# bavli

id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איפכא מסתברא</span> אמר ליה איסמיה אמר ליה לא הכי קאמר קדשים שחייב באחריותן חייב דאיתרבו מבה' וכחש ושאינו חייב באחריותן פטור דאמעיט מבעמיתו וכחש:  רבי יהודה אומר אף המוכר ספר תורה מרגלית ובהמה אין להם אונאה:  תניא רבי יהודה אומר אף המוכר ספר תורה אין לה אונאה לפי שאין קץ לדמיה בהמה ומרגלית אין להם אונאה מפני שאדם רוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לזווגן</span> אמרו לו והלא הכל אדם רוצה לזווגן ורבי יהודה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חשיבי ליה</span> והני לא חשיבי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ועד כמה</span> אמר אמימר עד <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כדי דמיהם</span> תניא ר' יהודה בן בתירא אומר אף המוכר סוס וסייף ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חטיטום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במלחמה</span> אין להם אונאה מפני שיש בהן חיי נפש


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף נח,ב משנה
pgu: נח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  כשם שאונאה במקח וממכר כך אונאה בדברים לא יאמר לו בכמה חפץ זה והוא אינו רוצה ליקח אם היה בעל תשובה לא יאמר לו זכור מעשיך הראשונים אם הוא בן גרים לא יאמר לו זכור מעשה אבותיך שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='20'> שמות כב </span> וגר לא תונה ולא תלחצנו


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='17'> ויקרא כה </span> לא תונו איש את עמיתו באונאת דברים הכתוב מדבר אתה אומר באונאת דברים או אינו אלא באונאת ממון כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='14'> ויקרא כה </span> וכי תמכרו ממכר לעמיתך או קנה מיד עמיתך הרי אונאת ממון אמור הא מה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='17'> ויקרא כה </span> לא תונו איש את עמיתו באונאת דברים הא כיצד אם היה בעל תשובה אל יאמר לו זכור מעשיך הראשונים אם היה בן גרים אל יאמר לו זכור מעשה אבותיך אם היה גר ובא ללמוד תורה אל יאמר לו פה שאכל נבילות וטריפות שקצים ורמשים בא ללמוד תורה שנאמרה מפי הגבורה אם היו יסורין באין עליו אם היו חלאים באין עליו או שהיה מקבר את בניו אל יאמר לו כדרך שאמרו לו חביריו לאיוב<span class='tlm-sfr' data-chp='2704' data-rgl='6'> איוב ד </span> הלא יראתך כסלתך תקותך ותום דרכיך זכר נא מי הוא נקי אבד אם היו חמרים מבקשין תבואה ממנו לא יאמר להם לכו אצל פלוני שהוא מוכר תבואה ויודע בו שלא מכר מעולם ר``י אומר אף לא יתלה עיניו על המקח בשעה שאין לו דמים שהרי הדבר מסור ללב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכל דבר המסור ללב</span> נאמר בו ויראת מאלהיך א``ר יוחנן משום ר``ש בן יוחאי גדול אונאת דברים מאונאת ממון שזה נאמר בו<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl=' 17, 36, 43'> ויקרא כה </span> ויראת מאלהיך וזה לא נאמר בו ויראת מאלהיך ור' אלעזר אומר זה בגופו וזה בממונו רבי שמואל בר נחמני אמר זה ניתן להישבון וזה לא ניתן להישבון תני תנא קמיה דרב נחמן בר יצחק כל המלבין פני חבירו ברבים כאילו שופך דמים א``ל שפיר קא אמרת דחזינא ליה דאזיל סומקא ואתי חוורא אמר ליה אביי לרב דימי במערבא במאי זהירי א``ל באחוורי אפי דאמר רבי חנינא הכל יורדין לגיהנם חוץ משלשה הכל ס``ד אלא אימא כל היורדין לגיהנם עולים חוץ משלשה שיורדין ואין עולין ואלו הן הבא על אשת איש והמלבין פני חבירו ברבים והמכנה שם רע לחבירו מכנה היינו מלבין אע``ג דדש ביה בשמיה אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנ


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  נוח לו לאדם שיבא על ספק אשת איש ואל ילבין פני חבירו ברבים מנ``ל מדדרש רבא דדרש רבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2635' data-rgl='15'> תהילים לה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ובצלעי</span> שמחו ונאספו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קרעו ולא דמו</span> אמר דוד לפני הקב``ה רבש``ע גלוי וידוע לפניך שאם היו מקרעים בשרי לא היה דמי שותת לארץ ולא עוד אלא אפילו בשעה שעוסקין בנגעים ואהלות אומרים לי דוד הבא על אשת איש מיתתו במה ואני אומר להם מיתתו בחנק ויש לו חלק לעוה``ב אבל המלבין את פני חבירו ברבים אין לו חלק לעוה``ב <ואמר> [אמר] מר זוטרא בר טוביה אמר רב ואמרי לה אמר רב חנא בר ביזנא אמר ר``ש חסידא ואמרי לה א``ר יוחנן משום רשב``י נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים מנ``ל מתמר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0138' data-rgl='25'> בראשית לח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היא מוצאת והיא שלחה</span> אל חמיה אמר רב חננא בריה דרב אידי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='17'> ויקרא כה </span> ולא תונו איש את <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עמיתו</span> עם שאתך בתורה ובמצות אל תונהו אמר רב לעולם יהא אדם זהיר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>באונאת אשתו</span> שמתוך שדמעתה מצויה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אונאתה קרובה</span> א``ר אלעזר מיום שנחרב בית המקדש ננעלו שערי תפלה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3203' data-rgl='8'> איכה ג </span> גם כי אזעק ואשוע שתם תפלתי ואע``פ ששערי תפלה ננעלו שערי דמעות לא ננעלו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2639' data-rgl='13'> תהילים לט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שמעה תפלתי</span> ה' ושועתי האזינה אל דמעתי אל תחרש ואמר רב כל ההולך בעצת אשתו נופל בגיהנם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a21' data-rgl='25'> מלכים א כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רק לא היה כאחאב</span> וגו' א``ל רב פפא לאביי והא אמרי אינשי איתתך גוצא גחין ותלחוש לה לא קשיא הא במילי דעלמא והא במילי דביתא לישנא אחרינא הא במילי דשמיא והא במילי דעלמא אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כל השערים</span> ננעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חוץ משערי אונאה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1507' data-rgl=''> עמוס ז </span> הנה ה' נצב על חומת אנך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובידו</span> אנך א``ר אלעזר הכל נפרע בידי שליח חוץ מאונאה שנאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ובידו אנך</span> א``ר אבהו ג' אין ה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פרגוד</span> ננעל בפניהם אונאה וגזל וע``ז אונאה דכתיב ובידו אנך גזל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1106' data-rgl='7'> ירמיהו ו </span> חמס ושוד ישמע בה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>על פני</span> תמיד ע``ז דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1065' data-rgl='3'> ישעיהו סה </span> העם המכעיסים אותי על פני תמיד [וגו'] אמר רב יהודה לעולם יהא אדם זהיר בתבואה בתוך ביתו שאין מריבה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא על עסקי תבואה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26e7' data-rgl='14'> תהילים קמז </span> השם גבולך שלום חלב חטים ישביעך אמר רב פפא היינו דאמרי אינשי כמשלם שערי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מכדא</span> נקיש ואתי תיגרא בביתא ואמר רב חיננא בר פפא לעולם יהא אדם זהיר בתבואה בתוך ביתו שלא נקראו ישראל דלים אלא על עסקי תבואה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0706' data-rgl='3'> שופטים ו </span> והיה אם זרע ישראל וגו' וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0706' data-rgl=''> שופטים ו </span> ויחנו עליהם וגו'<span class='tlm-sfr' data-chp='0706'>שופטים ו</a> וכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וידל ישראל</span> מאד מפני מדין <וא``ר> [אמר ר'] חלבו לעולם יהא אדם זהיר בכבוד אשתו שאין ברכה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא בשביל אשתו שנאמר<a href='0112' data-rgl='16'> בראשית יב </span> ולאברם הטיב בעבורה והיינו דאמר להו רבא לבני <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מחוזא</span> אוקירו לנשייכו כי היכי דתתעתרו תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חתכו חוליות</span> ונתן חול בין חוליא לחוליא ר``א מטהר וחכמים מטמאי


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וזה הוא תנור של <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עכנאי</span> מאי עכנאי אמר רב יהודה אמר שמואל שהקיפו דברים כעכנא זו וטמאוהו תנא באותו היום השיב רבי אליעזר כל תשובות שבעולם ולא קיבלו הימנו אמר להם אם הלכה כמותי חרוב זה יוכיח נעקר חרוב ממקומו מאה אמה ואמרי לה ארבע מאות אמה אמרו לו אין מביאין ראיה מן החרוב חזר ואמר להם אם הלכה כמותי אמת המים יוכיחו חזרו אמת המים לאחוריהם אמרו לו אין מביאין ראיה מאמת המים חזר ואמר להם אם הלכה כמותי כותלי בית המדרש יוכיחו הטו כותלי בית המדרש ליפול גער בהם רבי יהושע אמר להם אם תלמידי חכמים מנצחים זה את זה בהלכה אתם מה טיבכם לא נפלו מפני כבודו של רבי יהושע ולא זקפו מפני כבודו של ר``א ועדיין מטין ועומדין חזר ואמר להם אם הלכה כמותי מן השמים יוכיחו יצאתה בת קול ואמרה מה לכם אצל ר``א שהלכה כמותו בכ``מ עמד רבי יהושע על רגליו ואמר לא בשמים היא מאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0530' data-rgl='12'> דברים ל </span> לא בשמים היא אמר רבי ירמיה שכבר נתנה תורה מהר סיני אין אנו משגיחין בבת קול שכבר כתבת בהר סיני בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='2'> שמות כג </span> אחרי רבים להטות אשכחיה רבי נתן לאליהו א``ל מאי עביד קוב``ה בההיא שעתא א``ל קא חייך ואמר נצחוני בני נצחוני בני אמרו אותו היום הביאו כל טהרות שטיהר ר``א ושרפום באש ונמנו עליו וברכוהו ואמרו מי ילך ויודיעו אמר להם ר``ע אני אלך שמא ילך אדם שאינו הגון ויודיעו ונמצא מחריב את כל העולם כולו מה עשה ר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לבש שחורים</span> ונתעטף שחורים וישב לפניו ברחוק ארבע אמות אמר לו ר``א עקיבא מה יום מיומים אמר לו רבי כמדומה לי שחבירים בדילים ממך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אף הוא קרע בגדיו</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חלץ מנעליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ונשמט</span> וישב על גבי קרקע זלגו עיניו דמעות לקה העולם שליש בזיתים ושליש בחטים ושליש בשעורים ויש אומרים אף בצק שבידי אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טפח</span> תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אך גדול</span> היה באותו היום שבכל מקום שנתן בו עיניו ר``א נשרף ואף ר``ג היה בא בספינה עמד עליו נחשול לטבעו אמר כמדומה לי שאין זה אלא בשביל ר``א בן הורקנוס עמד על רגליו ואמר רבונו של עולם גלוי וידוע לפניך שלא לכבודי עשיתי ולא לכבוד בית אבא עשיתי אלא לכבודך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שלא ירבו מחלוקות</span> בישראל נח הים מזעפו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אימא שלום</span> דביתהו דר``א אחתיה דר``ג הואי מההוא מעשה ואילך לא הוה שבקה ליה לר``א למיפל על אפיה ההוא יומא ריש ירחא הוה ואיחלף לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בין מלא לחסר</span> איכא דאמרי אתא עניא וקאי אבבא אפיקא ליה ריפתא אשכחתיה דנפל על אנפיה אמרה ליה קום קטלית לאחי אדהכי נפק שיפורא מבית רבן גמליאל דשכיב אמר לה מנא ידעת אמרה ליה כך מקובלני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מבית אבי אבא</span> כל השערים ננעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חוץ משערי אונאה</span> תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>המאנה את הגר</span> עובר בשלשה לאוין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הלוחצו</span> עובר בשנים מאי שנא מאנה דכתיבי שלשה לאוין<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='20'> שמות כב </span> וגר לא תונה<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='33'> ויקרא יט </span> וכי יגור אתך גר בארצכם לא תונו אותו<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='17'> ויקרא כה </span> ולא תונו איש את עמיתו וגר בכלל עמיתו הוא לוחצו נמי שלשה כתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='20'> שמות כב </span> ולא תלחצנו<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='9'> שמות כג </span> וגר לא תלחץ<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='24'> שמות כב </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא תהיה לו כנושה</span> וגר בכלל הוא אלא אחד זה ואחד זה בשלשה תניא רבי אליעזר הגדול אומר מפני מה הזהירה תורה בל``ו מקומות ואמרי לה במ``ו מקומות בגר מפני שסורו רע מאי דכתיב וגר לא תונה ולא תלחצנו כי גרים הייתם בארץ מצרים <תנינא> [תניא] רבי נתן אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מום שבך אל תאמר לחברך</span> והיינו דאמרי אינשי דזקיף ליה זקיפא בדיותקיה לא נימא ליה לחבריה זקיף ביניתא


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף ס,א משנה
pgu: ס
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ואין צריך לומר חדשים בישנים באמת אמרו ביין התירו לערב קשה ברך מפני שהוא משביחו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין מערבין שמרי יין ביין</span> אבל נותן לו את שמריו מי שנתערב מים ביינו לא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ימכרנו בחנות</span> אלא א``כ הודיעו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא לתגר</span> אע``פ שהודיעו שאינו אלא לרמות בו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מקום שנהגו להטיל מים ביין יטילו</span> התגר נוטל מה' גרנות ונותן לתוך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מגורה</span> אחת מה' גיתות ונותן לתוך פיטום אחד ובלבד שלא יהא מתכוין לערב


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר אין צ``ל חדשות מארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וישנות משלש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דאין מערבין</span> אלא אפילו חדשות משלש וישנות מארבע אין מערבין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מפני שאדם רוצה לישנן</span>:  באמת אמרו ביין התירו לערב קשה ברך מפני שהוא משביחו <וכו'>:  א``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עדא אמרה</span> כל באמת אמרו הלכה היא אמר ר``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ובין הגיתות שנו</span> והאידנא דקא מערבי שלא בין הגיתות אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דידעי</span> וקא מחלי רב אחא בריה דרב איקא אמר הא מני רבי אחא היא דתניא רבי אחא מתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בדבר הנטעם</span>:  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין מערבין שמרי יין ביין</span> אבל נותן לו את שמריו <וכו'>:  והא אמרת רישא אין מערבין כלל וכי תימא מאי נותן לו את שמריו דקא מודע ליה הא מדקתני סיפא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ימכרנו בחנות</span> אלא א``כ מודיעו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא לתגר</span> אע``פ שמודיעו מכלל דרישא אע``ג דלא מודע ליה אמר רב יהודה ה``ק אין מערבין שמרים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>של אמש</span> בשל יום ולא של יום בשל אמש אבל נותן לו את שמריו תניא נמי הכי רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>השופה יין</span> לחבירו ה``ז לא יערב של אמש בשל יום ולא של יום בשל אמש אבל מערב של אמש בשל אמש ושל יום בשל יום:  מי שנתערב מים ביינו ה``ז לא ימכרנו בחנות אלא א``כ מודיעו וכו':  רבא אייתו ליה חמרא מחנותא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מזגיה</span> טעמיה לא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בסים</span> שדריה לחנותא א``ל אביי והא אנן תנן ולא לתגר אע``פ שהודיעו א``ל מזגא דידי מידע ידיע וכי תימא דטפי ומחייליה ומזבין ליה א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אין לדבר סוף</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מקום שנהגו להטיל מים ביין יטילו</span> וכו':  תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>למחצה לשליש ולרביע</span> אמר רב ובין הגיתות שנו


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף ס,א משנה
pgu: ס
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  רבי יהודה אומר לא יחלק החנוני קליות ואגוזין לתינוקות מפני שהוא מרגילן לבא אצלו <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>וחכמים מתירין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ולא יפחות את השער</span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>זכור לטוב</span> לא יבור את ה<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>גריסין</span> דברי אבא שאול וחכמים מתירין ומודים שלא יבור מעל פי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מגורה</span> שאינו אלא כגונב את העין אין מפרכסין <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>לא את האדם</span> ולא את הבהמה ולא את הכלים


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי טעמייהו דרבנן דאמר ליה אנא מפליגנא אמגוזי ואת פליג <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>שיסקי</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ולא יפחות את השער</span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>זכור לטוב</span> וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>מאי טעמא</span> דרבנ


id: 4204
lvr: 42
prk: 04
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  משום דקא מרווח לתרעא:  ולא יבור את הגריסין דברי אבא שאול וחכמים מתירין וכו':  מאן חכמים רבי אחא דתניא רבי אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מתיר בדבר הנראה</span>:  אין מפרכסין לא את האדם וכו' ולא את הכלים:  ת``ר אין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משרבטין</span> את הבהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואין נופחין בקרביים</span> ואין שורין את הבשר במים מאי אין משרבטין הכא תרגמו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיא דחיזרא</span> זעירי אמר רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מזקפתא</span> שמואל שרא למרמא תומי לסרבלא רב יהודה שרא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לכסכוסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קרמי</span> רבה שרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למידק צרדי</span> רבא שרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לצלומי גירי</span> רב פפא בר שמואל שרא לצלומי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דיקולי</span> והא אנן תנן אין מפרכסין לא את האדם ולא את הבהמה ולא את הכלים לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בחדתי</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בעתיקי</span> פירכוס דאדם מאי היא כי הא דההוא עבדא סבא דאזל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>צבעיה</span> לרישיה ול<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דיקניה</span> אתא לקמיה דרבא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זיבנן</span> אמר ליה יהיו עניים בני ביתך אתא לקמיה דרב פפא בר שמואל זבניה יומא חד א``ל אשקיין מיא אזל חווריה לרישיה ולדיקניה א``ל חזי דאנא קשיש מאבוך קרי אנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2811' data-rgl='8'> משלי יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צדיק מצרה נחלץ</span> ויבא אחר תחתיו:
<BR


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף ס,ב משנה
pgu: ס
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  איזהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נשך</span> ואיזהו תרבית איזהו נשך המלוה סלע בה' דינרין סאתים חטין בשלש אסור מפני שהוא נושך ואיזהו תרבית <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>המרבה בפירות</span> כיצד לקח הימנו חטין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דינר זהב</span> הכור <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וכן השער</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עמדו חטין</span> בל' דינרין <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמר לו תן לי חטיי</span> שאני רוצה למוכרן וליקח בהן יין אמר לו הרי חטיך עשויות עלי בשלשים והרי לך אצלי בהן יין ויין אין לו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מדשביק לריבית דאורייתא וקא מפרש דרבנן מכלל דאורייתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נשך</span> ותרבית חדא מלתא היא והא קראי כתיבי נשך כסף וריבית אוכל ותיסברא דאיכא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>נשך בלא תרבית</span> ותרבית בלא נשך נשך בלא תרבית היכי דמי אי דאוזפיה מאה במאה ועשרים <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מעיקרא</span> קיימי מאה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>בדנקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ולבסוף</span> קיימי מאה ועשרים בדנקא נשך איכא דקא <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>נכית</span> ליה דקא שקיל מיניה מידי דלא יהיב ותרבית ליכא דלית ליה רווחא דדנקא אוזפיה ודנקא קא שקיל מיניה סוף סוף <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>אי בתר מעיקרא אזלת</span> הרי נשך והרי תרבית אי בתר בסוף אזלת <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>לא נשך איכא</span> ולא תרבית איכא ותו תרבית בלא נשך היכי דמי אי דאוזיף מאה במאה מעיקרא קיימי מאה בדנקא ולבסוף מאה <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>בחומשא</span> אי בתר מעיקרא אזלת לא נשך איכא ולא תרבית איכא אי בתר סוף אזלת הרי נשך והרי תרבית אלא אמר רבא אי אתה מוצא לא נשך בלא תרבית ולא תרבית בלא נשך ולא חלקן הכתוב אלא לעבור עליו בשני לאוין ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='37'> ויקרא כה </span> את כספך לא תתן לו בנשך ובמרבית לא תתן אכלך <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>אין לי</span> אלא נשך בכסף וריבית באוכל נשך באוכל מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='20'> דברים כג </span> נשך אוכל ריבית בכסף מנין תלמוד לומר נשך כס


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אם אינו ענין לנשך כסף שהרי כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='20'> דברים כג </span> לא תשיך לאחיך תנהו ענין לרבית כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין לי</span> אלא בלוה במלוה מנין נאמר נשך בלוה ונאמר נשך במלוה מה נשך האמור בלוה לא חלקת בו בין בכסף בין באוכל בין בנשך בין ברבית אף נשך האמור במלוה לא תחלוק בו בין בכסף בין באוכל בין בנשך בין ברבית מנין לרבות כל דבר ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='20'> דברים כג </span> נשך כל דבר אשר ישך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רבינא אמר לא נשך באוכל ולא רבית בכסף צריכי קרא</span> דאי כתיב את כספך לא תתן לו בנשך ואכלך במרבית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כדקאמרת</span> השתא דכתיב את כספך לא תתן לו בנשך ובמרבית לא תתן אכלך קרי ביה הכי את כספך לא תתן לו בנשך ובמרבית ובנשך ובמרבית לא תתן אכלך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא תנא נאמר נאמר קאמר</span> הכי קאמר אילו לא נאמר קרא הייתי אומר גזירה שוה עכשיו שנאמר קרא ג``ש לא צריך אלא גזירה שוה למה לי לנשך כל דבר אשר ישך דלא כתב במלוה אמר רבא למה לי דכתב רחמנא לאו ברבית לאו בגזל לאו באונאה צריכי דאי כתב רחמנא לאו ברבית משום דחידוש הוא דאפילו בלוה אסרה רחמנא ואי כתב רחמנא לאו בגזל משום דבעל כרחיה אבל אונאה אימא לא ואי כתב רחמנא לאו באונאה משום דלא ידע דמחיל חדא מחדא לא אתיא תיתי חדא מתרתי הי תיתי לא לכתוב רחמנא לאו ברבית ותיתי מהנך מה להנך שכן שלא מדעת תאמר ברבית דמדעתיה לא לכתוב רחמנא לאו באונאה ותיתי מהנך מה להנך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכן אין דרך מקח וממכר</span> בכך אלא לא לכתוב רחמנא לאו בגזל ותיתי מהנך דמאי פרכת מה לרבית שכן חידוש אונאה תוכיח מה לאונאה שכן לא ידע ומחיל רבית תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שכן גוזלו אף אני אביא גזל אמרי הכי נמי אלא לאו בגזל למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לכובש שכר שכיר</span> כובש שכר שכיר בהדיא כתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='14'> דברים כד </span> לא תעשוק שכיר עני ואביון לעבור עליו בשני לאוין ולוקמה ברבית ואונאה ולעבור עליו בשני לאוין דבר הלמד מעניינ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ובעניינא דשכיר כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='11'> ויקרא יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא תגנובו דכתב רחמנא למה לי</span> לכדתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl='12'> שמות כ </span> לא תגנוב על מנת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>למיקט</span> לא תגנוב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>על מנת לשלם תשלומי כפל</span> א``ל רב יימר לרב אשי לאו דכתב רחמנא במשקלות למה לי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לטומן משקלותיו</span> במלח היינו גזל מעליא הוא לעבור עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משעת עשייה</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='15'> ויקרא יט </span> לא תעשו עול במשפט במדה במשקל וב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משורה</span> במדה זו מדידת קרקע שלא ימדוד לאחד בימות החמה ולאחד בימות הגשמים במשקל שלא יטמין משקלותיו במלח ובמשורה שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ירתיח</span> והלא דברים ק``ו ומה משורה שהיא אחד משלשים <ושלשה> [וששה] בלוג הקפידה עליו תורה ק``ו להין וחצי הין ושלישית ההין ורביעית ההין ולוג וחצי לוג ורביעית הלוג אמר רבא למה לי דכתב רחמנא יציאת מצרים ברבית יציאת מצרים גבי ציצית יציאת מצרים במשקלות אמר הקב``ה אני הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שהבחנתי במצרים</span> בין טפה של בכור לטפה שאינה של בכור אני הוא שעתיד ליפרע ממי שתולה מעותיו <בנכרי> {בגוי} ומלוה אותם לישראל ברבית וממי שטומן משקלותיו במלח וממי שתולה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קלא אילן</span> בבגדו ואומר תכלת הוא רבינא איקלע ל<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סורא דפרת</span> א``ל רב חנינא מסורא דפרת לרבינא יציאת מצרים דכתב רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גבי שרצים</span> למה לי א``ל אמר הקב``ה אני הוא שהבחנתי בין טפה של בכור לטפה שאינה של בכור אני עתיד ליפרע ממי שמערב קרבי דגים טמאין בקרבי דגים טהורין ומוכרן לישראל אמר ליה אנא המעלה קא קשיא לי מאי שנא הכא המעלה דכתב רחמנא א``ל לכדתנא דבי רבי ישמעאל דתנא דבי רבי ישמעאל אמר הקב``ה אילמלא <לא> העליתי את ישראל ממצרים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא בשביל דבר זה</span> שאין מטמאין בשרצים דיי א``ל ומי נפיש אגרייהו טפי מרבית ומציצית וממשקלות א``ל אע``ג דלא נפיש אגרייהו טפי מאיסי למכלינהו:  ואיזהו תרבית המרבה בפירות כיצד לקח הימנו חטים בדינר זהב וכו':  אטו כל הני דאמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עד השתא</span> לאו רבית הוא א``ר אבהו עד כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>של תורה</span> מכאן ואילך של דבריהם וכן אמר רבא עד כאן של תורה מכאן ואילך של דבריהם ע``כ<span class='tlm-sfr' data-chp='2727' data-rgl=''> איוב כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יכין</span> רשע וילבש צדיק עד כאן ותו לא אלא אפי' ע``כ יכין רשע וילבש צדיק ע``כ רבית קצוצה מכאן ואילך אבק רבית א``ר אלעזר רבית קצוצה יוצאה בדיינין אבק רבית אינה יוצאה בדיינין רבי יוחנן אמר אפילו רבית קצוצה נמי אינה יוצאה בדיינין א``ר יצחק מ``ט דרבי יוחנן דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='1218' data-rgl='13'> יחזקאל יח </span> בנשך נתן ותרבית לקח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וחי לא יחיה</span> את כל התועבות האלה עשה למיתה ניתן ולא להשבון רב אדא בר אהבה אמר אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='36'> ויקרא כה </span> אל תקח מאתו נשך ותרבית ויראת מאלהיך למורא ניתן ולא להשבון רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מגופיה דקרא</span> שמיע ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='1218' data-rgl='13'> יחזקאל יח </span> מות יומת דמיו בו יהיה הוקשו מלוי רבית לשופכי דמים מה שופכי דמים לא ניתנו להשבון אף מלוי רבית לא ניתנו להשבון אר``נ בר יצחק מ``ט דר``א דאמר קר


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='36'> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וחי אחיך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עמך</span></span> אהדר ליה כי היכי דניחי ורבי יוחנן האי וחי אחיך עמך מאי עביד ליה מבעי ליה לכדתניא שנים שהיו מהלכין בדרך וביד אחד מהן קיתון של מים אם שותין שניהם מתים ואם שותה אחד מהן מגיע לישוב דרש בן פטורא מוטב שישתו שניהם וימותו ואל יראה אחד מהם במיתתו של חבירו עד שבא ר' עקיבא ולימד וחי אחיך עמך חייך קודמים לחיי חבירך מיתיבי הניח להם אביהם מעות של רבית אע``פ שיודעים שהן של רבית אינן חייבין להחזירן הא אביהן חייב להחזיר בדין הוא דאבוהון נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא</span> מיחייב להחזיר ואיידי דקא בעי למתני סיפא הניח להן אביהם פרה וטלית וכל דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>המסוים</span> חייבין להחזיר מפני כבוד אביהם תני נמי רישא בדידהו והני מפני כבוד אביהם מי מיחייבי קרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='27'> שמות כב </span> ונשיא בעמך לא תאר בעושה מעשה עמך כדאמר ר' פנחס משמיה דרבא בשעשה תשובה הכא נמי בשעשה תשובה אי עשה תשובה מאי בעי גביה שלא הספיק להחזיר עד שמת מיתיבי הגזלנין ומלוי רבית אע``פ שגבו מחזירין גזלנין מאי אע``פ שגבו איכא אי גזול גזול אי לא גזול <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גזלנין קרית להו</span> אלא אימא גזלנין מאי ניהו מלוי רבית אע``פ שגבו מחזירין תנאי היא דתניא רבי נחמיה ורבי אליעזר בן יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פוטרין את המלוה ואת הערב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מפני שיש בהן קום עשה</span> מאי קום עשה לאו משום דאמרינן להו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קומו אהדורו</span> מכלל דתנא קמא סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לאו בני אהדורי נינהו</span> לא מאי קום עשה לקרוע שטרא מאי קסבר אי קסבר שטר העומד לגבות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כגבוי דמי</span> והא עבדו איסורייהו ואי לאו כגבוי דמי הא לא עבוד ולא כלום לעולם קסבר שטר העומד לגבות לאו כגבוי דמי והא קא משמע לן דשומא מילתא היא הכי נמי מסתברא דתנן ואלו עוברים בלא תעשה המלוה והלוה הערב והעדים בשלמא כולהו עבוד מעשה אלא עדים מאי עבוד אלא לאו שמע מינה דשומא מילתא היא ש``מ אמר רב ספרא כל שאילו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בדיניהם</span> מוציאים מלוה למלוה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בדינינו</span> מחזירין ממלוה ללוה כל שאילו בדיניהם אין מוציאין מלוה למלוה בדינינו אין מחזירין ממלוה ללוה א``ל אביי לרב יוסף וכללא הוא והרי סאה בסאה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דבדיניהם מוציאין</span> מלוה למלוה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ובדינינו אין מחזירין</span> ממלוה ללוה אמר ליה אינהו בתורת פקדון אתא לידיה א``ל רבינא לרב אשי והרי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>משכנתא בלא נכייתא</span> דבדיניהם מוציאין מלוה למלו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ובדינינו אין מחזירין</span> ממלוה ללוה אמר ליה אינהו בתורת זביני אתא לידייהו אלא כל שאילו בדיניהן דקאמר רב ספרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי אתא לאשמועינן</span> הכי אתא לאשמועינן כל שאילו בדיניהן מוציאין מלוה למלוה בדינינו מחזירין ממלוה ללוה ומאי ניהו ברבית קצוצה וכדרבי אלעזר כל שאילו בדיניהם אין מוציאין בדינינו אין מחזירין רבית מוקדמת רבית מאוחרת:  כיצד לקח הימנו חטים בדינר זהב הכור וכן השער וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וכי אין לו יין מאי הוי</span> והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין פוסקין על הפירות</span> עד שיצא השער יצא השער פוסקין אף על פי שאין לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יש לזה</span> אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מתניתין בבא לחוב בדמיהן עסקינן</span> וכ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דתניא</span> הרי שהיה נושה בחבירו מנה והלך ועמד על גורנו ואומר תן לי מעותי שאני רוצה ליקח בהם חטים אמר לו חטים יש לי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שאני נותן לך</span> צא ועשה עלי כשער של עכשיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואני אעלה לך</span> כל שנים עשר חדש אסור דלאו כאיסרו הבא לידו דמי א``ל אביי אי דלא כאיסרו הבא לידו מאי איריא אין לו אפי' יש לו נמי אלא אמר אביי מתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כדתני רב ספרא</span> ברבית דבי רבי חייא דתני רב ספרא ברבית דבי ר' חייא יש דברים שהם <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מותר</span>ין ואסורין מפני הערמת רבית כיצד אמר לו הלויני מנה א``ל מנה אין לי חטין במנה יש לי שאני נותן לך נתן לו חטין במנה וחזר ולקחן הימנו בעשרים וארבע סלע מותר ואסור לעשות כן מפני הערמת רבית הכא נמי כגון דאמר הלויני שלשים דינרים אמר ליה שלשים דינרים אין לי חטין בשלשים דינרים יש לי שאני נותן לך נתן לו חטין בשלשים דינרים וחזר ולקחם הימנו בדינר זהב אי אית ליה חמרא ללוה דיהיב ליה בשלשים דינר פירא הוא דקא שקיל מיניה ולית לן בה ואי לא כיון דלית ליה חמרא ודאי משקל זוזי מיניה מחזי כרבית אמר ליה רבא אי הכי תן לי חיטי דמי חיטי מבעי ליה תני דמי חיטי שאני מוכרן שמכרתים לך מבעיא ליה תני שמכרתים לך הרי חטיך עשויות עלי בשלשי' דינרין מעיקרא נמי הכי אוקמינהו עילויה הכי קאמר ליה בדמי חטיך שעשית עלי בשלשים דינר הרי לך אצלי בהן יין ויין אין לו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא בדינר זהב הכור וכן השער קתני</span> אלא אמר רבא כי שכיבנא רבי אושעיא נפק לוות


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דמתרצנא מתני' כוותיה דתני ר' אושעיא הרי שהיה נושה בחבירו מנה והלך ועמד על גורנו ואמר תן לי מעותי שאני רוצה ליקח בהן חטין ואמר לו חטין יש לי שאני נותן לך צא ועשאן עלי כשער של עכשיו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הגיע זמן חטין למכור</span> אמר לו תן לי חטין שאני רוצה למוכרן וליקח בהן יין אמר לו יש לי יין שאני נותן לך צא ועשאן עלי כשער של עכשיו הגיע זמן יין למכור ואמר לו תן לי ייני שאני רוצה למוכרו וליקח בו שמן אמר לו שמן יש לי שאני נותן לך צא ועשהו עלי כשער של עכשיו כולם אם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יש לו מותר</span> אין לו אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומאי לקח</span> לקח בהלואתו אמר רבא שמע מינה מדר' אושעיא תלת שמע מינה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מעמידין מלוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על גבי פירות</span> ולא אמרינן דלא כאיסרו הבא לידו הוא וש``מ הוא דיש לו וש``מ איתא לדרבי ינאי דאמר רבי ינאי מה לי הן מה לי דמיהן דאתמר רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עושין אמנה בפירות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואין עושין אמנה</span> בדמים ורבי ינאי אמר מה לי הן ומה לי דמיהן מיתיבי כולם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אם יש לו מותר</span> אמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשמשך</span> אי בשמשך צריכא למימר אלא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שיחד לו קרן זוית</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא מני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רבי יהודה היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>צד אחד</span> ברבית מותר</span> דתניא הרי שהיה נושה בחבירו מנה ועשה לו שדהו מכר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בזמן שהמוכר אוכל פירות</span> מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לוקח אוכל פירות אסור</span> ר' יהודה אומר אף בזמן שהלוקח אוכל פירות מותר א``ל רבי יהודה מעשה בביתוס בן זונין שעשה שדהו מכר על פי ר' אלעזר בן עזריה ולוקח אוכל פירות היה אמרו לו משם ראיה מוכר אוכל פירות היה ולא לוקח <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאי בינייהו</span> אמר אביי צד אחד ברבית איכא בינייהו רבא אמר רבית ע``מ להחזיר איכא בינייהו אמר רבא השתא דאמר רבי ינא


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מה לי הן ומה לי דמיהן אמרינן מה לי דמיהן ומה לי הן נמי אמרינן ופוסקין על שער שבשוק ואע``פ שאין לו איתיביה רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע לרבא כולם אם יש לו מותר אם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין לו אסור</span> אמר להו התם הלואה הכא זביני רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו מאי טעמא אמרו רבנן פוסקין על שער שבשוק ואע``פ שאין לו דאמר ליה שקילא טיבותיך ושדייא אחיזרי מאי אהנית לי אי הוו לי זוזי בידי הוה מזבנינא בהיני ובשילי בזולא אמר ליה אביי לרב יוסף אלא מעתה מותר ללות סאה בסאה משום דמצי א``ל שקילא טיבותיך ושדייא אחיזרי דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חטי דקדחי באכלבאי</span> א``ל התם הלואה הכא זביני אמר ליה אדא בר אבא לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והא בעי למיתב זוזי לספסירא</span> א``ל דקא יהיב ליה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רב אשי אמר</span> זוזי דאינשי אינהו עבדי ליה ספסירותיה:  רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>האי מאן דיהיב זוזי אתרעא חריפא</span> צריך לאתחזויי לבי דרי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למאי</span> אי למקנא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הא לא קני</span> אי לקבולי עליה מי שפרע כי לא מיתחזי נמי מקבל עליה מי שפרע לעולם לקבולי עליה מי שפרע ומאן דיהיב זוזי אתרעא [חריפא] לבי תרי תלתא יהיב אי מיתחזי ליה סמכא דעתיה ואי לא אמר ליה אמינא דאשכחת פירי דשפירי מדידי ושקלת אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>השתא דאמרת</span> משום מסמך דעתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אפילו</span> אשכחיה בשוקא וא``ל סמכא דעתיה:  אמר רב נחמן כללא דרביתא כל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אגר נטר ליה</span> אסור ואמר רב נחמן האי מאן דיהיב זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לקיראה</span> וקא אזלי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ד' ד'</span> וא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יהיבנא לך ה' ה'</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איתנהו</span> גביה שרי ליתנהו גביה אסור פשיטא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דאית ליה אשראי במתא</span> מהו דתימא כיון דאית ליה אשראי במתא כעד שיבא בני או עד שאמצא מפתח דמי קמ``ל כיון דמחסרי גוביינא כמאן דליתנהו דמי:  ואמר רב נחמן האי מאן דאוזיף פשיטי מחבריה ואשכח ביה טופיינא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי בכדי שהדעת טועה</span> מיחייב לאהדוריה ליה ואי לאו מתנה בעלמא הוא דיהיב ליה היכי דמי בכדי שהדעת טועה אמר רב אחא בריה דרב יוס


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעישורייתא וחומשייתא</span> א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואי איניש תקיפא הוא</span> דלא יהיב מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי</span> א``ל דלמא מיגזל גזליה ואבלע ליה בחשבון דתניא הגוזל את חבירו והבליע לו בחשבון יצא ואי איניש דאתי מעלמא דלא שקיל וטרי בהדיה מאי א``ל דלמא איניש אחרינא גזליה וא``ל כי יזיף פלוני פשיטי מינך אבלע ליה בחשבון אמר רב כהנא הוה יתיבנא בשילהי פרקי דרב ושמעית דקאמר קרי קרי ולא ידענא מאי קאמר בתר דקם רב אמרי להו מאי קרי קרי דקאמר רב אמרו לי הכי קאמר רב האי מאן דיהיב זוזי לגינאה אקרי וקא אזלי עשרה קרי בני זרתא וא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יהבינא לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בני גרמידא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איתנהו</span> שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ליתנהו</span> אסור פשיטא מהו דתימא כיון דממילא קא רבו שפיר דמי קמ``ל כמאן כי האי תנא דתניא ההולך לחלוב את עזיו ולגזוז את רחליו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולרדות את כוורתו</span> מצאו חבירו ואמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מה שעזי חולבות מכור לך</span> מה שרחלי גוזזות מכור לך מה שכוורתי רודה מכור לך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מותר</span> אבל אם אמר לו מה שעזי חולבות כך וכך מכור לך מה שרחלי גוזזות כך וכך מכור לך מה שכוורתי רודה כך וכך מכור לך אסור ואע``ג דממילא קא רבו כיון דליתנהו בההיא שעתא אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איכא דאמרי</span> אמר רבא כיון דממילא קא רבו שפיר דמי והתניא כך וכך אסור התם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לאו מיניה קא רבו</span> דשקלי ליה להאי ואתי אחרינא בדוכתיה הכא מיניה קא רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דכי שקלי ליה להאי</span> לא אתי אחרינא בדוכתיה אמר אביי שרי ליה לאיניש למימר ליה לחבריה הילך ארבעה זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אחביתא דחמרא</span> אי תקפה ברשותך אי יקרא אי זילא ברשותי א``ל רב שרביא לאבי


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  האי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קרוב לשכר</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רחוק להפסד</span> הוא אמר ליה כיון דמקבל עליה זולא קרוב לזה ולזה הוא


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן אע``פ שאמרו הדר בחצר חבירו שלא מדעתו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אינו צריך להעלות לו שכר</span> הלוהו ודר בחצרו צריך להעלות לו שכר מאי קמ``ל תנינא המלוה את חבירו לא ידור בחצירו חנם ולא ישכור ממנו בפחות מפני שהוא רבית אי ממתני' הוה אמינא הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בחצר דקיימא לאגרא וגברא דעביד למיגר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל חצר דלא קיימא לאגרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וגברא דלא עביד למיגר</span> אימא לא קמ``ל איכא דאמרי אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן אע``פ שאמרו הדר בחצר חבירו שלא מדעתו אינו צריך להעלות לו שכר הלויני ודור בחצרי צריך להעלות לו שכר מ``ד הלוהו כל שכן הלויני ומ``ד הלויני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל הלוהו לא</span> מ``ט כיון דמעיקרא לאו אדעתא דהכי אוזפיה לית לן בה רב יוסף בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תקיף עבדי דאינשי דמסיק בהו זוזי</span> ועביד בהו עבידתא א``ל רבא בריה מ``ט עביד מר הכי א``ל אנא כרב נחמן סבירא לי דאמר רב נחמן עבדא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נהום כריסיה</span> לא שוי א``ל אימור דאמר רב נחמן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דארי עבדיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דמרקיד בי כובי</span> עבדי אחריני מי אמר א``ל אנא כי הא דרב דניאל בר רב קטינא אמר רב סבירא לי דאמר התוקף עבדו של חבירו ועשה בו מלאכה פטו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דניחא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דלא נסתרי עבדיה</span> אמר ליה הני מילי היכא דלא מסיק ביה זוזי מר כיון דמסיק בהו זוזי מיחזי כרבית דאמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן אע``פ שאמרו הדר בחצר חבירו שלא מדעתו אינו צריך להעלות לו שכר הלוהו ודר בחצירו צריך להעלות לו שכר אמר ליה הדרי בי אמר אביי האי מאן דמסיק זוזי דריביתא בחבריה וקא אזלי חטי ארבעה גריוי בזוזא בשוקא ויהיב ליה איהו חמשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי מפקינן מיניה</span> ארבעה מפקינן מיניה אידך אוזולי הוא דקא מוזיל גביה רבא אמר חמשה מפקינן מיניה דמעיקרא בתורת ריביתא אתאי לידיה ואמר אביי האי מאן דמסיק ארבעה זוזי דריביתא בחבריה ויהיב ליה גלימא בגוייהו כי מפקינן מיניה ארבעה מפקינן מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גלימא לא מפקינן מיניה</span> רבא אמר גלימא מפקינן מיניה מאי טעמא כי היכי דלא לימרו גלימא דמכסי וקאי גלימא דריביתא הוא אמר רבא האי מאן דמסיק תריסר זוזי דריביתא בחבריה ואגר ליה חצר דמתגרא בעשרה ואוגריה נהליה בתריסר כי מפקינן מיניה תריסר מפקינן מיניה אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא ולימא ליה כי אגרא הכי דהוה קא משתרשי לי השתא דלא משתרשי לי כדאגרי כולי עלמא הוא דאגרנא משום דאמר ליה סברת וקבלת


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סה,א משנה
pgu: סה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מרבין על השכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואין מרבין על המכר</span> כיצד השכיר לו את חצרו ואמר לו אם מעכשיו אתה נותן לי הרי הוא לך בעשר סלעים לשנה ואם של חודש בחודש סלע לחודש מותר מכר לו את שדהו ואמר לו אם מעכשיו אתה נותן לי הרי היא שלך באלף זוז אם לגורן בשנים עשר מנה אסור


