אלא איזה הוא ערב שהוא חייב הלוהו ואני נותן לך חייב שכן על אמונתו הלוהו ואמר רבי ישמעאל הרוצה שיחכים יעסוק בדיני ממונות שאין לך מקצוע בתורה יותר מהן והן כמעיין הנובע והרוצה שיעסוק בדיני ממונות ישמש את שמעון בן ננס


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעה,ב גמרא
pgu: קעה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר עולא דבר תורה אחד מלוה בשטר ואחד מלוה ע``פ גובה מנכסים משועבדים מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שעבודא דאורייתא</span> ואלא מה טעם אמרו מלוה על פה אינו גובה אלא מנכסין בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משום פסידא דלקוחות</span> אי הכי מלוה בשטר נמי התם אינהו נינהו דאפסידו אנפשייהו ורבה אמר דבר תורה אחד מלוה בשטר ואחד מלוה על פה אינו גובה אלא מנכסים בני חורין מ``ט שעבודא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאו דאורייתא</span> ומה טעם אמרו מלוה בשטר גובה מנכסים משועבדים כדי שלא תנעול דלת בפני לוין אי הכי מלוה על פה נמי התם לית ליה קלא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומי אמר רבה</span> הכי והא אמר רבה גבו קרקע יש לו גבו מעות אין לו וכי תימא איפוך דרבה לעולא ודעולא לרבה והא אמר עולא דבר תורה בעל חוב דיניה בזבורית <אלא> רבה טעמא דבני מערבא קאמר וליה לא סבירא ליה רב ושמואל דאמרי תרוייהו מלוה על פה אינו גובה לא מן היורשין ולא מן הלקוחות מ``ט שעבודא לאו דאורייתא ר' יוחנן ור' שמעון בן לקיש דאמרי תרוייהו מלוה על פה גובה בין מן היורשין ובין מן הלקוחות מ``ט שעבודא דאורייתא מיתיבי החופר בור ברשות הרבים ונפל עליו שור והרגו פטור ולא עוד אלא שאם מת השור יורשי בעל הבור חייבים לשלם דמי שור לבעליו אמר ר' אלעא אמר רב בשעמד בדין והא הרגו קתני אמר רב אדא בר אהבה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שעשאו</span> טרפה והא אר``נ תני תנא מת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וקברו</span> התם דיתבי דייני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אפומא דבירא</span> וחייבוה


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעו,א גמרא
pgu: קעו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב פפא הלכתא מלוה על פה גובה מן היורשין ואינו גובה מן הלקוחות גובה מן היורשין כדי שלא תנעול דלת בפני לוין ואינו גובה מן הלקוחות דלית ליה קלא:  הוציא עליו כתב ידו שהוא חייב לו גובה מנכסים בני חורין וכו':  בעא מיניה רבה בר נתן מר' יוחנן הוחזק כתב ידו בבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי</span> אמר ליה אף על פי שהוחזק כתב ידו בבית דין אינו גובה אלא מנכסים בני חורין מתיב רמי בר חמא שלשה גיטין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פסולין</span> ואם נישאת הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשר</span> ואלו הן כתב בכתב ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואין עליו עדים</span> יש עליו עדים ואין בו זמן יש בו זמן ואין בו אלא עד אחד הרי אלו שלשה גיטין פסולין ואם נישאת הולד כשר רבי אלעזר אומר אף על פי שאין עליו עדים אלא שנתנו לה בפני עדים כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וגובה מנכסים משועבדים</span> שאני התם דמשעת כתיבה הוא דשעבד נפשיה:  ערב היוצא לאחר חיתום שטרות וכו':  אמר רב קודם חיתום שטרות גובה מנכסים משועבדים לאחר חיתום שטרות גובה מנכסים בני חורין זמנין אמר רב אפילו קודם חיתום שטרות אינו גובה אלא מנכסים בני חורין קשיא דרב אדרב לא קשיא הא דכתב ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פלוני ערב</span> הא דכתב ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ופלוני ערב</span> ור' יוחנן אמר אחד זה ואחד זה אינו גובה אלא מנכסים בני חורין ואף על גב דכתב ביה ופלוני ערב מתיב רבא עדים החתומין על שאילת שלום בגט פסול חיישינן שמא על שאילת שלום חתמו ואמר רבי אבהו לדידי מיפרשא ליה מיניה דרבי יוחנן שאילו פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ושאילו כשר</span> הכא נמי דכתב פלוני ערב אי הכי היינו דרב אימא וכן אמר רבי יוחנן:  מעשה ובא לפני רבי ישמעאל וכו':  אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן אף על פי שקילס רבי ישמעאל את בן ננס <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הלכה כמותו</span> איבעיא להו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חנוק מה לי אמר רבי ישמעאל</span> תא שמע דאמר ר' יעקב אמר רבי יוחנן חלוק היה רבי ישמעאל אף בחנוק הלכה כמותו או אין הלכה כמותו תא שמע דכי אתא רבין אמר רבי יוחנן חלוק היה רבי ישמעאל אף בחנוק והלכה כמותו אף בחנוק אמר רב יהודה אמר שמואל חנוק וקנו מידו משתעבד מכלל דערב בעלמא לא בעי קנין ופליגא דרב נחמן דאמר רב נחמ


id: 4310
lvr: 43
prk: 10
nru: דף קעו,ב גמרא
pgu: קעו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ערב דבית דין הוא דלא בעי קנין הא בעלמא בעי קנין והלכתא ערב בשעת מתן מעות לא בעי קנין אחר מתן מעות בעי קנין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ערב דבית דין לא בעי קנין</span></span> דבההיא הנאה דמהימן ליה גמר ומשעבד ליה:
<BR