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי שנא רישא ומאי שנא סיפא רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו שכירות אינה משתלמת אלא בסוף והאי כיון דלא מטא זמניה למיגבא לאו אגר נטר ליה משווא הוא דהכי שויא והאי דקאמר ליה אם מעכשיו אתה נותן לי הרי הוא לך בעשר סלעים לשנה אוזולי הוא דקא מוזיל גביה סיפא כיון דזביני נינהו ובעי למישקל דמי מעכשיו הלכך אגר נטר ליה הוא ואסור אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דקו בה</span> רבנן בהא מילתא ואוקמוה אקרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='53'> ויקרא כה </span> כשכיר שנה בשנה שכירות של שנה זו אינה משתלמת אלא בשנה אחרת:  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם לגורן</span> בשנים עשר מנה אסור:  אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>טרשא שרי</span> איתיביה רמי בר חמא לרב נחמן ואמרי לה רב עוקבא בר חמא לרב נחמן ואם לגורן בשנים עשר מנה אסור א``ל התם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קץ ליה</span> הכא לא קץ ליה אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>טרשא דידי שרי</span> מאי טעמא שכראי לא פסיד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זוזי לא צריכנא</span> אנא הוא דקא עבידנא מילתא גבי לוקח אמר ליה רב ששת בריה דרב אידי לרב פפא מאי חזי מר דקא אזלת בתר דידך <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זיל בתר דידהו</span> דאילו הוו להו זוזי הוו שקלי כי השתא השתא דלית להו זוזי שקלי כיוקרא דלקמיה א``ר חמא טרשא דידי ודאי שרי מאי טעמא ניחא להו דליקו ברשותי דכל היכא דקא אזלי שבקי להו מכסא ונקוט להו שוק


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סה,ב משנה
pgu: סה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מכר לו את השדה ונתן לו מקצת דמים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר לו</span> אימתי שתרצה הבא מעות וטול את שלך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אסור</span> הלוהו על שדהו ואמר לו אם אי אתה נותן לי מכאן ועד שלש שנים הרי היא שלי הרי היא שלו וכך היה ביתוס בן זונין עושה ע``פ חכמים


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מי אוכל פירות</span> רב הונא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מוכר אוכל פירות</span> רב ענן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משלשין</span> את הפירות ולא פליגי הא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לכי מייתית קני</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא דאמר לכי מייתית קני מעכשיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תני רב ספרא</span> ברבית דבי רבי חייא פעמים ששניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מותר</span>ין פעמים ששניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אסור</span>ין ופעמים שהמוכר מותר ולוקח אסור ופעמים שהלוקח מותר ומוכר אסור עני רבא בתריה פעמים ששניהם מותרין דאמר ליה קני כשיעור זוזך פעמים ששניהם אסורין דאמר ליה לכי מייתית קני מעכשיו פעמים מוכר מותר ולוקח אסור דאמר ליה לכי מייתית קני פעמים שהלוקח מותר ומוכר אסור דאמר ליה קני מעכשיו וזוזאי ליהוו הלואה גבך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מאן תנא</span> שניהם אסורין אמר רב הונא בריה דרב יהושע דלא כרבי יהודה דאי רבי יהודה הא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>צד אחד</span></span> ברבית מותר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משכן לו בית</span> משכן לו שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר לו</span> לכשתרצה למוכרם לא תמכרם אלא לי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בדמים הללו</span> אסור בשוייהן מותר מאן תנא בדמים הללו אסור אמר רב הונא בריה דרב יהושע דלא כרבי יהודה דאי רבי יהודה האמר צד אחד ברבית מותר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מכר לו בית</span> מכר לו שדה ואמר לו לכשיהיו לי מעות החזירם לי אסור <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לכשיהיו לך מעות אחזירם לך</span> מותר:  מאן תנא אמר רב הונא בריה דרב יהושע דלא כרבי יהודה דאי רבי יהודה האמר צד אחד בריבית מותר מאי שנא רישא ומ``ש סיפא אמר רבא <רישא דלא א``ל מדעתיה> סיפא דא``ל מדעתיה:  ההוא גברא דזבין ליה ארעא לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שלא באחריות</span> חזייה דהוה קא עציב אמר ליה אמאי עציבת אי טרפו לה מינך מגבינא לך שופרא שבחא ופירי אמר אמימ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פטומי מילי</span></span> בעלמא הוא אמר ליה רב אשי לאמימר טעמא מאי כיון דלוקח בעי לאתנויי והכא מוכר קא מתני אמרת פטומי מילי בעלמא הוא אלא מתניתא דקתני לכשיהיו לך מעות אחזיר לך מותר דמוכר הוא דבעי לאתנויי מוכר לא אתני ולוקח קא מתני ואמרינן מאי שנא רישא ומאי שנא סיפא ואמר רבא סיפא דאמר ליה מדעתיה טעמא דא``ל מדעתיה הא לא א``ל מדעתיה לא אמרינן פטומי מילי בעלמא הוא א``ל נעשה כמאן דא``ל מדעתיה אתמר:  ההוא שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דכתב לה גיטא לדביתהו</span> אנגיד ואתנח אמרה ליה אמאי קא מתנחת אי קיימת דידך אנא אמר רב זביד פטומי מילי בעלמא הוא א``ל רב אחא מדפתי לרבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואי לאו פטומי מילי מאי</span> בדידה קיימא למישדי תנאה בגיטא בדידיה קיימא למשדי תנאה מהו דתימא הוא גופיה אדעתא דידה קא גמיר ויהיב גיטא קא משמע לן:  הלוהו על שדהו:  אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בשעת מתן מעות</span> קנה הכל לאחר מתן מעות לא קנה אלא כנגד מעותיו ורב נחמן אמר אפילו לאחר מתן מעות קנה הכל עבד רב נחמן עובדא גבי ריש גלותא כשמעתיה קרעיה רב יהודה לשטריה אמר ליה ריש גלותא רב יהודה קרע לשטרך אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דרדקא קרעיה</span> גברא רבה קרעיה חזא ביה טעמא וקרעיה איכא דאמרי אמר ליה דרדקא קרעיה דכולי עלמא לגבי דידי בדינא דרדקי נינהו הדר אמר רב נחמן אפילו בשעת מתן מעות לא קנה ולא כלום איתיביה רבא לרב נחמן אם אי אתה נותן לי מכאן ועד שלש שנים הרי היא שלי הרי היא שלו אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אני אומר אסמכתא קניא</span> ומניומי אמר אסמכתא לא קניא ולמניומי קשיא מתני' איבעית אימא מתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רבי יוסי</span> היא דאמר אסמכתא קני


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעית אימא דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קני</span> מעכשיו א``ל מר ינוקא ומר קשישא בני דרב חסדא לרב אשי הכי אמרי נהרדעאי משמיה דרב נחמן האי אסמכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בזמניה קניא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בלא זמניה</span> לא קניא א``ל כל מידי בזמניה קני בלא זמניה לא קני דלמא הכי קאמריתו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אשכחיה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בגו זמניה</span> וא``ל קני קני בתר זמניה ואמר ליה קני לא קני מאי טעמא מחמת כיסופא הוא דקאמר ליה ולא היא דאפילו בגו זמניה נמי לא קני והאי דקאמר ליה קני קא סבר כי מטי זמניה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא ליתי ליטרדן</span> אמר רב פפא האי אסמכתא זימנין קניא וזימנין לא קניא אשכחיה דקא שתי שכרא קני דקא מהפך אזוזי לא קני א``ל רב אחא מדפתי לרבינא דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לפכוחי פחדיה</span> קא שתי אי נמי איניש אחרינא אסמכיה אזוזי אלא אמר רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי קפיד בדמי</span> ודאי קני אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא דלמא סבר כי היכי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דלא תיתזיל ארעיה</span> אלא אמר רב פפא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קפיד בארעא</span> ודאי קני ואמר רב פפא אף על גב דאמור רבנן אסמכתא לא קניא אפותיקי הויא למיגבא מינה א``ל רב הונא בריה דרב נתן לרב פפא מי קאמר ליה קני לגוביינא אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא ואי אמר קני למיגבא מיניה קני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סוף סוף אסמכתא היא</span> ואסמכתא לא קניא אלא אפותיקי דקאמר רב פפא מאי היא דאמר ליה לא יהא לך פרעון אלא מזו ההוא גברא דזבין ליה ארעא לחבריה באחריות א``ל אי טרפו ליה מנאי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מגבית לי</span> מעידי עידית דאית לך אמר ליה מעידי עידית לא מגבינא לך דבעינן למיקם קמאי אלא מגבינא לך מעידית אחרים דאית לי לסוף טרפוה מיניה אתא בדקא שקיל לעידי עידית סבר רב פפא למימר מעידית א``ל והא קיימא א``ל רב אחא מדפתי לרבינא ולימא ליה כי אמרי לך אנא מגבינא לך דהוה עידי עידית קיימא השתא קיימא ליה עידית במקום עידי עידית רב בר שבא הוה מסיק ביה רב כהנא זוזי א``ל אי לא פרענא לך ליום פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>גבי מהאי חמרא</span> סבר רב פפא למימר כי אמרינן אסמכתא לא קניא הני מילי בארעא דלאו לזבוני קיימא אבל חמרא כיון דלזבוני קאי כזוזי דמי א``ל רב הונא בריה דרב יהושע לרב פפא הכי אמרי' משמיה דרבה כל דאי לא קני אמר רב נחמן השתא דאמור רבנן אסמכתא לא קניא הדר ארעא והדרי פירי למימרא דסבר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מחילה בטעות</span> לא הויא מחילה והאיתמר ה<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מוכר פירות דקל</span> לחבירו אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>עד שלא באו לעולם יכול לחזור בו</span> משבאו לעולם אין יכול לחזור בו ורב נחמן אמר אף משבאו לעולם יכול לחזור בו ואמר רב נחמן מודינא דאי שמיט ואכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לא מפקינן מיניה</span> התם זביני הכא הלואה אמר רב


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוה יתיבנא</span> קמיה דרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ובעי לאותביה אונאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואודיק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חזיתן איילונית</span> והרי אונאה דמחילה בטעות היא ולא הויא מחילה ואודיק חזיתן איילונית הרי איילונית דמחילה בטעות היא והויא מחילה דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הממאנת</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שנייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והאיילונית</span> אין להן לא כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא פירות</span> ולא מזונות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא בלאות</span> ולא היא לא אונאה הויא תיובתיה ולא איילונית מסייע ליה לא אונאה תיובתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דלא ידע</span> דאיתיה אונאה דמחיל גביה ולא איילונית מסייע ליה דניחא לה דתיפוק עלה שמא דאישות ההיא איתתא דאמרה ליה לההוא גברא זיל זבין לי ארעא מקריביי אזל זבן לה א``ל אי הוו לי זוזי מהדרת לה ניהלי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>את ונוולא אחי</span> אמר רבה בר רב הונא כל את ונוולא אחי אמר סמכא דעתיה ולא גמר ומקני ארעא הדרה פירי מאי רבית קצוצה הוו ויוצאין בדיינין או דילמא כי אבק רבית הוו ואין יוצאין אמר רבה בר רב הונא מסתברא כי אבק רבית הוו ואין יוצאין בדיינין וכן אמר רבא כי אבק רבית הוו ואין יוצאין בדיינין אמר ליה אביי לרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משכנתא מאי</span> התם טעמא מאי משום דלא קץ ליה הכא נמי לא קץ ליה או דילמא התם זביני הכא הלואה א``ל התם טעמא מאי משום דלא קץ ליה הכא נמי לא קץ ליה אמר רב פפי עבד רבינא עובדא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וחשיב</span> ואפיק פירי דלא כרבה בר רב הונא אמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא הא משכנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>באתרא דמסלקי</span> אכל שיעור זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מסלקינן ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אכל טפי לא מפקינן מיניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולא מחשבינן משטרא לשטרא</span> ובדיתמי אכל שיעור זוזי מסלקינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אכל טפי מפקינן מיניה</span> ומחשבינן משטרא לשטרא אמר רב אשי השתא דאמרת אכל טפי לא מפקינן מיניה אכל שיעור זוזי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא מסלקינן ליה בלא זוזי</span> מאי טעמא סלוקי בלא זוזי אפוקי מיניה הוא הוי אבק רבית ואבק רבית אינה יוצאה בדיינין עבד רב אשי עובדא ביתומים קטני


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כגדולים</span> אמר רבא בריה דרב יוסף משמיה דרבא האי משכנתא באתרא דמסלקי לא ניכול אלא בנכייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וצורבא מדרבנן</span> אפילו בנכייתא לא ניכול אלא במאי ניכול ב<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קיצותא</span> הניחא למאן דאמר קיצותא שריא אלא למאן דאמר קיצותא אסירא מאי איכא למימר דאתמר קיצותא פליגא בה רב אחא ורבינא חד אמר קיצותא שריא וחד אמר קיצותא אסירא היכי דמי קיצותא דאמר ליה עד חמש שנין אכילנא לה בלא נכייתא מכאן ואילך שיימנא לך כולהו פירי איכא דאמרי כל בלא נכייתא אסור אבל היכי דמי קיצותא דאמר ליה עד חמש שנין אכילנא בנכייתא מכאן ואילך שיימנא לך כולהו פירי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאן דאסר בקמייתא</span> שרי בבתרייתא מאן דאסר בבתרייתא היכי שרי למיכל שרי כי משכנתא דסורא דכתבי בה הכי במשלם שניא אילין תיפוק ארעא דא בלא כסף רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע אמרי תרוייהו האי משכנתא באתרא דמסלקי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין בעל חוב גובה הימנה</span> ואין הבכור נוטל בה פי שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושביעית משמטתה</span> ובאתרא דלא מסלקי בעל חוב גובה הימנו ובכור נוטל בו פי שנים ואין שביעית משמטתה ואמר מר זוטרא משמיה דרב פפא האי משכנתא באתרא דמסלקי מסלקי ליה ואפילו מתמרי דאבודיא ואי אגבהנהו בסיסני קננהו ולמאן דאמר כליו של לוקח ברשות מוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קנה</span> לוקח אפילו דלא אגבהנהו בסיסני קננהו:  פשיטא באתרא דמסלקי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר לא מסתלקנא</span> הא קאמר דלא מסתלקנא אלא באתרא דלא מסלקי ואמר מסתלקנא מאי צריך למקנא מיניה או לא רב פפא אמר לא צריך למקנא מיניה רב ששת בריה דרב אידי אמר צריך למקנא מיניה והלכתא צריך למקנא מיניה אמר איזיל ואייתי זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא אכיל</span> איזיל ואטרח ואייתי זוזי רבינא אמר אכיל ומר זוטרא בריה דרב מרי אמר לא אכיל והלכתא לא אכיל רב כהנא ורב פפא ורב אשי לא אכלי בנכייתא רבינא אכיל בנכייתא אמר מר זוטרא מאי טעמא דמאן דאכיל בנכייתא מידי דהוה אשדה אחוזה שדה אחוזה לאו אע``ג דקא אכיל פירי טובא אמר רחמנ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  קא פריק לה בארבעה זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הכא נמי לא שנא</span> ומאן דאסר אמר לך שדה אחוזה הקדש היא ורחמנא אוקמיה אפדיון הכא הלואה היא ומיחזי כרבית אמר רב אשי אמרו לי סבי דמתא מחסיא סתם משכנתא שתא למאי נפקא מינה דאי אכיל לה שתא מצי מסלק ליה ואי לא לא מצי מסלק ליה ואמר רב אשי אמרו לי סבי דמתא מחסיא מאי משכנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דשכונה גביה</span> למאי נפקא מינה לדינא דבר מצרא אמר רבא לית הלכתא לא כטרשי פפונאי ולא כשטרי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מחוזנאי</span> ולא כ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חכירי</span> נרשאי כטרשי פפונאי כטרשי דרב פפא שטרי מחוזנאי דזקפי ליה לרווחא אקרנא וכתבי ליה בשטרא מי יימר דהוה רווחא א``ל מר בר אמימר לרב אשי אבא עביד הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וכי אתו לקמיה</span> מהימן להו א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תינח היכא דאיתיה לדידיה</span> אי שכיב ונפל שטרא קמי יתמי מאי הוי<span class='tlm-sfr' data-chp='3110' data-rgl='5'> קוהלת י </span> כשגגה שיוצא' מלפני השליט ונח נפשיה דאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חכירי נרשאי</span> דכתבי הכי משכן ליה פלניא ארעיה לפלניא והדר חכרה מיניה אימת קנאה דאקנייה נהליה והאידנא דקא כתבי הכי קנינא מיניה ושהינא כמה עידני והדר חכרה כדי שלא תנעול דלת בפני לווין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שפיר דמי</span> ולאו מלתא היא


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סח,א משנה
pgu: סח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אין מושיבין חנוני למחצית שכר</span> ולא יתן מעות ליקח בהן פירות למחצית שכר אלא אם כן נותן לו שכרו כפועל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אין מושיבין תרנגולין למחצה</span> ואין שמין עגלין וסייחין למחצה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא אם כן נותן לו שכר עמלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומזונו</span> אבל מקבלין עגלין וסייחין למחצה ומגדלין אותן עד שיהו משולשין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וחמור</span> עד שתהא טוענת


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כפועל בטל</span></span> מאי כפועל בט


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר אביי כפועל בטל של אותה מלאכה דבטל מינה</span> וצריכא דאי תנא חנוני חנוני הוא דסגי ליה כפועל בטל משום דלא נפיש טרחיה אבל מעות ליקח בהן פירות דנפיש טרחיה אימא לא סגי ליה כפועל בטל ואי תנא מעות ליקח בהן פירות הוה אמינא התם הוא דבעי כפועל בטל משום דנפיש טרחיה אבל חנוני דלא נפיש טרחיה אימא סגי ליה במשהו בעלמא דאפילו לא טבל עמו אלא בציר ולא אכל עמו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גרוגרת</span> אחת זהו שכרו צריכא:  <כמה עיזי ותרנגולין מעלין סימן> תנו רבנן כמה הוא שכרו בין מרובה ובין מועט דברי ר' מאיר רבי יהודה אומר אפילו לא טבל עמו אלא בציר ולא אכל עמו אלא גרוגרת אחת זהו שכרו ר' שמעון בן יוחאי אומר נותן לו שכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משלם</span> תנו רבנן אין שמין לא את העזים ולא את הרחלים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולא כל דבר שאינו עושה ואוכל</span> למחצה ר' יוסי ברבי יהודה אומר שמין את העזים מפני שחולבות ואת הרחלים מפני שגוזזות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושוטפות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומורטות</span> ואת התרנגולת מפני שהיא עושה ואוכלת ותנא קמא גיזה וחלב לא ספק לשכר עמלו ומזונו בגיזה וחלב כולי עלמא לא פליגי כי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בנסיובי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ותותרי</span> תנא קמא סבר לה כר' שמעון בן יוחי דאמר נותן לו שכרו משלם ר' יוסי ברבי יהודה סבר לה כאבוה דאמר אפילו לא טבל עמו אלא בציר ולא אכל עמו אלא גרוגרת אחת זהו שכרו תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משכרת אשה לחברתה תרנגולת בשני אפרוחין</span> אשה שאמרה לחברתה תרנגולת שלי וביצים שליכי ואני ואת נחלוק באפרוחין רבי יהודה מתיר רבי שמעון אוסר ורבי יהודה לא בעי שכר עמלו ומזונו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>איכא ביצים מוזרות</span> תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מקום שנהגו להעלות שכר כתף למעות לבהמה מעלין</span> ואין משנין ממנהג המדינה רבן שמעון בן גמליאל אומר שמין עגל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עם אמו</span> וסיח עם אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואפילו במקום שנהגו להעלות</span> שכר כתף למעות ורשב``ג לא בעי שכר עמלו ומזונו איכא גללים ואידך גללים אפקורי מפקיר להו:  אמר רב נחמן הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כרבי יהודה</span> והלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כרבי יוסי ברבי יהודה</span> והלכה כרבן שמעון בן גמליאל בני רב עיליש נפק עלייהו ההוא שטרא דהוה כתיב ביה פלגא באגר פלגא בהפסד אמר רבא רב עיליש גברא רבה הוא ואיסורא לאינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא הוי ספי</span> מה נפשך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אי פלגא</span> באגר תרי תילתי בהפס


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי פלגא בהפסד</span> תרי תילתי באגר אמר רב כהנא אמריתא לשמעתא קמיה דרב זביד מנהרדעא ואמר לי דלמא רב עיליש טובל עמו בציר הוה ואמר רב נחמן הלכה כר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר ליה</span> לאו הלכתא איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שיטה איתמר</span> הכי נמי מסתברא דאי לא תימא הכי למה ליה למיחשב ולמימר הלכה הלכה לימא הלכה כר' יהודה דמיקל מכולהו אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מותר</span> שליש בשכרך</span> הרי זה מותר ושמואל אמר לא מצא מותר שליש ילך לביתו ריקן אלא אמר שמואל קוצץ לו דינר וסבר רב אין קוצצין לו דינר והאמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ריש עגלא לפטומא</span> מאי לאו דאמר ליה מותר שליש בשכרך לא דקאמר ליה אי מותר שליש אי ריש עגלא לפטומא איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כי קאמר רב</span> מותר שליש בשכרך מותר כגון דאית ליה בהמה לדידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאמרי אינשי גביל לתורא גביל לתורי</span> ר' אלעזר מהגרוניא זבין בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויהיב ליה לאריסיה</span> מפטים ליה ויהיב ליה רישא באגריה ויהיב פלגא רווחא אמרה ליה דביתהו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי משתתפת בהדיה</span> יהיב לך נמי אליתא אזל זבין בהדיה פליג ליה מאליתא א``ל תא נפלגיה לרישא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>השתא כמעיקרא נמי לא</span> א``ל עד האידנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זוזי דידי הוו</span> אי לא הוה יהיבנא לך טפי פורתא מיחזי כרבית השתא שותפי אנן מאי קאמרת טרחנא טפי פורתא אמרי אינשי סתם אריסא למרי ארעא קמשעבד נפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לאתויי ליה רעיא</span> תנו רבנן השם בהמה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חבירו</span> עד מתי חייב לטפל בה סומכוס אומר באתונות שמונה עשר חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בגודרות</span> כ``ד חדש ואם בא לחלוק בתוך זמנו חברו מעכב עליו אבל אינו דומה טיפולה של שנה זו לטיפולה של שנה אחרת <אבל מאי קאמר> [<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מאי אבל דקאמר</span>] אלא לפי שאינו דומה טיפולה של שנה זו לטיפולה של שנה אחרת תניא אידך השם בהמה לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עד מתי חייב לטפל בולדות</span> בדקה ל' יום ובגסה נ' יום רבי יוסי אומר בדקה ג' חדשים מפני שטיפולה מרובה מאי טיפולה מרובה מפני ש<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שיניה דקות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מכאן ואילך</span> נוטל מחצה שלו וחצי מחצה בשל חבירו רב מנשיא בר גדא שקל מחצה שלו וחצי מחצה בשל חבירו אתא לקמיה דאביי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מאן פלג לך</span> ועוד מקום שנהגו לגדל הוא ותנן מקום שנהגו לגדל <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יגדילו</span> הנהו תרי כותאי דעבוד עסקא בהדי הדדי אזיל חד מנייהו פליג זוזי בלא דעתיה דחבריה אתו לקמיה דרב פפא א``ל מאי נפקא מינה הכי אמר רב נחמן זוזי כמאן דפליגי דמו לשנה זבון חמרא בהדי הדדי קם אידך פליג ליה בלא דעתיה דחבריה אתו לקמיה דרב פפא א``ל מאן פלג לך א``ל קא חזינא דבתר דידי קא אתי מר א``ר פפ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כה``ג ודאי צריך לאודועיה זוזי מי שקיל טבי ושביק חסרי <אמר ליה לא אמר ליה> חמרא כולי עלמא ידעי דאיכא דבסים ואיכא דלא בסים גופא אמר רב נחמן זוזי כמאן דפליגי דמו הני מילי טבי וטבי תקולי ותקולי אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טבי ותקולי</span> לא רב חמא הוה מוגר זוזי בפשיטא ביומא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כלו זוזי דרב חמא</span> הוא סבר מאי שנא ממרא ולא היא מרא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הדרא בעינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וידיע פחתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זוזי לא הדרי בעינייהו</span> ולא ידיע פחתיה אמר רבא שרי ליה לאיניש למימר ליה לחבריה הילך ד' זוזי ואוזפיה לפלניא זוזי לא אסרה תורה אלא רבית הבאה מלוה למלוה ואמר רבא שרי ליה לאיניש למימר ליה לחבריה שקיל לך ארבעה זוזי וא``ל לפלוני לאוזפן זוזי מ``ט שכר אמירה קא שקיל כי הא דאבא מר בריה דרב פפא הוה שקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אוגנא דקירא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מקיראי</span> וא``ל לאבוה אוזפינהו זוזי אמרו ליה רבנן לרב פפא אכיל בריה דמר רביתא אמר להו כל כי האי רביתא ניכול לא אסרה תורה אלא רבית הבאה מלוה למלוה הכא שכר אמירה קא שקיל ושרי


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סט,ב משנה
pgu: סט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שמין פרה</span> וחמור וכל דבר שהוא עושה ואוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למחצה</span> מקום שנהגו לחלוק את הולדות מיד חולקין מקום שנהגו לגדל יגדילו רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שמין עגל עם אמו</span> וסיח עם אמו ומפריז על שדהו ואינו חושש משום רבית


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מפריז על שדהו ואינו חושש משום רבית כיצד השוכר את השדה מחבירו בעשרה כורים חטין לשנה ואומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תן לי מאתים זוז</span> ואפרנסנה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואני אעלה</span> לך שנים עשר כורין לשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מותר</span></span> אבל אין מפריז לא על חנות ולא על ספינה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה פעמים שמפריז על חנות לצור בה צורה ספינה לעשות לה איסקריא חנות לצור בה צורתא דצבו בה אינשי והוי אגרא טפי ספינה לעשות לה איסקריא כיון דשפירא איסקריא טפי אגרא טפי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ספינתא אמר רב אגרא ופגרא</span> אמרו ליה רב כהנא ורב אסי לרב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי אגרא לא פגרא</span> אי פגרא לא אגרא שתיק רב אמר רב ששת מ``ט שתיק רב לא שמיעא ליה הא דתניא אע``פ שאמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין מקבלין צאן ברזל</span> מישראל אבל מקבלין צאן ברזל מן הנכרים אבל אמרו השם פרה לחבירו ואמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הרי פרתך עשויה עלי בשלשים דינר</span> ואני אעלה לך סלע בחדש מותר לפי שלא עשאה דמים ולא עשאה אמר רב ששת לא עשאה דמים מחיים אלא לאחר מיתה אמר רב פפא הלכתא ספינה אגרא ופגר


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ונהגו בני כופרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אגרא בשעת משיכה</span> פגרא בשעת שבירה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אטו במנהגא תליא מילתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משום דמתניתא תניא</span> מנהגא אמר רב ענן אמר שמואל מעות של יתומים מותר להלוותן ברבית אמר ליה רב נחמן משום דיתמי נינהו ספינא להו איסורא יתמי דאכלי דלאו דידהו ליזלו בתר שבקייהו אמר ליה אימא לי איזו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גופא דעובדא</span> היכי הוה אמר ליה ההוא דודא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דבני מר עוקבא</span> דהוה בי מר שמואל תקיל ויהיב ליה תקיל ושקיל ליה שקיל אגרא ושקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פחתא</span> אי אגרא לא פחתא ואי פחתא לא אגרא אמר ליה כי הא אפילו בדקנני נמי שרי למיעבד דהא מקבלי עלייהו חוסכא דנחשא דכמה דמקלי נחשא בציר דמיה אמר רבה בר שילא אמר רב חסדא ואמרי לה אמר רבה בר יוסף בר חמא אמר רב ששת מעות של יתומים מותר להלוותן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קרוב לשכר</span> ורחוק להפסד תנו רבנן קרוב לשכר ורחוק להפסד רשע קרוב להפסד ורחוק לשכר חסיד קרוב לזה ולזה רחוק מזה ומזה זו היא מדת כל אדם אמר ליה רבה לרב יוסף הני זוזי דיתמי היכי עבדינן להו אמר ליה מותבינן להו בי דינא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ויהבינן להו זוזא זוזא</span> א``ל והא קא כליא קרנא אמר ליה מר היכי עביד אמר ליה בדקינן גברא דאית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דהבא פריכא</span> ונקטינן דהבא מיניה ויהבינן להו ניהליה קרוב לשכר ורחוק להפסד אבל דבר מסוים לא דלמא פקדון נינהו ואתי מריה יהיב סימנין ושקיל ליה אמר רב אשי תינח אי משתכח גברא דאית ליה דהבא פריכא אי לא משתכח גברא דאית ליה דהבא פריכא ניכלו זוזי דיתמי אלא אמר רב אשי חזינן גברא דמשפו נכסיה ומהימן ושמע דינא דאורייתא ולא מקבל שמתא דרבנן ויהבינן להו ניהליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בבי דינא</span>


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף ע,ב משנה
pgu: ע
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין מקבלין צאן ברזל</span> מישראל מפני שהוא רבית אבל מקבלין צאן ברזל מן <העכו``ם> {הגוים} ולוין מהן ומלוין אותן ברבית וכן בגר תושב מלוה ישראל מעותיו של <עכו``ם> {נכרי} מדעת <העכו``ם> {הנכרי} אבל לא מדעת ישראל


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף ע,ב גמרא
pgu: ע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למימרא דברשותא דמקבל קיימא ורמינהו המקבל צאן ברזל מן הנכרים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולדות פטורין מן הבכורה</span> אמר אביי לא קשיא הא דמקבל עליה אונסא וזולא הא דלא קביל עליה אונסא וזולא א``ל רבא אי דקביל עליה מרה אונסא וזולא צאן ברזל קרית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ועוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אדתני סיפא</span> אבל מקבלין צאן ברזל מן <העכו``ם> {הגוים} ליפלוג בדידיה במה דברי' אמורים דלא קביל עליה אונסא וזולא אבל קביל מרה אונסא וזולא שפיר דמי אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אידי ואידי דלא קביל עליה</span> מרה אונסא וזולא וגבי בכורות היינו טעם דולדות פטורין מן הבכורה כיון דאי לא יהיב זוזי אתי נכרי תפיס לה לבהמה ואי לא משכח לה לבהמה תפיס להו לולדות והוי ליה יד נכרי באמצע וכל יד נכרי באמצע פטור מן הבכורה<span class='tlm-sfr' data-chp='2828' data-rgl='8'> משלי כח </span> מרבה הונו בנשך ותרבית לחונן דלים יקבצנו מאי לחונן דלים אמר רב כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שבור מלכא</span> אמר רב נחמן אמר לי הונא לא נצרכא אלא דאפילו רבית <דעובד כוכבים> {דגוי} איתיביה רבא לרב נחמן<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='21'> דברים כג </span> לנכרי תשיך מאי תשיך לאו תשוך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא תשיך</span> לא סגי דלאו הכי לאפוקי אחיך דלא אחיך בהדיא כתב ביה ולאחיך לא תשיך לעבור עליו בעשה ולא תעשה איתיביה לוין מהן ומלוין אותם ברבית וכן בגר תושב אמר רב חייא בריה דרב הונא לא נצרכא אל


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עא,א גמרא
pgu: עא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בכדי חייו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רבינא אמר</span> הכא בתלמידי חכמים עסקינן טעמא מאי גזור רבנן שמא ילמוד ממעשיו וכיון דתלמיד חכם הוא לא ילמוד ממעשיו איכא דמתני לה להא דרב הונא אהא דתני רב יוסף<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='24'> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם כסף תלוה את עמי</span> את העני עמך עמי ונכרי עמי קודם עני ועשיר עני קודם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ענייך ועניי עירך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ענייך קודמין</span> עניי עירך ועניי עיר אחרת עניי עירך קודמין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמר מר</span> עמי ונכרי עמי קודם פשיטא אמר רב נחמן אמר לי הונא לא נצרכא דאפילו לנכרי ברבית ולישראל בחנם תניא אמר ר' יוסי בא וראה סמיות עיניהם של מלוי ברבית אדם קורא לחבירו רשע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יורד עמו לחייו</span> והם מביאין עדים ולבלר וקולמוס ודיו וכותבין וחותמין פלוני זה כפר באלהי ישראל תניא ר' שמעון בן אלעזר אומר כל מי שיש לו מעות ומלוה אותם שלא ברבית עליו הכתוב אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2615' data-rgl='5'> תהילים טו </span> כספו לא נתן בנשך ושוחד על נקי לא לקח עושה אלה לא ימוט לעולם הא למדת שכל המלוה ברבית נכסיו מתמוטטין והא קא חזינן דלא מוזפי ברבית וקא מתמוטטין אמר רבי אלעזר הללו מתמוטטין ועולין והללו מתמוטטין ואינן עולין<span class='tlm-sfr' data-chp='2001' data-rgl='13'> חבקוק א </span> למה תביט בוגדים תחריש כבלע רשע צדיק ממנו אמר רב הונא צדיק ממנו בולע <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>צדיק גמור אינו בולע</span> תניא רבי אומר גר צדק האמור לענין מכירה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>גר תושב</span> האמור לענין רבית איני יודע מה הוא גר צדק האמור לענין מכירה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='25'> ויקרא כה </span> וכי ימוך אחיך עמך ונמכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא לך אלא לגר</span> שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='47'> ויקרא כה </span> לגר ולא לגר צדק אלא לגר תושב שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='47'> ויקרא כה </span> לגר תושב משפחת גר זה הנכרי כשהוא אומר או לעקר זה הנמכר <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} עצמה אמר מר ולא לך אלא לגר שנא' לגר למימרא דגר קני עבד עברי ורמינהי אין הגר נקנה בעבד עברי ואין אשה וגר קונין עבד עברי גר לא נקנה בעבד עברי<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='41'> ויקרא כה </span> ושב אל משפחתו בעינן והא ליכא ואין אשה וגר קונין עבד עברי אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאו אורח ארעא</span> גר נמי גמירי דמקני קני דלא מקני לא קני אמר רב נחמן בר יצחק אינו קונה ודינו כישראל אבל קונה ודינו כנכרי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דתניא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הנרצע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והנמכר לנכרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אינו עובד לא את הבן ולא את הבת</span> אמר מר ואין אשה וגר קונין עבד עברי נימא דלא כרבן שמעון בן גמליאל דתניא אשה קונה את השפחות ואינה קונה את העבדים רבן שמעון בן גמליאל אומר אף קונה את העבדים אפילו תימא רבן שמעון בן גמליאל ולא קשיא כאן בעבד עברי כאן בעבד כנעני עבד עברי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>צניע לה</span></span> עבד כנעני <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>פריץ לה</span> אלא הא דתני רב יוסף ארמלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא תרבי כלבא</span> ולא תשרי בר בי רב באושפיזא בשלמא בר בי רב צניע לה אלא כלבא כיון דמסריך בה מירתתא אמרי כיון דכי שדיא ליה אומצא מסריך בתרה אמרי אינשי משום אומצא דשדיא ליה הוא דמסריך גר תושב האמור לענין רבית מאי היא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='25'> ויקרא כה </span> וכי ימוך אחיך ומטה ידו עמך והחזקת בו גר ותושב וחי עמך אל תקח מאתו נשך ותרבית ויראת מאלהיך וחי אחיך עמך ורמינהי לוין מהן ומלוין אותן ברבית וכן בגר תושב אמר רב נחמן בר יצחק מי כתיב אל תקח מאתם מאתו כתיב מישראל תנו רבנן אל תקח מאתו נשך ותרבית אבל אתה נעשה לו ער


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עא,ב גמרא
pgu: עא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ערב למאן</span> אילימא ערב לישראל והא תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלו עוברין</span> בלא תעשה המלוה והלוה הערב והעדים אלא לנכרי וכיון דדיניה דנכרי דאזיל בתר ערבא איהו ניהו דקא שקיל מיניה רביתא אמר רב ששת שקיבל עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לדון בדיני ישראל</span> אי קיבל עליו לדון בדיני ישראל רבית נמי לא לשקול אמר רב ששת שקיבל עליו לזו ולא קיבל עליו לזו:  מלוה ישראל מעותיו של נכרי מדעת הנכרי כו':  תנו רבנן מלוה ישראל מעותיו של נכרי מדעת הנכרי אבל לא מדעת ישראל כיצד ישראל שלוה מעות מן הנכרי ברבית וביקש להחזירם לו מצאו ישראל אחר ואמר לו תנם לי ואני אעלה לך כדרך שאתה מעלה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אסור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואם העמידו אצל נכרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מותר</span> וכן נכרי שלוה מעות מישראל ברבית וביקש להחזירם לו מצאו ישראל אחר ואמר לו תנם לי ואני אעלה לך כדרך שאתה מעלה לו מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם העמידו אצל ישראל אסור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשלמא סיפא</span> לחומרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא רישא</span> כיון דאין שליחות לנכרי איהו ניהו דקא שקיל מיניה רביתא אמר רב הונא בר מנוח משמיה דרב אחא בריה דרב איקא הכא במאי עסקינן כגון דאמר ליה הניחם על גבי קרקע והיפטר אי הכי מאי למימרא אלא אמר רב פפא כגון שנטל ונתן ביד ואכתי מאי למימרא מהו דתימא נכרי גופיה כי עביד אדעתא דישראל קא גמיר ויהיב קמ``ל רב אשי אמר כי אמרינן אין שליחות לנכרי הני מילי בתרומה אבל בכל התורה כולה יש שליחות לנכרי והא דרב אשי ברותא היא מאי שנא תרומה דלא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> אתם גם אתם מה אתם בני ברית אף שלוחכם נמי בני ברית <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שליחות דכל התורה כולה</span> נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מתרומה גמרינן לה</span> אלא דרב אשי ברותא היא איכא דאמרי אמר רב אשי כי אמרינן אין שליחות לנכרי הני מילי אינהו לדידן אבל אנן לדידהו הוינא להו שליח והא דרב אשי ברותא היא מ``ש אינהו לדידן דלא דכתיב אתם גם אתם לרבות שלוחכם מה אתם בני ברית אף שלוחכם בני ברית <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אנן לדידהו נמי</span> מה אתם בני ברית קאמר אלא הא דרב אשי ברותא היא רבינא אמר נהי דשליחות לנכרי לית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זכיה מדרבנן אית ליה</span> מידי דהוי אקטן קטן לאו אף על גב דלית ליה שליחו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עב,א גמרא
pgu: עב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אית ליה זכיה</span> מדרבנן הכא נמי לא שנא ולא היא ישראל אתי לכלל שליחות <עכו``ם> {גוי} לא אתי לכלל שליחות תנו רבנן ישראל שלוה מעות מן הנכרי ברבית <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וזקפן עליו במלוה</span> ונתגייר אם קודם שנתגייר זקפן עליו במלוה גובה את הקרן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וגובה את הרבית</span> ואם לאחר שנתגייר זקפן עליו במלוה גובה את הקרן ואינו גובה את הרבית וכן נכרי שלוה מעות מישראל ברבית וזקפן עליו במלוה ונתגייר אם עד שלא נתגייר זקפן עליו במלוה גובה את הקרן וגובה את הרבית אם משנתגייר זקפן עליו במלוה גובה את הקרן ואינו גובה את הרבית רבי יוסי אומר נכרי שלוה מעות מישראל ברבית <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בין כך ובין כך</span> גובה את הקרן וגובה את הרבית אמר רבא אמר רב חסדא אמר רב הונא הלכה כרבי יוסי אמר רבא מאי טעמא דרבי יוסי כדי שלא יאמרו בשביל מעותיו נתגייר זה תנו רבנן שטר שכתוב בו רבית קונסין אותו ואינו גובה לא את הקרן ולא את הרבית דברי רבי מאיר וחכמים אומרים גובה את הקרן ואינו גובה את הרבית במאי קמיפלגי רבי מאיר סבר קנסינן התירא משום איסורא ורבנן סברי לא קנסינן התירא משום איסורא תנן התם שטרי חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>המוקדמין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פסולין</span> והמאוחרין כשרין מוקדמין אמאי פסולין נהי דלא גבו מזמן ראשון ניגבו מזמן שני אמר ר' שמעון בן לקיש במחלוקת שנויה ור``מ היא ורבי יוחנן אמר אפי' תימא רבנן גזירה שמא יגבה מזמן ראשון ההוא גברא דמשכין ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פרדיסא</span> לחבריה אכלה תלת שני א``ל אי מזבנית לה ניהלי מוטב ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כבישנא</span> לה לשטר משכנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואמינא לקוחה היא בידי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אזל</span> קם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אקנייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לבנו קטן</span> והדר זבנה ניהליה זביני ודאי לא הוי זביני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זוזי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כמלוה בשטר דמו</span> וגובה מנכסים משועבדים או דילמא כמלוה ע``פ דמו ואינו גובה מנכסים משועבדים אמר אביי ולאו היינו דרבי אסי דאמר ר' אס


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מודה בשטר שכתבו</span> אינו צריך לקיימו וגובה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מנכסים משועבדים</span> אמר ליה רבא מי דמי התם ניתן להכתב הכא לא ניתן להכתב יתיב מרימר וקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>להא שמעתא</span> אמר ליה רבינא למרימר אלא הא דאמר ר' יוחנן גזירה שמא יגבה מזמן ראשון נימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא ניתן ליכתב</span> א``ל הכי השתא התם נהי דלא ניתן ליכתב מזמן ראשון אבל ניתן ליכתב מזמן שני הכא לא ניתן ליכתב כלל אלא הא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לשבח קרקעות כיצד</span> הרי שגזל שדה מחבירו ומכרה לאחר והשביחה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והרי היא יוצאה מתחת ידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשהוא גובה</span> גובה את הקרן מנכסים משועבדים ושבח גובה מנכסים בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נימא לא ניתן</span> ליכתב</span> הכי השתא התם אי למ``ד ניחא ליה דלא ניקרייה גזלנא אי למ``ד ניחא ליה דליקום בהימנותיה מפייס ליה למריה ומוקים ליה לשטריה הכא לאברוחי מיניה קמכוין שטרא מקיים ליה


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עב,ב משנה
pgu: עב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אין פוסקין על הפירות עד שיצא השער יצא השער פוסקין ואע``פ שאין לזה יש לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>היה הוא תחילה לקוצרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פוסק עמו</span> על הגדיש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>על העביט של ענבים</span> ועל המעטן של זיתים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ועל הביצים של יוצר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ועל הסיד</span> מששקעו בכבשן ופוסק עמו על הזבל כל ימות השנה רבי יוסי אומר אין פוסקין על הזבל אלא אם כן היתה לו זבל באשפה וחכמים מתירים ופוסק עמו בשער הגבוה רבי יהודה אומר אע``פ שלא פסק עמו בשער הגבוה יכול לומר תן לי כזה או תן לי את מעותי


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ר' אסי אמר ר' יוחנן אין פוסקין על שער שבשוק אמר ליה ר' זירא לר' אסי אמר ר' יוחנן אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כדורמוס</span> הזה אמר ליה לא אמר ר' יוחנן אלא בשוק של עיירות דלא קביעי תרעייהו ולמאן דסליק אדעתין מעיקרא דאמר ר' יוחנן אפי' כדורמוס הזה אלא מתני' דקתני אין פוסקין על הפירות עד שיצא השער יצא השער פוסקין היכי משכחת לה מתניתין בחיטי דאכלבי וארבי דמשוך תרעיה טפי ת``ר אין פוסקין על הפירות עד שיצא השער יצא השער פוסקין אע``פ שאין לזה יש לזה היו חדשות מארבע וישנות משלש אין פוסקין עד שיצא השער לחדש ולישן היו לקוטות מארבע ולכל אדם משלש אין פוסקין עד שיצא השער ללוקט ולמוכר אמר רב נחמן פוסקין ללקוטות כשער הלקוטות א``ל רבא לרב נחמן מ``ש לוקט דאי לית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יזיף מלקוט</span> חבריה בעל הבית נמי יזיף מלקוט א``ל בעל הבית זילא ביה מילתא למיזף מלקוט איבעית אימא מאן דיהב זוזי לבעל הבית אפירי שפירי יהיב אמר רב ששת אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אין לוין על שער שבשוק</span> אמר ליה רב יוסף בר חמא לרב ששת ואמרי לה רב יוסי בר אבא לרב ששת ומי א``ר הונא הכי והא בעי מיני' מרב הונא הני בני בי רב <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>דיזפי בתשרי</span> ופרעי בטבת שרי או אסיר אמר להו הא חיטי בהיני והא חיטי בשילי אי בעי זבני ופרעי ליה מעיקרא סבר רב הונא אין לוין כיון דשמעה להא דא``ר שמואל בר חייא א``ר אלעזר לוין אמר איהו נמי לוין תנו רבנן המוליך חבילה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ממקום למקום</span> מצאו חבירו ואמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>תנה לי</span> ואני אעלה לך כדרך שמעלין לך באותו מקו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עג,א גמרא
pgu: עג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ברשות מוכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מותר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ברשות לוקח אסור</span> המוליך פירות ממקום למקום מצאו חבירו ואמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תנם לי</span> ואני אעלה לך פירות שיש לי באותו מקום אם יש לו פירות באותו מקום מותר ואם לאו אסור והחמרין מעלים במקום היוקר כבמקום הזול ואינן חוששין מאי טעמא רב פפא אמר ניחא להו דמגלו להו תרעא רב אחא בריה דרב איקא אמר ניחא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דמוזלי גבייהו</span> מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תגרא חדתא</span> בסורא אזלי ארבעה ארבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בכפרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אזלן שיתא</span> שיתא יהיב רב זוזי לחמרי וקביל עליה אונסא דאורחא ושקיל מינייהו חמשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ונשקול שיתא</span> אדם חשוב שאני בעא מיניה ר' אסי מר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מהו לעשות בגרוטאות כן</span> א``ל ביקש ר' ישמעאל ברבי יוסי לעשות כן בכלי פשתן ולא הניחו רבי איכא דאמרי ביקש רבי לעשות בגרוטאות כן ולא הניחו ר' ישמעאל בר' יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרדיסא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רב אסר</span> ושמואל שרי רב אסר כיון דלקמיה שויא טפי מיתחזי כי אגר נטר ליה ושמואל שרי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כיון דהוי ביה תיוהא</span> לא מיחזי כי אגר נטר ליה אמר רב שימי בר חייא ומודי רב בתורי דנפיש פסידייהו אמר להו שמואל להנהו דשבשי שבשא הפוכו בארעא כי היכי דקני לכו גופא דארעא ואי לא הויא לכו כהלואה ואסור אמר להו רבא להנהו ד<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מנטרי באגי</span> פוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הפוכו בבי דרי</span> כי היכי דלא תשתלם שכירות דידכו עד ההיא שעתא דשכירות אינה משתלמת אלא בסוף וההיא שעתא אוזולי דקא מוזלי גבייכו אמרו ליה רבנן לרבא קא אכיל מר רבית ד<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כולי עלמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שקלי ארבעה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומסלקי לאריסא בניסן</span> מר נטר להו עד אייר ושקיל שיתא אמר להו אתון קא עבדיתון שלא כדין ארעא לאריס משתעבד אי אתון מסלקיתו להו בניסן מפסידתו להו בכמה אנא נטרנא להו עד אייר ומרווחנא להו בכמ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עג,ב גמרא
pgu: עג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רב מרי בר רחל</span> משכן ליה ההוא נכרי ביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הדר</span> זבנה לרבא נטר תריסר ירחי שתא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שקל אגר ביתא</span> אמטי ליה לרבא אמר ליה האי דלא אמטאי למר אגר ביתא עד האידנא דסתם משכנתא שתא אי בעי נכרי לסלקי לא הוה מצי מסלק לי השתא לשקול מר אגר ביתא א``ל אי הוה ידענא דהוה ממושכן ליה למר לא הוה זביננא ליה השתא כדיניהם עבדינן לך כל אימת דלא מסלקי בזוזי לא שקיל אגר ביתא אנא נמי לא שקילנא מינך אגר ביתא עד דמסלקנא לך בזוזי אמר ליה רבא מברניש לרב אשי חזי מר רבנן דקא אכלי רביתא דיהבי זוזי אחמרא בתשרי ומבחרי לה בטבת אמר ליה אינהו נמי אחמרא קא יהבי אחלא לא קא יהבי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעיקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דחמרא חמרא דחלא חלא</span> ההיא שעתא הוא דקמבחרי רבינא הוה יהיב זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לבני אקרא דשנוותא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושפכי ליה טפי כופיתא</span> אתא לקמיה דרב אשי אמר ליה מי שרי אמר ליה אין אחולי הוא דקא מחלי גבך אמר ליה הא ארעא לאו דידהו היא אמר ליה ארעא ל<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>טסקא</span> משעבדא ומלכא אמר מאן דיהיב טסקא ליכול ארעא אמר ליה רב פפא לרבא חזי מר הני רבנן דיהבי זוזי א<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כרגא</span> דאינשי ומשעבדי בהו טפי אמר ליה השתא איכו שכיבא לא אמרי לכו הא מילתא הכי אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מוהרקייהו</span> דהני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בטפסא</span> דמלכא מנח ומלכא אמר מאן דלא יהיב כרגא לשתעביד למאן דיהיב כרגא רב סעורם אחוה דרבא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תקיף</span> אינשי דלא מעלו ומעייל להו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גוהרקא</span> דרבא אמר ליה רבא שפיר קא עבדת דתנינא ראית שאינו נוהג כשורה מנין שאתה רשאי להשתעבד בו תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='46'> ויקרא כה </span> לעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בהם תעבודו ובאחיכם</span> יכול אפילו נוהג כשורה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='46'> ויקרא כה </span> ובאחיכם בני ישראל איש באחיו וגו' אמר רב חמא האי מאן דיהיב זוזי לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>למיזבן ליה חמרא</span> ופשע ולא זבין ליה משלם ליה כדקא אזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אפרוותא דזולשפט</span> אמר אמימר אמריתא לשמעתא קמיה דרב זביד מנהרדעא אמר כי קאמר רב חמא הני מילי ביין סתם אבל ביין זה לא מי יימר דמזבני ליה ניהליה רב אשי אמר אפי' יין סתם נמי לא מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אסמכתא היא</span> ואסמכתא לא קניא ולרב אשי מאי שנא מהא דתנן אם אוביר ולא אעביד אשלם במיטבא התם ביד


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עד,א גמרא
pgu: עד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאו בידו</span> אמר רבא הני בי תלתא דיהבי זוזי לחד למזבן להו מידי וזבן לחד מינייהו זבן לכולהו ולא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דלא צר וחתים</span> איניש איניש לחודיה אבל צר וחתים איניש איניש לחודיה למאן דזבן זבן ולמאן דלא זבן לא זבן אמר רב פפי משמיה דרבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סיטומתא</span> קניא למאי הלכתא רב חביבא אמר למקניא ממש רבנן אמרי לקבולי עליה מי שפרע והלכתא לקבולי עליה מי שפרע ובאתרא דנהיגו למקני ממש קנו:  היה הוא תחלה לקוצרים:  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מחוסר שתים</span> פוסק שלש אינו פוסק ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בידי אדם</span> אפילו מאה פוסק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בידי שמים אפי' אחת אינו פוסק</span> תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פוסק עמו</span> על הגדיש והא מחוסר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משדא בחמה</span> למיבש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למידש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומידרא</span> כגון דשדא בחמה ויבש ולשמואל דאמר בידי שמים אפי' אחת אינו פוסק והא מחוסר מידרא דבידי שמים היא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אפשר בנפוותא</span>:  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>על העביט</span> של ענבים:  והא מחוסר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מכמר</span> ועיולי לבי מעצרתא למידש ול<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מנגד</span> כדתני רבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>על הכומר של זיתים</span> הכא נמי על הכומר של ענבים והא מחוסרי תלת באתרא דההוא דזבין הוא דנגיד:  ועל המעטן של זיתים:  והא מחוסר מכמר ועיולי לבי דפי למידש ולמנגד תני רבי חייא על כומר של זיתים הא איכא תלת באתרא דההוא דזבין ההוא מנגיד:  ועל הביצים של יוצר:  אמאי והא מחוסר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לפופי</span> ויבושי עיולי לאתונא למשרף ולמיפק כגון דמלפפה ויבישו והא איכא תלת באתרא דההוא דזבין הוא דמפיק:  ועל הסיד משישקענו בכבשן:  והא מחוסר מקלה ואפוקי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ומידק</span> באתרא דההוא דזבין ההוא דייק ולשמואל דאמר בידי אדם אפי' מאה פוסק למה לי משישקענו בכבשן אימא משראוי לשקעו בכבשן:  ועל הביצים של יוצר:  תנו רבנן אין פוסקים על הביצים של יוצר עד שיעשו דברי ר' מאיר אמר רבי יוסי בד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בעפר לבן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אבל בעפר שחור</span> כגון כפר חנניא וחברותיה כפר שיחין וחברותיה פוסקין אע``פ שאין לזה יש לזה אמימר יהיב זוזי מכי מעיילי עפרא כמאן אי כר' מאיר האמר עד שיעשו אי כרבי יוסי האמר אע``פ שאין לזה יש לזה לעולם כרבי יוסי ובאתריה דאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>עשיק עפרא</span> אי דמעיילי עפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>סמכא דעתיה</span> ויהיב להו זוזי ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לא סמכא דעתיה</span>:  ופוסק עמו על הזבל כל ימות השנה:  חכמים היינו תנא קמא אמר רב


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עד,ב גמרא
pgu: עד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ימות הגשמים איכא בינייהו</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופוסק עמו כשער הגבוה</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ההוא גברא דיהיב זוזי לנדוניא דבי חמוה</span> לסוף <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זל נדוניא</span> אתו לקמיה דרב פפא אמר ליה אי פסקת עמו כשער הגבוה שקיל כהשתא ואי לא שקיל כי מעיקרא אמרו ליה רבנן לרב פפא ואי לא פסק שקיל כמעיקרא מעות נינהו ומעות לא קנו אמר להו אנא נמי לקבולי עליה מי שפרע קא אמינא אי פסק כשער הגבוה מוכר קא הדר ביה מקבל עליה מוכר מי שפרע אי לא פסק לוקח קא הדר ביה מקבל עליה לוקח מי שפרע אמר ליה רבינא לרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וממאי</span> דרבנן היא דפליגי עליה דרבי שמעון דאמרי מעות לא קנו ואפילו הכי אי פסק כשער הגבוה שקיל כדהשתא אי לא פסק שקיל כדמעיקרא דלמא ר' שמעון היא דאמר מעות קונות וכי פסק כשער הגבוה שקיל כי השתא אי לא פסק שקיל כמעיקרא משום דקני להו זוזי אבל לרבנן בין פסק בין לא פסק שקיל כי השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דדעתיה דאיניש</span> אתרעא זילא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אימור דאמר רבי שמעון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בחד תרעא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בתרי תרעי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מי אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דאי לא תימא</span> הכי מי שפרע בלוקח לרבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לית ליה</span> וכי תימא הכי נמי והתניא מכל מקום כך הלכה אבל אמרו חכמים מי שפרע כו' מאי מכל מקום לאו דלא שנא לוקח ולא שנא מוכר מקבל עליה מי שפרע אלא כי קאמר רבי שמעון בחד תרעא בתרי תרעי לא אמר אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ותיפוק ליה</span> דשליח שוייה מעיקרא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בתגרא דזבין ומזבין</span>


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עד,ב משנה
pgu: עד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מלוה אדם את אריסיו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חטין בחטין לזרע</span> אבל לא לאכול שהיה רבן גמליאל מלוה את אריסיו חטין בחטין לזרע ביוקר והוזלו או בזול והוקרו נוטל מהן כשער הזול ולא מפני שהלכה כן אלא שרצה להחמיר על עצמו


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עד,ב גמרא
pgu: עד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן מלוה אדם את אריסיו חטים בחטים לזרע בד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שלא ירד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבל ירד אסור</span> מאי שנא תנא דידן דלא קא מפליג בין ירד ובין לא ירד ומאי שנא תנא ברא דקא מפליג בין ירד ובין לא ירד אמר רבא ר' אידי אסברה ניהלי באתרא דתנא דידן אריסא יהיב <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ביזרא</span> בין ירד ובין לא ירד כמה דלא יהיב ביזרא מצי מסליק ליה וכי קא נחית לבציר מהכי קא נחית באתרא דתנא ברא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מרי ארעא יהיב ביזרא</span> אי לא ירד דמצי מסליק ליה כי קא נחית לבציר מהכי קא נחית אי ירד דלא מצי מסליק ליה אסור תנו רבנן אומר אדם לחביר


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,א גמרא
pgu: עה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הלויני כור חטין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וקוצץ לו דמים</span> הוזלו נותן לו חטים הוקרו נותן דמיהם והלא קצץ אמר רב ששת הכי קאמר אם לא קצץ הוזלו נוטל חטיו הוקרו נותן דמיהם


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,א משנה
pgu: עה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  לא יאמר אדם לחבירו הלויני כור חטין ואני אתן לך לגורן אבל אומר לו הלויני עד שיבא בני או עד שאמצא מפתח והלל אוסר וכן היה הלל אומר לא תלוה אשה ככר לחברתה עד שתעשיה דמים שמא יוקרו חטין ונמצאו באות לידי רבית


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,א גמרא
pgu: עה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא יש לו סאה לוה סאה סאתים לוה סאתים ר' יצחק אומר אפי' יש לו סאה לוה עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כמה כורין</span> תני ר' חייא לסיועיה לרבי יצחק טיפת יין אין לו טיפת שמן אין לו הא יש לו לוה עליה כמה טיפין:  והלל אוסר:  אמר רב נחמן אמר שמואל הלכה כדברי הלל ולית הלכתא כוותיה:  וכן היה הלל אומר לא תלוה אשה [וכו']:  אמר רב יהודה אמר שמואל זו דברי הלל אבל חכמים אומרים לוים סתם ופורעים סתם ואמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בני חבורה</span> המקפידין זה על זה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עוברין</span> משום מדה ומשום משקל ומשום מנין ומשום <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לוין</span> ופורעין בי``ט וכדברי הלל אף משום רבית ואמר רב יהודה אמר שמואל תלמידי חכמים מותרים ללוות זה מזה ברבית מאי טעמא מידע ידעי דרבית אסורה ומתנה הוא דיהבו אהדדי א``ל שמואל לאבוה בר איהי הלויני מאה פלפלין במאה ועשרין פלפלין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אריך</span></span> אמר רב יהודה אמר רב מותר לו לאדם להלוות בניו ובני ביתו ברבית כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>להטעימן</span> טעם רבית ולאו מילתא היא משום דאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למסרך</span>


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,א משנה
pgu: עה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אומר אדם לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נכש עמי</span> ואנכש עמך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עדור</span> עמי ואעדור עמך ולא יאמר לו נכש עמי ואעדור עמך עדור עמי ואנכש עמ


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,ב משנה
pgu: עה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כל ימי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גריד</span> אחד</span> כל ימי רביעה אחת לא יאמר לו חרוש עמי בגריד ואני אחרוש עמך ברביעה רבן גמליאל אומר יש רבית מוקדמת ויש רבית מאוחרת כיצד נתן עיניו ללוות הימנו והוא משלח לו ואומר בשביל שתלוני זו היא רבית מוקדמת לוה הימנו והחזיר לו את מעותיו והוא משלח לו ואומר בשביל מעותיך שהיו בטילות אצלי זו היא רבית מאוחרת ר``ש אומר יש רבית דברים לא יאמר לו דע כי בא איש פלוני ממקום פלוני ואלו עוברין בלא תעשה המלוה והלוה והערב והעדים וחכמים אומרים אף הסופר עוברים משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='37'> ויקרא כה </span> לא תתן ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='36'> ויקרא כה </span> אל תקח מאתו ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='24'> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא תהיה לו כנושה</span> ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='24'> שמות כב </span> ולא תשימון עליו נשך ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='14'> ויקרא יט </span> ולפני עור לא תתן מכשול ויראת מאלהיך אני ה'


id: 4205
lvr: 42
prk: 05
nru: דף עה,ב גמרא
pgu: עה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא ר``ש בן יוחי אומר מנין לנושה בחבירו מנה ואינו רגיל להקדים לו שלום שאסור להקדים לו שלום ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='20'> דברים כג </span> נשך כל דבר אשר ישך אפילו דיבור אסור:  ואלו עוברין:  אמר אביי מלוה עובר בכולן לוה עובר משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='20'> דברים כג </span> לא תשיך לאחיך<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='21'> דברים כג </span> ולאחיך לא תשיך ולפני עור לא תתן מכשול ערב והעדים אין עוברין אלא משום לא תשימון עליו נשך תניא ר``ש אומר מלוי רבית יותר ממה שמרויחים מפסידים ולא עוד אלא שמשימים משה רבינו חכם ותורתו אמת ואומרין אילו היה יודע משה רבינו שיהיה ריוח בדבר לא היה כותבו כי אתא רב דימי אמר מנין לנושה בחבירו מנה ויודע שאין לו שאסור לעבור לפניו ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא תהיה לו כנושה</span> ר' אמי ורבי אסי דאמרי תרוייהו כאילו דנו בשני דינין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2666' data-rgl='12'> תהילים סו </span> הרכבת אנוש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לראשנו</span> באנו באש ובמים אמר רב יהודה אמר רב כל מי שיש לו מעות ומלוה אותן שלא בעדים עובר משום ולפני עור לא תתן מכשול וריש לקיש אמר גורם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קללה</span> לעצמו שנאמ'<span class='tlm-sfr' data-chp='2631' data-rgl='19'> תהילים לא </span> תאלמנה שפתי שקר הדוברות על צדיק עתק אמרו ליה רבנן לרב אשי קא מקיים רבינא כל מה דאמור רבנן שלח ליה בהדי פניא דמעלי שבתא לישדר לי מר עשרה זוזי דאתרמי לי קטינא דארעא למזבן שלח ליה ניתי מר סהדי ונכתב כתבא שלח ליה אפילו אנא נמי שלח ליה כל שכן מר דטריד בגירסיה משתלי וגורם קללה לעצמי תנו רבנן שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צועקין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואינן נענין</span> ואלו הן מי שיש לו מעות ומלוה אותן שלא בעדים וה<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קונה אדון לעצמו</span> ומי שאשתו מושלת עליו קונה אדון לעצמו מאי היא איכא דאמרי תולה נכסיו בנכרי איכא דאמרי הכותב נכסיו לבניו בחייו איכא דאמרי דביש ליה בהא מתא ולא אזיל למתא אחריתא:
<BR


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עה,ב משנה
pgu: עה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>השוכר את האומנין</span> והטעו זה את זה אין להם זה על זה אלא תרעומות שכר את החמר ואת הקדר להביא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פרייפרין</span> וחלילים לכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>או למת</span> ופועלין להעלות פשתנו מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>משרה</span> וכל דבר שאבד <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>וחזרו בהן</span> מקום שאין שם אדם שוכר עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>או מטען</span> השוכר את האומנין וחזרו בהן ידם על התחתונ


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עו,א משנה
pgu: עו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אם בעל הבית חוזר בו ידו על התחתונה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כל המשנה ידו על התחתונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכל החוזר בו</span> ידו על התחתונה


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עו,א גמרא
pgu: עו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חזרו זה בזה לא קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא</span> הטעו זה את זה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דאטעו פועלים אהדדי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היכי דמי</span> דאמר ליה בעל הבית זיל אוגר לי פועלים ואזל איהו ואטעינהו היכי דמי אי דאמר ליה בעל הבית בארבעה ואזיל איהו אמר להו בתלתא תרעומת מאי עבידתיה סבור וקביל אי דאמר ליה בעל הבית בתלתא ואזיל איהו אמר להו בארבעה ה``ד אי דאמר להו שכרכם עלי נתיב להו מדידיה דתניא השוכר את הפועל לעשות בשלו והראהו בשל חבירו נותן לו שכרו משלם וחוזר ונוטל מבעל הבית מה שההנהו לא צריכא דאמר להו שכרכם על בעל הבית ולחזי פועלים היכי מיתגרי לא צריכא דאיכא דמגר בארבעה ואיכא דמתגר בתלתא דאמרו ליה אי לאו דאמרת לן בארבעה טרחינן ומתגרינן בארבעה איבעית אימא הכא בבעל הבית עסקינן דאמרו ליה אי לאו דאמרת לן בארבעה הוה זילא בן מילתא לאתגורי איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לעולם בפועלים</span> עסקינן דאמרי ליה כיון דאמרת לן בארבעה טרחינן ועבדינן לך עבידתא שפירתא וליחזי עבידתייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בריפקא</span> ריפקא נמי מידע ידע דמלי מיא ולא ידיע איבעית אימא לעולם דאמר ליה בעל הבית בארבעה ואזל איהו אמר להו בתלתא ודקאמרת סבור וקביל דאמרי ליה לית לך<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='28'> משלי ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אל תמנע טוב מבעליו</span> פשיטא אי אמר ליה בעל הבית בתלתא ואזל איהו א``ל בארבעה ואמרי ליה כמו שאמר בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דעתייהו אעילויא</span> אלא אי א``ל בעל הבית בארבעה ואזל איהו אמר להו בתלתא ואמרי כמה שאמר בעל הבית מאי אדיבורא דידיה קא סמכי דאמרי ליה מהימנת לן דהכי אמר בעל הבית או דילמא אדיבורא דבעל הבית קא סמכי ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הבא לי גיטי ואשתך אמרה התקבל לי גיטי</span> והוא אומר הילך כמה שאמרה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב אפי' הגיע גט לידה אינה מגורשת שמעת מינה אדיבורא דידיה קא סמיך דאי סלקא דעתך דאדיבורא דידה קא סמיך מכי מטי גיטא לידה מיהא תיגרש אמר רב אש


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עו,ב גמרא
pgu: עו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הכי השתא בשלמא אי איתמר איפכא התקבל לי גיטי ואשתך אמרה הבא לי גיטי והוא אומר הילך כמו שאמרה ואמר ר``נ אמר רבה בר אבוה אמר רב משיגיע גט לידו מגורשת אלמא דאדיבורא דידה קא סמיך אי נמי משהגיע גט לידה מגורשת אלמא דאדיבורא דידיה קא סמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא התם</span> משום דעקר שליח לשליחותי' לגמרי דא``ל שליח לקבלה הוינא להולכה לא הוינא איבעית אימא האי תנא חזרו נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הטעו קרי ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דתניא</span> ה<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שוכר</span> את האומנין והטעו את בעל הבית או בעל הבית הטעה אותן אין להם זה על זה אלא תרעומת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>במה דברים אמורים</span> שלא הלכו אבל הלכו חמרים ולא מצאו תבואה פועלין ומצאו שדה כשהיא לחה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נותן להן</span> שכרן משלם אבל אינו דומה הבא טעון לבא ריקן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עושה מלאכה ליושב ובטל</span> בד``א שלא התחילו במלאכה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבל התחילו במלאכה</span> שמין להן מה שעשו כיצד קבלו קמה לקצור בשני סלעים קצרו חציה והניחו חציה בגד לארוג בשני סלעים ארגו חציו והניחו חציו שמין להן את מה שעשו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>היה יפה</span> ששה דינרים נותן להן סלע או יגמרו מלאכתן ויטלו שני סלעים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואם סלע</span> נותן להם סלע ר' דוסא אומר שמין להן מה שעתיד להעשות היה יפה ששה דינרים נותן להם שקל או יגמרו מלאכתן ויטלו שני סלעים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואם סלע נותן להם סלע</span> במה דברים אמורים בדבר שאין אבוד אבל בדבר האבוד שוכר עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>או מטען</span> כיצד מטען אומר להן סלע קצצתי לכם באו וטלו שתים ועד כמה שוכר עליהן עד ארבעים וחמשים זוז במה דברים אמורים בזמן שאין שם פועלים לשכור אבל יש שם פועלים לשכור ואמר צא ושכור מאלו אין לו עליהן אלא תרעומת <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>תני תנא</span> קמיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נותן להם שכרן</span> משלם אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>חביבי אמר</span> אילו אנא הואי לא הוה יהיבנא להן אלא כפועל בטל ואת אמרת נותן להם שכרן משלם <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>והא עלה קתני</span> אינו דומה הבא טעון להבא ריקן עושה מלאכה ליושב ובטל <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>לא סיימוה קמיה</span> איכא דאמרי סיימוה קמיה והכי קאמר חביבי אמר אי הואי אנא לא הוה יהיבנא ליה כלל ואת אמרת כפועל בטל אלא קשיא הך לא קשיא הא דסיירא לארעיה מדאורתא הא דלא סיירא לארעיה מאורתא כי הא דאמר רבא האי מאן דאגר אגירי לרפקא ואתא מטרא ומלייה מיא אי סיירא לארעיה מאורת


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פסידא דפועלים</span> לא סיירא לארעיה מאורתא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פסידא דבעל הבית</span> ויהיב להו כפועל בטל ואמר רבא האי מאן דאוגיר אגורי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לדוולא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואתא מטרא</span> פסידא דפועלים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אתא נהרא</span> פסידא דבעל הבית ויהיב להו כפועל בטל ואמר רבא האי מאן דאוגיר אגורי לדוולא ופסק נהרא בפלגא דיומא אי לא עביד דפסיק פסידא דפועלים עביד דפסיק אי בני מתא פסידא דפועלים לאו בני מתא פסידא דבעל הבית ואמר רבא האי מאן דאגר אגורי לעבידתא ושלים עבידתא בפלגא דיומא אי אית ליה עבידתא דניחא מינה יהיב להו א``נ דכותה מפקד להו דקשה מינה לא מפקד להו ונותן להם שכרן משלם אמאי וליתיב להו כפועל בטל כי קאמר רבא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אכלושי דמחוזא</span> דאי לא עבדי חלשי אמר מר שמין להם את מה שעשו כיצד היה יפה ששה דינרים נותן להם סלע קא סברי רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יד פועל על העליונה</span>:  או יגמרו מלאכתן ויטלו שני סלעים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פשיטא</span></span> לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאייקר עבידתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואימרו</span> פועלים ואזל בעל הבית ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פייסינהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מהו דתימא</span></span></span> מצו אמרי ליה כי מפייסינן אדעתא דטפת לן אאגרא קמ``ל דאמר להו אדעתא דטרחנא לכו באכילה ושתיה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סלע נותן להם סלע</span>:  פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא צריכא דזל עבידתא מעיקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואגרינהו בטפי זוזא</span> ולסוף אייקר עבידתא וקם בטפי זוזא מהו דתימא אמרי ליה טפי זוזא אמרת לן טפי זוזא הב לן קמ``ל דאמר להו כי אמרי לכו טפי זוזא דלא הוה קים לכו השתא קים לכו:  רבי דוסא אומר שמין להן את מה שעתיד להיעשות היה יפה ששה דינרים נותן להם שקל:  קסבר יד פועל על התחתונה:  או יגמרו מלאכתן ויטלו שני סלעים:  פשיטא לא צריכא דזל עבידתא ואימר בעל הבית ואזול פועלים ופייסוהו מהו דתימא מצי אמר להו אדעתא דבצריתו לי מאגריי קמ``ל דאמרי ליה אדעתא דעבידנן לך עבידתא שפירתא:  סלע נותן להם סלע:  פשיטא א``ר הונא בריה דרב נתן לא צריכא דאוזילו אינהו גביה זוזא מעיקרא ולסוף זל עבידתא מהו דתימא בציר זוזא אמריתו לי בציר זוזא יהבינא לכו קמ``ל דאמרי ליה כי אמרנא לך בבציר זוזא דלא הוה קים לך השתא קים לך אמר רב הלכה כר' דוסא ומי אמר רב הכי והאמר רב פועל יכול לחזור בו אפילו בחצי היום וכי תימא שאני ליה לרבי דוסא בין <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שכירות</span> לקבלנות ומי שאני ליה והתניא השוכר את הפועל ולחצי היום שמע שמת לו מת או שאחזתו חמה אם שכיר הו


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עז,ב גמרא
pgu: עז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נותן לו שכרו</span> אם קבלן הוא נותן לו קבלנותו מני אילימא רבנן מאי איריא שמע שמת לו מת או שאחזתו חמה דאניס כי לא אניס נמי הא אמרו רבנן יד פועל על העליונה אלא לאו ר' דוסא היא וש``מ לא שאני ליה לרבי דוסא בין שכירות לקבלנות א``ר נחמן בר יצחק בדבר האבוד ודברי הכל תנן כל המשנה ידו על התחתונה וכל החוזר בו ידו על התחתונה בשלמא כל המשנה ידו על התחתונה דסתם לן תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כר' יהודה</span> אלא כל החוזר בו ידו על התחתונה לאתויי מאי לאו לאתויי פועל וכר' דוסא אלא ר' דוסא תרתי קאמר ורב סבר לה כוותיה בחדא ופליג עליה בחדא איבעית אימא כל החוזר בו ידו על התחתונה לכדתניא כל החוזר בו כיצד הרי שמכר שדה לחבירו באלף זוז ונתן לו מעות מהן מאתים זוז <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בזמן</span> שהמוכר חוזר בו יד לוקח על העליונה רצה אומר לו תן לי מעותי או תן לי קרקע כנגד מעותי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מהיכן מגביהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מן העידית</span> ובזמן שלוקח חוזר בו יד מוכר על העליונה רצה אומר לו הילך מעותיך רצה אומר הילך קרקע כנגד מעותיך מהיכן מגביהו מן הזיבורית רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מלמדין אותן</span> שלא יחזרו כיצד כותב לו אני פלוני בן פלוני מכרתי שדה פלונית לפלוני באלף זוז ונתן לי מהם מאתים זוז והריני נושה בו ח' מאות זוז <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומחזיר לו את השאר</span> אפי' לאחר כמה שנים:  אמר מר מהיכן מגביהו מן העידית קא ס``ד מעידית דנכסיו ולא יהא אלא ב``ח ותנן ב``ח דינו בבינונית ועוד הא ארעא דיהיב זוזי א``ר נחמן בר יצחק מעידית שבה ומזיבורית שבה רב אחא בריה דרב איקא אמר אפי' תימא מעידית דנכסיו סתם מאן דזבין ארעא באלפא זוזי אוזולי מוזיל ומזבין נכסי' והוה ליה כניזק <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ותנן הניזקין שמין להן בעידית</span>:  רשב``ג אומר מלמדין אותן שלא יחזרו כיצד כותב לו אני פלוני בן פלוני כו':  טעמא דכתב ליה הכי הא לא כתב הכי לא קני והתניא הנותן ערבון לחבירו ואמר לו אם אני חוזר בי ערבוני מחול לך והלה אומר אם אני חוזר בי אכפול לך ערבונך נתקיימו התנאין דברי רבי יוסי רבי יוסי לטעמיה דאמר אסמכתא קניא רבי יהודה אומר דיו שיקנה כנגד ערבונו אמר רבן שמעון בן גמליאל בד``א בזמן שאמר לו ערבוני יקון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל</span> מכר לו שדה באלף זוז ונתן לו מהם חמש מאות זוז קנה ומחזיר לו את השאר אפי' לאחר כמה שנים לא קשיא הא דקא עייל ונפיק אזוזי הא דלא קא עייל ונפיק אזוזי דאמר רבא האי מאן דזבין מידי לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וקא עייל ונפיק</span> אזוזי לא קני לא קא עייל ונפיק אזוזי קני ואמר רבא האי מאן דאוזפיה מאה זוזי לחבריה ופרעיה זוזא זוזא פרעון הוי אלא דאית ליה תרעומת גביה דאמר ליה אפסדתינהו מינאי ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דזבין ליה חמרא</span> לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ופש</span> ליה חד זוזא וקא עייל ונפיק אזוזא יתיב רב אשי וקא מעיין בה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כי האי גוונא</span> מאי קני או לא קני אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא משמיה דרבא זוזא כזוזי דמי ולא קני אמר ליה רב אחא בריה דרב יוסף לרב אשי והא אמרינן משמיה דרבא קני אמר ליה תתרגם שמעתיך במוכר שדה


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מפני רעתה</span>:  פשיטא בעי לזבוני במאה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולא אשכח</span> וזבין במאתים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וקא עייל ונפיק אזוזי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא קני</span> אלא אי בעי לזבוני במאה ולא אשכח ואי טרח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הוה משכח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא טרח</span> וזבין במאתים וקא עייל ונפיק אזוזי מאי כמוכר שדהו מפני רעתה דמי או לא תיקו:  שכר את החמר ואת הקדר וכו' שוכר עליהן או מטען:  עד כמה שוכר עליהן אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עד כדי שכרן</span> איתיביה רבא לרב נחמן עד ארבעים וחמשים זוז אמר ליה כי תניא ההיא שבאתה חבילה לידו


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עח,א משנה
pgu: עח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוכר את החמור להוליכו בהר והוליכו בבקעה בבקעה והוליכו בהר אפילו זו עשר מילין וזו עשר מילין ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חייב</span></span> השוכר את החמור להוליכה בהר והוליכה בבקעה אם החליקה פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואם הוחמה חייב</span> להוליכה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בבקעה והוליכה בהר</span> אם החליקה חייב ואם הוחמה פטור אם מחמת המעלה חייב השוכר את החמור <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והבריקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>או שנעשית אנגריא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אומר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הרי שלך לפניך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מתה או נשברה</span> חייב להעמיד [לו] חמור


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ש רישא דלא קא מפליג ומאי שנא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דקא מפליג</span> אמרי דבי ר' ינאי רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמתה מחמת אויר</span> דאמרינן אוירא דהר קטלה ואמרינן אוירא דבקעה קטלה ר' יוסי בר חנינא אמר כגון שמתה מחמת <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אובצנא</span> רבה אמר כגון שהכישה נחש רבי חייא בר אבא אמר ר' יוחנן הא מני ר``מ היא דאמר כל המעביר על דעת של בעל הבי


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עח,ב גמרא
pgu: עח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נקרא גזלן</span> הי רבי מאיר אילימא ר``מ דצבע דתנן הנותן צמר לצבע לצבוע לו אדום וצבעו שחור שחור וצבעו אדום רבי מאיר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נותן לו דמי צמרו</span> ר' יהודה אומר אם השבח יתר על <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היציאה</span> נותן לו את היציאה ואם היציאה יתירה על השבח נותן לו את השבח ממאי דלמא שאני התם דקניא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשינוי</span> מעשה אלא הא רבי מאיר דמגבת פורים דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מגבת פורים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לפורים</span></span> מגבת העיר לאותה העיר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואין מדקדקין</span> בדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל לוקחין את העגלים</span> ושוחטין ואוכלים אותן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והמותר</span> יפול לכיס של צדקה רבי אליעזר אומר מגבת פורים לפורים ואין העני רשאי ליקח מהן רצועה לסנדלו אלא אם כן התנה במעמד אנשי העיר דברי רבי יעקב שאמר משום ר``מ ורשב``ג מיקל דלמא התם נמי דאדעתא דפורים הוא דיהיב ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אדעתא דמידי אחרינא לא יהיב ליה</span> אלא הא ר' מאיר דתניא רבי שמעון בן אלעזר אומר משום ר``מ הנותן דינר לעני ליקח לו חלוק לא יקח בו טלית טלית לא יקח בו חלוק מפני שמעביר על דעתו של בעל הבית ודלמא שאני התם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאתו למיחשדיה</span> דאמרי אינשי אמר פלניא זבנינא ליה לבושא לפלוני עניא ולא זבן ליה אי נמי זבנינא ליה גלימא ולא זבן ליה אם כן ליתני מפני החשד מאי מפני שמעביר על דעתו של בעל הבית שמע מינה משום דשני הוא וכל המעביר על דעת של בעל הבית נקרא גזלן:  השוכר את החמור והבריקה:  מאי והבריקה הכא תרגימו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נהוריתא</span> רבא אמר אבזקת ההוא דאמר להו אבזקת במילתא דמלכא אמרו ליה במאי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בטלי כסף</span> או בטלי דהב איכא דאמרי בטלי כסף אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וקטלוה</span> איכא דאמרי בטלי דהב אמר ושבקוה:  או שנעשית אנגריא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אומר לו הרי שלך לפניך</span>:  אמר רב לא שנו אלא באנגריא חוזרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אבל אנגריא שאינה חוזרת</span> חייב להעמיד לו חמור ושמואל אמר בין אנגריא חוזרת בין אנגריא שאינה חוזרת אם בדרך הליכה ניטלה אומר לו הרי שלך לפניך ואם לאו בדרך הליכתה ניטלה חייב להעמיד לו חמור מיתיבי השוכר את החמור והבריקה או שנשתטתה אומר לו הרי שלך לפניך מתה או שנעשית אנגריא חייב להעמיד לו חמור <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בשלמא לרב לא קשיא</span> כאן באנגריא חוזרת כאן באנגריא שאינה חוזרת אלא לשמואל קשיא וכ``ת לשמואל נמי לא קשיא כאן שבדרך הליכתה ניטלה כאן שלא בדרך הליכתה ניטלה הא מדקתני סיפא רבי שמעון בן אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אם בדרך הליכתה ניטלה</span> אומר לו הרי שלך לפניך ואם לאו חייב להעמיד לו חמור מכלל דלתנא קמא לא שאני ליה אמר לך שמואל לאו מי איכא רבי שמעון בן אלעזר דקאי כוותי אנא דאמרי כרבי שמעון בן אלעזר איבעית אימא כולה רבי שמעון בן אלעזר היא וחסורי מיחסרא והכי קתני השוכר את החמור והבריקה או נשתטית אומר לו הרי שלך לפניך מתה או שנעשית אנגריא חייב להעמיד לו חמור במה דברים אמורים שלא בדרך הליכתה ניטלה אבל ניטלה בדרך הליכתה אומר לו הרי שלך לפני


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עט,א גמרא
pgu: עט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דברי ר``ש בן אלעזר שהיה ר``ש בן אלעזר אומר אם בדרך הילוכה ניטלה אומר לו הרי שלך לפניך ואם לא חייב להעמיד לו חמור ומי מצית מוקמת לה כר``ש בן אלעזר והא קתני רישא השוכר את החמור והבריקה או שנשתטתה אומר לו הרי שלך לפניך ואילו ר``ש בן אלעזר אמר השוכר את החמור לרכוב עליה והבריקה או שנשתטתה חייב להעמיד לו חמור אמר רבה בר רב הונא לרכוב עליה שאני אמר רב פפא וכלי זכוכית כלרכוב עליה דמי אמר רבה בר רב הונא אמר רב השוכר את החמור לרכוב עליה ומתה לו בחצי הדרך נותן לו שכרו של חצי הדרך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין לו עליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא תרעומות</span> היכי דמי אי דשכיח לאגורי תרעומות מאי עבידתיה אי דלא שכיח לאגורי אגרא בעי למיתב ליה לעולם דלא שכיח לאגורי ומשום דאמר ליה אילו בעית למיתי עד הכא לאו אגרא בעית למיתב היכי דמי אי דא``ל חמור סתם הא חייב להעמיד לו חמור אחר אי דא``ל חמור זה אם יש בדמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ל<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יקח</span></span> יקח לא צריכא בשאין בדמיה ליקח אם יש בדמיה לשכור ישכור רב לטעמיה דאמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא מכלינן קרנא</span> דאתמר השוכר את החמור ומתה לו בחצי הדרך אמר רב אם יש בדמיה ליקח יקח לשכור אל ישכור ושמואל אמר אף לשכור ישכור במאי קמיפלגי רב סבר לא מכלינן קרנא ושמואל סבר מכלינן קרנא מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יבש האילן</span> או נקצץ <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שניהם אסורין בו</span> כיצד יעשה ילקח בו קרקע והוא אוכל פירות והא הכא כיון דכי מטי יובל קא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הדרא ארעא</span> למרה וקא כליא קרנא הכא במאי עסקינן דזבין ליה לשיתין שנין דאמר רב חסדא אמר רב קטינא מנין למוכר שדהו לששים שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שאינה חוזרת ביובל</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='23'> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והארץ לא תמכר לצמיתות</span> מי שאין שם יובל נצמתת יש שם יובל אינה נצמתת יצתה זו שאע``פ שאין שם יובל אינה נצמתת סוף סוף לכי מטו שיתין שנין קא הדרא ארעא למרה וקא כליא קרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא הכא במאי עסקינן בזמן שאין היובל נוהג</span> ה``נ מסתברא דאי סלקא דעתך בזמן שהיובל נוהג ומכלינן קרנא נצלחיה לציבי ונשקליה אי משום הא לא קשיא זמנין דשלמו שני משכנתא מקמי יובל אי נמי דמטו ליה זוזי ופריק לה ארבע וחמש שנין מקמי יובל ת``ר השוכר את הספינה וטבעה לה בחצי הדרך ר' נתן אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אם נתן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא יטול</span> ואם לא נתן לא יתן היכי דמי אילימא בספינה זו ויין סתם אם נתן אמאי לא יטול נימא ליה הב לי ספינתא דאנא מייתינא חמרא אלא בספינה סתם ויין זה אם לא נתן אמאי לא ית


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נימא ליה הב לי ההוא חמרא</span> ואנא מייתינא ספינתא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא משכחת</span> לה אלא בספינה זו ויין זה אבל בספינה סתם ויין סתם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חולקין</span> ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>השוכר את הספינה ופרקה לה בחצי הדרך</span> נותן לו שכרו של חצי הדרך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואין לו</span> עליו אלא תרעומת היכי דמי אילימא דקא משכח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאגורה</span> אמאי אית ליה תרעומת ואי דלא קא משכח לאגורה כוליה אגרה בעי שלומי לעולם דקא משכח לאגורה אלא אמאי אית ליה תרעומת משום רפסתא דספינתא אי הכי טענתא מעלייתא הוא וממונא אית ליה גביה אלא מאי פרקה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דפרקה לטועניה בגויה</span> אלא מאי תרעומת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום שינוי דעתא</span> אי נמי לאשלא יתירא תנו רבנן השוכר את החמור לרכוב עליה שוכר מניח עליה כסותו ולגנותו ומזונות של אותה הדרך מכאן ואילך חמר מעכב עליו חמר מניח עליו שעורים ותבן ומזונותיו של אותו היום מכאן ואילך שוכר מעכב עליו היכי דמי אי דשכיח למזבן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חמר נמי ליעכב</span> ואי דלא שכיח למזבן שוכר נמי לא ליעכב אמר רב פפא לא צריכא דשכיח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>למטרח</span> ולמזבן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאוונא לאוונא</span> חמר דרכיה למטרח ולמזבן שוכר לאו דרכיה למטרח ולמזבן ת``ר השוכר את החמור לרכוב עליה איש לא תרכב עליה אשה אשה רוכב עליה איש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואשה בין גדולה ובין קטנה</span> אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעוברת</span> ואפילו מניקה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>השתא מניקה</span> אמרת מעוברת מיבעיא אמר רב פפא מעוברת והיא מניקה קאמר אמר אביי שמע מינה ביניתא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אכרסה תקלה</span> למאי נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>למקח וממכר</span>


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,א משנה
pgu: פ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוכר את הפרה לחרוש בהר וחרש בבקעה אם נשבר הקנקן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פטור</span> בבקעה וחרש בהר אם נשבר הקנקן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חייב</span></span> לדוש בקטנית <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודש בתבואה פטור</span> לדוש בתבואה ודש בקטנית חייב מפני שהקטנית מחלקת


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,א גמרא
pgu: פ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  היכא דלא שני בה מאן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משלם</span> א``ר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דנקיט פרשא</span> משלם רב שישא בריה דרב אידי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דנקיט מנא</span> משלם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והלכתא דנקיט מנא משלם</span> ואי דוכתא דמחזקא גונדרי תרוייהו משלמין אמר רבי יוחנן המוכר פרה לחבירו ואמר לו פרה זו נגחנית היא נשכנית היא בעטנית היא רבצנית היא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>היה בה מום אחד</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וסנפו</span> בין המומין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הרי זה מקח טעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מום זה ומום אחר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין זה מקח טעות</span> תניא נמי הכי המוכר שפחה לחבירו ואמר לו שפחה זו שוטה היא ניכפית היא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>משועממת</span> היא והיה בה מום אחד וסנפו בין המומין הרי זה מקח טעות מום זה ומום אחר אין זה מקח טעות א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>היו בה כל המומין הללו</span> מהו אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמרינן משמיה דרבא היו בה כל המומין הללו אין זה מקח טעות


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,א משנה
pgu: פ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוכר את החמור להביא עליה חטין והביא עליה שעורין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חייב</span></span> תבואה והביא עליה תבן חייב מפני שהנפח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קשה כמשאוי</span> להביא לתך חטין והביא לתך שעורין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פטור</span> ואם מוסיף על משאו חייב וכמה יוסיף על משאו ויהא חייב סומכוס אומר משום ר``מ סאה לגמל שלשה קבין לחמור


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,א גמרא
pgu: פ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קשה כמשאוי</span> תנן רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>קשה למשאוי</span> תנן אביי אמר קשה כמשאוי תנן נפחא כי תקלא ואי מוסיף שלשה קבין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חייב</span></span> רבא אמר קשה למשאוי תנן תקלא כי תקלא ונפחא הוי תוספת תנן להביא לתך חטין והביא לתך שעורין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פטור</span> ואם הוסיף על משאו חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מאי לאו שלשת קבין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לא סאה</span> והא עלה קתני וכמה יוסיף על משאו ויהא חייב סומכוס אומר משום ר``מ סאה לגמל שלשה קבין לחמור הכי קאמר היכא דלא שני חטין והביא חטין שעורין והביא שעורין כמה יוסיף על משאו ויהא חייב סומכוס אומר משום ר``מ סאה לגמל שלשה קבין לחמור ת``ש להביא לתך חטין והבי


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שש עשרה</span> שעורים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>חייב</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא שלשת קבין פטור</span> תרגמה אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במחיקתא</span> ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קב לכתף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדריב לעריבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כור</span> לספינה שלשת כורים לבורני גדולה אמר מר קב לכתף אם איתא דלא מצי ביה בר דעת הוא לשדיה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בשחבטו לאלתר</span> רבא אמר אפילו תימא בשלא חבטו לאלתר לא צריכא אלא לאגרא יתירא רב אשי אמר הוא סבור חולשא הוא דנקיט ליה כור לספינה שלשת כורין לבורני גדולה אמר רב פפא ש``מ סתם ספינות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בת תלתין כורין</span> למאי נפקא מינה למקח וממכר


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,ב משנה
pgu: פ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  כל האומנין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שומרי שכר</span> הן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וכולן שאמרו טול את שלך</span> והבא מעות שומר חנם שמור לי ואשמור לך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שומר שכר</span> שמור לי וא``ל הנח לפני שומר חנם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הלוהו</span> על המשכון שומר שכר ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הלוהו מעות שומר חנם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הלוהו פירות שומר שכר</span> אבא שאול אומר רשאי אדם להשכיר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משכונו של עני</span> להיות פוסק <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והולך</span> עליו מפני שהוא כמשיב אבידה


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לימא מתניתין דלא כרבי מאיר דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שוכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כיצד משלם</span> רבי מאיר אומר כשומר חנם ר' יהודה אומר כ<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שומר שכר</span> אפילו תימא רבי מאיר בההיא הנאה דקא שביק כולי עלמא ואגיר ליה לדידיה הוי עילויה שומר שכר אי הכי שוכר נמי בההיא הנאה דקא שביק כולי עלמא ומוגר ליה לדידיה הוי עילויה שומר שכר אלא אפילו תימא ר' מאיר בההיא הנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דקא יהיב ליה טפי פורתא</span> הוי עילויה שומר שכר שוכר נמי מי לא עסקי' דקא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>משוי</span> ליה טפי פורתא אלא אפילו תימא ר``מ בההיא הנאה דתפיש ליה אאגריה דלא בעי למיעל ולמיפק אזוזי הוי עליה ש``ש איבעית אימא כדמחליף רבה בר אבוה ותני שוכר כיצד משלם ר' מאיר אומר כשומר שכר רבי יהודה אומר כשומר חנם:  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וכולן שאמרו טול את שלך</span> והבא מעות שומר חנם:  <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>תנן התם</span> אמר לו שואל שלח <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ושלחה ומתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>חייב</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>וכן בשעה שמחזירה</span> אמר רפרם בר פפא אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אלא שהחזירה בתוך ימי שאילתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>אבל לאחר ימי שאילתה פטור</span> מתיב רב נחמן בר פפא וכולן שאמרו טול את שלך והבא מעות שומר חנ


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פא,א גמרא
pgu: פא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא גמרתיו שומר שכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא הבא מעות</span> וטול את שלך שומר שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל גמרתיו מאי שומר חנם</span> אי הכי אדתני וכולן שאמרו טול את שלך והבא מעות שומר חנם נשמעינן גמרתיו וכ``ש טול את שלך טול את שלך אצטריכא ליה סלקא דעתך אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שומר חנם נמי לא הוי</span> קמ``ל איכא דאמרי אמר רב נחמן בר פפא אף אנן נמי תנינא וכולן שאמרו טול את שלך והבא מעות שומר חנם מאי לאו הוא הדין גמרתיו לא טול את שלך שאני הונא מר בר מרימר קמיה דרבינא רמי מתניתין אהדדי ומשני תנן וכולן שאמרו טול את שלך והבא מעות שומר חנם והוא הדין לגמרתיו ורמינהו אמר לו שואל שלח ושלחה ומתה חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכן בשעה שמחזירה</span> ומשני אמר רפרם בר פפא א``ר חסדא לא שנו אלא שהחזיר בתוך ימי שאילתה אבל לאחר ימי שאילתה פטור איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פטור משואל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וחייב כשומר שכר</span> או דלמא שומר שכר נמי לא הוי אמר אמימר מסתברא פטור משואל וחייב כשומר שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הואיל ונהנה</span> מהנה הוה תניא כוותיה דאמימר הלוקח כלים מבית האומן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לשגרן לבית חמיו</span> ואמר לו אם מקבלין אותן ממני אני נותן לך דמיהן ואם לאו אני נותן לך לפי טובת הנאה שבהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ונאנסו בהליכה חייב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בחזירה פטור</span> מפני שהוא כנושא שכר ההוא גברא דזבין ליה חמרא לחבריה א``ל קא ממטינא ליה לדוכתא פלוני אי מזדבנא מוטב ואי לא מהדרנא ליה נהליך אזל ולא אזדבנא ובהדי דקא אתא אתניס אתא לקמיה דרב נחמן חייביה איתיביה רבה לרב נחמן נאנסו בהליכה חייב ובחזרה פטור מפני שהוא כנושא שכר א``ל חזרה דהאי הליכה היא מאי טעמא סברא הוא בחזירתו אילו אשכח לזבוניה מי לא זבנה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שמור לי ואשמור לך שומר שכר</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שמירה בבעלים היא</span></span> א``ר פפא דאמר ליה שמור לי היום ואשמור לך למחר תנו רבנן שמור לי ואשמור לך השאילני ואשאילך שמור לי ואשאילך השאילני ואשמור לך כולן נעשו שומרי שכר זה לזה ואמאי שמירה בבעלי' היא א``ר פפא דאמר ליה שמור לי היום ואשמור לך למחר הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אהלויי</span> דכל יומא הוה אפי לה חד מינייהו ההוא יומא אמרו ליה לחד מינייהו זיל אפי לן אמר להו נטרו לי גלימאי אדאתא פשעו בה ואגנוב אתו לקמיה דרב פפא חייבינהו אמרו ליה רבנן לרב פפא אמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>פשיעה בבעלים</span> היא אכסיף לסוף איגלאי מילתא דההוא שעתא שכרא הוה קא שתי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הניחא למאן דאמר</span> פשיעה בבעלים פטור משום הכי אכסיף אלא למ``ד חייב אמאי אכסיף אלא ההוא יומא לאו דידיה הוה ואמרו ליה לדידי' זיל אפי לן את ואמר להו בההוא אגרא דקא אפינא לכו נטורו גלימא


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פא,ב גמרא
pgu: פא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד דאתא אגניב</span> אתו לקמיה דרב פפא חייבינהו אמרו ליה רבנן לרב פפא הא שמירה בבעלים היא אכסיף לסוף איגלאי מילתא דההיא שעתא שכרא הוה שתי הנהו בי תרי דהוו קא מסגו באורחא חד אריך וחד גוצא אריכא רכיב חמרא והוה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סדינא</span> גוצא מיכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סרבלא</span> וקא מסגי בכרעיה כי מטי לנהרא שקליה לסרבליה ואותביה עילוי חמרא ושקליה לסדיניה דההוא ואיכסי ביה שטפוה מיא לסדיניה אתא לקמיה דרבא חייביה אמרו ליה רבנן לרבא אמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאלה בבעלים היא</span> אכסיף לסוף איגלאי מילתא דבלא דעתיה שקליה ובלא דעתיה אותביה ההוא גברא דאוגר ליה חמרא לחבריה אמר ליה חזי לא תיזול באורחא דנהר פקוד דאיכא מיא זיל באורחא דנרש דליכא מיא אזיל באורחא דנהר פקוד ומית חמרא כי אתא אמר אין באורחא דנהר פקוד אזלי ומיהו ליכא מיא אמר ליה רבא מה ליה לשקר אי בעי אמר ליה אנא באורחא דנרש אזלי אמר ליה אביי מה לי לשקר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>במקום עדים</span> לא אמרינן:  שמור לי ואמר לו הנח לפני שומר חנם:  אמר רב הונא אמר לו הנח לפניך אינו לא שומר חנם ולא שומר שכר איבעיא להו הנח סתמא מאי ת``ש שמור לי ואמר לו הנח לפני שומר חנם הא סתמא ולא כלום אדרבה מדאמר רב הונא הנח לפניך הוא דאינו לא שומר חנם ולא שומר שכר הא סתמא ש``ח הוי אלא מהא ליכא למשמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לימא</span> כתנאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם הכניס ברשות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בעל חצר חייב</span> רבי אומר בכולם אינו חייב עד שיקבל עליו בעל הבית לשמור ממאי דלמא עד כאן לא קאמרי רבנן התם אלא בחצר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דבת נטורי היא</span> וכי קאמר ליה עייל עייל דאינטר לך קאמר ליה אבל הכא שוקא לאו בר נטורי הוא אנח ותיב נטר לך קאמר ליה אי נמי עד כאן לא קאמר רבי התם אלא בחצרו דלעיולי רשותא קא בעי למשקל מיניה וכי יהיב ליה רשותא לעיולי תיב ונטר לך קאמר ליה אבל הכא הנח ואנא מנטרנא קאמר ליה דאי סלקא דעתך הנח ותיב ונטר קאמר ליה אי לאותבה רשותא בעי למשקל מיניה:  הלוהו על המשכון שומר שכר:  לימא מתניתין דלא כר' אליעזר דתניא המלוה את חבירו על המשכון ואבד המשכון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ישבע</span> ויטול מעותיו דברי רבי אליעזר רבי עקיבא אומר יכול לומר לו כלום הלויתני אלא על המשכון אבד המשכון אבדו מעותיך אבל הלוהו אלף זוז בשטר והניח לו משכון עליהם ד``ה אבד המשכון אבדו מעותיו אפילו תימא רבי אליעזר ולא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כאן שמשכנו בשעת הלואתו</span> כאן שמשכנו שלא בשעת הלואתו והא אידי ואיד


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הלוהו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>על המשכון</span> קתני אלא לא קשיא כאן שהלוהו מעות כאן שהלוהו פירות והא מדקתני סיפא ר' יהודה אומר הלוהו מעות שומר חנם הלוהו פירות שומר שכר מכלל דלתנא קמא לא שני ליה כולה רבי יהודה היא וחסורי מיחסרא והכי קתני הלוהו על המשכון שומר שכר במה דברים אמורים שהלוהו פירות אבל הלוהו מעות שומר חנם שרבי יהודה אומר הלוהו מעות שומר חנם הלוהו פירות שומר שכר אי הכי קמה לה מתני' דלא כרבי עקיבא אלא מחוורתא מתניתין דלא כר' אליעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לימא</span> בדלא שוי משכון שיעור זוזי ובדשמואל קא מיפלגי דאמר שמואל האי מאן דאוזפיה אלפא זוזי לחבריה ואנח ליה קתא דמגלא עילוייהו אבד קתא דמגלא אבדו אלפא זוזי אי בדלא שוי משכון שיעור זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דכולי עלמא לית להו דשמואל</span> והכא בדשוי שיעור זוזי וקא מיפלגי בדר' יצחק דאמר ר' יצחק מנין לבעל חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שקונה משכון</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='13'> דברים כד </span> ולך תהיה צדקה אם אינו קונה משכון צדקה מנא ליה מכאן לבעל חוב שקונה משכון ותסברא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אימור דאמר ר' יצחק במשכנו שלא בשעת הלואתו</span> אבל משכנו בשעת הלואתו מי אמר אלא משכנו שלא בשעת הלואתו כולי עלמא אית להו דרבי יצחק והכא במשכנו בשעת הלואתו וב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שומר אבידה</span> קא מיפלגי דאיתמר שומר אבידה רבה אמר כשומר חנם רב יוסף אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כשומר שכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לימא דרב יוסף תנאי</span> היא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשומר אבידה דכולי עלמא אית להו דרב יוסף</span> והכ


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פב,ב גמרא
pgu: פב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>במלוה צריך למשכון</span> קמיפלגי מר סבר מצוה קא עביד שהלוהו והוי שומר שכר ומר סבר לאו מצוה קא עביד שלהנאתו מתכוין והוי שומר חנם:  אבא שאול אומר מותר לאדם להשכיר משכונו של עני להיות פוחת והולך:  אמר רב חנן בר אמי אמר שמואל הלכה כאבא שאול ואף אבא שאול לא אמר אלא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מרא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פסל</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קרדום</span> הואיל ונפיש אגרייהו וזוטר פחתייהו


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פב,ב משנה
pgu: פב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המעביר חבית ממקום למקום ושברה בין ש``ח בין שומר שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ישבע</span> רבי אליעזר אומר זה וזה ישבע ותמיה אני אם יכולין זה וזה לישבע


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פב,ב גמרא
pgu: פב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן המעביר חבית לחבירו ממקום למקום ושברה בין שומר חנם בין שומר שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ישבע</span> דברי ר' מאיר רבי יהודה אומר שומר חנם ישבע נושא שכר ישלם:  רבי אליעזר אומר זה וזה ישבע ותמיה אני אם יכולין זה וזה לישבע:  למי<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מרא</span> דסבר ר' מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נתקל לאו פושע הוא</span> והתניא נשברה כדו ולא סילקו נפלה גמלו ולא העמידה רבי מאיר מחייב בהזיקן וחכמים אומרים פטור מדיני אדם וחייב בדיני שמים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וקיימא לן</span> דבנתקל פושע פליגי אמר ר' אלעזר תברה מי ששנה זו לא שנה זו ואתא ר' יהודה למימר שומר חנם ישבע נושא שכר ישלם האי כי דיניה והאי כי דיניה ואתא רבי אליעזר למימר אין גמרא כר' מאיר ומיהו תמיה אני אם יכולין זה וזה לישבע בשלמא שומר חנם משתבע דלא פשע בה אלא שומר שכר אמאי משתבע כי לא פשע נמי שלומי בעי ואפילו שומר חנם נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>התינח במקום מדרון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שלא במקום מדרון</span> מי מצי משתבע דלא פש


id: 4206
lvr: 42
prk: 06
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואפילו במקום מדרון נמי התינח היכא דליכא ראיה אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היכא דאיכא ראיה</span> ניתי ראיה ונפטר דתניא איסי בן יהודה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='9'> שמות כב </span> אין רואה שבועת ה' תהיה בין שניהם הא יש רואה יביא ראיה ויפטר ור' חייא בר אבא א``ר יוחנן שבועה זו תקנת חכמים היא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שאם אי אתה</span> אומר כן אין לך אדם המעביר חבית לחבירו ממקום למקום <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>היכי משתבע</span> אמר רבא שבועה שלא בכוונה שברתיה ואתא ר' יהודה למימר שומר חנם ישבע נושא שכר ישלם האי כדיניה והאי כדיניה ואתא ר' אלעזר למימר אין גמרא כר``מ ומיהו תמיה אני אם יכולים זה וזה לישבע בשלמא שומר חנם משתבע שלא פשע בה אלא שומר שכר אמאי משתבע כי לא פשע נמי בעי שלומי ואפילו שומר חנם נמי הא תינח במקום מדרון שלא במקום מדרון מי מצי משתבע שלא פשע ואפילו במקום מדרון נמי הא תינח היכא דליכא ראיה היכא דאיכא ראיה ניתי ראיה ויפטר דתניא איסי בן יהודה אומר אין רואה שבועת ה' תהיה בין שניהם הא יש רואה יביא ראיה ויפטר ההוא גברא דהוה קא מעבר חביתא דחמרא בריסתקא דמחוזא ותברה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זיזא</span> דמחוזא אתא לקמיה דרבא א``ל ריסתקא דמחוזא שכיחי בה אינשי זיל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אייתי ראיה</span> ואיפטר א``ל רב יוסף בריה כמאן כאיסי א``ל אין כאיסי וסבירא לן כוותיה ההוא גברא דא``ל לחבריה זיל זבין לי ארבע מאה דני חמרא אזל זבן ליה לסוף אתא לקמיה א``ל זביני לך ארבע מאה דני חמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ותקיפו להו</span> אתא לקמיה דרבא א``ל ארבע מאה דני חמרא תקיפי קלא אית לה למילתא זיל אייתי ראיה דמעיקרא כי מזבנת להו חמרא מעליא הוה ואיפטר א``ל רב יוסף בריה כמאן כאיסי א``ל אין כאיסי וסבירא לן כוותיה אתקין רב חייא בר יוסף בסיכרא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דדרו באגרא</span> ואיתבר נשלם פלגא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי טעמא נפיש לחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וזוטר לתרי</span> קרוב לאונס וקרוב לפשיעה בדיגלא משלם כולה רבה בר בר חנן תברו ליה הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שקולאי</span> חביתא דחמרא שקל לגלימייהו אתו אמרו לרב אמר ליה הב להו גלימייהו אמר ליה דינא הכי אמר ליה אין<span class='tlm-sfr' data-chp='2802' data-rgl='20'> משלי ב </span> למען תלך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בדרך טובים</span> יהיב להו גלימייהו אמרו ליה עניי אנן וטרחינן כולה יומא וכפינן ולית לן מידי אמר ליה זיל הב אגרייהו א``ל דינא הכי אמר ליה אין<span class='tlm-sfr' data-chp='2802' data-rgl='20'> משלי ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וארחות צדיקים תשמור</span>:
<BR


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פג,א משנה
pgu: פג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השוכר את הפועלים ואמר להם להשכים ולהעריב מקום שנהגו שלא להשכים ושלא להעריב אינו רשאי לכופן מקום שנהגו לזון יזון לספק ב<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מתיקה</span> יספק הכל כמנהג המדינה מעשה ברבי יוחנן בן מתיא שאמר לבנו צא שכור לנו פועלין הלך ופסק להם מזונות וכשבא אצל אביו אמר לו בני אפילו אם אתה עושה להם כסעודת שלמה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בשעתו</span> לא יצאת ידי חובתך עמהן שהן בני אברהם יצחק ויעקב אלא עד שלא יתחילו במלאכה צא ואמור להם על מנת שאין לכם עלי אלא פת וקטנית בלבד רבן שמעון בן גמליאל אומר לא היה צריך לומר הכל כמנהג המדינה


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פשיטא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>דטפא</span> להו אאגרייהו מהו דתימא אמר להו הא דטפאי לכו אאגרייכו אדעתא דמקדמיתו ומחשכיתו בהדאי קא משמע לן דאמרו ליה האי דטפת לן אדעתא דעבדינן לך עבידתא שפירתא אמר ריש לקי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פג,ב גמרא
pgu: פג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  פועל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בכניסתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משלו</span> ביציאתו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משל בעל הבית</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26a4' data-rgl='22'> תהילים קד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תזרח השמש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יאספון</span> ואל מעונתם ירבצון יצא אדם לפעלו ולעבודתו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עדי ערב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וליחזי היכי נהיגי</span> בעיר חדשה וניחזי מהיכא קא אתו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בנקוטאי</span> איבעית אימא דאמר להו דאגריתו לי כפועל דאורייתא דרש רבי זירא ואמרי לה תני רב יוסף מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26a4' data-rgl='20'> תהילים קד </span> תשת חשך ויהי לילה בו תרמוש כל חיתו יער תשת חשך ויהי לילה זה העולם הזה שדומה ללילה בו תרמוש כל חיתו יער <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלו רשעים שבו</span> שדומין לחיה שביער תזרח השמש יאספון ואל מעונתם ירבצון תזרח השמש לצדיקים יאספון רשעים לגיהנם ואל מעונתם ירבצון אין לך כל צדיק וצדיק שאין לו מדור לפי כבודו יצא אדם לפעלו יצאו צדיקים לקבל שכרן ולעבודתו עדי ערב במי שהשלים עבודתו עדי ערב ר' אלעזר ב``ר שמעון אשכח לההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פרהגונא</span> דקא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תפיס גנבי</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היכי יכלת להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לאו כחיותא מתילי</span> דכתיב בו תרמוש כל חיתו יער איכא דאמרי מהאי קרא קאמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2610' data-rgl='9'> תהילים י </span> יארב במסתר כאריה בסוכו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דלמא</span> שקלת צדיקי ושבקת רשיעי א``ל ומאי אעביד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הרמנא דמלכא הוא</span> אמר תא אגמרך היכי תעביד עול <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בארבע שעי</span> לחנותא כי חזית איניש דקא שתי חמרא וקא נקיט כסא בידיה וקא מנמנם שאול עילויה אי צורבא מרבנן הוא וניים אקדומי קדים לגרסיה אי פועל הוא קדים קא עביד עבידתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואי עבידתיה בליליא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רדודי רדיד</span> ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גנבא הוא</span> ותפסיה אישתמע מילתא בי מלכא אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קריינא דאיגרתא</span> איהו ליהוי פרונקא אתיוה לרבי אלעזר ברבי שמעון וקא תפיס גנבי ואזיל שלח ליה ר' יהושע בן קרחה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חומץ בן יין</span> עד מתי אתה מוסר עמו של אלהינו להריגה שלח ליה קוצים אני מכלה מן הכרם שלח ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>יבא בעל הכרם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ויכלה</span> את קוציו יומא חד פגע ביה ההוא כובס קרייה חומץ בן יין אמר מדחציף כולי האי שמע מינה רשיעא הוא אמר להו תפסוהו תפסוהו לבתר דנח דעתיה אזל בתריה לפרוקיה ולא מצי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>קרי עליה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2821' data-rgl='23'> משלי כא </span> שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>זקפוהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>קם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>תותי זקיפא</span> וקא בכי אמרו ליה רבי אל ירע בעיניך שהוא ובנו בעלו נערה מאורסה ביום הכפורים הניח ידו על בני מעיו אמר שישו בני מעי שישו ומה ספיקות שלכם כך <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ודאית שלכם</span> על אחת כמה וכמה מובטח אני בכם שאין רמה ותולעה שולטת בכם ואפי' הכי לא מייתבא דעתיה אשקיוהו סמא דשינתא ועיילוהו לביתא דשישא וקרעו לכריסיה הוו מפקו מיניה דיקולי <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>דיקולי דתרבא</span> ומותבי <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>בשמשא</span> בתמוז ואב ולא מסרחי כל תרבא נמי לא סריח כל תרבא לא סריח <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>שורייקי סומקי</span> מסריח הכא אף על גב דאיכא שורייקי סומקי לא מסריח קרי אנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2616' data-rgl='9'> תהילים טז </span> אף בשרי ישכון לבטח ואף ר' ישמעאל ברבי יוסי מט


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כי האי מעשה לידיה</span> פגע ביה אליהו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אמר ליה</span> עד מתי אתה מוסר עמו של אלהינו להריגה אמר ליה מאי אעביד הרמנא דמלכא הוא אמר ליה אבוך ערק לאסיא את ערוק ללודקיא כי הוו מקלעי ר' ישמעאל ברבי יוסי ור' אלעזר בר' שמעון בהדי הדדי הוה עייל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בקרא דתורי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בינייהו</span> ולא הוה נגעה בהו אמרה להו ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מטרוניתא</span> בניכם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינם שלכם</span> אמרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שלהן גדול משלנו</span> כל שכן איכא דאמרי הכי אמרו לה<span class='tlm-sfr' data-chp='0708' data-rgl='21'> שופטים ח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי כאיש גבורתו</span> איכא דאמרי הכי אמרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אהבה דוחקת את הבשר</span> ולמה להו לאהדורי לה והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2826' data-rgl='4'> משלי כו </span> אל תען כסיל כאולתו שלא להוציא לעז על בניהם א``ר יוחנן איבריה דר' ישמעאל [בר' יוסי] כחמת בת תשע קבין אמר רב פפא איבריה דרבי יוחנן כחמת בת חמשת קבין ואמרי לה בת שלשת קבין דרב פפא גופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כי דקורי דהרפנאי</span> אמר רבי יוחנן אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אישתיירי</span> משפירי ירושלים האי מאן דבעי מחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שופרי</span>ה דרבי יוחנן נייתי כסא דכספא מבי סלקי ונמלייה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרצידי</span>א דרומנא סומקא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ונהדר ליה כלילא</span> דוורדא סומקא לפומיה ונותביה בין שמשא לטולא ההוא זהרורי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מעין</span> שופריה דר' יוחנן איני והאמר מר שופריה דרב כהנא מעין שופריה דרבי אבהו שופריה דר' אבהו מעין שופריה דיעקב אבינו שופריה דיעקב אבינו מעין שופריה דאדם הראשון ואילו ר' יוחנן לא קא חשיב ליה שאני ר' יוחנן ד<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הדרת פנים</span> לא הויא ליה ר' יוחנן הוה אזיל ויתיב אשערי טבילה אמר כי סלקן בנות ישראל מטבילת מצוה לפגעו בי כי היכי דלהוו להו בני שפירי כוותי גמירי אורייתא כוותי אמרו ליה רבנן לא מסתפי מר מעינא בישא אמר להו אנא מזרעא דיוסף קאתינא דלא שלטא ביה עינא בישא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='22'> בראשית מט </span> בן פורת יוסף בן פורת עלי עין ואמר ר' אבהו אל תקרי עלי עין אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עולי עין</span> ר' יוסי בר חנינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='16'> בראשית מח </span> וידגו לרוב בקרב הארץ מה דגים שבים מים מכסים אותם ואין העין שולטת בהן אף זרעו של יוסף אין העין שולטת בהן יומא חד הוה קא סחי ר' יוחנן בירדנא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חזייה ריש לקיש</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שוור</span> לירדנא אבתריה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חילך לאורייתא</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שופרך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לנשי</span> א``ל אי הדרת בך יהיבנא לך אחותי דשפירא מינאי קביל עליה בעי למיהדר לאתויי מאניה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ולא מצי</span> הדר אקרייה ואתנייה ושוייה גברא רבא יומא חד הוו מפלגי בי מדרשא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>הסייף והסכין</span> והפגיון והרומח <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ומגל יד ומגל קציר</span> מאימתי מקבלין טומאה משעת גמר מלאכתן ומאימתי גמר מלאכתן רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>משיצרפם</span> בכבשן ריש לקיש אמר משיצחצחן במים א``ל לסטאה בלסטיותיה ידע אמר ליה ומאי אהנת לי התם רבי קרו לי הכא רבי קרו לי אמר ליה אהנאי לך דאקרבינך תחת כנפי השכינה חלש דעתיה דרבי יוחנן חלש ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אתאי אחתיה</span> קא בכיא אמרה ליה עשה בשביל בני אמר לה<span class='tlm-sfr' data-chp='1149' data-rgl='11'> ירמיהו מט </span> עזבה יתומיך אני אחיה עשה בשביל אלמנותי אמר לה<span class='tlm-sfr' data-chp='1149' data-rgl='11'> ירמיהו מט </span> ואלמנותיך עלי תבטחו נח נפשיה דר' שמעון בן לקיש והוה קא <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>מצטער</span> ר' יוחנן בתריה טובא אמרו רבנן מאן ליזיל ליתביה לדעתיה ניזיל רבי אלעזר בן פדת דמחדדין שמעתתיה אזל יתיב קמיה כל מילתא דהוה אמר רבי יוחנן אמר ליה תניא דמסייעא לך אמר את כבר לקישא בר לקישא כי הוה אמינא מילתא הוה מקשי לי עשרין וארבע קושייתא ומפריקנא ליה עשרין וארבעה פרוקי וממילא רווחא שמעתא ואת אמרת תניא דמסייע לך אטו לא ידענא דשפיר קאמינא הוה קא אזיל וקרע מאניה וקא בכי ואמר היכא את בר לקישא היכא את בר לקישא והוה קא צוח עד <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>דשף דעתיה</span> [מיניה] בעו רבנן רחמי עליה ונח נפשי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פד,ב גמרא
pgu: פד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואפילו הכי</span> לא סמך רבי אלעזר ברבי שמעון אדעתיה קביל עליה יסורי באורתא הוו מייכי ליה שיתין נמטי לצפרא נגדי מתותיה שיתין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משיכלי</span> דמא וכיבא למחר עבדה ליה דביתהו שיתין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיני לפדא</span> ואכיל להו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וברי</span> ולא הות שבקא ליה דביתהו למיפק לבי מדרשא כי היכי דלא לדחקוהו רבנן באורתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמר</span> להו</span> אחיי ורעיי בואו בצפרא אמר להו זילו מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ביטול תורה</span> יומא חד שמעה דביתהו אמרה ליה את קא מייתית להו עילויך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כלית ממון</span> של בית אבא אימרדה אזלה לבית נשא סליקו ואתו הנך [שיתין] <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ספונאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עיילו ליה שיתין עבדי</span> כי נקיטי שיתין ארנקי ועבדו ליה שיתין מיני לפדא ואכיל להו יומא חד <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמרה לה</span> לברתה זילי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בקי</span> באבוך</span> מאי קא עביד האידנא אתיא אמר לה זילי אמרי לאמך <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שלנו</span> גדול משלהם קרי אנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2831' data-rgl='14'> משלי לא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>היתה כאניות סוחר</span> ממרחק תביא לחמה אכל ושתי וברי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נפק לבי מדרשא</span> אייתו לקמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שיתין מיני דמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טהרינהו</span> הוה קא מרנני רבנן ואמרי סלקא דעתך לית בהו חד ספק אמר להו אם כמותי הוא יהיו כולם זכרים ואם לאו תהא נקבה אחת ביניהם היו כולם זכרים ואסיקו להו ר' אלעזר על שמיה תניא אמר רבי כמה פריה ורביה ביטלה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>רשעה זו</span> מישראל כי הוה קא ניחא נפשיה אמר לה לדביתהו ידענא בדרבנן דרתיחי עלי ולא מיעסקי בי שפיר אוגנין בעיליתאי ולא תידחלין מינאי א``ר שמואל בר נחמני אישתעיא לי אימיה דרבי יונתן דאישתעיא לה דביתהו דרבי אלעזר ברבי שמעון לא פחות מתמני סרי ולא טפי מעשרין ותרין שנין אוגניתיה בעיליתא כי הוה סליקנא מעיננא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>במזייה</span> כי הוה משתמטא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ביניתא</span> מיניה הוה אתי דמא יומא חד חזאי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ריחשא</span> דקא נפיק מאוניה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>חלש דעתאי</span> איתחזי לי בחלמא אמר לי לא מידי הוא יומא חד שמעי בזילותא דצורבא מרבנן ולא מחאי כדבעי לי כי הוו אתו בי תרי לדינא הוו קיימי אבבא אמר מר מילתיה ומר מילתיה נפיק קלא מעיליתיה ואמר איש פלוני אתה חייב איש פלוני אתה זכאי יומא חד הוה קא מינציא דביתהו בהדי שבבתא אמרה לה תהא כבעלה שלא ניתן לקבורה <span class='tlm-rsh' data-nro='45'>אמרי רבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כולי האי</span> ודאי לאו אורח ארעא איכא דאמרי רבי שמעון בן יוחאי איתחזאי להו בחלמא אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>פרידה</span> אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>יש לי ביניכם</span> ואי אתם רוצים להביאה אצלי אזול רבנן לאעסוקי ביה לא שבקו בני <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>עכבריא</span> דכל שני דהוה ניים רבי אלעזר ברבי שמעון בעיליתיה לא סליק חיה רעה למתייהו יומא חד מעלי יומא דכיפורי הוה הוו טרידי שדרו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>לבני בירי</span> ואסקוהו לערסיה ואמטיוה למערתא דאבוה אשכחוה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>עכנא</span> דהדרא לה למערתא אמרו לה עכנא עכנא <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>פתחי פיך</span> ויכנס בן אצל אביו פתח להו שלח רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>לדבר באשתו</span> שלחה ליה כלי שנשתמש בו קודש ישתמש בו חול <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>תמן אמרי</span>ן באתר דמרי ביתא תלא זייניה כולבא רעיא קולתיה תלא שלח לה נהי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='41'>בתורה</span> גדול ממני <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>אבל במעשים טובים</span> מי גדול ממני שלחה ליה בתורה מיהא גדול ממך לא ידענא במעשים ידענא דהא קביל עליה יסורי בתורה מאי היא דכי הוו יתבי רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהושע בן קרחה אספסלי יתבי קמייהו רבי אלעזר בר' שמעון ורבי אארעא מקשו ומפרקו אמרי מימיהן אנו שותים והם יושבים על גבי קרקע עבדו להו ספסלי אסקינהו אמר להן רבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='46'>פרידה אחת</span> יש לי ביניכם ואתם מבקשים <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>לאבדה הימני</span> אחתוהו לרבי אמר להן רבי יהושע בן קרחה מי שיש לו אב יחיה ומי <span class='tlm-rsh' data-nro='48'>שאין לו אב</span> ימות אחתוהו נמי לרבי אלעזר ברבי שמעון חלש דעתיה אמר קא חשביתו ליה כוותי עד ההוא יומא כי הוה אמר רבי מילתא הוה מסייע ליה רבי אלעזר ברבי שמעון מכאן ואילך כי הוה אמר רבי יש לי להשיב אמר ליה רבי אלעזר ברבי שמעון כך וכך יש לך להשיב זו היא תשובתך השתא היקפתנו תשובות חבילות שאין בהן ממש חלש דעתיה דרבי אתא א``ל לאבוה אמר ליה בני אל ירע לך שהוא ארי בן ארי ואתה ארי בן שועל והיינו דאמר רבי שלשה ענוותנין הן ואלו הן אב


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פה,א גמרא
pgu: פה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בני בתירה</span> ויונתן בן שאול רבן שמעון בן גמליאל הא דאמרן בני בתירה דאמר מר הושיבוהו בראש ומינוהו לנשיא עליהן יונתן בן שאול דקא``ל לדוד<span class='tlm-sfr' data-chp='08a23' data-rgl='17'> שמואל א כג </span> ואתה תמלוך על ישראל ואני אהיה לך למשנה ממאי דלמא יונתן בן שאול דחזא דגריר עלמא בתר דוד בני בתירה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דחזו להלל דעדיף מינייהו</span> אלא רבן שמעון בן גמליאל ודאי ענוותן הוה אמר רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חביבין יסורין</span> קבל עליה תליסר שני שית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בצמירתא</span> ושבע בצפרנא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמרי</span> לה שבעה בצמירתא ושית בצפרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אהורייריה</span> דבי רבי הוה עתיר משבור מלכא כד הוה רמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כיסתא</span> לחיותא הוה אזיל קלא בתלתא מילי הוה מכוין דרמי בההיא שעתא דעייל רבי לבית הכסא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואפי' הכי</span> מעבר ליה קליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לקלייהו</span> ושמעו ליה נחותי ימא ואפ``ה יסורי דר' אלעזר בר' שמעון עדיפי מדרבי דאילו ר``א בר``ש מאהבה באו ומאהבה הלכו דרבי ע``י מעשה באו וע``י מעשה הלכו ע``י מעשה באו מאי היא דההוא עגלא דהוו קא ממטו ליה לשחיטה אזל תליא לרישיה בכנפיה דרבי וקא בכי אמר ליה זיל לכך נוצרת אמרי הואיל ולא קא מרחם ליתו עליה יסורין וע``י מעשה הלכו יומא חד הוה קא כנשא אמתיה דרבי ביתא הוה שדיא בני כרכושתא וקא כנשא להו אמר לה שבקינהו כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26e5' data-rgl='9'> תהילים קמה </span> ורחמיו על כל מעשיו אמרי הואיל ומרחם נרחם עליה כולהו שני יסורי דר' אלעזר לא שכיב איניש בלא זמניה כולהו שני יסורי דרבי לא איצטריך עלמא למיטרא דאמר רבה בר רב שילא קשי יומא דמיטרא כיומא דדינא ואמר אמימר אי לאו צריך לעלמא בעו רבנן רחמי עליה ומבטלי ליה אפי' הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כי הוו עקרי פוגלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ממשרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הוה קיימא בירא מליא מיא</span> איקלע רבי לאתריה דר' אלעזר בר' שמעון א``ל יש לו בן לאותו צדיק אמרו לו יש לו בן וכל זונה שנשכרת בשנים שוכרתו בשמנה אתייה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסמכיה ברבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואשלמיה</span> לר' שמעון בן איסי בן לקוניא אחות דאמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כל יומא הוה אמר</span> לקרייתי אנא איזיל אמר ליה חכים עבדו יתך וגולתא דדהבא פרסו עלך ורבי קרו לך ואת אמרת לקרייתי אנא איזיל אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מומי עזובה דא</span> כי גדל אתא יתיב במתיבתא דרבי שמעיה לקליה אמר הא קלא דמי לקליה דר' אלעזר בר' שמעון אמרו ליה בריה הוא קרי עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2811' data-rgl='30'> משלי יא </span> פרי צדיק עץ חיים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ולוקח נפשות</span> חכם פרי צדיק עץ חיים זה ר' יוסי בר' אלעזר בר' שמעון ולוקח נפשות חכם זה ר' שמעון בן איסי בן לקוניא כי נח נפשיה אמטוהו למערתא דאבוה הוה הדרא לה עכנא למערתא אמר ליה עכנא עכנא פתח פיך ויכנס בן אצל אביו לא פתחא להו כסבורים העם לומר שזה גדול מזה יצתה בת קול ואמרה לא מפני שזה גדול מזה אלא זה היה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>צער מערה</span> וזה לא היה בצער מערה איקלע רבי לאתריה דר' טרפון אמר להו יש לו בן לאותו צדיק שהיה מקפח את בניו אמרו לו בן אין לו בן בת יש לו וכל זונה שנשכרת בשנים שוכרתו בשמנה אתיוהו לקמיה אמר ליה אי הדרת בך יהיבנא לך ברתאי הדר ביה איכא דאמרי נסבה וגירשה איכא דאמרי לא נסבה כלל כדי שלא יאמרו בשביל זו חזר זה ולמה ליה כולי האי דאמר רב יהודה אמר רב ואמרי לה אמר ר' חייא בר אבא אמר ר' יוחנן ואמרי לה אמר ר' שמואל בר נחמני אמר ר' יונתן כל המלמד את בן חבירו תורה זוכה ויושב בישיבה של מעלה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1115' data-rgl='19'> ירמיהו טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אם תשוב</span> ואשיבך לפני תעמוד וכל המלמד את בן עם הארץ תורה אפילו הקב``ה גוזר גזירה מבטלה בשבילו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1115' data-rgl='19'> ירמיהו טו </span> ואם תוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יקר מזולל</span> כפי תהיה אמר ר' פרנך אמר ר' יוחנן כל שהוא תלמיד חכם ובנו תלמיד חכם ובן בנו תלמיד חכם שוב אין תורה פוסקת מזרעו לעולם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1059' data-rgl='21'> ישעיהו נט </span> ואני זאת בריתי וגו' לא ימושו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מפיך ומפי זרעך ומפי זרע זרעך אמר ה' מעתה ועד עולם</span> מאי אמר ה' אמר הקב``ה אני ערב לך ב<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>דבר זה</span> מאי מעתה ועד עולם אמר ר' ירמיה מכאן ואילך תורה מחזרת על אכסניא שלה רב יוסף יתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ארבעין תעניתא</span> ואקריוהו לא ימושו מפיך יתיב ארבעים תעניתא אחריני ואקריוהו לא ימושו מפיך ומפי זרעך יתיב מאה תעניתא אחריני אתא ואקריוהו לא ימושו מפיך ומפי זרעך ומפי זרע זרעך אמר מכאן ואילך לא צריכנא תורה מחזרת על אכסניא שלה ר' זירא כי סליק לארעא דישראל יתיב מאה תעניתא דלשתכח גמרא בבלאה מיניה כי היכי דלא נטרדיה יתיב מאה אחרניתא דלא לשכוב ר' אלעזר בשניה ונפלין עילויה מילי דצבורא ויתיב מאה אחריני דלא נשלוט ביה נורא דגיהנם כל תלתין יומי הוה בדיק נפשיה שגר תנורא סליק ויתיב בגויה ולא הוה שלטא ביה נורא יומא חד יהבו ביה רבנן עינא ואיחרכו שקיה וקרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>קטין חריך שקי</span>ה אמר רב יהודה אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1109' data-rgl='11'> ירמיהו ט </span> מי האיש החכם ויבן את זאת ואשר דבר פי ה' אליו ויגידה על מה אבדה הארץ דבר ז


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פה,ב גמרא
pgu: פה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמרו חכמים</span> ולא פירשוהו אמרו נביאים ולא פירשוהו עד שפירשו הקב``ה בעצמו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1109' data-rgl='12'> ירמיהו ט </span> ויאמר ה' על עזבם את תורתי אשר נתתי לפניהם אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שלא ברכו בתורה תחילה</span> אמר רב חמא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2814' data-rgl='33'> משלי יד </span> בלב נבון תנוח חכמה ובקרב כסילים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תודע</span> בלב נבון תנוח חכמה זה ת``ח בן ת``ח ובקרב כסילים תודע זה ת``ח בן ע``ה אמר עולא היינו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>דאמרי</span> אינשי אסתירא בלגינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קיש קיש קריא</span> אמר ליה ר' ירמיה לר' זירא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2703' data-rgl='19'> איוב ג </span> קטן וגדול שם הוא ועבד חפשי מאדניו אטו לא ידעינן דקטן וגדול שם הוא אלא כל המקטין עצמו על דברי תורה בעוה``ז נעשה גדול לעוה``ב וכל המשים עצמו כעבד על דברי תורה בעוה``ז נעשה חפשי לעוה``ב ריש לקיש הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מציין מערתא דרבנן</span> כי מטא למערתיה דר' חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איעלמא מיניה</span> חלש דעתיה אמר רבש``ע לא פלפלתי תורה כמותו יצתה בת קול ואמרה לו תורה כמותו פלפלת תורה כמותו לא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ריבצת</span> כי הוו מינצו ר' חנינא ור' חייא אמר ליה ר' חנינא לר' חייא בהדי דידי קא מינצית ח``ו אי משתכחא תורה מישראל מהדרנא לה מפילפולי אמר ליה ר' חייא לר' חנינא בהדי דידי קא מינצית דעבדי לתורה דלא תשתכח מישראל מאי עבידנא אזלינא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שדינא</span> כיתנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וגדילנא נישבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וציידנא טבי</span> ומאכילנא בשרייהו ליתמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואריכנא מגילתא</span> וכתבנא חמשה חומשי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וסליקנא למתא</span> ומקרינא חמשה ינוקי בחמשה חומשי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ומתנינא</span> שיתא ינוקי שיתא סדרי ואמרנא להו עד דהדרנא ואתינא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אקרו אהדדי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואתנו אהדדי</span> ועבדי לה לתורה דלא תשתכח מישראל היינו דאמר רבי כמה גדולים מעשי חייא אמר ליה ר' ישמעאל בר' יוסי אפי' ממר אמר ליה אין אפי' מאבא אמר ליה ח``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא תהא כזאת בישראל</span> אמר ר' זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמש נראה לי</span> ר' יוסי בר' חנינא אמרתי לו אצל מי אתה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תקוע</span> אמר לי אצל ר' יוחנן ור' יוחנן אצל מי אצל ר' ינאי ור' ינאי אצל מי אצל ר' חנינא ור' חנינא אצל מי אצל ר' חייא אמרתי לו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ור' יוחנן אצל ר' חייא לא</span> אמר לי באתר דזקוקין דנורא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ובעורין</span> דאשא מאן מעייל בר נפחא לתמן אמר רב חביבא אשתעי לי רב חביבא בר סורמקי חזי ליה ההוא מרבנן דהוה שכיח אליהו גביה דלצפרא הוו שפירן עיניה ולאורתא דמיין כדמיקלין בנורא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אמרי ליה</span> מאי האי ואמר לי דאמרי ליה לאליהו אחוי לי רבנן כי סלקי למתיבתא דרקיע אמר לי בכולהו מצית לאסתכולי בהו לבר מ<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>גוהרקא</span> דר' חייא דלא תסתכל ביה מאי סימנייהו בכולהו אזלי מלאכי כי סלקי ונחתי לבר מגוהרקא דר' חייא דמנפשיה סליק ונחית לא מצאי לאוקמא אנפשאי אסתכלי בה אתו תרי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בוטיטי</span> דנורא ומחיוהו לההוא גברא וסמינהו לעיניה למחר אזלי אשתטחי אמערתיה אמינא מתנייתא דמר מתנינא ואתסאי אליהו הוה שכיח במתיבתא דרבי יומא חד ריש ירחא הוה נגה ליה ולא אתא א``ל מאי טעמא נגה ליה למר אמר ליה אדאוקימנא לאברהם ומשינא ידיה ומצלי ומגנינא ליה וכן ליצחק וכן ליעקב ולוקמינהו בהדי הדדי סברי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>תקפי ברחמי</span> ומייתי ליה למשיח בלא זמניה א``ל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='34'>יש דוגמתן</span> בעולם הזה אמר ליה איכא ר' חייא ובניו גזר רבי תעניתא אחתינהו לר' חייא ובניו אמר משיב הרוח ונשבה זיקא אמר מוריד הגשם ואתא מיטרא כי מטא למימר מחיה המתים רגש עלמא אמרי ברקיעא מאן גלי רזיא בעלמא אמרי אליהו אתיוהו לאליהו מחיוהו שתין <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>פולסי</span> דנורא אתא אידמי להו כדובא דנורא על בינייהו וטרדינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>שמואל ירחינאה</span> אסייה דרבי הוה חלש רבי בעיניה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>אימלי לך סמא</span> א``ל לא יכילנא <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>אשטר לך משטר</span> [א``ל] לא יכילנא הוה מותיב ליה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='39'>גובתא</span> דסמני תותי בי סדיה ואיתסי הוה קא מצטער רבי למסמכיה <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>ולא הוה מסתייעא מילתא</span> א``ל לא לצטער מר לדידי חזי לי סיפרא דאדם הראשון וכתיב ביה שמואל ירחינא


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פו,א גמרא
pgu: פו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חכים יתקרי ורבי לא יתקרי ואסו דרבי על ידו תהא רבי ור' נתן סוף משנה רב אשי ורבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>סוף הוראה</span> וסימנך<span class='tlm-sfr' data-chp='2673' data-rgl='17'> תהילים עג </span> עד אבוא אל מקדשי אל אבינה לאחריתם אמר רב כהנא אישתעי לי רב חמא בר ברתיה דחסא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רבה בר נחמני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אגב שמדא נח נפשיה</span> אכלו ביה קורצא בי מלכא אמרו איכא חד גברא ביהודאי דקא מבטל תריסר אלפי גברי מישראל ירחא בקייטא וירחא בסתוא מכרגא דמלכא שדרו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פריסתקא</span> דמלכא בתריה ולא אשכחיה ערק ואזל מפומבדיתא לאקרא מאקרא לאגמא ומאגמא לשחין ומשחין לצריפא ומצריפא לעינא דמים ומעינא דמים לפומבדיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בפומבדיתא</span> אשכחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איקלע פריסתקא</span> דמלכא לההוא אושפיזא דרבה קריבו תכא קמיה ואשקוהו תרי כסי ודליוה לתכא מקמיה הדר פרצופיה לאחוריה אמרו ליה מאי נעביד ליה גברא דמלכא הוא אמר להו קריבו תכא לקמיה ואשקיוהו חד כסא ודליוהו לתכא מקמיה ולתסי עבדו ליה הכי ואתסי אמר מידע ידענא דגברא דקא בעינא הכא הוא בחיש אבתריה ואשכחיה אמר אזלינא מהא אי מקטל קטלו לההוא גברא לא מגלינא ואי נגידי מנגדין ליה מגלינא אתיוהו לקמיה עייליה לאדרונא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וטרקיה לבבא</span> באנפיה בעא רחמי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פרק אשיתא</span> ערק ואזיל לאגמא הוה יתיב אגירדא דדקולא וקא גריס קא מיפלגי במתיבתא דרקיעא אם בהרת קודמת לשער לבן טמא ואם שער לבן קודם לבהרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טהור</span> ספק הקב``ה אומר טהור וכולהו מתיבתא דרקיעא אמרי טמא ואמרי מאן נוכח נוכח רבה בר נחמני דאמר רבה בר נחמני אני יחיד בנגעים אני יחיד באהלות שדרו שליחא בתריה לא הוה מצי מלאך המות למקרב ליה מדלא הוה קא פסיק פומיה מגרסיה אדהכי נשב זיקא ואויש ביני קני סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גונדא</span> דפרשי הוא אמר תינח נפשיה דההוא גברא ולא ימסר בידא דמלכותא כי הוה קא ניחא נפשיה אמר טהור טהור יצאת בת קול ואמרה אשריך רבה בר נחמני שגופך טהור ויצאתה נשמתך בטהור נפל פתקא מרקיעא בפומבדיתא רבה בר נחמני נתבקש בישיבה של מעלה נפקו אביי ורבא וכולהו רבנן לאיעסוקי ביה לא הוו ידעי דוכתיה אזלו לאגמא חזו צפרי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מטללי</span> וקיימי אמרי שמע מינה התם הוא ספדוהו תלתא יומי ותלתא לילותא נפל פתקא כל הפורש יהא בנידוי ספדוהו שבעה יומי נפל פתקא לכו לביתכם לשלום ההוא יומא דנח נפשיה דלייה זעפא ודרי לההוא טייעא כי רכיב גמלא מהאי גיסא דנהר פפא ושדייה בהך גיסא אמר מאי האי אמרי ליה נח נפשיה דרבה בר נחמני אמר לפניו רבונו של עולם כולי עלמא דידך הוא ורבה בר נחמני דידך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>את דרבה</span> ורבה דידך אמאי קא מחרבת ליה לעלמא נח זעפא רבי שמעון בן חלפתא בעל בשר הוה יומא חד הוה חמימא ליה הוה סליק ויתיב אשינא דטורא אמר לה לברתיה בתי הניפי עלי במניפא ואני אתן ליך <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ככרין דנרד</span> אדהכי נשבא זיקא אמר כמה ככרין דנרד <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>למרי דיכי</span>:  הכל כמנהג המדינה וכו':  הכל לאתויי מאי לאתויי באתרא דנהיגי מכרך ריפתא ומשתה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אנפקא</span> דאי אמר להו קדימו ואייתי לכו אמרו לו לא כל כמינך:  מעשה ברבן יוחנן בן מתיא שאמר לבנו צא ושכור וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מעשה לסתור</span> חסורי מחסרא והכי קתני ואם פסק להן מזונו


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ריבה להן</span> ומעשה נמי בר' יוחנן בן מתיא שאמר לבנו צא שכור לנו פועלים הלך ופסק להן מזונות וכשבא אצל אביו אמר לו בני אפילו אתה עושה להן כסעודת שלמה בשעתו לא יצאת ידי חובתך עמהן שהן בני אברהם יצחק ויעקב למימרא דסעודתא דאברהם אבינו עדיפא מדשלמה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a05' data-rgl='2'> מלכים א ה </span> ויהי לחם שלמה ליום אחד שלשים כור סולת וששים כור קמח עשרה בקר בריאים ועשרה בקר רעי ומאה צאן לבד מאיל וצבי ויחמור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ברבורים</span> אבוסים ואמר גוריון בן אסטיון משמיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הללו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לעמילן של טבחים</span> ור' יצחק אמר הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לציקי קדירה</span> ואמר ר' יצחק אלף נשים היו לשלמה כל אחת ואחת עשתה לו בביתה כך מאי טעמא זו סבורה שמא אצלי סועד היום וזו סבורה [שמא] אצלי סועד היום ואילו גבי אברהם כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='7'> בראשית יח </span> ואל הבקר רץ אברהם ויקח בן בקר רך וטוב ואמר רב יהודה אמר רב בן בקר אחד רך שנים וטוב שלשה התם תלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תור</span>י לתלתא גברי הכא לכל ישראל ויהודה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a04' data-rgl='20'> מלכים א ד </span> יהודה וישראל רבים כחול אשר על <שפת> הים מאי ברבורים אבוסים אמר רב שאובסים אותן בעל כרחן ושמואל אמר שאבוסים ועומדים מאליהם ורבי יוחנן אמר מביאין תור ממרעיתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בדלא אניס</span> ותרנגולת מאשפתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדלא אניסא</span> אמר רבי יוחנן מובחר שבבהמות שור מובחר שבעופות תרנגולת אמר אמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זגתא</span> אוכמתא בי בטניתא דמשתכחא ביני עצרי דלא מציא פסיא קניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='7'> בראשית יח </span> ואל הבקר רץ אברהם אמר רב יהודה אמר רב בן בקר אחד רך שנים וטוב שלשה ואימא חד כדאמרי אינשי רכיך וטב א``כ לכתוב רך טוב מאי וטוב ש``מ לדרשה אימא תרי מדטוב לדרשה רך נמי לדרשה מתיב רבה בר עולא ואיתימא רב הושעיא ואיתימא רב נתן ברבי הושעיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='7'> בראשית יח </span> ויתן אל הנער וימהר לעשות אותו כל חד וחד יהביה לנער חד<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='8'> בראשית יח </span> ויקח חמאה וחלב ובן הבקר אשר עשה ויתן לפניהם דקמא קמא דמטיא אייתי לקמייהו ולמה לי תלתא תסגי בחד אמר רב חנן בר רבא כדי להאכילן שלש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לשונות בחרדל</span> אמר רבי תנחום בר חנילאי לעולם אל ישנה אדם מן המנהג שהרי משה עלה למרום ולא אכל לחם מלאכי השרת ירדו למטה ואכלו לחם ואכלו סלקא דעתך אלא אימא נראו כמי שאכלו ושתו אמר רב יהודה אמר רב כל מה שעשה אברהם למלאכי השרת בעצמו עשה הקב``ה לבניו בעצמו וכל [מה] שעשה אברהם ע``י שליח עשה הקב``ה לבניו ע``י שליח<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='7'> בראשית יח </span> ואל הבקר רץ אברהם<span class='tlm-sfr' data-chp='0411' data-rgl='31'> במדבר יא </span> ורוח נסע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאת ה'</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='8'> בראשית יח </span> ויקח חמאה וחלב<span class='tlm-sfr' data-chp='0216' data-rgl='4'> שמות טז </span> הנני ממטיר לכם לחם מן השמים<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='8'> בראשית יח </span> והוא עומד עליהם תחת העץ<span class='tlm-sfr' data-chp='0217' data-rgl='6'> שמות יז </span> הנני עומד לפניך שם על הצור [וגו']<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='16'> בראשית יח </span> ואברהם הולך עמם לשלחם<span class='tlm-sfr' data-chp='0213' data-rgl='21'> שמות יג </span> וה' הולך לפניהם יומם<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='4'> בראשית יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יוקח נא מעט מים</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0217' data-rgl='6'> שמות יז </span> והכית בצור ויצאו ממנו מים ושתה העם ופליגא דר' חמא בר' חנינא דאמר ר' חמא בר' חנינא וכן תנא דבי רבי ישמעאל בשכר שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>זכו לשלש</span>ה בשכר חמאה וחלב זכו למן בשכר והוא עומד עליהם זכו לעמוד הענן בשכר יוקח נא מעט מים זכו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לבארה של מרים</span> יוקח נא מעט מים ורחצו רגליכם אמר רבי ינאי ברבי ישמעאל אמרו לו וכי בערביים חשדתנו שהם משתחוים לאבק רגליהם <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כבר יצא ממנו ישמעאל</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='2'> בראשית יח </span> וירא אליו ה' באלוני ממרא והוא יושב פתח האוהל כחום היום מאי כחום היום אמר רבי חמא בר' חנינא אותו היום יום שלישי של מילה של אברהם היה ובא הקב``ה לשאול באברהם הוציא הקב``ה חמה מנרתיקה כדי שלא יטריח אותו צדיק באורחים שדריה לאליעזר למיפק לברא נפק ולא אשכח אמר לא מהימנא לך <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>היינו</span> דאמרי תמן לית הימנותא בעבדי נפק איהו חזייה להקדוש ברוך הוא דקאי אבבא היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='3'> בראשית יח </span> אל נא תעבור מעל עבדך <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כיון דחזא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דקא אסר</span> ושרי אמר לאו אורח ארעא למיקם הכא היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='2'> בראשית יח </span> וישא עיניו וירא והנה שלשה אנשים נצבים עליו וירא וירץ לקראתם מעיקרא אתו קמו עליה כי חזיוהו דהוה ליה צערא אמרו לאו אורח ארעא למיקם הכא מאן נינהו שלשה אנשים מיכאל וגבריאל ורפאל מיכאל שבא לבשר את שרה רפאל שבא לרפא את אברהם גבריאל אזל למהפכיה לסדום והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0119' data-rgl='1'> בראשית יט </span> ויבאו שני המלאכים סדומה בערב דאזל מיכאל בהדיה לשזביה ללוט <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>דיקא נמי</span> [דכתיב]<span class='tlm-sfr' data-chp='0119' data-rgl='25'> בראשית יט </span> ויהפוך את הערים האל ולא כתיב ויהפכו שמע מינה מאי שנא לגבי אברהם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='5'> בראשית יח </span> כן תעשה כאשר דברת ומאי שנא לגבי לוט דכתי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0119' data-rgl='3'> בראשית יט </span> ויפצר בם מאד א``ר אלעזר מכאן שמסרבין לקטן ואין מסרבין לגדול כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='5'> בראשית יח </span> ואקחה פת לחם וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='7'> בראשית יח </span> ואל הבקר רץ אברהם אמר רבי אלעזר מכאן שצדיקים אומרים מעט ועושים הרבה רשעים אומרים הרבה ואפילו מעט אינם עושים מנלן מעפרון מעיקרא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0123' data-rgl='15'> בראשית כג </span> ארץ ארבע מאות שקל כסף ולבסוף כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0123' data-rgl='16'> בראשית כג </span> וישמע אברהם אל עפרון וישקל אברהם לעפרון את הכסף אשר דבר באזני בני חת ארבע מאות שקל כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עובר לסוחר</span> דלא שקל מיניה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קנטרי</span> דאיכא דוכתא דקרי ליה לתיקלא קנטירא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='6'> בראשית יח </span> קמח וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl=''> בראשית יח </span> סלת א``ר יצחק מכאן שהאשה צרה עיניה באורחים יותר מן האיש כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='6'> בראשית יח </span> לושי ועשי עוגות וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='8'> בראשית יח </span> ויקח חמאה וחלב ובן הבקר ואילו לחם לא אייתי לקמייהו אמר אפרים מקשאה תלמידו של רבי מאיר משמיה דרבי מאיר אברהם אבינו אוכל חולין בטהרה היה ושרה אמנו אותו היום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פירסה נדה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='9'> בראשית יח </span> ויאמרו אליו איה שרה אשתך ויאמר הנה באהל להודיע ששרה אמנו צנועה היתה אמר רב יהודה אמר רב ואיתימא רבי יצחק יודעים היו מלאכי השרת ששרה אמנו באהל היתה אלא מאי באהל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כדי לחבבה על בעלה</span> רבי יוסי ברבי חנינא אמר כדי לשגר לה כוס של ברכה תני משום רבי יוסי למה נקוד על איו שבאליו לימדה תורה דרך ארץ שישאל אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>באכסניא</span> שלו והאמר שמואל אין שואלין בשלום אשה כלל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>על ידי בעלה</span> שאני<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='12'> בראשית יח </span> אחרי בלותי היתה לי עדנה אמר רב חסדא אחר שנתבלה הבשר ורבו ה<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קמטין</span> נתעדן הבשר ונתפשטו הקמטין וחזר היופי למקומו כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='12'> בראשית יח </span> ואדוני זקן וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='13'> בראשית יח </span> ואני זקנתי דלא מותיב הקב``ה כדקאמרה איהי תנא דבי רבי ישמעאל גדול שלום שאפי' הקב``ה שינה בו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='12'> בראשית יח </span> ותצחק שרה בקרבה וגו'<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='12'> בראשית יח </span> ואדוני זקן וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='13'> בראשית יח </span> ויאמר ה' אל אברהם וגו' ואני זקנתי<span class='tlm-sfr' data-chp='0121' data-rgl='7'> בראשית כא </span> ותאמר מי מלל לאברהם הניקה בנים שרה כמה בנים הניקה שרה אמר רבי לוי אותו היום שגמל אברהם את יצחק בנו עשה סעודה גדולה היו כל אומות העולם מרננים ואומרים ראיתם זקן וזקנה שהביאו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אסופי</span> מן השוק ואומרים בנינו הוא ולא עוד אלא שעושין משתה גדול להעמיד דבריהם מה עשה אברהם אבינו הלך וזימן כל גדולי הדור ושרה אמנו זימנה את נשותיהם וכל אחת ואחת הביאה בנה עמה ומניקתה לא הביאה ונעשה נס בשרה אמנו ונפתחו דדיה כשני מעיינות והניקה את כולן ועדיין היו מרננים ואומרים אם שרה הבת תשעים שנה תלד אברהם בן מאה שנה יוליד מיד נהפך קלסתר פנים של יצחק ונדמה לאברהם פתחו כולם ואמרו<span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl='19'> בראשית כה </span> אברהם הוליד את יצחק עד אברהם לא היה זקנה מאן דהוה בעי למשתעי בהדי אברהם משתעי בהדי יצחק בהדי יצחק משתעי בהדי אברהם אתא אברהם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בעא רחמי</span> והוה זקנה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0124' data-rgl='1'> בראשית כד </span> ואברהם זקן בא בימים עד יעקב לא הוה חולשא אתא יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בעא רחמי והוה חולשא</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='1'> בראשית מח </span> ויאמר ליוסף הנה אביך חולה עד דאתא אלישע לא הוה דחליש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואתפח</span> אתא אלישע בעא רחמי ואתפח שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09b13' data-rgl='14'> מלכים ב יג </span> ואלישע חלה את <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חליו אשר ימות בו</span> מכלל דחלה חלי אחריתי תנו רבנן שלשה חלאין חלה אלישע אחד שדחפו לגיחזי בשתי ידיו ואחד שגירה דובין בתינוקות ואחד שמת בו שנאמר ואלישע חלה את חליו אשר ימות בו:  אלא עד שלא יתחילו במלאכה צא ואמור להם על מנת שאין לכם עלי אלא פת וקטנית כו':  אמר ליה רב אחא בריה דרב יוסף לרב חסדא פת קטנית תנן או פת וקטנית תנן אמר ליה האלהים צריכה וי``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי מורדיא דלברות</span>:  רבן שמעון בן גמליאל אומר אינו צריך הכל כמנהג המדינה:  הכל לאתויי מאי לאתויי הא דתנן השוכר את הפועל ואמר לו כאחד וכשנים מבני העיר נותן לו כפחות שבשכירות דברי רבי יהושע וחכמים אומרים משמנין ביניהם


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אוכלין</span> מן התורה העושה במחובר לקרקע בשעת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גמר מלאכה</span> ובתלוש מן הקרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עד שלא נגמרה מלאכתו</span> ובדבר שגידולו מן הארץ ואלו שאין אוכלים העושה במחובר לקרק


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פז,ב משנה
pgu: פז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בשעה שאין גמר מלאכה ובתלוש מן הקרקע מאחר שנגמרה מלאכתו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ובדבר שאין גידולו מן הארץ</span>


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מנא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הני מילי</span></span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='25'> דברים כג </span> כי תבא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כרם רעך</span> ואכלת אשכחן כרם כל מילי מנא לן גמרינן מכרם מה כרם מיוחד דבר שגידולי קרקע ובשעת גמר מלאכה פועל אוכל בו אף כל דבר שגידולי קרקע בשעת גמר מלאכה פועל אוכל בו מה לכרם שכן חייב בעוללות גמרינן מקמה קמה גופה מנא לן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='26'> דברים כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כי תבא בקמת רעך</span> וקטפת מלילות בידך מה לקמה שכן חייבת בחלה וממאי דהאי קמה קמה דמתחייבת בחלה היא דלמא כל קמה קאמר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אתיא קמה קמה</span> כתיב הכא כי תבא בקמת רעך וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl='9'> דברים טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהחל חרמש בקמה</span> מה התם קמה דמיחייבא בחלה אף הכא נמי קמה דמיחייבא בחלה איכא למיפרך מה לקמה שכן חייבת בחלה כרם יוכיח מה לכרם שכן חייב בעוללות קמה תוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שכן דבר שגידולי קרקע ובשעת גמר מלאכה פועל אוכל בו אף כל דבר שגידולי קרקע בשעת גמר מלאכה פועל אוכל בו מה להצד השוה שבהן שכן יש בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>צד מזבח</span> ואתא נמי זית דאית ביה צד מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וזית במה הצד אתי</span> הוא גופיה כרם איקרי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0715' data-rgl='5'> שופטים טו </span> ויבער מגדיש ועד קמה ועד כרם זית אמר רב פפא כרם זית אקרי כרם סתמא לא אקרי מכל מקום קשיא אלא אמר שמואל אמר קרא וחרמש לרבות כל בעלי חרמש והאי חרמש מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשעת חרמש</span> אכול שלא בשעת חרמש לא תיכול ההוא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מואל כליך לא תתן נפקא תינח דבר חרמש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דלאו בר חרמש</span> מנא לן אלא אמר ר' יצחק אמר קרא קמה לרבות כל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בעלי קמה</span> והא אמרת קמה קמה דמיחייבא בחלה הני מילי מקמי דניתי חרמש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>השתא</span> דאתי חרמש איתרבי ליה כל דבר חרמש ואף על גב דלא מיחייב בחלה קמה למה לי לרבות כל בעלי קמה והשתא דנפקא לן מחרמש ומקמה כי תבא בכרם רעך למה לי אמר רבא להלכותיו כדתניא כי תבא נאמר כאן ביאה ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> לא תבא עליו השמש מה להלן בפועל הכתוב מדבר אף כאן בפועל הכתוב מדבר בכרם רעך ולא בכרם <כותי> {נכרי} הניחא למ``ד גזל <כותי> {נכרי} אסור היינו דאיצטריך קרא למישרי פועל אלא למ``ד גזל <כותי> {נכרי} מותר השתא גזילה מותר פועל מיבעיא מוקים לה בכרם רעך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ולא של הקדש</span> ואכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא מוצץ</span> ענבים ולא ענבים ודבר אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כנפשך</span> כנפש של בעל הבית כך נפשו של פועל מה נפשך אוכל ופטור אף נפשו של פועל אוכל ופטור שבעך ולא אכילה גסה ואל כליך לא תתן בשעה שאתה נותן לכליו של בעל הבית אתה אוכל ובשעה שאי אתה נותן לכליו של בעה``ב אי אתה אוכל אמר רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אין הטבל מתחייב</span> במעש


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  עד שיראה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פני הבית</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='13'> דברים כו </span> בערתי הקדש מן הבית ורבי יוחנן אמר אפילו חצר קובעת שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='12'> דברים כו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואכלו בשעריך</span> ושבעו ורבי יוחנן נמי הא כתיב מן הבית אמר לך חצר דומיא דבית מה בית המשתמר אף חצר המשתמרת ורבי ינאי נמי הכתיב בשעריך ההוא מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דמעייל ליה דרך שער</span> לאפוקי דרך גגות וקרפיפות דלא מתיב רב חנינא חוזאה כנפשך כך נפשו של פועל מה נפשך אוכל ופטור אף נפשו של פועל אוכל ופטור הא לוקח חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי לאו בשדה</span> אמר רב פפא הכא בתאנה העומדת בגינה ונופה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נוטה לחצר</span> עסקינן ולמאן דאמר לבית לבית א``ה בעל הבית נמי ניחייב בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עיניו בתאנתו</span> ולוקח עיניו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במקחו</span> ולוקח מדאורייתא מי מחייב והתניא מפני מה חרבו חנויות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>של בית הינו</span> שלש שנים קודם ירושלים מפני שהעמידו דבריהם על דברי תורה שהיו אומרי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פח,ב גמרא
pgu: פח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl='22'> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עשר תעשר ואכלת</span> ולא מוכר תבואת זרעך ולא לוקח אלא מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא כנפשך למאי אתא</span> לכדתניא כנפשך מה נפשך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם חסמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פטור</span> אף פועל אם חסמת פטור מתיב מר זוטרא איזהו גורנן למעשרות בקישואים ובדלועים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משיפקסו</span> ואמר רבי אסי משינטל פיקס שלהן מאי לאו משיפקסו אפי' בשדה לא משיפקסו בבית אי הכי משיפקסו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד שיפקסו מיבעי ליה</span> אי תנא עד שיפקסו ה``א עד דגמר לפיקוסייהו קמ``ל משיפקסו מכי אתחולי פיקוסייהו מתיב מר זוטרא בריה דרב נחמן גורנו למעשר לחייב עליו משום טבל משתגמר מלאכתן ואיזהו גמר מלאכתן מלאכת הכנסתן מאי לאו הכנסתן אפילו בשדה לא הכנסתן לבית זה הוא גמר מלאכתן ואיבעית אימא כי קאמר רבי ינאי בזיתים וענבים דלאו בני גורן נינהו אבל חטין ושעורין גורן בהדיא כתיב ביה אשכחן אדם במחובר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שור בתלוש</span> אדם בתלוש מנלן קל וחומר משור ומה שור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שאינו אוכל במחובר</span> אוכל בתלוש אדם שאוכל במחובר אינו דין שאוכל בתלוש מה לשור שכן אתה מצווה על חסימתו תאמר באדם שאי אתה מצווה על חסימתו ויהא אדם מצווה על חסימתו מקל וחומר משור ומה שור שאי אתה מצווה להחיותו אתה מצווה על חסימתו אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שאתה מצווה להחיותו</span> אינו דין שאתה מצווה על חסימתו אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='25'> דברים כג </span> כנפשך כנפשו של פועל מה נפשו אם חסמתו פטור אף פועל אם חסמתו פטור ואלא אדם בתלוש מנלן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523'>דברים כג</a> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קמה קמה</span> ב' פעמים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אם אינו ענין לאדם במחובר</span> תנהו ענין לאדם בתלוש ר' אמי אמר אדם בתלוש לא צריך קרא כתיב<a href='0514' data-rgl=''> דברים יד </span> כי תבא בכרם רעך מי לא עסקינן ששכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לכתף</span> ואמר רחמנא ליכול שור במחובר מנ``ל קל וחומר מאדם ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אדם שאינו אוכל בתלוש</span> אוכל במחובר שור שאוכל בתלוש אינו דין שאוכל במחובר מה לאדם שכן אתה מצווה להחיותו תאמר בשור שאי אתה מצווה להחיותו ויהא שור מצווה להחיותו מקל וחומר ומה אדם שאי אתה מצווה על חסימתו אתה מצווה להחיותו שור שאתה מצווה על חסימתו אינו דין שאתה מצווה להחיותו אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='36'> ויקרא כה </span> וחי אחיך עמך אחיך ולא שור ואלא שור במחובר מנלן אמר קרא רעך רעך ב' פעמים אם אינו ענין לאדם במחובר תנהו ענין לשור במחובר רבינא אמר לא אדם בתלוש ולא שור במחובר צריכי קראי דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='4'> דברים כה </span> לא תחסום שור בדיש


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פט,א גמרא
pgu: פט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מכדי כל מילי איתנהו בחסימה</span> דילפינן שור שור משבת א``כ לכתוב רחמנא לא תדוש בחסימה שור דכתב רחמנא למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאקושי חוסם לנחסם</span> ונחסם לחוסם מה חוסם אוכל במחובר אף נחסם אוכל במחובר ומה נחסם אוכל בתלוש אף חוסם אוכל בתלוש ת``ר דיש מה דיש מיוחד דבר שגידולי קרקע <ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשעת גמר מלאכה</span>> ופועל אוכל בו אף כל שגידולי קרקע פועל אוכל בו יצא החולב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המחבץ</span> והמגבן שאין גידולי קרקע ואין פועל אוכל בו למה לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מכי תבא בכרם רעך נפקא איצטריך סלקא דעתך אמינא הואיל וכתיב קמה לרבות כל בעלי קמה לרבות נמי מידי דלאו גדולי קרקע נינהו קמ``ל תניא אידך דיש מה דיש מיוחד דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שבשעת גמר מלאכה</span> פועל אוכל בו אף כל שהוא בשעת גמר מלאכה פועל אוכל בו יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>המנכש</span> בשומים ובבצלים הואיל ואין גמר מלאכה אין פועל אוכל בהם למה לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> מואל כליך לא תתן נפקא לא צריכא אע``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דקא משליף קטיני</span> מביני אלימי תניא אידך דיש מה דיש מיוחד דבר שלא נגמרה מלאכתו למעשר פועל אוכל בו אף כל שלא נגמרה מלאכתו למעשר פועל אוכל בו יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הבודל בתמרים ובגרוגרות</span> הואיל ונגמרה מלאכתו למעשר אין פועל אוכל בו והתניא הבודל בתמרים ובגרוגרות פועל אוכל בו אמר רב פפא כי תניא ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בתוחלני</span> תניא אידך דיש מה דיש מיוחד דבר שלא נגמרה מלאכתו לחלה ופועל אוכל בו אף כל דבר שלא נגמרה מלאכתו לחלה פועל אוכל בו יצא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הלש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והמקטף</span> והאופה שנגמרה מלאכתו לחלה דאין פועל אוכל בו והלא נגמרה מלאכתו למעשר לא קשיא בחוצה לארץ עסקינן דליכא מעשר אי הכי חלה נמי ליכא אלא לעולם בארץ ולא קשיא בשבע שכיבשו ובשבע שחילקו דאמר מר שבע שכיבשו ושבע שחילקו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נתחייבו בחלה ולא נתחייבו במעשר</span> מידי מעשר קא גרים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גמר מלאכה קא גרים</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמר רבינא כרוך ותני</span> דיש מה דיש מיוחד דבר שלא נגמר מלאכתו למעשר ולחלה ופועל אוכל בו אף כל שלא נגמר מלאכתו למעשר ולחלה פועל אוכל בו איבעיא להו פועל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מהו שיהבהב באור</span> ויאכל מי הוי כענבים ודבר אחר או לא תא שמע רשאי בעה``ב להשקות פועלים יין כדי שלא יאכלו ענבים הרבה רשאין פועלין לטבל פיתם בציר כדי שיאכלו ענבים הרב


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ל<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אכשורי גברא</span> לא קמיבעיא לן כי קמיבעיא לן לאכשורי פירא מאי ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פועלין אוכלין ענבים</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ראשי אומניות</span> שלהם ובלבד שלא יהבהבו באור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>התם משום ביטול מלאכה</span> כי קא מיבעיא לן היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דאיכא אשתו ובניו</span> מאי ת``ש לא יהבהב באור ויאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא יכמור</span> באדמה ויאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא יפריך</span> ע``ג הסלע ויאכל אבל מפריך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>על יד</span> על יד ואוכל התם משום ביטול מלאכה הכי נמי מסתברא דאי ס``ד משום מתוקי פירא סלע מאי מתוקי פירא איכא אי אפשר דלא ממתיק פורתא ת``ש פועלין שהיו עודרים בתאנים וגודרים בתמרים ובוצרים בענבים ומוסקין בזיתים הרי אלו אוכלים ופטורים שהתורה זיכתה להם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בפיתם לא יאכלו</span> אלא אם כן נטלו רשות מבעה``ב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא יספות</span> במלח ויאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מלח ודאי כענבים ודבר אחר דמי</span> ולא יספות במלח ויאכל ורמינהו השוכר את הפועל לעדר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לקשקש</span> תחת הזיתים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי זה לא יאכל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שכרו לבצור</span> שכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למסוק</span> שכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ללקט</span> הרי זה אוכל ופטור שהתורה זיכתה להן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קצץ</span> אחת ואחת יאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שתים שתים לא יאכל</span> וסופת במלח ויאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אהייא</span> אילימא אסיפא כיון דקצץ כל היכי דבעי ליכול <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא לאו ארישא</span> אמר אביי לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בארץ</span> כאן בחוצה לארץ</span> בארץ קבעא ספיתא בחוצה לארץ לא קבעא ספיתא אמר רבא מי איכא מידי דבארץ קבעא ספיתא מדאורייתא ובחוצה לארץ לא קבעא ספיתא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מותר לכתחילה</span> אלא אמר רבא בין בארץ בין בחוצה לארץ חדא לא קבעא ספיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תרתי קבעא ספיתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>קצץ בין ספת ובין לא ספת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אחת אחת אוכל</span> שתים שתים לא יאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>לא קצץ ולא ספת אוכל שתים</span> שתים ספת אחת אחת אוכל שתים שתים לא יאכל ואע``ג דנטל רשות מבעה``ב דאיטביל להו למעשר וקבעא ספיתא ותרתי דקבעא ספיתא מנא לן אמר רב מתנא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='1804' data-rgl='12'> מיכה ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>כי קבצם כעמיר גורנה</span>:  תנו רבנן פרות המרכסות בתבוא


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והדשות</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תרומה ומעשר</span> אינו עובר משום בל תחסום אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מפני מראית העין</span> מביא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בול</span> מאותו המין ותולה לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בטרסקלין שבפיה</span> ר``ש בן יוחאי אומר מביא כרשינים ותולה לה שהכרשינים יפות לה מן הכל ורמינהי פרות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>המרכסות</span> בתבואה אינו עובר משום בל תחסום והדשות בתרומה ומעשר עובר משום בל תחסום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נכרי הדש בפרתו של ישראל</span> אינו עובר משום בל תחסום וישראל הדש בפרתו של נכרי עובר משום בל תחסום קשיא תרומה אתרומה קשיא מעשר אמעשר בשלמא תרומה אתרומה לא קשיא כאן בתרומה כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גידולי תרומה</span> אלא מעשר אמעשר קשיא וכי תימא מעשר אמעשר נמי לא קשיא כאן במעשר כאן בגידולי מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשלמא גידולי תרומה תרומה</span> אלא גידולי מעשר חולין נינהו דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גידולי טבל</span> וגידולי מעשר שני חולין אלא לא קשיא הא במעשר ראשון הא במעשר שני ואיבעית אימא הא והא במעשר שני ולא קשיא הא רבי מאיר הא רבי יהודה הא ר``מ דאמר מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ממון גבוה</span> הוא הא רבי יהודה דאמר מעשר שני ממון הדיוט הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היכי דמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כגון שהקדימו</span> בשבלין ולר' יהודה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הא בעי חומה</span> כגון שדש לפנים מחומת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בית פאגי</span> איבעית אימא לא קשיא כאן במעשר ודאי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כאן במעשר דמאי</span> השתא דאתית להכי תרומה אתרומה נמי לא קשיא כאן בתרומת ודאי כאן בתרומת דמאי בשלמא מעשר דמאי איכא אלא תרומת דמאי מי איכא והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אף הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ביטל את הוידוי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וגזר על הדמאי</span> לפי ששלח בכל גבול ישראל וראה שלא היו מפרישין אלא תרומה גדולה בלבד אלא לא קשיא כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תרומת מעשר</span> ודאי כאן בתרומת מעשר דמאי בעו מיניה מרב ששת היתה אוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ומתרזת</span> מהו משום דמעלי לה הוא והא לא מעלי לה או דלמא דחזיא ומצטערא והא חזיא ומצטערא אמר להו רב ששת תניתוה רבי שמעון בן יוחי אומר מביא כרשינים ותולה לה שהכרשינים יפות לה מן הכל שמע מינה משום דמעלי לה הוא שמע מינה איבעיא להו מהו שיאמר אדם לנכרי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חסום פרתי ודוש בה</span> מי אמרינן כי אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמירה לנכרי שבות</span> הני מילי לענין שבת דאיסור סקילה אבל חסימה דאיסור לאו לא או דלמא לא שנא ת``ש נכרי הדש בפרתו של ישראל אינו עובר משום בל תחסום מעבר הוא דלא עבר הא איסורא איכא בדין הוא דאיסורא נמי ליכא ואיידי דתנא סיפא דישראל הדש בפרתו של נכרי עובר תנא רישא אינו עובר תא שמע דשלחו ליה לאבוה דשמואל הלין תור


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צ,ב גמרא
pgu: צ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דגנבין ארמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומגנחין יתהון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מהו</span> שלח להו הערמה אתעביד בהו אערימו עלייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ויזדבנון</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בני מערבא</span> סברי לה כר' חידקא דאמר בני נח מצווין על הסירוס <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וקא עבר</span>י משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='14'> ויקרא יט </span> ולפני עור לא תתן מכשול סבר רבא למימר ימכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לשחיטה</span> א``ל אביי דיין שקנסת עליהם מכירה פשיטא בנו גדול כי אחר דמי בנו קטן מאי רב אחי אסר ורב אשי שרי מרימר ומר זוטרא ואמרי לה הנהו תרי חסידי מחלפי אהדדי בעי רמי בר חמא הושיב לה קוץ בפיה מהו הושיב לה חסימה מעלייתא היא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ישב לה קוץ בפיה</span> מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הרביץ לה ארי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מבחוץ</span> מהו הרביץ לה חסימה מעלייתא היא אלא רבץ לה ארי מבחוץ מהו העמיד בנה מבחוץ מהו היתה צמאה למים מהו פרס לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קטבליא</span> על גבי דישה מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פשוט מהא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חדא</span> דתניא רשאי בעל פרה להרעיב פרתו כדי שתאכל מן הדישה הרבה ורשאי בעל הבית להתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פקיע עמיר</span> לפני הבהמה כדי שלא תאכל מן הדישה הרבה שאני התם דקא אכלה איבעית אימא רשאי בעה``ב להתיר פקיע עמיר לפני בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מעיקרא</span> כדי שלא תאכל הרבה מן הדישה בעא מיניה רבי יונתן מרבי סימאי חסמה מבחוץ מהו שור בדישו אמר רחמנא והא לאו בדישו הוא או דלמא לא תדוש בחסימה אמר רחמנא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מבית אביך</span> אתה למד<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl='9'> ויקרא י </span> יין ושכר אל תשת אתה ובניך אתך בבואכם בבואכם הוא דאסור הא מישתא ומיעל שרי<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl='10'> ויקרא י </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>להבדיל בין הקדש</span> ובין החול אמר רחמנא אלא מה התם בשעת ביאה לא תהא שכרות הכא נמי בשעת דישה לא תהא חסימה תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>החוסם את הפרה</span> והמזווג בכלאים פטור ואינו לוקה אלא דש ומנהיג בלבד איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חסמה בקול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>והנהיגה בקול</span> ר' יוחנן אמר חייב ריש לקיש אמר פטור רבי יוחנן אמר חייב עקימת פיו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הויא מעשה</span> ריש לקיש אמר פטור קלא לא הוי מעשה איתיביה רבי יוחנן לריש לקי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא שאדם רשאי להמיר</span> אלא שאם המיר מומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וסופג את הארבעים</span> א``ל הא מני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ר' יהודה היא</span> דאמר לאו שאין בו מעשה לוקין עליו ומי מצית מוקמת לה כר' יהודה והא קתני רישא הכל ממירין אחד האנשים ואחד הנשים והוינן בה הכל לאתויי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לאתויי יורש</span> ודלא כר' יהודה דאי כר``י האמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יורש אינו ממיר</span> יורש אינו סומך האי תנא סבר לה כוותיה בחדא ופליג עליה בחדא ת``ר החוסם את הפרה ודש בה לוקה ומשלם ד' קבין לפרה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ג' קבין לחמור</span> והא אינו לוקה ומת ואינו לוקה ומשלם אמר אביי הא מני ר``מ היא דאמר לוקה ומשלם רבא אמר אתנן אסרה תורה ואפילו בא על אמו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רב פפא אמר</span> משעת משיכה איחייב לה במזונותיה ומילקא לא לקי עד שעת חסימה אמר רב פפא הני מילי בעו מינאי דבי רב פפא בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ופשטי להו לאיסורא</span> חדא כהלכתא וחדא דלאו כהלכתא בעו מינאי מהו ללוש את העיסה בחלב ופשטי להו לאיסורא כהלכתא דתניא אין לשין את העיסה בחלב ואם לש כל הפת כולה אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מפני הרגל עבירה</span> כיוצא בו אין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>טשין</span> את התנור באליה ואם טש כל הפת כולה אסורה עד שיסיק את התנור ואידך בעו מינאי מהו להכניס <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מין ושאינו מינו</span> לדיר ופשטי להו לאיסורא דלאו כהלכתא דאמר שמואל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>במנאפים</span> עד שיראו כדרך המנאפים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בכלאים</span> עד שיכניס כ<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מכחול</span> בשפופרת מתיב רב אחדבוי בר אמי אילו נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='19'> ויקרא יט </span> בהמתך לא תרביע הייתי אומר לא יאחוז אדם הבהמה בשעה שעולה עליה זכר ת``ל כלאים לאו מכלל דכלאים אחיזה נמי לא מאי אחיזה הכנסה ואמאי קרי לה אחיזה לישנא מעליא אמר רב יהודה מין במינו מותר להכניס כמכחול בשפופרת ואפילו משום פריצותא ליכא מ``ט בעבידתיה טריד מתיב רב אחדבוי בר אמ


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אילו נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='19'> ויקרא יט </span> בהמתך לא תרביע הייתי אומר לא יאחוז אדם את הבהמה כדי שיעלה עליה זכר תלמוד לומר כלאים כלאים הוא דאסור הא מין במינו שרי ומין במינו נמי אחיזה אין הכנסה לא מאי אחיזה הכנסה ואמאי קרי ליה אחיזה לישנא מעליא אמר רב אשי הא מילתא בעו מינאי דבי רב נחמיה ריש גלותא מהו להכניס מין ומינו ושאינו מינו לדיר כיון דאיכא מיניה בתר מיניה גריר או דלמא אפילו הכי לא ופשטי להו לאיסורא דלא כהלכתא משום פריצותא דעבדי


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,ב משנה
pgu: צא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  היה עושה בידיו אבל לא ברגליו ברגליו אבל לא בידיו אפילו בכתיפו הרי זה אוכל ר' יוסי ברבי יהודה אומר עד שיעשה בידיו וברגליו


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='25'> דברים כג </span> כי תבא בכרם רעך בכל מאי דעביד:  רבי יוסי בר' יהודה אומר עד שיעשה בידיו וברגליו:  מ``ט דר' יוסי ברבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי שור</span> מה שור עד שיעשה בידיו וברגליו אף פועל עד שיעשה בידיו וברגליו בעי רבה בר רב הונא דש באווזין ותרנגולים לר' יוסי ברבי יהודה מהו בכל כחו בעינן והא איכא או דלמא בידיו וברגליו בעינן והא ליכא תיקו אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה פועלים עד שלא הילכו שתי וערב בגת אוכלין ענבים ואין שותין יין משהילכו שתי וערב בגת אוכלין ענבים ושותין יין


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,ב משנה
pgu: צא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  היה עושה בתאנים לא יאכל בענבים בענבים לא יאכל בתאנים אבל מונע את עצמו עד שמגיע למקום יפות ואוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וכולן לא אמרו</span> אלא בשעת מלאכה אבל משום השב אבידה לבעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמרו פועלין אוכלין בהליכתן מאומן לאומן</span> ובחזירתן מן הגת ובחמור כשהיא פורקת


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו עושה בגפן זה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהו שיאכל בגפן אחר</span> ממין שאתה נותן לכליו של בעל הבית בעינן והא איכא או דלמא ממה שאתה נותן לכליו של בעל הבית בעינן והא ליכא ואם תמצי לומר עושה בגפן זה לא יאכל בגפן אחר שור במחובר היכי אכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רב שישא בריה דרב אידי</span> בשרכא תא שמע היה עושה בתאנים לא יאכל בענבים הא תאנים ותאנים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דומיא דתאנים וענבים</span> אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואי אמרת</span> עושה בגפן זה אינו אוכל בגפן אחר היכי משכחת לה אמר רב שישא בריה דרב אידי במודלית תא שמע אבל מונע את עצמו עד שמגיע למקום היפות ואוכל ואי אמרת עושה בגפן זה אוכל בגפן אחר ניזיל וניתי וניכול התם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משום ביטול מלאכה</span> לא קא מיבעיא לן כי קא מבעיא לן היכא דאיכא אשתו ובניו מאי תא שמע וכולם לא אמרו אלא בשעת מלאכה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל מפני השב אבידה לבעלים</span> אמרו פועלים אוכלים בהליכתן מאומן לאומן ובחזירתן מן הגת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סברוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מהלך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כעושה מעשה דמי</span> ומשום השב אבידה לבעלים הוא דאכיל מדאורייתא לא אכיל אלמא עושה בגפן זה אינו אוכל בגפן אחר לא לעולם אימא לך עושה בגפן זה אוכל בגפן אחר ומהלך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לאו כעושה מעשה דמי</span> איכא דאמרי סברוה מהלך לאו כעושה מעשה דמי והיינו טעמא דמדאורייתא לא אכיל משום דלאו כעושה מעשה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הא עושה מעשה</span> אכיל מדאורייתא אלמא עושה בגפן זה אוכל בגפן אחר לא לעולם אימא לך עושה בגפן זה אינו אוכל בגפן אח


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומהלך כעושה מעשה דמי</span>:  ובחמור כשהיא פורקת:  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כשהיא פורקת מהיכן אכלה</span> אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עד שתהא פורקת</span> תנינא להא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תנו</span> רבנן חמור וגמל אוכלים ממשאוי שעל גביהן ובלבד שלא יטול בידו ויאכילם


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צב,א משנה
pgu: צב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אוכל פועל קישות אפילו בדינר כותבת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואפילו בדינר</span> ר' אלעזר חסמא אומר לא יאכל פועל יתר על שכרו וחכמים מתירין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל מלמדין</span> את האדם שלא יהא רעבתן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ויהא סותם את הפתח בפניו</span>


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  חכמים היינו תנא קמא איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל מלמדין</span> לתנא קמא לית ליה מלמדין לרבנן אית להו מלמדין איבעית אימא איכא בינייהו דרב אסי דאמר רב אסי אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא שכרו אלא לבצור אשכול אחד</span> אוכלו ואמר רב אסי אפילו לא בצר אלא אשכול אחד אוכלו וצריכא דאי אשמעינן הך קמייתא משום דלא איכא למיתב לכליו של בעל הבית אבל היכא דאיכא למיתב לכליו של בעל הבית אימא ליתב ברישא והדר ליכול ואי אשמעינן בהא דאפשר לקיומי לבסוף אבל היכא דלא אפשר לקיומי לבסוף אימא לא צריכא איבעית אימא איכא בינייהו דרב דאמר רב מצאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מגילת סתרים</span> בי רבי חייא וכתוב בה איסי בן יהודה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='25'> דברים כג </span> כי תבא בכרם רעך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בביאת כל אדם</span> הכתוב מדבר ואמר רב לא שבק איסי חיי לכל בריה אמר רב אשי אמריתה לשמעתא קמיה דרב כהנא דלמא בעושין בסעודתם דעבדו ואכלו אמר לי אפילו הכי ניחא ליה לאיניש לאוגר אגורי וניקטפיה לפרדיסיה ולא ניתו כולי עלמא ואכלו ליה איבעיא להו פועל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משלו הוא אוכל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>או משל שמים</span> הוא אוכל למאי נפקא מינה דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תנו</span> לאשתי ובני אי אמרת משלו הוא אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יהבינן להו</span> אלא אי אמרת משל שמים הוא אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לדידיה זכי ליה רחמנא</span> לאשתו ובניו לא זכי להו רחמנא מאי תא שמע אוכל פועל קישות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואפילו בדינר</span> כותבת ואפילו בדינר אי אמרת משלו הוא אוכל אוגיר בדנקא אכיל בזוזא ואלא מאי משל שמים הוא אוכל סוף סוף אוגיר בדנקא אכיל בזוזא אלא מאי אית לך למימר רחמנא זכי ליה הכא נמי רחמנא זכי ליה תא שמע ר' אלעזר חסמא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא יאכל פועל יותר על שכרו</span> וחכמים מתירין מאי לאו בהא קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דמר סבר משלו הוא אוכל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ומר סבר משל שמים הוא אוכל</span> לא דכולי עלמא משלו הוא אוכל והכא בכנפשך קמיפלגי מר סבר כנפשך בדבר שמוסר נפשו עליו ומר סבר כנפשך מה נפשך אם חסמת פטור אף פועל אם חסמת פטור תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>נזיר</span> שאמר תנו <לאשתו ובניו> [לאשתי ובני] אין שומעין לו ואי אמרת משלו הוא אוכל אמאי אין שומעין לו התם משום לך לך אמרין נזירא סחור סחור לכרמא לא תקרב תא שמע פועל שאמר תנו לאשתי ובני אין שומעין לו ואי אמרת משלו הוא אוכל אמאי אין שומעין לו מאי פועל נזיר והתניא נזיר והתניא פועל מידי גבי הדדי תניין תא שמע מנין לפועל שאמר תנו לאשתי ובני שאין שומעין לו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='25'> דברים כג </span> ואל כליך לא תתן וכי תימא הכי נמי נזיר אי הכי משום אל כליך לא תתן משום לך לך אמרין נזירא הוא אין הכי נמי ואיידי דקתני לה בלשון פועל <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קא נסיב לה</span> קרא דפועל תא שמע השוכר את הפועל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לקצות</span> בתאני


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צב,ב גמרא
pgu: צב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הרי זה אוכל ופטור</span> מן המעשר על מנת שאוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אני ובני</span> או שיאכל בני בשכרי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוא אוכל ופטור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ובנו אוכל וחייב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואי אמרת משלו הוא אוכל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בנו אמאי חייב</span> אמר רבינא משום דמיחזי כמקח תא שמע השוכר את הפועל לעשות בנטע רבעי שלו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרי אלו לא יאכלו</span></span></span> ואם לא הודיעם פודה ומאכילן ואי אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>משל שמים הוא אוכל</span> אמאי פודה ומאכילן איסורא לא זכי להו רחמנא התם משום דמיחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כמקח טעות</span> אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נתפרסו עגוליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נתפתחו חביותיו</span> הרי אלו לא יאכלו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואם לא הודיען</span> מעשר ומאכילן ואי אמרת משל שמים הוא אוכל אמאי מעשר ומאכילן איסורא לא זכי להו רחמנא וכי תימא הכא נמי משום דמיחזי כמקח טעות בשלמא נתפרסו עגוליו מיחזי כמקח טעות אלא נתפתחו חביותיו מאי מקח טעות איכא מידע ידע דאיטביל להו למעשר אמר רב ששת שנתפתחו חביותיו לבור <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והתניא יין משירד לבור</span> כר' עקיבא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>משיקפה</span> דאמרו ליה לא הוה ידעינן ונימא להו איבעי לכו אסוקי אדעתייכו דלמא מקפה באתרא דההוא גברא דנגיד איהו מקפה והשתא דתני רב זביד בדבי ר' הושעיא יין משירד לבור ויקפה ור' עקיבא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>משישלה בחביות</span> אפי' תימא שלא נתפתחו חביותיו לבור דאמרו ליה לא הוה ידעינן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דמשלי</span> ונימא להו איבעי לכו אסוקי אדעתייכו דלמא משלי באתרא דההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דשריק</span> ההוא משלי תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>קוצץ</span> אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>על ידי עצמו</span> על ידי בנו ובתו הגדולים על ידי עבדו ושפחתו הגדולים ועל ידי אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מפני שיש בהן דעת</span> אבל אינו קוצץ לא על ידי בנו ובתו הקטנים ולא על ידי עבדו ושפחתו הקטנים ולא על ידי בהמתו מפני שאין בהן דעת קא סלקא דעתך <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>במעלה להן מזונות</span> אי אמרת בשלמא משל שמים הוא אוכל משום הכי אינו קוצץ <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אלא אי אמרת משלו הוא אוכל</span> קטנים נמי נקוץ להו הכא במאי עסקינן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='34'>שאין מעלה להן מזונות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>אי הכי</span> גדולים נמי גדולים ידעי וקא מחלי והא תנא ר' הושעיא קוצץ אדם על ידי עצמו ועל ידי אשתו אבל לא על ידי בהמתו ועל ידי בנו ובתו הגדולים אבל לא ע``י בנו ובתו הקטנים וקוצץ ע``י עבדו ושפחתו הכנענים בין גדולים ובין קטנים מאי לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>אידי ואידי</span> במעלה להן מזונות ובהא קא מיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>דמר סבר</span> משלו הוא אוכל ומר סבר משל שמים הוא אוכל לא דכ``ע משלו הוא אוכל ולא קשיא כאן בשאין מעלה להן מזונות וברייתא במעלה להן מזונות במאי אוקימתא במעלה להן מזונות אי הכי קטנים נמי נקוץ להו צערייהו דבנו ובתו הקטנים לא זכי ליה רחמנא במאי אוקימתא למתני' בשאין מעלה להן מזונו


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הניחא למאן דאמר אין הרב יכול לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך שפיר אלא למאן דאמר יכול הרב לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך מאי איכא למימר אלא אידי ואידי בשאין מעלה להן מזונות ובהא פליגי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מר סבר</span> יכול ומר סבר אין יכול ורבי יוחנן דאמר יכול הרב שביק מתניתין ועביד כברייתא אלא דכולי עלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משל שמים הוא אוכל</span> ולא מצי קציץ ומאי קוצץ דאמר רבי הושעיא מזונות דכוותיה גבי בהמתו תבן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נקוץ לה</span> אלא בהא קמיפלגי דמר סבר משלו הוא אוכל ומר סבר משל שמים הוא אוכל


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,א משנה
pgu: צג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  קוצץ אדם על ידי עצמו על ידי בנו ובתו הגדולים על ידי עבדו ושפחתו הגדולים על ידי אשתו מפני שיש בהן דעת אבל אינו קוצץ על ידי בנו ובתו הקטנים ולא על ידי עבדו ושפחתו הקטנים ולא על ידי בהמתו מפני שאין בהן דעת השוכר את הפועלים לעשות בנטע רבעי שלו הרי אלו לא יאכלו אם לא הודיען פודה ומאכילן נתפרסו עגוליו נתפתחו חביותיו הרי אלו לא יאכלו אם לא הודיען מעשר ומאכילן שומרי פירות אוכלין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהלכות מדינה</span> אבל לא מן התורה


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שומרי פירות אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא שומרי גנות ופרדסין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל שומרי גיתות וערימות</span> אוכלין מן התורה קסבר משמר כעושה מעשה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ושמואל אמר לא שנו</span> אלא שומרי גיתות וערימות אבל שומרי גנות ופרדסים אינן אוכלים לא מן התורה ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהלכות מדינה</span> קא סבר משמר לאו כעושה מעשה דמי מתיב רב אחא בר רב הונא המשמר את הפרה מטמא בגדים ואי אמרת משמר לאו כעושה מעשה דמי אמאי מטמא בגדים אמר רבה בר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גזירה שמא יזיז בה אבר</span> מתיב רב כהנא המשמר ארבע וחמש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מקשאות</span> הרי זה לא ימלא כריסו מאחד מהן אלא מכל אחד ואחד אוכל לפי חשבון ואי אמרת משמר לאו כעושה מעשה דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמאי אוכל</span> אמר רב שימי בר אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בעקורין שנו</span> עקורין והלא נגמרה מלאכתן למעשר שלא ניטל פיקס שלהם אמר רב אשי כוותיה דשמואל מסתברא דתנן ואלו אוכלין מן התורה העושה במחובר לקרקע בשעת גמר מלאכה ובתלוש כו' מכלל דאיכא דלא קא אכיל מן התורה אלא מהלכות מדינה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אימא סיפא ואלו שאינן אוכלין</span> מאי אינן אוכלין אילימא שאין אוכלין מן התורה אלא מהלכות מדינה היינו רישא אלא לאו שאין אוכלין לא מן התורה ולא מהלכות מדינה ומאי ניהו עושה במחובר לקרקע בשעה שאין גמר מלאכה וכל שכן שומרי גנות ופרדסות


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,א משנה
pgu: צג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ארבעה שומרים הן שומר חנם והשואל נושא שכר והשוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שומר חנם נשבע <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>על הכל</span></span> והשואל משלם את הכל ונושא שכר והשוכר נשבעים על השבורה ועל השבויה ועל המתה ומשלמין את האבידה ואת הגניבה


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאן תנא ארבעה שומרים אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה רבי מאיר היא אמר ליה רבא לרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מי איכא דלית ליה ארבעה שומרין</span> אמר ליה הכי קאמינא לך מאן תנא שוכר כנושא שכר רבי מאיר היא והא רבי מאיר איפכא שמעינן ליה דתניא שוכר כיצד משלם ר' מאיר אומר כשומר חנם ר' יהודה אומר כשומר שכר רבה בר אבוה איפכא קתני אי הכי ארבעה שלשה נינהו אמר רב נחמן בר יצחק ד' שומרין ודיניהם שלשה ההוא רעיא דהוה קא רעי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>חיותא</span> אגודא דנהר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>שריג</span> חדא מינייהו ונפלת למיא אתא לקמיה דרבה ופטריה אמר מאי הו``ל למעב


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא נטר כדנטרי אינשי</span> אמר ליה אביי אלא מעתה על למתא בעידנא דעיילי אינשי הכי נמי דפטור אמר ליה אין גנא פורתא בעידנא דגנו אינשי הכי נמי דפטור א``ל אין איתיביה אלו הם אונסין ששומר שכר פטור עליהן כגון<span class='tlm-sfr' data-chp='2701' data-rgl='15'> איוב א </span> ותפל שבא ותקחם ואת הנערים הכו לפי חרב אמר ליה התם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בחזני מתא</span> איתיביה עד מתי שומר שכר חייב לשמור עד כדי<span class='tlm-sfr' data-chp='0131' data-rgl='40'> בראשית לא </span> הייתי ביום אכלני חורב וקרח בלילה א``ל התם נמי בחזני מתא אמר ליה אטו יעקב אבינו חזן מתא הוה דאמר ליה ללבן נטרי לך נטירותא יתירתא כחזני מתא איתיביה רועה שהיה רועה והניח עדרו ובא לעיר בא זאב וטרף ובא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ארי ודרס</span> אין אומדים אילו היה שם היה מציל אלא אומדין אותו אם יכול להציל חייב ואם לאו פטור מאי לאו דעל בעידנא דעיילי אינשי לא דעל בעידנא דלא עיילי אינשי אי הכי אמאי פטור תחילתו בפשיעה וסופו באונס חייב דשמע קל אריה ועל אי הכי אומדין אותו מאי הוה ליה למעבד היה לו לקדם ברועים ובמקלות אי הכי מאי איריא שומר שכר אפי' שומר חנם נמי דהא מר הוא דאמר שומר חנם שהיה לו לקדם ברועים ובמקלות ולא קידם חייב שומר חנם בחנם שומר שכר בשכר ועד כמה עד כדי דמיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והיכן מצינו</span> בשומר שכר שחייב באונסין דהדר שקיל דמיהן מבעל הבית א``ל רב פפא לאביי אי הכי מאי אהני ליה מינה נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לכושרא דחיותא</span> אי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לטרחא יתירתא</span> רב חסדא ורבה בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא סבירא להו הא דרבה</span> דאמרי להכי יהבי לך אגרא לנטורי לי נטירותא יתירתא בר אדא סבולאה הוי קא מעבר חיותא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אגמלא דנרש</span> דחפה חדא לחברתה ושדיתה במיא אתא לקמיה דרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חייביה</span> אמר ליה מאי הוה לי למעבד א``ל אבעי לך לעבורי חדא חדא א``ל ידעת ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בבר אחתיך</span> דמצי למעבר חדא חדא א``ל כבר צווחו קמאי דקמך ולא איכא דאשגח בהו איבו אפקיד כיתנא בי רוניא אזל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שבו</span> שמטיה מיניה לסוף הוכר הגנב אתא לקמיה דרב נחמן חייביה לימא פליגא דרב הונא בר אבין דשלח רב הונא בר אבין נגנבה באונס ואח``כ הוכר הגנב אם שומר חנם הוא רצה נשבע רצה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עושה עמו דין</span> אם שומר שכר הוא עושה עמו דין ואינו נשבע אמר רבא התם גברי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דפרמוסקא</span> הוו קיימי דאי רמא קלא הוו אתו ומצלין ליה


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,ב משנה
pgu: צג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  זאב אחד אינו אונס שני זאבים אונס רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בשעת משלחת זאבים</span> אף זאב אחד אונס שני כלבים אינו אונס ידוע הבבלי אומר משום רבי מאיר מרוח אחת אינו אונס משתי רוחות אונס הלסטים הרי זה אונס הארי הדוב והנמר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הברדלס</span> והנחש הרי אלו אונס אימתי בזמן שבאו מאליהן אבל הוליכן למקום גדודי חיה ולסטים אינו אונס מתה כדרכה הרי זה אונס סגפה ומתה אינו אונס <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עלתה לראשי צוקין</span> ונפלה הרי זה אונס העלה לראשי צוקין ונפלה ומתה אינו אונס


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והתניא זאב אחד אונס אמר רב נחמן בר יצחק ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בשעת משלחת זאבים</span> ורבי יהודה היא:  הלסטים הרי זה אונס:  אמאי לוקי גברא להדי גברא אמר רב בלסטים מזויין איבעיא להו לסטים מזויין ורועה מזויין מהו מי אמרינן אוקי גברא להדי גברא או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>האי מסר נפשיה</span> והאי לא מסר נפשיה מסתברא דהאי מסר נפשיה והאי לא מסר נפשיה אמר ליה אביי לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אשכחיה רועה</span> ואמר ליה גנבא סריא בדוכתא פלניא יתיבינ


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כך וכך גברי איכא בהדן כך וכך כלבי איכא בהדן כך וכך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זוקתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פסיקא לן</span> ואזל ושקל מיניה מאי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הרי הוליכן</span> למקום גדודי חיה ולסטים


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צד,א משנה
pgu: צד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מתנה שומר חנם להיות פטור משבועה והשואל להיות פטור מלשלם נושא שכר והשוכר להיות פטורין משבועה ומלשלם כל המתנה על מה שכתוב בתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנאו בטל</span> וכל תנאי שיש מעשה בתחילתו תנאו בטל וכל שאפשר לו לקיימו בסופו והתנה עמו מתחילתו תנאו קיים


id: 4207
lvr: 42
prk: 07
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמאי מתנה על מה שכתוב בתורה הוא וכל המתנה על מה שכתוב בתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנאו בטל</span> הא מני ר' יהודה היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בדבר שבממון</span> תנאו קיים דתניא האומר לאשה הרי את מקודשת לי על מנת שאין ליך עלי שאר כסות ועונה הרי זו מקודשת ותנאו בטל דברי ר``מ רבי יהודה אומר בדבר שבממון תנאו קיים ומי מצית מוקמת לה כר' יהודה אימא סיפא כל המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל אתאן לר``מ הא לא קשיא לעולם ר' יהודה היא וסיפא בדבר שאינו של ממון אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל תנאי שיש בו מעשה בתחילתו</span> תנאו בטל מאן שמעת ליה דאית ליה הא סברא ר``מ דתניא אבא חלפתא איש כפר חנניא אמר משום ר``מ תנאי קודם למעשה הרי זה תנאי מעשה קודם לתנאי אינו תנאי אלא כולה ר``מ היא ושאני הכא דמעיקרא לא שעבד נפשיה תנא ומתנה שומר שכר להיות כשואל במאי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בדברים</span> אמר שמואל בשקנו מידו ור' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אפילו תימא</span> בשלא קנו מידו בההיא הנאה דקא נפיק ליה קלא דאיניש מהימנא הוא גמיר ומשעבד נפשיה:  וכל שאפשר לו לקיימו בסופו וכו':  אמר רב טבלא אמר רב זו דברי רבי יהודה בן תימא אבל חכמים אומרים אע``פ שאי אפשר לו לקיימו בסופו והתנה עליו מתחילתו תנאו קיים דתניא הרי זה גיטך ע``מ שתעלי לרקיע על מנת שתרדי לתהום על מנת שתבלעי קנה של מאה אמה על מנת שתעברי את הים הגדול ברגליך נתקיים התנאי הרי זה גט לא נתקיים התנאי אינו גט רבי יהודה בן תימא אומר כזה גט כלל א``ר יהודה בן תימא כל שאי אפשר לו לקיימו בסופו והתנה עליו מתחילתו אינו אלא כמפליגה וכשר אמר רב נחמן אמר רב הלכה כרבי יהודה בן תימא אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתני' נמי דיקא</span> דקתני כל שאפשר לו לקיימו בסופו והתנה עליו מתחילתו תנאו קיים הא אי אפשר לו לקיימו תנאו בטל שמע מינה:
<BR


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צד,א משנה
pgu: צד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השואל את הפרה ושאל בעליה עמה או שכר בעליה עמה שאל הבעלים או שכרן ואחר כך שאל את הפרה ומתה פטור שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='14'> שמות כב </span> אם בעליו עמו לא ישל


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צד,ב משנה
pgu: צד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אבל שאל את הפרה ואחר כך שאל את הבעלים או שכרן ומתה חייב שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> בעליו אין עמו שלם ישלם


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צד,ב גמרא
pgu: צד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מדקתני סיפא ואחר כך שאל את הפרה מכלל דרישא דקתני עמה עמה ממש עמה ממש מי משכחת לה פרה במשיכה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ובעלים באמירה</span> איבעית אימא כגון דקיימא פרה בחצרו דשואל דלא מחסרא משיכה איבעית אימא דאמר ליה את גופך לא תשאל עד שעת משיכת פרתך תנן התם ארבעה שומרים הם שומר חנם והשואל נושא שכר והשוכר שומר חנם נשבע על הכל והשואל משלם את הכל נושא שכר והשוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נשבעין</span> על השבורה ועל השבויה ועל המתה ומשלמים את האבידה ואת הגניבה מנא ה``מ דתנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פרשה ראשונה</span> נאמרה בש``ח שניה בשומר שכר שלישית בשואל בשלמא שלישית בשואל מפורש<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> וכי ישאל איש מעם רעהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ונשבר</span> או מת בעליו אין עמו שלם ישלם אלא ראשונה בשומר חנם שניה בשומר שכר איפוך אנא מסתברא שניה בשומר שכר שכן חייב בגניבה ואבידה אדרבה ראשונה בשומר שכר שכן משלם תשלומי כפל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בטוען טענת גנב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אפילו הכי</span> קרנא בלא שבועה עדיפא מכפילא בשבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תדע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דהא שואל כל הנאה שלו</span> ואינו משלם אלא קרן והשואל כל הנאה שלו והא בעיא מזוני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דקיימא באגם</span> והא בעיא נטירה בנטר מתא ואיבעית אימא לא תימא כל הנאה שלו אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רוב הנאה</span> שלו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואיבעית אימא בשאילת כלים</span> נושא שכר והשוכר נשבעין על השבורה ועל השבויה ועל המתה ומשלמין את האבידה ואת הגניבה בשלמא גניבה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='11'> שמות כב </span> אם גנוב יגנב מעמו ישלם לבעליו אלא אבידה מנא לן דתניא אם גנוב יגנב אין לי אלא גניבה אבידה מנין ת``ל אם גנוב יגנב מכל מקום <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הניחא</span> למאן דאמר לא אמרינן דברה תורה כלשון בני אדם אלא למאן דאמר אמרינן דברה תורה כלשון בני אדם מאי איכא למימר אמרי במערבא קל וחומר ומה גניבה שקרובה לאונס משלם אבידה שקרובה לפשיעה לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואידך</span> מילתא דאתיא בקל וחומר טרח וכתב לה קרא והשואל משלם את הכל בשלמא שבורה ומתה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> וכי ישאל איש מעם רעהו ונשבר או מת אלא שבויה בשואל מנא לן וכי תימא נילף משבורה ומתה מה לשבורה ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכן אונסא דסליק אדעתא הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תאמר</span> בשבויה שכן אונסא דלא סליק אדעתא הוא אלא נאמרה שבורה ומתה בשואל ונאמרה שבורה ומתה בשומר שכר מה להלן שבויה עמו אף כאן שבויה עמו איכא למיפרך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מה לשומר שכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שכן לפטור</span> תאמר בשואל שכן לחיוב אלא כר' נתן דתניא ר' נתן אומר או לרבות שבויה האי או מיבעיא ליה לחלק דסד``א עד דמיתברא ומתה לא מחייב קמ``ל הניחא לר' יונתן אלא לר' יאשיה מאי איכא למימר דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='9'> ויקרא כ </span> איש אשר יקלל את אביו ואת אמו אין לי אלא אביו ואמו אביו בלא אמו אמו בלא אביו מנין ת``ל אביו ואמו קלל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אביו קלל אמו קלל</span> דברי רבי יאשיה רבי יונתן אומר משמע שניהם כאחד ומשמע אחד בפני עצמ


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד שיפרוט לך הכתוב יחדו</span> אפילו תימא ר' יאשיה לחלק הכא לא צריך מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סברא הוא</span> מה לי קטלה כולה מה לי קטלה פלגא גניבה ואבידה בשואל מנא לן וכ``ת נילף משבורה ומתה מה לשבורה ומתה דלא אפשר למיטרח ואתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תאמר בגניבה ואבידה דאפשר למיטרח ואתויי</span> אלא כי הא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> ונשבר או מת אין לי אלא שבורה ומתה גניבה ואבידה מנין אמרת קל וחומר ומה שומר שכר שפטור משבורה ומתה חייב בגניבה ואבידה שואל שחייב בשבורה ומתה אינו דין שחייב בגניבה ואבידה וזה הוא קל וחומר שאין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תשובה</span> מאי אין עליו תשובה וכ``ת איכא למיפרך מה לשומר שכר שכן משלם תשלומי כפל בטוען טענת לסטים מזויין אפ``ה קרנא דשואל עדיפא איבעית אימא קסבר לסטים מזויין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גזלן הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אשכחן לחיוב</span> לפטור מנא לן וכי תימא נילף משבורה ומתה מה לשבורה ומתה שכן אונס אלא גמר משומר שכר ושומר שכר גופיה מנלן גמרי חיובא דשומר שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחיובא דשואל</span> מה להלן בבעלים פטור אף כאן בבעלים פטור במאי גמר אי במה מצינו איכא למיפרך כדפרכינן שכן אונס אלא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> וכי ישאל וי``ו מוסיף על ענין ראשון וילמד עליון מתחתון ואכתי שואל משומר שכר לא גמר דאיכא למיפרך מה לשומר שכר שכן פטור בשבורה ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תאמר בשואל</span> שחייב בשבורה ומתה אלא גניבה ואבידה בשואל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לחיובא</span> מנלן דגמר משומר שכר דיו לבא מן הדין להיות כנדון מה גניבה ואבידה דשומר שכר בבעלים פטור אף גניבה ואבידה דשואל נמי בבעלים פטור הניחא למאן דאית ליה דיו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>למאן דלית ליה דיו</span> מאי איכא למימר אלא אמר קרא וכי ישאל וי``ו מוסיף על ענין ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וילמד עליון מתחתון ותחתון מעליון</span> איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פשיעה בבעלים</span> פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר חייב וחד אמר פטור מ``ד חייב קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נדרש לפניו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולא לפני פניו</span> הלכך אם בעליו עמו אשומר חנם לא כתיב ופשיעה נמי בשומר שכר ובשואל לא כתיב הלכך בשומר שכר ובשואל לחיוב אתיא בקל וחומר משומר חנם אבל בבעלים לפטור אף בשומר שכר ובשואל לא מ``ט כי כתיב אם בעליו עמו לא ישלם אשואל ואשומר שכר אהנך חיובי דכתיב בהו בהדיא הוא דמיכתב מ``ד פטור קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מקרא נדרש</span> לפניו ולפני פניו וכי כתיב אם בעליו עמו אשומר חנם נמי כתיב תנן השואל הפרה ושאל בעליה עמה השואל הפרה ושכר בעליה עמה שאל בעליה או שכרן ואחר כך שאל הפרה ומתה פטור ואילו ש``ח לא קתני ולטעמיך ש``ש מי קתני אלא תנא מילת


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דכתיבא בהדיא</span> קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאתיא מדרשא</span> לא קתני ת``ש שאלה ושאל בעליה עמה שכרה ושכר בעליה עמה שאלה ושכר בעליה עמה שכרה ושאל בעליה עמה אף על פי שהבעלים עושין מלאכה במקום אחר ומתה פטור סברוה הא מני ר' יהודה היא דאמר שוכר כשומר שכר דמי והא האי תנא קתני מילתא דאתיא מדרשא ואילו שומר חנם לא קתני הא מני ר``מ היא דאמר שוכר כשומר חנם דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ותנא שומר חנם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והוא הדין לשומר שכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איבעית אימא</span> כדמחליף רבה בר אבוה ותני שוכר כיצד משלם ר' מאיר אומר כשומר שכר ר' יהודה אומר כשומר חנם אמר רב המנונא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לעולם הוא חייב</span> עד שתהא פרה וחורש בה חמור ומחמר אחריה ועד שיהו בעלים משעת שאילה עד שעת שבורה ומתה אלמא קסבר בעליו עמו אכולה מילתא משמע מתיב רבא שאלה ושאל בעליה עמה שכרה ושכר בעליה עמה שכרה ושאל בעליה עמה שאלה ושכר בעליה עמה אע``פ שהבעלים עושין מלאכה במקום אחר ומתה פטור מאי לאו במלאכה אחרת לא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>באותה מלאכה</span> אלא מאי מקום אחר דקא מרפי ואזיל קמה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא מדסיפא על גבה</span> הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רישא</span> במלאכה אחרת דקתני סיפא שאלה ואח``כ שאל בעליה שכרה ואח``כ שכר בעליה עמה אע``פ שהבעלים חורשין ע``ג ומתה חייב אמרי רישא וסיפא באותה מלאכה ורישא רבותא קמ``ל וסיפא רבותא קמ``ל רישא רבותא קמ``ל דאע``ג דלאו על גבה אלא באותה מלאכה כיון דהוו בעלים בשעת שאילה פטור וסיפא רבותא קמ``ל דאע``ג דעל גבה כיון דלא הוו בעלים בשעת שאילה חייב האי מאי אי אמרת בשלמא רישא במלאכה אחרת וסיפא באותה מלאכה היינו רבותא אלא אי אמרת רישא וסיפא באותה מלאכה מאי רבותא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אידי ואידי באותה מלאכה</span> הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ועוד תניא</span> ממשמע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='14'> שמות כב </span> אם בעליו עמו לא ישלם איני יודע שאם בעליו אין עמו שלם ישלם אלא מה ת``ל בעליו אין עמו לומר לך היה עמו בשעת שאילה אין צריך להיות עמו בשעת שבורה ומתה היה עמו בשעת שבורה ומתה צריך להיות עמו בשעת שאילה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תניא אידך</span> ממשמע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> בעליו אין עמו שלם ישלם איני יודע שאם בעליו עמו לא ישלם אלא מה ת``ל אם בעליו עמו לומר לך כיון שיצאה מרשות משאיל שעה אחת בבעלים ומתה פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תיובתא דרב המנונא</span> תיובתא אביי סבר לה כר' יאשיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מתרץ לקראי</span> כר' יאשיה רבא סבר לה כר' יונתן ומתרץ לקראי כר' יונתן אביי סבר לה כר' יאשיה ומתרץ לקראי כר' יאשיה בעליו אין עמו שלם ישלם טעמא דליתיה בתרוייהו הא איתיה בחדא וליתיה בחדא פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>והא כתיב אם בעליו עמו</span> לא ישלם טעמא דאיתיה בתרוייהו הא אי איתיה בחדא וליתיה בחדא מחייב לומר לך היה עמו בשעת שאילה אינו צריך להיות עמו בשעת שבורה ומתה היה עמו בשעת שבורה ומתה צריך להיות עמו בשעת שאיל


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבא סבר לה כרבי יונתן ומתרץ לקראי כרבי יונתן דתני'<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='14'> שמות כב </span> אם בעליו עמו לא ישלם משמע דאיתיה בתרוייהו ומשמע נמי דכי איתיה בחדא וליתיה בחדא פטור וכתיב בעליו אין עמו שלם ישלם משמע דליתיה בתרוייהו ומשמע נמי דכי איתיה בחדא וליתיה בחדא חייב לומר לך היה עמו בשעת שאלה אין צריך להיות עמו בשעת שבורה ומתה היה עמו בשעת שבורה ומתה צריך להיות עמו בשעת שאלה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>איפוך אנא</span> מסתברא שאלה עדיפא משום דקא מייתי לה לרשותיה אדרבה שבורה ומתה עדיפא שכן חייב באונסי' אי לא שאלה שבורה ומתה מאי עביד ואי לאו שבורה ומתה שאלה מאי עביד אפילו הכי שאלה עדיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שכן חייב במזונותיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רב אשי אמר</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='13'> שמות כב </span> וכי ישאל איש מעם רעהו ולא רעהו עמו שלם ישלם הא רעהו עמו פטור אי הכי בעליו אין עמו ואם בעליו עמו למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי לאו הנך</span> הוה אמינא האי אורחיה דקרא הוא בעי רמי בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שאלה לרבעה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהו</span> כדשיילי אינשי בעינן ולהכי לא שיילי אינשי או דלמא טעמא מאי משום הנאה והאי נמי הא אית ליה הנאה שאלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ליראות</span> בה מהו ממונא בעינן והאיכא או דלמא ממונא דאית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הנאה מיניה</span> בעינן וליכא שאלה לעשות בה פחות מפרוטה מהו ממונא בעינן ואיכא או דלמא כל פחות מפרוטה לא כלום היא שאל שתי פרות לעשות בהן פרוטה מהו מי אמרינן זיל בתר שואל ומשאיל ואיכא או דלמא זיל בתר פרות וכל חדא וחדא ליכא ממונא שאל משותפין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ונשאל</span> לו אחד מהן מהו כולו בעליו בעינן והא ליכא או דלמא מההוא פלגא דידיה מיהא מיפטר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שותפין ששאלו</span> ונשאל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לאחד מהן</span> מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כולו שואל בעינן</span> וליכא או דלמא בההיא פלגא דשיילי מיהת מיפטר שאל מהאשה ונשאל בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אשה ששאלה</span> ונשאל לבעל מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קנין פירות</span> כקנין גוף דמי או לא אמר ליה רבינא לרב אשי האומר לשלוחו צא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>השאל לי</span> עם פרתי מהו בעליו ממש בעינא וליכא או דלמא שלוחו של אדם כמותו ואיכא א``ל רב אחא בריה דרב אויא לרב אשי בעל פלוגתא דר' יוחנן ור``ל שליח פלוגתא דר' יונתן ור' יאשיה בעל פלוגתא דר' יוחנן ור``ל דאיתמר המוכר שדהו לחבירו לפירות ר' יוחנן אומר מביא וקורא ריש לקיש אומר מביא ואינו קורא ר' יוחנן אומר מביא וקורא קנין פירות כקנין הגוף דמי וריש לקיש אומר מביא ואינו קורא קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי שליח פלוגתא דר' יונתן ור' יאשיה דתניא האומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לאפוטרופוס</span> כל נדרים שתהא אשתי נודרת מכאן עד שאבא ממקום פלוני הפר לה והפיר לה יכול יהו מופרין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0430' data-rgl='14'> במדבר ל </span> אישה יקימנו ואישה יפרנו דברי ר' יאשיה ר' יונתן אומר מצינו בכל מקום ששלוחו של אדם כמותו א``ל רב עיליש לרבא האומר לעבדו צא והשאל עם פרתי מהו תיבעי למ``ד שלוחו של אדם כמותו תיבעי למאן דאמר שלוחו של אדם אינו כמותו תיבעי למ``ד שלוחו של אדם כמותו הני מילי שליח דבר מצוה הוא אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עבד דלאו בר מצוה לא</span> או דלמא אפי' למ``ד אין שלוחו של אדם כמותו ה``מ שליח אבל עבד יד עבד כיד רבו דמיא אמר ליה מסתברא יד עבד כיד רבו דמיא בעי רמי בר חמא בעל בנכסי אשת


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שואל הוי</span> או שוכר הוי אמר רבא לפום חורפא שבשתא מה נפשך אי שואל הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שאלה בבעלים היא</span> אי שוכר הוי שכירות בבעלים היא אלא כי קמיבעיא ליה לרמי בר חמא דאגר מינה פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והדר נסבה</span> שואל הוי או שוכר הוי שואל הוי ואתיא שאלה בבעלים מפקעא שכירות שלא בבעלים או דלמא שוכר הוי ושכירות כדקיימא קיימא ומאי שנא דאי שואל הוי דאתי שאלה בבעלים מפקעא שכירות שלא בבעלים אי שוכר נמי הוי תיתי שכירות בבעלים תיפוק שכירות שלא בבעלים אלא כי קא מיבעיא לרמי בר חמא כגון דאגרא איהי פרה מעלמא והדר נסבה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואליבא דרבנן</span> דאמרי שואל משלם לשוכר לא תיבעי לך דודאי שאילה בבעלים היא כי תיבעי לך אליבא דר' יוסי דאמר תחזיר פרה לבעלים הראשונים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי שואל הוי</span> או שוכר הוי אמר רבא בעל לא שואל הוי ולא שוכר הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא לוקח הוי</span> מדרבי יוסי בר' חנינא דאמר רבי יוסי ברבי חנינא באושא התקינו האשה שמכרה בנכסי מלוג בחיי בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הבעל מוציא מיד הלקוחות</span> בעי רמי בר חמא בעל בנכסי אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מי מעל</span> אמר רבא מאן לימעול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לימעול בעל</span> דהיתרא ניחא ליה דליקני איסורא לא ניחא ליה דליקני תימעול איהי דהיתרא נמי לא ניחא לה דליקני נימעלו בית דין כי עבדו רבנן תקנתא ואמרו בעל לוקח הוי להיתרא לאיסורא לא עביד רבנן תקנתא אלא אמר רבא בעל מעל לכשיוציא מידי דהוה אמוציא מעות הקדש לחולין איבעיא להו כחש בשר מחמת מלאכה מאי אמר ליה ההוא מרבנן ורב חלקיה בריה דרב אויא שמיה מכלל דכי מתה מחמת מלאכה מחייב נימא לאו לאוקמא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכילתא</span> שאילתה אלא אמר רבא לא מיבעיא כחש בשר מחמת מלאכה דפטור אלא אפי' מתה מחמת מלאכה נמי פטור דאמר ליה לאו לאוקמא בכילתא שאילתה ההוא גברא דשאיל נרגא מחבריה איתבר אתא לקמיה דרבא אמר ליה זיל אייתי סהדי דלאו שנית ביה ואיפטר ואי ליכא סהדי מאי ת``ש דההוא גברא דשאיל נרגא מחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואיתבר</span> אתא לקמיה דרב א``ל זיל שלים ליה נרגא מעליא א``ל רב כהנא ורב אסי לר


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דינא הכי</span> ושתיק רב והלכתא כרב כהנא ורב אסי דמהדר ליה תבריה וממליא ליה דמי מנא ההוא גברא דשאיל דוולא מחבריה איתבר אתא לקמיה דרב פפא אמר ליה אייתי סהדי דלא שנית ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואיפטר</span> ההוא גברא דשאיל שונרא מחבריה חבור עליה עכברי וקטלוהו יתיב רב אשי וקמיבעיא ליה כי האי גוונא מאי כי מתה מחמת מלאכה דמי או לא אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא משמיה דרבא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דנשי קטלוהו</span></span> לא דינא ולא דיינא איכא דאמרי אכיל עכברי טובא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וחביל</span> ומית יתיב רב אשי וקא מעיין בה כהאי גוונא מאי אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא גברא דנשי קטלוהו לא דינא ולא דיינא אמר רבא האי מאן דבעי למישאל מידי מחבריה וליפטר נימא ליה אשקיין מיא דהוי שאילה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בבעלים</span> ואי פקח הוא נימא ליה שאיל ברישא והדר אשקייך אמר רבא מקרי דרדקי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שתלא</span> טבחא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אומנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ספר</span> מתא כולהון בעידן עבידתייהו כשאילה בבעלים דמו אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רבנן</span> לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שאיל לן מר</span> אקפיד אמר להו לאפקועי ממונאי קא בעיתו אדרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אתון שאילתון לי</span> דאילו אנא מצי אישתמוטי לכו ממסכתא למסכתא אתון לא מציתו לאישתמוטי ולא היא איהו שאיל להו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ביומא דכלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אינהו שאילו ליה בשאר יומי</span> מרימר בר חנינא אוגר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כודנייתא</span> בי חוזאי נפק לדלויי טעונה בהדייהו פשעו בה ומית אתו לקמיה דרבא חייבינהו אמרו ליה רבנן לרבא פשיעה בבעלים היא איכסיף לסוף איגלאי מילתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למיסר</span> טעונה הוא דנפק הניחא למאן דאמר פשיעה בבעלים פטור משום הכי איכסיף אלא למאן דאמר חייב אמאי איכסיף לא מיפשע פשעו בה אלא איגנובי איגנוב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ומתה כדרכה בי גנב</span> הוי ואתו לקמיה דרבא וחייבינהו אמרו ליה רבנן לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>גניבה בבעלים</span> היא איכסיף לסוף איגלאי מילתא דלמיסר טעונה הוא דנפק


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צז,א משנה
pgu: צז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השואל את הפרה שאלה חצי יום ושכרה חצי יום שאלה היום ושכרה למחר שכר אחת ושאל אחת ומתה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>המשאיל אומר שאולה מתה</span> ביום שהיתה שאולה מת


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צז,ב משנה
pgu: צז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשעה שהיתה שאולה מתה</span> והלה אומר איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חייב</span> השוכר אומר שכורה מתה ביום שהיתה שכורה מתה בשעה שהיתה שכורה מתה והלה אומר איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פטור</span> זה אומר שאולה וזה אומר שכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ישבע השוכר</span> ששכורה מתה זה אומר איני יודע וזה אומר איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יחלוקו</span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שמעת מיניה מנה לי בידך והלה אומר איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חייב</span> לימא תהוי תיובתא דרב נחמן דאיתמר מנה לי בידך והלה אומר איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רב הונא ורב יהודה אמרי חייב</span> רב נחמן ורבי יוחנן אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פטור</span> כדאמר רב נחמן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שיש עסק שבועה ביניהן</span> ה``נ כגון שיש עסק שבועה ביניהן ה``ד עסק שבועה כדרב


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דאמר רבא מנה לי בידך והלה אומר אין לך בידי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא חמשים</span> והשאר איני יודע מתוך שאינו יכול לישבע משלם משכחת לה רישא בב' וסיפא בג' רישא בב' דא``ל ב' פרות מסרתי לך פלגיה דיומא בשאילה ופלגיה דיומא בשכירות אי נמי חד יומא בשאילה וחד יומא בשכירות ומתו תרוייהו בעידן שאילה וא``ל שואל חדא אין בעידן שאילה מתה ואידך לא ידענא אי בעידן שאילה מתה ואי בעידן שכירות מתה דמתוך שאינו יכול לישבע משלם וסיפא בג' דא``ל ג' פרות נתתי לך ב' בשאילה ואחת בשכירות ומתו הני תרתי דשאילה ואמר ליה שואל אין חדא דשאילה מתה אידך לא ידענא אי דשאילה מתה ודקיימא דשכירות היא אי דשכירות מתה והא דקיימא דשאילה היא ומתוך שאינו יכול לישבע משלם ולרמי בר חמא דאמר ד' שומרים צריכין כפירה במקצת והודאה במקצת משכחת לה רישא בג' וסיפא בד' רישא בג' דאמר ליה ג' פרות נתתי לך פלגיה דיומא בשאלה ופלגיה דיומא בשכירות אי נמי חד יומא בשאלה וחד יומא בשכירות ומתו ג' כולהו בעידן שאילה וא``ל שואל חדא לא היו דברים מעולם וחדא אין בעידן שאילה מתה ואידך לא ידענא אי בעידן שאילה מתה ואי בעידן שכירות מתה דמתוך שאינו יכול לישבע משלם סיפא בד' דא``ל ד' פרות נתתי לך ג' בשאלה חדא בשכירות ומתו הנך ג' דשאלה וא``


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שואל חדא להד``מ וחדא אין דשאלה מתה ואידך לא ידענא אי דשכירות מתה ודקיימא דשאלה או דשאלה מתה ודקיימא דשכירות דמתוך שאינו יכול לישבע משלם:  זה אומר שאולה וזה אומר שכורה ישבע השוכר ששכורה מתה:  ואמאי מה שטענו לא הודה לו ומה שהודה לו לא טענו אמר עולא על ידי גלגול דא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אישתבע לי איזו מיהת</span> דכדרכה מתה ומיגו דמישתבע דכדרכה מתה מישתבע נמי דשכורה מתה:  זה אומר איני יודע וזה אומר כו':  הא מני סומכוס היא דאמר ממון המוטל בספק חולקין בעי ר' אבא בר ממל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאלה בבעלים</span> שכרה שלא בבעלים מהו מי אמרינן שאילה לחודה קיימא ושכירות לחודה קיימא או דלמא שכירות בשאלה מישך שייכי דהא מיחייב בגניבה ואבידה את``ל שכירה בשאלה מישך שייכי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכרה בבעלים</span> שאלה שלא בבעלים מהו שאלה בשכירות ודאי לא שייכא או דלמא כיון דשייכא במקצת כמאן דשייכא בכולה דמי את``ל לא אמרינן כיון דשייכא במקצת כמאן דשייכא בכולה דמי שאלה בבעלים ושכרה שלא בבעלים וחזר ושאלה מהו הדר אתיא לה שאלה לדוכתה או דלמא אפסיקא לה שכירות ביני וביני שכרה בבעלים ושאלה וחזר ושכרה מהו מי אמרינן אתיא לה שכירות לדוכתה או דלמא אפסיקא לה שאלה ביני וביני תיקו


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צח,ב משנה
pgu: צח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  השואל את הפרה ושלחה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ביד בנו</span> ביד עבדו ביד שלוחו או ביד בנו ביד עבדו ביד שלוחו של שואל ומתה פטור אמר לו השואל שלחה לי ביד בני ביד עבדי ביד שלוחי או ביד בנך ביד עבדך ביד שלוחך או שאמר לו המשאיל הריני משלחה לך ביד בני ביד עבדי ביד שלוחי או ביד בנך ביד עבדך ביד שלוחך וא``ל השואל שלח ושלחה ומתה חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכן בשעה שמחזירה</span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ביד עבדו חייב</span> יד עבד כיד רבו אמר שמואל בעבד עברי דלא קני ליה גופיה רב אמר אפילו תימא בעבד כנעני נעשה כאומר ליה הכישה במקל והיא תבא מיתיבי השואל הפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושלחה לו ביד בנו</span> ביד שלוחו חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ביד עבדו פטור</span> בשלמא לשמואל מתניתין בעבד עברי ברייתא בעבד כנעני אלא לרב קשיא אמר לך רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא תימא</span> נעשה כאמר ליה אלא אימא באמר ליה הכישה במקל והיא תבא דאיתמר השאילני פרתך וא``ל ביד מי וא``ל הכישה במקל ותבא אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב כיון שיצאת מרשות משאיל ומתה חייב נימא מסייע ליה השאילני פרתך ואמר ליה ביד מי ואמר ליה הכישה במקל והיא תבא כיון שיצאת מרשות משאיל ומתה חייב אמר רב אשי הכא במאי עסקינן כגון שהיתה חצרו של שואל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לפנים מחצרו של משאיל</span> דכי משלחה לה ודאי להתם אזלא אי הכי מאי למימרא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דאיכא גזייתא</span> מהו דתימא לא סמכא דעתיה דלמא קיימא התם ולא אתיא אזלא להדיא קמ``ל דסמכא דעתיה אמר רב הונא השואל קרדום מחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בקע בו קנאו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא בקע בו לא קנאו</span> למאי אילימא לאונסין מ``ש פרה דמשעת שאילה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא לחזרה</span> בקע בו לא מצי הדר ביה משאיל לא בקע בו מצי משאיל הדר ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ופליגא</span> דרבי אמי דא``ר אמי המשאיל קרדום של הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מעל</span> לפי טובת הנאה שבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וחבירו מותר לבקע בו לכתחילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואי לא קנאו</span> אמאי מעל ואמאי חבירו מותר לבקע בו לכתחילה ניהדריה ולא ליקנייה ולא לימעול ופליגא דר' אלעזר דא``ר אלעזר כדרך שתקנו משיכה בלקוחות כך תקנו משיכה בשומרים תניא נמי הכי כשם שתקנו משיכה בלקוחות כך תקנו משיכה בשומרים וכש


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שקרקע נקנית בכסף ובשטר ובחזקה כך <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שכירות</span> נקנה בכסף ובשטר ובחזקה שכירות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאי עבידתיה</span> אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שכירות קרקע</span> אמר שמואל האי מאן דגזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חביצא דתמרי</span> מחבירו ואית בה חמשים תמרי אגב הדדי מזדבנן בנ' נכי חדא חדא חדא מזדבנן בנ' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>להדיוט</span> משלם חמשים נכי חדא להקדש משלם חמשים וחומשייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מה שאין כן במזיק</span> דלא משלם חומשא דאמר מר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='14'> ויקרא כב </span> איש כי יאכל קדש פרט למזיק מתקיף לה רב ביבי בר אביי להדיוט אמאי משלם חמשים נכי חדא נימא ליה אנא חדא חדא הוה מזבנינא להו אמר רב הונא בריה דרב יהושע שמין בית סאה באותה שדה תנן למימרא דסבר שמואל דין הדיוט לאו כדין גבוה דמי והתנן נטל אבן או קורה מהקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא מעל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נתנה לחבירו</span> הוא מעל וחבירו לא מעל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בנאה</span> בתוך ביתו לא מעל עד שידור תחתיה בשוה פרוטה ויתיב ר' אבהו קמיה דרבי יוחנן ויתיב וקאמר משמיה דשמואל זאת אומרת הדר בחצר חבירו שלא מדעתו צריך להעלות לו שכר <א``ל רבי יוחנן> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הדר ביה שמואל מההיא</span> וממאי דמההיא הדר ביה דלמא מהא הדר לא מההיא הדר ביה כדרבא דאמר רבא הקדש שלא מדעת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כהדיוט מדעת דמי</span> אמר רבא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שקולאי</span> דתברו חבית' דחמרא לחנוואה ביומא דשוקא מיזדבנא בה' בשאר יומי מיזדבנא בארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אהדרו ליה ביומא דשוקא</span> מהדרו ליה חביתא דחמרא בשאר יומי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מהדרו ליה ה'</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא אמרן</span> אלא דלא ה``ל חמרא לזבוני אבל ה``ל חמרא לזבוני הא איבעי ליה לזבוני ומנכי ליה אגר טירחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ודמי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ברזנייתא</span></span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף ק,א משנה
pgu: ק
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המחליף פרה בחמור</span> וילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וכן המוכר שפחתו</span> וילדה זה אומר עד שלא מכרתי וזה אומר משלקחתי יחלוקו היו לו ב' עבדים אחד גדול ואחד קטן וכן ב' שדות אחת גדולה ואחת קטנה הלוקח אומר גדול לקחתי והלה אומר איני יודע זכה בגדול המוכר אומר קטן מכרתי והלה אומר איני יודע אין לו אלא קטן זה אומר גדול וזה אומר קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ישבע המוכר</span> שהקטן מכר זה אומר איני יודע וזה אומר איני יודע יחלוקו


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף ק,א גמרא
pgu: ק
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמאי יחלוקו וליחזי ברשות דמאן קיימא וליהוי אידך המוציא מחבירו עליו הראיה א``ר חייא בר אבין אמר שמואל בעומדת באגם שפחה נמי דקיימא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בסימטא</span> ונוקמא אחזקת דמרא קמא וליהוי אידך המע``ה הא מני סומכוס היא דאמר ממון המוטל בספק חולקין בלא שבועה אימור דאמר סומכוס בשמא ושמא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ברי וברי</span> מי אמר אמר רבה בר רב הונא אין אמר סומכוס אפילו בברי וברי רבא אמר לעולם כי אמר סומכוס שמא ושמא אבל ברי וברי לא אמר ותני זה אומר שמא עד שלא מכרתי וזה אומר שמא משלקחתי תנן זה אומר איני יודע וזה אומר איני יודע יחלוקו בשלמא לרבא מדסיפא שמא ושמא רישא נמי שמא ושמא אלא לרבה בר רב הונא דאמר אין אמר סומכוס אפילו ברי וברי השתא ברי וברי אמר יחלוקו שמא ושמא מיבעיא אי משום הא לא איריא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנא סיפא</span> לגלויי רישא שלא תאמר רישא שמא ושמא אבל ברי וברי לא תנא סיפא שמא ושמא מכלל דרישא ברי וברי ואפ``ה יחלוקו תנן זה אומר גדול וזה אומר קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ישבע המוכר</span> שקטן מכר בשלמא לרבא דאמר כי אמר סומכוס שמא ושמא אבל ברי וברי לא אמר מש``ה ישבע אלא לרבה בר רב הונא דאמר אין אמר סומכוס אפילו ברי וברי אמאי ישבע מוכר יחלוקו מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מודה סומכוס היכא דאיכא שבועה דאורייתא</span> כדבעינן למימר לקמן:  היו לו ב' עבדים אחד גדול ואחד קטן [וכו']:  אמאי ישבע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מה שטענו לא הודה לו</span> ומה שהודה לו לא טענו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ועוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הילך הוא</span> ועוד אין נשבעין על העבדים אמר רב בטוענו דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דמי עבד גדול</span> דמי עבד קטן דמי שדה גדולה דמי שדה קטנה ושמואל אמר בטוענו כסות עבד גדול כסות עבד קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עומרי שדה גדולה</span> עומרי שדה קטנ


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כסות מה שטענו לא הודה לו</span> ומה שהודה לו לא טענו כדאמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בדיילפי</span> הכא נמי בדיילפי קשיא ליה לרבי הושעיא מידי כסות קתני עבד קתני אלא א``ר הושעיא כגון שטענו עבד בכסותו ושדה בעומריה ואכתי כסות מה שטענו לא הודה לו ומה שהודה לו לא טענו א``ר פפא בדיילפי קשיא ליה לרב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זוקקין</span> אתא לאשמועינן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תנינא</span> זוקקין הנכסים שאין להן אחריות את הנכסים שיש להן אחריות לישבע עליהן אלא אמר רב ששת הא מני ר``מ היא דאמר עבדא כמטלטלין דמי ואכתי מה שטענו לא הודה לו ומה שהודה לו לא טענו סבר לה כר``ג דתנן טענו חטים והודה שעורים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פטור</span> ר``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מחייב</span> אכתי הילך הוא אמר רבא עבדא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דקטע לידיה</span> ושדה שחפר בה בורות שיחין ומערות והא ר``מ איפכא שמעינן ליה דתנן גזל בהמה והזקינה עבדים והזקינו משלם כשעת הגזילה ר``מ אומר בעבדים אומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הרי שלך לפניך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא לא קשיא</span> כדמחליף רבה בר אבוה ותני רבי מאיר אומר משלם כשעת הגזילה וחכ``א אומר לו בעבדים הרי שלך לפניך אלא ממאי דסבר ר``מ מקשינן קרקע לעבד מה עבד נשבעין אף קרקע נשבעין דלמא אעבד הוא דנשבעין אבל אקרקע לא לא ס``ד דתניא המחליף פרה בחמור וילדה וכן המוכר שפחתו וילדה זה אומר ברשותי וזה שותק זכה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זה אומר איני יודע</span> וזה אומר איני יודע יחלוקו זה אומר ברשותי וזה אומר ברשותי ישבע המוכר שברשותו ילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לפי שכל הנשבעין שבתורה נשבעין ולא משלמין</span> דברי ר``מ וחכ``א אין נשבעין לא על העבדים ולא על הקרקעות לאו מכלל דר``מ סבר נשבעין ממאי דלמא כשם קאמרו ליה כי היכי דאודית לן בקרקעות אודי לן נמי בעבדים תדע דתנן ר``מ אומר יש דברים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שהן כקרקע</span> ואינן כקרקע ואין חכמים מודים לו כיצד י' גפנים טעונות מסרתי לך והלה אומר אינן אלא חמש ר``מ מחייב וחכ``א כל המחובר לקרקע הרי הוא כקרקע וא``ר יוסי בר חנינא ענבים העומדות ליבצר איכא בינייהו דמר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כבצורות דמיין</span> ומר סבר לאו כבצורות דמיין אלא לעולם כדרבי הושעיא ודקשיא לך זוקקין איצטריך סד``א כסות עבד כעבד דמי עומרי שדה כשדה דמי קמ``ל:  זה אומר איני יודע וזה אומר איני יודע יחלוקו:  הא מני סומכוס היא דאמר ממון המוטל בספק חולקין אימא סיפא זה אומר ברשותי וזה אומר ברשותי ישבע המוכר שברשותו ילדה ולרבה בר רב הונא דאמר אין אמר סומכוס אפילו ברי וברי אמאי ישבע מוכר יחלוקו מיבעיא מודה סומכוס היכא דאיכא שבועה דאורייתא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דקטעה לידה</span> כדרבא


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף ק,ב משנה
pgu: ק
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>המוכר זיתיו לעצים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ועשו</span> פחות מרביעית לסאה הרי אלו של בעל הזיתים עשו רביעית לסאה זה אומר זיתי גדלו וזה אומר ארצי גדלה יחלוקו שטף נהר זיתיו ונתנם לתוך שדה חבירו זה אומר זיתי גדלו וזה אומר ארצי גדלה יחלוקו


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ה``ד אי דאמר ליה קוץ לאלתר אפילו פחות מרביעית נמי לבעל הקרקע אי דאמר ליה כל אימת דבעית קוץ אפילו רביעית נמי לבעל זיתים לא צריכא דאמר ליה סתמא פחות מרביעית לא קפדי אינשי רביעית קפדי אינשי א``ר שמעון בן פזי ורביעית שאמר


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוץ מן ההוצאה</span>:  שטף נהר זיתיו:  אמר עולא אמר ריש לקיש לא שנו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שנעקרו בגושיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולאחר שלש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל בתוך שלש</span> הכל של בעל הזיתים דאמר ליה אי את נטעת בתוך שלש מי הוה אכלת ולימא ליה אי אנא נטעי לאחר שלש הוה אכילנא ליה כוליה השתא קאכלת פלגא בהדאי אלא כי אתא רבין אמר ריש לקיש לא שנו אלא שנעקרו בגושיהן ובתוך שלש אבל לאחר שלש הכל לבעל הקרקע דאמר ליה אי אנא נטעי לאחר שלש מי לא הוה אכילנא ליה כוליה ולימא ליה אי את נטעת בתוך שלש לא הוה אכלת השתא קא אכלת פלגא בהדאי משום דאמר ליה אי אנא נטעי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הוה קטיני</span> וזרענא תחותייהו סילקא וירקא תנא אמר הלה זיתיי אני נוטל אין שומעין לו מאי טעמא אמר רבי יוחנן משום ישוב ארץ ישראל אמר ר' ירמיה כגון דא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צריכא רבה</span> תנן התם ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ה<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מקבל</span></span> שדה אבותיו מן הנכרי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעשר</span> ונותן לו סברוה מאי שדה אבותיו ארץ ישראל ואמאי קרו לה שדה אבותיו שדה אברהם יצחק ויעקב וקסבר אין קנין לנכרי בארץ ישראל להפקיע מיד מעשר ומקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כחוכר דמי</span> מה חוכר בין עבד ובין לא עבד בעי עשורי ומיתן ליה דכי פורע חובתו דמי אף מקבל נמי כי פורע חובתו דמי מעשר ונותן לו א``ל רב כהנא לרב פפי ואמרי לה לרב זביד אלא הא דתניא רבי יהודה אומר המקבל שדה אבותיו מ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מציק</span> נכרי מעשר ונותן לו מאי איריא מציק אפילו אין מציק נמי אלא לעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יש קנין</span> לנכרי בארץ ישראל להפקיע מיד מעשר ומקבל לאו כחוכר דמי ומאי שדה אבותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שדה אבותיו ממש</span> ולדידיה הוא דקנסוה רבנן דאיידי דחביבא עליה טפי ואזיל מקבל לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל איניש דעלמא</span> לא ולדידיה מ``ט קנסוה רבנן אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כדי שתהא ברה בידו</span> אמר רבי ירמיה כגון דא צריכא רבה איתמר היורד לתוך שדה חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ונטעה</span> שלא ברשות אמר רב שמין לו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ידו על התחתונה</span> ושמואל אמר אומדין כמה אדם רוצה ליתן בשדה זו לנוטעה אמר רב פפא ולא פליגי כאן בשדה העשויה ליטע כאן בשדה שאינה עשויה ליטע והא דרב לאו בפירוש איתמר אלא מכללא איתמר דההוא דאתא לקמיה דרב א``ל זיל שום ליה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא בעינא</span> א``ל זיל שום ליה וידו על התחתונה א``ל לא בעינא לסוף חזייה דגדרה וקא מנטר לה א``ל גלית אדעתיך דניחא לך זיל שום ליה וידו על העליונה איתמר היורד לתוך חורבתו של חבירו ובנאה שלא ברשותו ואמר לו עציי ואבניי אני נוטל רב נחמן אמר שומעין לו רב ששת אמר אין שומעין לו מיתיבי רשב``ג אומר בית שמאי אומרים שומעין לו וב``ה אומרים אין שומעין לו לימא רב נחמן דאמר כב``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הוא דאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כי האי תנא</span> דתניא שומעין לו דברי ר' שמעון בן אלעזר ר' שמעון בן גמליאל אומר בית שמאי אומרים שומעין לו וב``ה אומרים אין שומעין לו מאי הוי עלה א``ר יעקב אמר ר' יוחנ


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בבית</span> שומעין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשדה</span> אין שומעין לו בשדה מ``ט משום ישוב א``י איכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משום כחשא דארעא</span> מאי בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איכא בינייהו חוצה לארץ</span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,ב משנה
pgu: קא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המשכיר בית לחבירו בימות הגשמים אינו יכול להוציאו מן החג ועד הפסח בימות החמה שלשים יום ובכרכים אחד ימות החמה ואחד ימות הגשמים שנים עשר חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובחנויות</span> אחד עיירות ואחד כרכים שנים עשר חדש רשב``ג אומר חנות של נחתומים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושל צבעים שלש שנים</span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מ``ש ימות הגשמים דכי אגר איניש ביתא בימות הגשמים אגר לכולהו ימות הגשמים ימות החמה נמי דכי אגר איניש ביתא לכולהו ימות החמה אגר אלא בימות הגשמים היינו טעמא דלא שכיח ביתא למיגר אימא סיפא בכרכים אחד ימות החמה ואחד ימות הגשמים שנים עשר חדש ואילו מלו ליה יומי שכירות בימות הגשמים מפיק ליה ואמאי הא לא שכיח ביתא למיגר אמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>להודיע קתני</span> וה``ק המשכיר בית לחבירו סתם אין יכול להוציאו בימות הגשמים מחג ועד הפסח אלא א``כ הודיעו שלשים יום מעיקרא תניא נמי הכי כשאמרו שלשים וכשאמרו שנים עשר חדש לא אמרו אלא להודיעו וכשם שמשכיר צריך להודיע כך שוכר צריך להודיע ד<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמר ליה</span> אי אודעתן הוה טרחנא ומותיבנא ביה איניש מעליא אמר רב אסי אם נכנס יום אחד בימות הגשמים אינו יכול להוציאו מן החג עד הפסח והא אנן שלשים יום קאמר הכי קאמר אם נכנס יום אחד בימות הגשמים מהני שלשים יום אינו יכול להוציאו מן החג ועד הפסח אמר רב הונא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אם בא</span> לרבות בדמיה מרבה א``ל רב נחמן האי לנקטיה בכובסיה דלשבקיה לגלימא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דאייקור בתי</span>:  פשיטא נפל ליה ביתא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא עדיפת מינאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זבניה</span> או אורתיה או יהביה במתנה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא עדיפת מגברא דאתית מיניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כלליה לבריה</span> חזינן אי הוה אפשר לאודועיה איבעי ליה לאודועיה ואי לא א``ל לא עדיפת מינאי ההוא גברא דזבן ארבא דחמרא לא אשכח דוכתא לאותוביה אמר לה לההיא איתתא אית לך דוכתא לאוגרי אמרה ליה לא אזל קדשה יהבה ליה דוכתא לעייליה אזל לביתיה כתב לה גיטא שדר לה אזלא איהי אגרא שקולאי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מיניה וביה</span> אפיקתיה ואותביה בשבילא אמר רב הונא בריה דרב יהושע כאשר עשה כן יעשה לו גמולו ישוב בראשו לא מיבעיא חצר דלא קיימא לאגרא אלא אפילו חצר דקיימא לאגרא אמרה ליה לכ``ע ניחא לי לאוגורי ולך לא ניחא לי דדמית עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כי אריא ארבא</span>:  רשב``ג אומר של נחתומים ושל צבעין שלש שנים:  תנא מפני שהקיפן מרובה


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,ב משנה
pgu: קא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המשכיר בית לחבירו המשכיר חייב בדלת בנגר ובמנעול ובכל דבר שמעשה אומן אבל דבר שאינו מעשה אומן השוכר עושהו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>הזבל של בעל הבית</span> ואין לשוכר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>היוצא מן התנור</span> ומן הכירים בלבד


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן המשכיר בית לחבירו משכיר חייב להעמיד לו דלתות לפתוח לו חלונות <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לחזק לו תקרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>לסמוך לו קורה</span> ושוכר חייב לעשות לו סולם לעשות לו מעקה לעשות לו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מרזב</span> ולהטיח את גגו בעו מיניה מרב ששת מזוזה על מי מזוזה האמר רב משרשיא מזוזה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>חובת הדר היא</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מקום מזוזה</span> על מי אמר להו רב ששת תניתוה דבר שאין מעשה אומן השוכר עושהו והאי נמי לאו מעשה אומן הוא אפשר הו


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קב,א גמרא
pgu: קב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בגובתא דקניא</span> ת``ר המשכיר בית לחבירו על השוכר לעשות לו מזוזה וכשהוא יוצא לא יטלנה בידו ויוצא <ומנכרי> {ומגוי} נוטלה בידו ויוצא ומעשה באחד שנטלה בידו ויצא וקבר אשתו ושני בניו מעשה לסתור אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארישא</span>:  הזבל של בעל הבית ואין לשוכר אלא היוצא מן התנור ומן הכירים בלבד:  במאי עסקינן אילימא בחצר דאגיר ליה לשוכר ותורי דשוכר אמאי של בעה``ב אלא בחצר דלא אגירא לשוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ותורי דמשכיר</span> פשיטא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בחצר דמשכיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ותורי דאתו מעלמא</span> קמו בה מסייע ליה לר' יוסי ברבי חנינא דא``ר יוסי ברבי חנינא חצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו מיתיבי אם אמר כל מציאות שיבאו לתוכו היום תקנה לי חצרי לא אמר כלום ואם איתא להא דא``ר יוסי בר' חנינא חצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו אמאי לא אמר כלום הכא במאי עסקינן בחצר שאינה משתמרת אי הכי אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יצא לו שם מציאה בעיר</span> דבריו קיימין ואי בחצר שאינה משתמרת כי יצא לו שם מציאה בעיר מאי הוי כיון דיצא לו שם מציאה בעיר מיבדל בדילי אינשי מינה והויא לה כחצר המשתמרת מיתיבי זבל היוצא מן התנור ומן הכירים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והקולט מן האויר</span> הרי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושברפת ושבחצר</span> של בעל הבית ואם איתא להא דר' יוסי בר' חנינא דאמר חצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו קולט מאויר אמאי הרי הוא שלו אויר חצרו הוא אמר אביי במדביק כלי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשולי פרה</span> רבא אמר אויר שאין סופו לנוח לאו כמונח דמי ומי פשיטא ליה לרבא והא מיבעי בעי לה דבעי רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זרק ארנקי</span> בפתח זה ויצאתה בפתח זה מהו אויר שאין סופו לנוח כמונח דמי או לאו כמונח דמי התם לא מיפסק ולא מידי הכא מיפסק כלי ושברפת ושבחצר הרי אלו של בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תרתי</span> אמר אביי הכי קאמר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שברפת שבחצר</span> הרי אלו של בעל הבית אמר רב אשי זאת אומרת המשכיר חצירו סתם לא השכיר רפת שבה מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יוני שובך</span> ויוני עלייה חייבות בשילוח ואסורות בגזל מפני דרכי שלום ואם איתא להא דאמר רבי יוסי בר' חנינא חצרו של אדם קונה לו שלא מדעתו קרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='6'> דברים כב </span> כי יקרא פרט למזומן אמר רבא ביצה ביציאת רובה הוא דאיחייבה לה בשילוח ומיקנא לא קניא עד דנפלה לחצרו וכי קתני חייבות בשילוח מקמי דתיפול לחצירו אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמאי אסורות משום גזל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אאמן</span> ואיבעית אימא לעולם אביצים ומדנפיק רובה דעתיה עילוה והשתא דאמר רב יהודה אמר רב אסור לזכות בביצים כל זמן שהאם רובצת עליהם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='7'> דברים כב </span> שלח תשלח את האם והדר את הבנים תקח לך אפי' תימא דנפלה לה לחצרו כל היכא דאיהו מצי זכי ליה חצרו זכיא ליה וכל היכא דאיהו לא מצי זכי ליה חצרו נמי לא זכיא ליה א``ה אסורות בגזל מפני דרכי שלום <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אי דשלחה</span> גזל מעליא הוא אי דלא שלחה הא בעי שלוחה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בקטן</span> דלאו בר שילוח הוא קטן בר דרכי שלום הוא ה``ק אביו של קטן חייב להחזיר לו מפני דרכי שלום


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קב,א משנה
pgu: קב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המשכיר בית לחבירו לשנה נתעברה השנה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נתעברה לשוכר</span> השכיר לו לחדשים נתעברה השנה נתעברה למשכיר מעשה בציפורי באחד ששכר מרחץ מחבירו בשנים עשר זהב לשנה מדינר זהב לחד


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קב,ב משנה
pgu: קב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ובא מעשה לפני רבן שמעון בן גמליאל ולפני ר' יוסי ואמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יחלוקו</span> את חדש העיבור


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מעשה לסתור</span> חסורי מחסרא והכי קתני ואם אמר לו בשנים עשר זהובים לשנה מדינר זהב לחדש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יחלוקו</span> ומעשה נמי בציפורי באחד ששכר מרחץ מחבירו בשנים עשר זהובים לשנה מדינר זהב לחדש ובא מעשה לפני רבן שמעון ב``ג ולפני ר' יוסי ואמרו יחלוקו את חדש העיבור אמר רב אי הואי התם הוה יהיבנא ליה כוליה למשכיר מאי קא משמע לן תפוס לשון אחרון הא אמר רב חדא זימנא דאמר רב הונא אמרי בי רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אסתירא מאה מעי מאה מעי</span> מאה מעי אסתירא אסתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי מהתם</span> הוה אמינא פרושי קא מפרש קמשמע לן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ושמואל אמר</span> בבא באמצע חדש עסקינן אבל בא בתחלת חדש כוליה למשכיר בא בסוף חדש כוליה לשוכר מי אמר שמואל לא אמרינן תפוס לשון אחרון והא רב ושמואל דאמרי תרוייהו כור בשלשים אני מוכר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יכול לחזור בו אפילו בסאה אחרונה</span> כור בשלשים סאה בסלע אני מוכר לך ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ראשון קנה</span> התם טעמא מאי משום דתפיס הכא נמי קא תפיס ורב נחמן אמר קרקע בחזקת בעליה קיימת מאי קמ``ל תפוס לשון אחרון היינו דרב אע``ג דאפיך מיפך בעו מיניה מרבי ינאי שוכר אמר נתתי ומשכיר אומר לא נטלתי על מי להביא ראיה אימת אי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בתוך זמנו</span> תנינא אי לאחר זמנו תנינא דתנן מת האב בתוך שלשים יום בחזקת שלא נפדה עד שיביא ראיה שנפדה לאחר שלשים יום בחזקת שנפדה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עד שיאמרו</span> לו שלא נפדה לא צריכא ביומא דמשלם זמניה מי עביד איניש דפרע ביומא דמשלם זמניה או לא אמר להו ר' יוחנן תניתו


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שכיר בזמנו נשבע ונוטל</span> שכיר הוא דרמו רבנן שבועה עליה משום דבעל הבית טרוד בפועליו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבל</span> הכא שוכר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מהימן</span> בשבועה אמר רבא אמר רב נחמן האי מאן דאוגר ליה ביתא לחבריה לעשר שנין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכתב ליה</span> שטרא וא``ל נקיטת חמש שנין מהימן א``ל רב אחא מדפתי לרבינא אלא מעתה אוזפיה מאה זוזי בשטרא וא``ל פרעתיך פלגא ה``נ דמהימן א``ל הכי השתא התם שטר לגוביינא קאי אם איתא דפרעיה איבעי ליה למכתבא אגביה א``נ מיכתב עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תברא</span> אבל הכא אמר ליה האי דכתיבי לך שטרא כי היכי דלא תחזק עליה אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שואל אדם בטובו לעולם</span> אמר רב מרי ברה דבת שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והוא דקני מיניה</span> אמר רב מרי בריה דרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומהדר ליה קתיה</span> אמר רבא האי מאן דאמר ליה לחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אושלן</span> מרא למירפק ביה האי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פרדיסא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רפיק ביה</span> ההוא פרדיסא פרדיסא רפיק ביה כל פרדיסא דבעי פרדיסי רפיק ואזיל כל פרדיסי דאית ליה ומהדר ליה קתיה אמר רב פפא האי מאן דאמר ליה לחבריה אושלן האי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גרגותא</span> ונפלה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בני לה</span></span> גרגותא ונפלה בני לה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בי גרגותא</span> כרי ואזיל כמה גרגותי בארעיה עד דמתרמי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וצריך למיקני מיניה</span>


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קג,א משנה
pgu: קג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המשכיר בית לחבירו ונפל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חייב להעמיד לו בית</span> היה קטן לא יעשנו גדול גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא יעשנו קטן</span> אחד לא יעשנו שנים שנים לא יעשנו אחד לא יפחות מן החלונות ולא יוסיף עליהם אלא מדעת שניהם


id: 4208
lvr: 42
prk: 08
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  היכי דמי אי דאמר ליה בית זה נפל אזל ליה אי דאמר ליה בית סתם אחד אמאי לא יעשנו שנים קטן אמאי לא יעשנו גדול אמר ריש לקיש דאמר ליה בית שאני משכיר לך מדת ארכו כך וכך אי הכי מאי למימרא אלא כי אתא רבין אמר ריש לקיש דאמר ליה בית כזה אני משכיר לך ואכתי מאי למימרא לא צריכא דקאי אגודא דנהרא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מהו דתימא מאי כזה דקאי אגודא דנהרא</span> קמ``ל:
<BR


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קג,א משנה
pgu: קג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו מקום שנהגו לקצור יקצור לעקור יעקור <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לחרוש אחריו</span> יחרוש הכל כמנהג המדינה כשם שחולקין בתבואה כך חולקין בתבן ובקש כשם שחולקין ביין כך חולקי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קג,ב משנה
pgu: קג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בזמורות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בקנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושניהם מספקין את הקנים</span>


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנא מקום שנהגו לקצור אינו רשאי לעקור לעקור אינו רשאי לקצור ושניהם מעכבין זה על זה לקצור אינו רשאי לעקור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האי אמר</span> בעינא דתתבן לי ארעאי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והאי אמר</span> לא מצינא לעקור אינו רשאי לקצור האי אמר בעינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דתינקר</span> ארעאי והאי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעינא תיבנא</span> ושניהם מעכבין זה על זה למה לי מה טעם קאמר מה טעם לקצור אינו רשאי לעקור לעקור אינו רשאי לקצור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום דשניהם מעכבין</span> זה על זה:  לחרוש אחריו יחרוש:  פשיטא לא צריכא באתרא דלא מנכשי ואזל איהו ונכיש מהו דתימא אמר ליה האי דנכישנא אדעתא דלא כריבנא לה קמ``ל דאיבעי ליה לפרושי ליה:  הכל כמנהג המדינה:  הכל לאתויי מאי לאתויי הא דת``ר מקום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שנהגו להשכיר אילנות</span> על גבי קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משכירין</span> מקום שאין נהגו להשכיר אין משכירין מקום שנהגו להשכיר משכירין פשיטא לא צריכא דכ``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יהבי בתילתא</span> ואזל איהו ויהביה בריבעא מהו דתימא דאמר ליה האי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דבצרי לך</span> אדעתא דלא יהיבנא לך באילנות קמ``ל דאיבעי ליה לפרושי ליה:  מקום שנהגו שלא להשכיר אין משכירין:  פשיטא לא צריכא דכ``ע מקבלי בריבעא ואזל איהו וקיבלה בתילתא מהו דתימא א``ל האי דטפאי לך אדעתא דיהבת לי באילנות קמ``ל דאיבעי ליה לפרושי ליה:  כשם שחולקין בתבואה כך חולקין בתבן ובקש:  אמר רב יוסף בבבל נהיגו דלא יהיבי תיבנא לאריסא למאי נפקא מינה דאי איכא איניש דיהיב עין יפה הוא ולא גמרינן מיניה אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בוכרא וטפתא וארכבתא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קני דחיזרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דבעל הבית</span></span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חיזרא גופיה</span> דאריסא כללא דמילתא כל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עיקר בלמא</span> דבעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נטירותא יתירתא דאריסא</span> ואמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וזבילא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ודוולא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>וזרנוקא</span> דבעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אריסא עביד בי יאורי</span>:  כשם שחולקין ביין כך חולקין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בזמורות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בקנים</span>:  קנים מאי עבידתייהו אמרי דבי רבי ינאי קנים ה<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מוחלקין</span> שבהן מעמידין את הגפנים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושניהם מספקין את הקנים</span>:  למה לי מה טעם קאמר מה טעם שניהם חולקין בקנים משום דשניהם מספקין את הקנים


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קג,ב משנה
pgu: קג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו והיא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בית השלחין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>או בית האילן</span> יבש המעין ונקצץ האילן אינו מנכה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מן חכורו</span> אם אמר לו חכור לי שדה בית השלחין זו או שדה בית האילן זה יבש המעין ונקצץ האילן מנכה לו מן חכורו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  היכי דמי אילימא דיבש <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>נהרא רבה</span> אמאי אינו מנכה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מן חכורו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>נימא ליה מכת מדינה היא</span> אמר רב פפא דיבש <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>נהרא זוטא</span> דאמר לי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איבעי לך לאתויי בדוולא אמר רב פפא הני תרתי מתניתא קמייתא משכחת לה בין בחכרנותא בין בקבלנותא מכאן ואילך דאיתא בקבלנותא ליתא בחכרנותא ודאיתא בחכרנותא ליתא בקבלנותא:  אם אמר לו חכור לי שדה בית השלחין זה [וכו']:  ואמאי לימא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמא בעלמא</span> אמרי לך מי לא תניא האומר לחבירו בית כור עפר אני מוכר לך אע``פ שאין בו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לתך</span> הגיעו שלא מכר לו אלא שמא והוא דמתקרי בית כור כרמא אני מוכר לך אע``פ שאין בו גפנים הגיעו שלא מכר לו אלא שמא והוא דמתקרי כרמא פרדס אני מוכר לך אע``פ שאין בו רמונים הגיעו שלא מכר לו אלא שמא והוא דמתקרי פרדסא אלמא אמר ליה שמא בעלמא אמרי לך הכא נמי נימא ליה שמא בעלמא אמרי לך אמר שמואל לא קשיא הא דאמר ליה מחכיר לחוכר הא דאמר ליה חוכר למחכיר אמר ליה מחכיר לחוכר שמא בעלמא א``ל א``ל חוכר למחכיר קפידא רבינא אמר אידי ואידי דא``ל מחכיר לחוכר מדקאמר זה מכלל דקאי בגוה עסקינן בית השלחין למה ליה למימר דקאמר ליה בית השלחין כדקיימא השתא


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קד,א משנה
pgu: קד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הובירה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמין אותה</span> כמה ראויה לעשות ונותן לו שכך כותב לו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם אוביר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא אעביד</span> אשלם במיטבא


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ר``מ היה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דורש לשון הדיוט</span> דתניא ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אם אוביר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא אעביד</span> אשלם במיטבא רבי יהודה היה דורש לשון הדיוט דתניא ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אדם מביא קרבן עשיר על אשתו</span> וכן כל קרבן וקרבן שהיא חייבת שכך כותב לה אחריות דאית ליך עלי מן קדמת דנא הלל הזקן היה דורש לשון הדיוט דתניא אנשי אלכסנדריא היו מקדשין את נשותיהם ובשעת כניסתן לחופה באין אחרים וחוטפים אותם מהן ובקשו חכמים לעשות בניהם ממזרים אמר להן הלל הזקן הביאו לי כתובת אמכם הביאו לו כתובת אמן ומצא שכתוב בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לכשתכנסי לחופה</span> הוי לי לאינתו ולא עשו בניהם ממזרים ר``י בן קרחה היה דורש לשון הדיוט דתניא ר``י בן קרחה אומר המלוה את חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא ימשכננו</span> יותר מחובו שכך כותב לו תשלומתא דאית לך עלי כל קבל דיכי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טעמא דכתב ליה הכי</span> הא אי לא כתב ליה הכי לא קניא והא אמר רבי יוחנן משכנו והשיב לו המשכון ומת שומטו מעל גבי בני


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אהני כתיבה לגירעון</span> ר' יוסי היה דורש לשון הדיוט דתניא רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקום שנהגו לעשות כתובה מלוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גובה</span> מלוה</span> לכפול גובה מחצה נהרבלאי גבו תילתא מרימר מגבי נמי שבחא א``ל רבינא למרימר והתניא לכפול גובה מחצה לא קשיא הא דקני מיניה הא דלא קני מיניה רבינא משבח וכתיב לברתיה אמרו ליה נקני מיניה דמר אמר להו אי מקנא לא מיכפל אי מיכפל לא מיקנא ההוא גברא דאמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הבו לה ארבע מאה</span> זוזי לברתי בכתובתה שלח רב אחא בריה דרב אויא לקמיה דרב אשי ארבע מאה דאינון תמני מאה או ארבע מאה זוזי דאינון מאתן אמר רב אשי חזינן אי אמר הבו לה ארבע מאה זוזי דאינון תמני מאה אי אמר כתובו לה ארבע מאה זוזי דאינון מאתן איכא דאמרי אמר רב אשי חזינן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי אמר לכתובתה</span> ארבע מאה זוזי דאינון תמני מאה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואי אמר בכתובתה</span> ארבע מאה זוזי דאינון מאתן ולא היא לא שנא דאמר לכתובתה ולא שנא דאמר בכתובתה ארבע מאה זוזי דאינון מאתן עד דאמר הבו לה סתמא ההוא גברא דקבל ארעא מחבריה אמר אי מוברנא לה יהיבנא לך אלפא זוזי אוביר תילתא אמרי נהרדעי דינא הוא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יהיב ליה</span> תלת מאה ותלתין ותלתא ותילתא רבא אמר אסמכתא היא ואסמכתא לא קניא ולרבא מ``ש מהא דתנן אם אוביר ולא אעביד אשלם במיטבא התם לא קא גזים הכא כיון דקאמר מילתא יתירתא גוזמא בעלמא הוא דקגזים ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דקביל ארעא לשומשמי</span> זרעה חיטי עבדא חיטי כשומשמי סבר רב כהנא למימר מנכי ליה כחשא דארעא אמר ליה רב אשי לרב כהנא אמרי אינשי כחשא ארעא ולא לכחוש מרה ההוא גברא דקביל ארעא לשומשמי זרעא חיטי עבדא חיטי טפי מן שומשמי סבר רבינא למימר יהיב ליה שבחא דביני ביני אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא אטו הוא אשבח ארעא לא אשבחה אמרי נהרדעי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>האי עיסקא פלגא מלוה ופלגא פקדון</span> עבוד רבנן מילתא דניחא ליה ללוה וניחא ליה למלוה השתא דאמרינן פלגא מלוה אי בעי למשתי ביה שכרא שפיר דמי רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>להכי קרו ליה עיסקא</span> דאמר ליה כי יהבינא לך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לאיעסוקי ביה</span> ולא למשתי ביה שכרא אמר רב אידי בר אבין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואם מת</span> נעשה מטלטלין אצל בניו רבא אמר להכי קרו ליה עיסקא דאם מת לא יעשה מטלטלין אצל בניו אמר רבא חדא עיסקא ותרי שטרי פסידא דמלו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תרי עיסקי וחד שטרא פסידא דלוה</span> ואמר רבא האי מאן דקביל עיסקא מן חבריה ופסיד טרח ומלייה ולא אודעיה לא מצי אמר ליה דרי מהיאך פסידא בהדאי משום דאמר ליה להכי טרחת למליותיה כי היכי דלא ליקרו לך מפסיד עיסקי ואמר רבא הני בי תרי דעבדי עיסקא בהדי הדדי ורווח וא``ל חד לחבריה תא ליפלוג אי א``ל אידך נרווח טפי דינא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דמעכב</span> ואי א``ל הב לי פלגא דרווחא אמר ליה רווחא לקרנא משתעבד ואי א``ל הב לי פלג' רווחא ופלגא קרנא אמר ליה עיסקא להדדי משועבד ואי א``ל נפלוג רווחא ונפלוג קרנא ואי מטי לך פסידא דרינא בהדך א``ל לא מזלא דבי תרי עדיף


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,א משנה
pgu: קה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא רצה לנכש</span> ואמר לו מה איכפת לך הואיל ואני נותן לך את חכירך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין שומעין לו</span> מפני שיכול לומר לו למחר אתה יוצא ממנה ומעלת לפני עשבים


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אי א``ל לבתר הכי כריבנא לה אמר ליה חטי מעלייתא בעינא ואי א``ל זביננא לך חטי משוקא א``ל חטי דארעאי בעינא ואי א``ל מנכישנא לך שיעור מנתיך א``ל קא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מנסבת שם רע לארעאי</span> והתנן מפני שמעלת לפני עשבים אלא משום דא``ל בזרא דנפל נפל


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,א משנה
pgu: קה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המקבל שדה מחבירו ולא עשתה</span> אם יש בה כדי להעמיד כרי חייב לטפל בה א``ר יהודה מאי קצבה בכרי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא אם יש בה כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נפילה</span></span>


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המקבל שדה מחבירו ולא עשתה</span> אם יש בה כדי להעמיד כרי חייב לטפל בה שכך כותב לו אנא אוקים ואניר ואזרע ואחצוד ואעמר ואדוש ואידרי ואוקים כריא קדמך ותיתי אנת ותיטול פלגא ואנא בעמלי ובנפקות ידי פלגא וכמה כדי להעמיד בה כרי א``ר יוסי בר' חנינא כדי שתעמוד בו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הרחת</span> איבעיא להו רחת היוצא מהאי גיסא להאי גיסא מאי ת``ש א``ר אבהו לדידי מפרשא לי מיניה דר' יוסי בר' חנינא כל שאין <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כונס שלו</span> רואה פני החמה איתמר לוי אמר שלש סאין דבי רבי ינאי אמרי סאתים אמר ר``ל סאתים שאמרו חוץ מן ההוצאה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>תנן התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>פריצי זיתים</span> וענבים ב``ש מטמאין וב``ה מטהרין מאי פריצי זיתים אמר רב הונא רשעי זיתים אמר רב יוסף ומאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='3411' data-rgl='14'> דנייאל יא </span> [ובני] פריצי עמך ינשאו להעמיד חזון ונכשלו ר``נ בר יצחק אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1218' data-rgl='10'> יחזקאל יח </span> והוליד בן פריץ שופך דם <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>וכמה פריצי</span> זיתים ר' אלעזר אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ארבעת קבין לקורה</span> דבי ר' ינאי אמרי סאתים לקורה ולא פליגי הא באתרא דמעיילי כורא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>באוללא</span> הא באתרא דמעיילי תלתא כורין באוללא תנו רבנ


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עלו</span> באילן שכוחו רע ובסוכה שכוחה רע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טמא</span> היכי דמי אילן שכוחו רע אמרי דבי ר' ינאי כל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שאין בעיקרו לחוק</span> רובע היכי דמי סוכה שכוחה רע אמר ר``ל כל שנחבאת בחזיונה תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המהלך בבית הפרס</span> על גבי אבנים שיכול להסיט על האדם ועל הבהמה שכוחן רע טמא ה``ד אדם שכוחו רע אמר ר``ל כל שרוכבו וארכבותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נוקשות</span> ה``ד בהמה שכוחה רע אמרי דבי ר' ינאי כל שרוכבה מטילה גללים אמרי דבי ר' ינאי לתפלה ולתפילין ד' קבין לתפלה מאי היא דתניא הנושא משאוי על כתיפו והגיע זמן תפלה פחות מד' קבין מפשילין לאחוריו ומתפלל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ארבעה קבין</span> מניח ע``ג קרקע ומתפלל לתפילין מאי היא דתניא היה נושא משאוי על ראשו ותפילין בראשו אם היו תפילין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רוצצות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אסור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואם לאו</span> מותר באיזו משאוי אמרו במשאוי של ארבעת קבין תני רבי חייא המוציא זבל על ראשו ותפילין בראשו ה``ז לא יסלקם לצדדין ולא יקשרם במתניו מפני שהוא נוהג בהן מנהג בזיון אבל קושרם על זרועו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במקום תפילין</span> משום דבי שילא אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אפילו מטפחת שלהן</span> אסור להניח על הראש שיש בו תפילין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכמה</span> אמר אביי אפילו רבעא דרבעא דפומבדיתא:  אמר ר' יהודה מאי קצבה בכרי אלא אם יש בו כדי נפילה:  וכמה כדי נפילה ר' אמי אמר רבי יוחנן ארבעה סאין לכור רבי אמי דיליה אמר שמונת סאין לכור אמר ליה ההוא סבא לרב חמא בריה דרבה בר אבוה אסברה לך בשני דרבי יוחנן הוה שמינה ארעא בשני דרבי אמי הוה כחישא ארעא תנן התם הרוח שפיזרה את העומרין אומדים אותה כמה לקט ראויה לעשות ונותן לעניים רשב``ג אומר נותן לעניים כדי נפילה וכמה כדי נפילה כי אתא רב דימי אמר ר' אלעזר ואיתימא ר' יוחנן ארבעת קבין לכור בעי רבי ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לכור זרע</span> או לכור תבואה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למפולת יד או למפולת שוורים</span> ת``ש דכי אתי רבין א``ר אבוה א``ר אלעזר ואמרי לה אמר ר' יוחנן ארבעת קבין לכור זרע ועדיין תיבעי לך למפולת יד או למפולת שוורים תיקו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,ב משנה
pgu: קה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו ואכלה חגב או נשדפה אם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מכת מדינה</span> היא מנכה לו מן חכורו אם אינה מכת מדינה אין מנכה לו מן חכורו ר' יהודה אומר אם קיבלה הימנו במעות <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בין כך ובין כך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אינו מנכה</span> לו מחכורו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מכת מדינה</span> אמר רב יהודה כגון דאישדוף <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רובא דבאגא</span> עולא אמר כגון שנשתדפו ארבע שדות מארבע רוחותיה אמר עולא בעו במערבא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נשדף <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תלם</span> אחד</span> על פני כולה מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>נשתייר תלם אחד</span> על פני כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מהו</span> אפסיקא בירא מאי אספסת


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,א גמרא
pgu: קו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זרע אחר מאי</span> חיטי לגבי שעורים כזרע אחר דמי או לא כל העולם כולו בשדפון ושלו בירקון אי נמי כל העולם כולו בירקון ושלו בשדפון מאי תיקו אמר ליה זרעה חיטי ואזל הוא וזרעה שערי ואשתדוף רובא דבאגא ואשתדוף נמי הנך שערי דיליה מאי מי אמרינן דאמר ליה אילו זרעתה חיטי הוה נמי משתדפא או דלמא מצי אמר ליה אילו זרעתה חיטי הוה מקיים בי<span class='tlm-sfr' data-chp='2722' data-rgl='28'> איוב כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ותגזר אומר</span> ויקם לך מסתברא דאמר ליה אי זרעתה חיטי הוה מקיים בי ותגזר אומר ויקם לך ועל דרכיך נגה אור נשתדפו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל שדותיו</span> של מחכיר ואשתדוף נמי הא בהדייהו ולא אשתדוף רובא דבאגא מאי מי אמרינן כיון דלא אשתדוף רובא דבאגא לא מנכי ליה או דלמא כיון דאשתדוף <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כולהו ארעתיה</span> מצי אמר ליה האי משום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לתך</span> דידך הוא דהא משתדפו כל שדותיך מסתברא דאמר ליה אי משום לתאי דידי הוה משתייר לי פורתא כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1142' data-rgl='2'> ירמיהו מב </span> כי נשארנו מעט מהרבה נשתדפו כל שדותיו של חוכר ואשתדוף רובא דבאגא ואשתדוף נמי הא בהדייהו מאי מי אמרינן כיון דאשתדוף רובא דבאגא מנכי ליה או דלמא כיון דאשתדוף כולהו ארעתיה מצי אמר ליה משום לתך דידך הוא דהא משתדפו כל שדותיך מסתברא דאמר ליה משום לתאך הוא אמאי הכא נמי נימא ליה אי משום לתאי דידי הוא הוה משייר לי פורתא דהוה מקיים בי<span class='tlm-sfr' data-chp='1142' data-rgl='2'> ירמיהו מב </span> כי נשארנו מעט מהרבה משום דאמר ליה אי הוה חזית לאישתיורי לך מידי הוה משתייר לך מדנפשך מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היתה שנת שדפון</span> וירקון או שביעית או שהיו שנים כשני אליהו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינו עולה לו מן המנין</span> קתני שדפון וירקון דומיא דשנים כשני אליהו מה שני אליהו דלא הוי תבואה כלל אף הכא נמי דלא הוי תבואה כלל אבל דאיכא תבואה סלקא ליה ולא קאמרינן מכת מדינה היא אמר רב נחמן בר יצחק שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='15'> ויקרא כה </span> במספר שני תבואות ימכר לך שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שיש בהן תבואה</span> בעולם אמר ליה רב אשי לרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא מעתה</span> שביעית תעלה לו מן המנין דהא איכא תבואה בחוצה לארץ אמר ליה שביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אפקעתא דמלכא</span> היא אמר ליה מר זוטרא בריה דרב מרי לרבינא אלא מעתה שביעית לא תעלה לו מן הגירוע אלמה תנן נותן סלע ופונדיון לשנה אמר ליה שאני התם דחזיא למישטחא בה פירי אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא שנו</span> אלא שזרעה וצמחה ואכלה חגב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל לא זרעה</span> כלל לא דאמר ליה אילו זרעתה הוה מקיים בי<span class='tlm-sfr' data-chp='2637' data-rgl='19'> תהילים לז </span> לא יבשו בעת רעה ובימי רעבון ישבעו מתיב רב ששת רועה שהיה רועה והניח עדרו ובא לעיר ובא זאב וטרף ובא ארי ודרס אין אומרים אילו היה שם היה מציל אלא אומדין אותו אם יכול להציל חייב ואם לאו פטור ואמאי נימא ליה אי הוית התם הוה מקיים בי<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl='36'> שמואל א יז </span> גם את הארי גם <את> הדוב הכה עבדך משום דאמר ליה אי הוית חזית לאיתרחושי לך ניסא הוה איתרחיש לך ניסא כר' חנינא בן דוסא דמתיין עיזי דובי בקרנייהו ונימא ליה נהי דלניסא רבה לא הוה חזינא לניסא זוט


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חזינא קשיא תני חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פעם ראשונה ושניה</span> זורעה ושלישית אינו זורעה ותניא אידך שלישית זורעה רביעית אינו זורעה לא קשיא הא כרבי הא כרשב``ג הא כרבי דאמר בתרי זימני הוי חזקה הא כרשב``ג דאמר בתלת זימני הוי חזקה אמר ריש לקיש לא שנו אלא שזרעה וצמחה ואכלה חגב אבל זרעה ולא צמחה מצי אמר ליה בעל הקרקע כל ימי זרע זרעא לה ואזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ועד אימת</span> אמר רב פפא עד דאתו אריסי מדברא וקיימא כימה ארישייהו מיתיבי רשב``ג משום ר``מ אומר וכן היה רבי שמעון בן מנסיא אומר כדבריו חצי תשרי מרחשון וחצי כסליו זרע חצי כסליו טבת וחצי שבט חורף חצי שבט אדר וחצי ניסן קור חצי ניסן אייר וחצי סיון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קציר</span> חצי סיון תמוז וחצי אב קיץ חצי אב אלול וחצי תשרי חום רבי יהודה מונה מתשרי ר``ש מונה ממרחשון מאן מיקל בכולהו ר' שמעון וכולי האי לא קאמר לא קשיא הא דקבלה מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בחרפי</span> הא דקבלה מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>באפלי</span>:  רבי יהודה אומר אם קבלה ממנו במעות:  ההוא גברא דקביל ארעא למיזרעה בהו תומי אגודא דנהר מלכא סבא בזוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איסתכר</span> נהר מלכא סבא אתא לקמיה דרבא אמר ליה נהר מלכא סבא לא עביד דמיסכר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מכת מדינה</span> היא זיל נכי ליה אמרו ליה רבנן לרבא הא אנן תנן ר' יהודה אומר אם קבלה הימנו במעות בין כך ובין כך אינו מנכה לו מן חכורו אמר להו לית דחש לה לדר' יהודה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,ב משנה
pgu: קו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו בעשרה כור חטים לשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולקתה</span> נותן לו מתוכה היו חטיה יפות לא יאמר לו הריני לוקח מן השוק אלא נותן לו מתוכה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ההוא גברא דקביל ארעא לאספסתא בכורי דשערי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עבדא אספסתא</span> וחרשה וזרעה שערי ולקו הני שערי שלחה רב חביבא מסורא דפרת לקמיה דרבינא כי האי גונא מאי כי לקתה נותן לו מתוכה דמי או לא אמר ליה מי דמי התם לא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עבדא ארעא שליחותא</span></span> דמרה הכא עבדא ארעא שליחותא דמרה ההוא גברא דקבל פרדס מחבריה בעשר דני חמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תקיף</span> ההוא חמרא סבר רב כהנא למימר היינו מתני' לקתה נותן לו מתוכה אמר ליה רב אשי מי דמי התם לא עבדא ארעא שליחותא הכא עבדא ארעא שליחותא ומודה רב אשי בעינבי דכדום ובשדה שלקתה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בעומריה</span>


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,ב משנה
pgu: קו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו לזרעה שעורים לא יזרענה חטים חטים יזרענה שעורים רשב``ג אוסר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>תבואה לא יזרענה קטנית</span> קטנית יזרענה תבואה ורשב``ג אוסר


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר חסדא מ``ט דרשב``ג דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2103' data-rgl='13'> צפניה ג </span> שארית ישראל לא יעשו עולה ולא ידברו כזב ולא ימצא בפיהם לשון תרמית מיתיבי מגבת פורים לפורים ואין מדקדקין בדבר ואין העני רשאי ליקח מהן רצועה לסנדלו אא``כ התנה במעמד אנשי העיר דברי רבי יעקב שאמר משום ר``מ רשב``


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קז,א גמרא
pgu: קז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מיקל</span> אמר אביי טעמא דרבן שמעון כדמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאמר מר</span> האי מאן דניחא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דתתבור</span> ארעיה ליזרעה שתא חטי ושתא שערי שתא שתי ושתא ערב ולא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלא כריב ותני</span> אבל כריב ותני לית לן בה:  תבואה לא יזרענה קטנית [וכו']:  מתני ליה רב יהודה לרבין תבואה יזרענה קטנית א``ל והא אנן תנן תבואה לא יזרענה קטנית א``ל לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא לן והא להו</span> א``ל רב יהודה לרבין בר ר``נ רבין אחי הני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תחלי דבי כיתנא</span> אין בהן משום גזל עומדות על גבולין יש בהן משום גזל ואם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הוקשו לזרע</span> אפילו דבי כיתנא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יש בהם משום גזל</span> מ``ט מאי דאפסיד אפסיד א``ל רב יהודה לרבין בר ר``נ רבין אחי הני דילי דילך ודילך דילי נהוג בני מצרא אילן הנוטה לכאן לכאן והנוטה לכאן לכאן דאיתמר אילן העומד על המיצר אמר רב הנוטה לכאן לכאן והנוטה לכאן לכאן ושמואל אמר חולקין מיתיבי אילן העומד על המיצר יחלוקו תיובתא דרב תרגמא שמואל אליבא דרב בממלא כל המיצר כולו אי הכי מאי למימרא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דתלי טוניה</span> לחד גיסא ואכתי מאי למימרא מהו דתימא דא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פלוג הכי</span></span> קמ``ל דאמר ליה מאי חזית דפלגת הכי פלוג הכי א``ל רב יהודה לרבין בר ר``נ רבין אחי לא תזבין ארעא דסמיכא למתא דא``ר אבהו אמר רב הונא אמר רב אסור לו לאדם שיעמוד על שדה חבירו בשעה שעומדת בקמותיה איני והא אשכחינהו רבי אבא לתלמידיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמר להו</span> מאי אמר רב בהני קראי<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl='3'> דברים כח </span> ברוך אתה בעיר וברוך אתה בשדה ברוך אתה בבואך וברוך אתה בצאתך ואמרו ליה הכי אמר רב ברוך אתה בעיר שיהא ביתך סמוך לבהכ``נ ברוך אתה בשדה שיהו נכסיך קרובים לעיר ברוך אתה בבואך שלא תמצא אשתך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ספק נדה</span> בשעת ביאתך מן הדרך ברוך אתה בצאתך שיהו צאצאי מעיך כמותך ואמר להו ר' יוחנן לא אמר הכי אלא ברוך אתה בעיר שיהא בית הכסא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סמוך לשולחנך</span> אבל בהכ``נ לא ורבי יוחנן לטעמיה דאמר שכר פסיעות יש ברוך אתה בשדה שיהו נכסיך <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>משולשין</span> שליש בתבואה שליש בזיתים ושליש בגפנים ברוך אתה בבואך וברוך אתה בצאתך שתהא יציאתך מן העולם כביאתך לעולם מה ביאתך לעולם בלא חטא אף יציאתך מן העולם בלא חט


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא קשיא</span> הא דמהדר ליה שורא ורתקא הא דלא מהדר ליה שורא ורתקא<span class='tlm-sfr' data-chp='0507' data-rgl='15'> דברים ז </span> והסיר ה' ממך כל חולי אמר רב זו עין רב לטעמיה דרב סליק לבי קברי עבד מאי דעבד אמר תשעין ותשעה בעין רעה ואחד בדרך ארץ ושמואל אמר זה הרוח שמואל לטעמיה דאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הכל ברוח</span> ולשמואל הא איכא הרוגי מלכות הנך נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי לאו זיקא</span> עבדי להו סמא וחיי ר' חנינא אמר זו צינה דא``ר חנינא הכל בידי שמים חוץ מצנים פחים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='5'> משלי כב </span> צנים פחים בדרך עקש שומר נפשו ירחק מהם ר' יוסי בר חנינא אמר זו צואה דאמר מר צואת החוטם וצואת האוזן רובן קשה ומיעוטן יפה ר' אלעזר אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זו מרה</span> תניא נמי הכי מחלה זו מרה ולמה נקרא שמה מחלה שהיא מחלה כל גופו של אדם דבר אחר מחלה ששמונים ושלשה חלאים תלוין במרה וכולן פת שחרית במלח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וקיתון של מים</span> מבטלתן ת``ר י``ג דברים נאמרו בפת שחרית מצלת מן החמה ומן הצנה ומן הזיקין ומן המזיקין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מחכימת פתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וזוכה בדין</span> ללמוד תורה וללמד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ודבריו נשמעין</span> ותלמודו מתקיים בידו ואין בשרו מעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הבל</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נזקק לאשתו</span> ואינו מתאוה לאשה אחרת והורגת כינה שבבני מעים וי``א אף מוציא את הקנאה ומכניס את האהבה א``ל רבה לרבא בר מרי מנא הא מילתא דאמרי אינשי שיתין רהיטי רהוט ולא מטו לגברא דמצפרא כרך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואמרו רבנן השכם ואכול</span> בקיץ מפני החמה ובחורף מפני הצינה א``ל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1049' data-rgl='10'> ישעיהו מט </span> לא ירעבו ולא יצמאו ולא יכם שרב ושמש לא יכם שרב ושמש כיון דלא ירעבו ולא יצמאו א``ל את אמרת לי מהתם ואנא אמינא לך מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='25'> שמות כג </span> ועבדתם את ה' אלהיכם וברך את לחמך ואת מימיך ועבדתם את ה' אלהיכם זו קריאת שמע ותפלה וברך את לחמך ואת מימיך זו פת במלח וקיתון של מים מכאן ואילך והסירותי מחלה מקרבך א``ל רב יהודה לרב אדא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משוחאה</span> לא תזלזל במישחתא דכל פורתא ופורתא חזי ל<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כורכמא רישקא</span> א``ל רב יהודה לרב אדא משוחאה ד' אמות דאניגרא זלזל בהו דאנהרא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לא תמשחנהו כלל</span> רב יהודה לטעמיה דאמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ארבע אמות דאניגרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לבני אניגרא</span> דאנהרא דכולי עלמא מכריז רבי אמי מלא כתפי נגדי בתרי עברי נהרא קוצו רב נתן בר הושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>קץ שיתסר אמתא</span> אתו עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בני משרוניא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>דפנוהו</span> הוא סבר כרשות הרבים ולא היא התם בעינן כולי האי הכא משום אמתוחי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אשליהן</span> הוא כמלא כתפי נגדי סגי רבה בר רב הונא הוה ליה ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אבא</span> אגודא דנהרא אמרו ליה ניקוץ מר אמר להו קוצו עילאי ותתאי והדר ניקוץ אנא היכי עביד הכי והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2102' data-rgl='1'> צפניה ב </span> התקוששו וקשו ואמר ריש לקיש קשוט עצמך ואחר כך קשוט אחרים התם אבא דבי פרזק רופילא הוה ואמר אי קייצו קייצנא ואי לא קייצו אמאי איקוץ דאי ממתחי להו אשלייהו מסתגי לה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קח,א גמרא
pgu: קח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואי לא לא מיסתגי להו רבה בר רב נחמן הוה קא אזיל בארבא חזא ההוא אבא דקאי אגודא דנהרא אמר להו דמאן אמרו ליה דרבה בר רב הונא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='35a09' data-rgl='2'> עזרא ט </span> ויד השרים והסגנים היתה במעל הזה ראשונה אמר להו קוצו קוצו אתא רבה בר רב הונא אשכחיה דקייץ אמר מאן קצייה תקוץ ענפיה אמרי כולהו שני דרבה בר רב הונא לא אקיים ליה זרעא לרבה בר רב נחמן אמר רב יהודה הכל לאיגלי גפא ואפילו מיתמי אבל רבנן לא מ``ט רבנן לא צריכי נטירותא לכריא דפתיא ואפילו מרבנן ולא אמרן אלא דלא נפקא באוכלוזא אבל לאוכלוזא לא דרבנן לאו בני מיפק באוכלוזא נינהו אמר רב יהודה לכריא דנהרא תתאי מסייעי עילאי עילאי לא מסייעי תתאי וחילופא במיא דמיטרא תניא נמי הכי חמש גנות המסתפקות מים ממעין אחד ונתקלקל המעיין כולם מתקנות עם העליונה נמצאת התחתונה מתקנת עם כולן ומתקנת לעצמה וכן חמש חצרות שהיו מקלחות מים לביב אחד ונתקלקל הביב כולן מתקנות עם התחתונה נמצאת העליונה מתקנת עם כולן ומתקנת לעצמה אמר שמואל האי מאן דאחזיק ברקתא דנהרא חציפא הוי סלוקי לא מסלקינן ליה והאידנא דקא כתבי פרסאי קני לך עד מלי צוארי סוסיא מיא סלוקי נמי מסלקינן ליה אמר רב יהודה אמר רב האי מאן דאחזיק ביני אחי וביני שותפי חציפא הוי סלוקי לא מסלקינן ליה ורב נחמן אמר נמי מסלקינן ואי משום דינא דבר מצרא לא מסלקינן ליה נהרדעי אמרי אפילו משום דינא דבר מצרא מסלקינן ליה משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0506' data-rgl='18'> דברים ו </span> ועשית הישר והטוב בעיני ה' אתא אימליך ביה אמר ליה איזיל איזבון ואמר ליה זיל זבון צריך למיקנא מיניה או לא רבינא אמר לא צריך למיקנא מיניה נהרדעי אמרי צריך למיקנא מיניה והלכתא צריך למיקנא מיניה השתא דאמרת צריך למיקנא מיניה אי לא קנו מיניה אייקור וזול ברשותיה זבן במאה ושוי מאתן חזינא אי לכולי עלמא קא מוזילא ומזבין יהיב ליה מאה ושקיל ליה ואי לא יהיב ליה מאתן ושקיל ליה זבן במאתן ושויא מאה סבור מינה מצי אמר ליה לתקוני שדרתיך ולא לעוותי אמר ליה מר קשישא בריה דרב חסדא לרב אשי הכי אמרי נהרדעי משום דרב נחמן אין אונאה לקרקעות זבין ליה גריוא דארעא במיצעא נכסיה חזינן אי עידית היא אי זיבורית היא זביניה זבינ


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי לא איערומי קא מערים מתנה לית בה משום דינא דבר מצרא אמר אמימר אי כתב ליה אחריות אית בה משום דינא דבר מצרא מכר כל נכסיו לאחד לית בה משום דינא דבר מצרא לבעלים הראשונים לית בה משום דינא דבר מצרא זבן <מעכו``ם> {מגוי} וזבין <לעכו``ם> {לגוי} לית בה משום דינא דבר מצרא זבן <מעכו``ם> {מגוי} דאמר ליה ארי אברחי לך ממצרא זבין <לעכו``ם> {לגוי} <עכו``ם> {גוי} ודאי לאו בר ועשית הישר והטוב הוא שמותי ודאי משמתינן ליה עד דמקבל עליה כל אונסי דאתי ליה מחמתיה משכנתא לית בה משום דינא דבר מצרא דאמר רב אשי אמרו לי סבי דמתא מחסיא מאי משכנתא דשכונה גביה מאי נפקא מינה לדינא דבר מצרא למכור ברחוק ולגאול בקרוב ברע ולגאול ביפה לית בה משום דינא דבר מצרא לכרגא ולמזוני ולקבורה לית בה משום דינא דבר מצרא דאמרי נהרדעא לכרגא למזוני ולקבורה מזבנינן בלא אכרזתא לאשה וליתמי ולשותפי לית בה משום דינא דבר מצרא שכיני העיר ושכיני שדה שכיני העיר קודמין שכן ותלמיד חכם תלמיד חכם קודם קרוב ותלמיד חכם תלמיד חכם קודם איבעיא להו שכן וקרוב מאי ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl='10'> משלי כז </span> טוב שכן קרוב מאח רחוק הני זוזי טבי והני זוזי תקולי לית ביה משום דינא דבר מצרא הני ציירי והני שרי לית ביה משום דינא דבר מצרא אמר איזיל ואטרח ואייתי זוזי לא נטרינן ליה אמר איזיל אייתי זוזי חזינן אי גברא דאמיד הוא דאזיל ומייתי זוזי נטרינן ליה ואי לא לא נטרינן ליה ארעא דחד ובתי דחד מרי ארעא מעכב אמרי בתי מרי בתי לא מעכב אמרי דארעא ארעא דחד ודיקלי דחד מרי דארעא מצי מעכב אמרי דיקלי מרי דיקלי לא מצי מעכב אמרי דארעא ארעא לבתי וארעא לזרעא ישוב עדיף ולית בה משום דינא דבר מצרא אפסיק משוניתא או ריכבא דדיקלא חזינא אם יכול להכניס בה אפילו תלם אחד אית בה משום דינא דבר מצרא ואי לא לית בה משום דינא דבר מצרא הני ד' בני מצרני דקדים חד מינייהו וזבין זביניה זביני ואי כולהו אתו בהדי הדדי פלגו לה בקרנזיל


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קט,א משנה
pgu: קט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו לשנים מועטות לא יזרענה פשתן ואין לו בקורות שקמה קיבלה הימנו לז' שנים שנה ראשונה יזרענה פשתן ויש לו בקורות שקמה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר אביי בקורות שקמה אין לו בשבח שקמה יש לו ורבא אמר אפילו בשבח שקמה נמי אין לו מיתיבי המקבל שדה מחבירו והגיע זמנו לצאת שמין לו מאי לאו שמין לו בשבח שקמה לא שמין לו ירקא וסילקא ירקא וסילקא נעקור ונשקול בדלא מטא יומא דשוקא ת``ש המקבל שדה מחבירו והגיע שביעית שמין לו שביעית מי קא מפקעא ארעא אלא אימא המקבל שדה מחבירו והגיע יובל שמין לו ואכתי יובל מי מפקעא קבלנות לצמיתות אמר רחמנא אלא אימא הלוקח שדה מחבירו והגיע יובל שמין לו וכי תימא ה``נ שמין לו בירקא וסילקא סילקא וירקא ביובל הפקירא הוא אלא לאו שבח שקמה תרגמא אביי אליבא דרבא שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='33'> ויקרא כה </span> ויצא ממכר בית ממכר חוזר שבח אינו חוזר ונגמר מיניה התם זביני מעליא הוא ויובל אפקעתא דמלכא היא רב פפא קביל ארעא לאספסתא קדחו בה תאלי כי קא מסתלק אמר להו הבו לי שבחא א``ל רב שישא בריה דרב אידי לרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא מעתה</span> דיקלא ואלים ה``נ דבעי מר שבחיה א``ל התם לאו אדעתא דהכי נחית אנא הכא אדעתא דהכי נחיתנא כמאן כאביי דאמר בשבח שקמה יש לו אפילו תימא כרבא התם לית ליה פסידא הכא איכא פסידא א``ל מאי פסדתיך ידא דאספסתא שקול ידא דאספסתא וזיל אמר ליה אנא כורכמא רישקא רבאי א``ל גלית אדעתך דלמשקל ואסתלוקי עבדת שקל כורכמא רישקא וזיל אין לך אלא דמי עצים בלבד רב ביבי בר אביי קביל ארעא ואהדר ליה משוניתא קדחו ביה זרדתא כי קא מיסתלק אמר להו הבו לי שבחאי אמר רב פפי משום דאתיתו ממולאי אמריתו מילי מולייתא אפילו רב פפא לא אמר אלא דאית ליה פסידא הכא מאי פסידא אית לך:  רב יוסף הוה ליה ההוא שתלא שכיב ושבק חמשה חתנוותא אמר עד האידנא חד השתא חמשה עד האידנא לא הוו סמכו אהדדי ולא מפסדו לי השתא חמשה סמכו אהדדי ומפסדו לי אמר להו אי שקליתו שבחייכו ומסתלקיתו מוטב ואי לא מסליקנא לכו בלא שבחא דאמר רב יהודה ואיתימא רב הונא ואיתימא ר``נ האי שתלא דשכיב יורשים דיליה מסתלקין להו בלא שבחא ולאו מילתא היא ההוא שתלא דאמר להו אי מפסדינא מסלקנא אפסיד אמר רב יהודה מסתלק בלא שבחא רב כהנא אמר מסתלק ושקיל שבחא ומודה רב כהנא דאי אמר אי פסידנא מסתלקנא בלא שבחא מסתלק בלא שבחא רבא אמר אסמכתא היא ואסמכתא לא קניא ולרבא מאי שנא מהא דתנן אם אוביר ולא אעביד אשלם במיטבא התם מאי דאפסיד משלם הכא מאי דאפסיד מנכינן ליה ואידך יהבינן ליה רוניא שתלא דרבינא הוה אפסיד סלקיה אתא לקמיה דרבא א``ל חזי מר מאי קא עביד לי א``ל שפיר עביד א``ל הא לא התרה בי א``ל לא צריכא להתרות רבא לטעמיה דאמר רבא מקרי דרדקי שתלא טבחא ואומנ


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וספר מתא כולן כמותרין ועומדין דמי כללא דמילתא כל פסידא דלא הדר כמותרין ועומדין דמי ההוא שתלא דאמר להו הבו לי שבחאי דבעינא למיסק לארעא דישראל אתא לקמיה דרב פפא בר שמואל אמר להו הבו ליה שבחיה א``ל רבא איהו אשבח ארעא לא אשבח א``ל אנא פלגא דשבחא קאמינא לך א``ל עד האידנא הוה שקיל בעל הבית פלגא ושתלא פלגא השתא בעי למיתב מנתא לאריסא א``ל ריבעא דשבחא קאמינא סבר רב אשי למימר ריבעא דהוא דנקא דאמר רב מניומי בריה דרב נחומי באתרא דשקיל שתלא פלגא ואריסא תילתא האי שתלא דבעי לאסתלוקי יהבינן ליה שבחא ומסלקינן ליה כי היכי דלא נמטייה הפסד לבעל הבית אי אמרת בשלמא ריבעא דהוא דנקא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שפיר</span> אלא אי אמרת ריבעא ממש קא מטי ליה פסידא לבעל הבית פלגא דנקא א``ל רב אחא בריה דרב יוסף לרב אשי ולימא ליה אנת מנתא דילך הב ליה לאריסא ואנא מנתא דילי מאי דבעינא עבידנא ביה אמר כי מטית לשחיטת קדשים תא ואקשי לי גופא אמר רב מניומי בריה דרב נחומי באתרא דשקיל שתלא פלגא ואריסא תילתא האי שתלא דבעי איסתלוקי יהבינן ליה שבחיה ומסלקינן ליה כי היכי דלא ליפסוד בעל הבית אמר רב מניומי בריה דרב נחומי קופא סבא פלגא שטפה נהרא ריבעא ההוא גברא דמשכין פרדיסא לחבריה לעשר שנין וקש לחמש שנין אביי אמר פירא הוי רבא אמר קרנא הוי וילקח בו קרקע והוא אוכל פירות מיתיבי יבש האילן או נקצץ שניהם אסורים בו כיצד יעשו ימכרו לעצים וילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות מאי לאו יבש דומיא דנקצץ מה נקצץ בזמנו אף יבש בזמנו וקתני ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות אלמא קרנא הוי לא נקצץ דומיא דיבש מה יבש בלא זמנו אף נקצץ בלא זמנו ת``ש נפלו לה גפנים וזיתים זקני


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ימכרו לעצים וילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והזקינו</span> ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאו מי אוקימנא</span> לההיא כגון שנפלו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשדה אחרת</span> דקא כליא קרנא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ההוא שטרא</span> דהוה כתיב ביה שנין סתמא מלוה אמר שלש לוה אמר שתים קדים מלוה ואכלינהו לפירי מי נאמן רב יהודה אמר קרקע בחזקת בעליה קיימא רב כהנא אמר פירות בחזקת אוכליהן קיימי והלכתא כוותיה דרב כהנא דאמר פירות בחזקת אוכליהן <קיימי> והא קי``ל דהלכתא כוותיה דרב נחמן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קרקע בחזקת בעליה עומדת</span> התם מילתא דלא עבידא לאיגלויי היא הכא מילתא דעבידא לאיגלויי היא ואטרוחי בי דינא תרי זמני לא מטרחינן מלוה אומר חמש לוה אומר שלש א``ל אייתי לי שטרך א``ל שטרא אירכס לי אמר רב יהודה מלוה נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מגו דאי בעי אמר לקוחה היא בידי</span> א``ל רב פפא לרב אשי רב זביד ורב עוירא לא סבירא להו הא דרב יהודה מאי טעמא האי שטרא כיון דלגוביינא קאי מיזהר זהיר ביה ומיכבש הוא דכבשיה לשטריה סבר אוכלה תרתין שנין יתירתא א``ל רבינא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא מעתה</span> האי משכנתא דסורא דכתבי הכי במישלם שניא אלין תיפוק ארעא דא בלא כסף היכא דכבשיה לשטר משכנתא ואמר לקוחה היא בידי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכי נמי דמהימן</span> וכי מתקני רבנן מילתא דאתי בה [לידי] פסידא א``ל התם תקינו ליה רבנן דמרי ארעא יהיב טסקא וכרי כריא ארעא דלית לה כריא ולא יהיב טסקא מאי א``ל איבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>למחויי</span> לא אימחא מאי איהו הוא דאפסיד אנפשיה אריס אומר למחצה ירדתי ובעל הבית אומר לשליש הורדתיו מי נאמן רב יהודה אמר בעל הבית נאמן רב נחמן אמר הכל כמנהג המדינה סבור מינה לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הא באתרא דשקיל אריסא פלגא הא באתרא דשקיל אריסא תילתא</span> אמר להו רב מרי ברה דבת שמואל הכי אמר אביי אפילו באתרא דשקיל אריסא פלגא פליגי רב יהודה אמר בעל הבית נאמן דאי בעי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שכירי</span> ולקיטי הוא:  יתומים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אנו השבחנו</span> ובעל חוב אומר אביכם השביח על מי להביא ראי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  סבר רבי חנינא למימר ארעא בחזקת יתמי קיימא ועל בעל חוב להביא ראיה אמר להו ההוא סבא הכי א``ר יוחנן על היתומים להביא ראיה מאי טעמא ארעא כיון דלגוביינא קיימא כמאן דגביא דמיא ועל היתומין להביא ראיה אמר אביי אף אנן נמי תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ספק</span> זה קדם וספק זה קדם קוצץ ואינו נותן דמים אלמא כיון דלמיקץ קיימא אמרינן ליה אייתי ראיה ושקול הכא נמי האי שטרא כיון דלגוביינא קיימא כמאן דגביא דמיא ועל היתומים להביא ראיה אייתו יתמי ראיה דאינהו אשבחו סבר רבי חנינא למימר כי מסלקינן להו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בארעא מסלקינן להו</span> ולא היא בדמי מסלקינן להו מדרב נחמן דאמר רב נחמן אמר שמואל שלשה שמין להם את השבח <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומעלין אותן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בדמים</span> ואלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בכור לפשוט</span> ובעל חוב וכתובת אשה ליתומים ובעל חוב ללקוחות א``ל רבינא לרב אשי למימרא דסבר שמואל בעל חוב ללקוחות ומי אית ליה שבחא ללוקח והאמר שמואל בעל חוב גובה את השבח וכי תימא לא קשיא כאן בשבח <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>המגיע לכתפים</span> כאן בשבח שאין מגיע לכתפים והא מעשים בכל יום וקא מגבי שמואל אפי' בשבח המגיע לכתפים לא קשיא הא דמסיק ביה כשיעור ארעא ושבחא הא דלא מסיק ביה שיעור ארעא ושבחא וכי לא מסיק שיעור ארעא ושבחא דיהיב ליה זוזי ללוקח ומסלק ליה הניחא למ``ד אי אית [ליה] זוזי ללוקח לא מצי מסלק ליה לבעל חוב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שפיר</span> אלא למ``ד אית ליה זוזי ללוקח מצי מסלק ליה לבעל חוב ונימא ליה אי הוו לי זוזי הוה מסליקנא לך מכולא ארעא השתא דלית לי זוזי הב לי גריוא דארעא בארעאי שיעור שבחאי הכא במאי עסקינן כגון דשויא ניהליה אפותיקי דא``ל לא יהא לך פרעון אלא מזו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קי,ב משנה
pgu: קי
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקבל שדה מחבירו לשבוע אחד בשבע מאות זוז השביעית מן המנין קבלה הימנו שבע שנים בשבע מאות זוז אין השביעית מן המנין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שכיר יום גובה כל הלילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכיר לילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גובה כל היום</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכיר שעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גובה כל הלילה וכל היום</span> שכיר שבת שכיר חדש שכיר שנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שכיר שבוע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יצא ביום</span> גובה כל היום <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יצא בלילה</span> גובה כל הלילה וכל היום


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר מנין לשכיר יום שגובה כל הלילה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='13'> ויקרא יט </span> לא תלין פעולת שכיר אתך עד בקר ומנין ל<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכיר לילה</span> ש<span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גובה כל היום</span></span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> ביומו תתן שכרו ואימא איפכא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שכירות אינה משתלמת אלא בסוף</span> ת``ר ממשמע שנאמר לא תלין פעולת שכיר אתך איני יודע שעד בקר מה ת``ל עד בקר מלמד שאינו עובר אלא עד בקר ראשון בלבד מכאן ואילך מאי אמר רב עובר משום בל תשהא אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מאי קראה</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='29'> משלי ג </span> אל תאמר לרעך לך ושוב ומחר אתן ויש אתך ת``ר האומר לחבירו צא שכור לי פועלים שניהן אין עוברין משום בל תלין זה לפי שלא שכר


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיא,א גמרא
pgu: קיא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וזה לפי שאין פעולתו אצלו היכי דמי אי דאמר להו שכרכם עלי שכרו עליו הוא דתניא השוכר את הפועל לעשות בשלו והראהו בשל חבירו נותן לו שכרו משלם וחוזר ונוטל מבעל הבית מה שההנה אותו לא צריכא דאמר להו שכרכם על בעל הבית יהודה בר מרימר א``ל לשמעיה זיל אגיר לי פועלים ואימא להו שכרכם על בעל הבית מרימר ומר זוטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אגרי להדדי</span> אמר רבה בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הני שוקאי דסורא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא עברי</span> משום בל תלין מידע ידעי דעל יומא דשוקא סמיכי אבל משום בל תשהא ודאי עובר:  שכיר שעות גובה כל הלילה וכל היום:  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שכיר שעות דיום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גובה כל היום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שכיר שעות דלילה גובה כל הלילה</span> ושמואל אמר שכיר שעות דיום גובה כל היום ושכיר שעות דלילה גובה כל הלילה וכל היום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תנן שכיר שעות גובה כל הלילה וכל היום</span> תיובתא דרב אמר לך רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לצדדין</span> קתני שכיר שעות דיום גובה כל היום שכיר שעות דלילה גובה כל הלילה תנן היה שכיר שבת שכיר חדש שכיר שנה שכיר שבוע יוצא ביום גובה כל היום יוצא בלילה גובה כל הלילה וכל היום אמר לך רב תנאי היא דתניא שכיר שעות דיום גובה כל היום שכיר שעות דלילה גובה כל הלילה דברי ר' יהודה ר``ש אומר שכיר שעות דיום גובה כל היום שכיר שעות דלילה גובה כל הלילה וכל היום מכאן אמרו כל הכובש שכר שכיר עובר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ה' שמות</span> הללו ועשה משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span> בל תעשוק את ריעך ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span> בל תגזול ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='6'> דברים כד </span> בל תעשוק שכיר עני ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span> בל תלין ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> ביומו תתן שכרו ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> לא תבא עליו השמש הני דאיכא ביממא ליכא בליליא דאיכא בליליא ליכא ביממא אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שם שכירות</span> בעלמא איזה הוא עושק ואיזהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>גזל</span> א``ר חסדא<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='29'> משלי ג </span> לך ושוב לך ושוב זה הוא עושק יש לך בידי ואיני נותן לך זה הוא גזל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מתקיף לה רב ששת</span> איזהו עושק שחייבה עליו תורה קרבן דומיא דפקדון דקא כפר ליה ממונא אלא אמר רב ששת נתתיו לך זהו עושק יש לך בידי ואיני נותן לך זה הוא גזל מתקיף לה אביי איזה הוא גזל שחייבה עליו תורה קרבן דומיא דפקדון בעינן דקא כפר ליה ממונא אלא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא שכרתיך מעולם</span> זה הוא עושק נתתיו לך זה הוא גזל ולרב ששת מאי שנא עושק דקשיא ליה ומאי שנא גזל דלא קשיא ליה אמר לך גזל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דגזליה והדר כפריה</span> אי הכי אפילו עושק נמי דהדר כפריה הכי השתא בשלמא התם כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl='21'> ויקרא ה </span> או בגזל מכלל דאודי ליה מעיקרא אבל גבי עושק מי כתיב או בעושק<span class='tlm-sfr' data-chp='0305' data-rgl='21'> ויקרא ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>או עשק כתיב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שעשקו כבר</span> רבא אמר זה הוא עושק זהו גזל ולמה חלקן הכתוב לעבור עליו בשני לאוין


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיא,א משנה
pgu: קיא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אחד שכר אדם ואחד שכר בהמה ואחד שכר כלים יש בו משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> ביומו תתן שכרו ויש בו משום לא תלין פעולת שכיר אתך עד בוקר אימתי בזמן שתבעו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לא תבעו אינו עובר עליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>המחהו</span> אצל חנוני או אצל שולחני אינו עובר עליו שכיר בזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>נשבע ונוטל</span> עבר זמנו אינו נשבע ונוטל אם יש עדים שתבעו <בזמנו> הרי זה נשבע ונוטל <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>גר תושב</span> יש בו משום ביומו תתן שכרו ואין בו משום לא תלין פעולת שכיר אתך עד בקר


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='14'> דברים כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאחיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פרט לאחרים</span> גרך זה גר צדק בשעריך זה אוכל נבילות אין לי אלא שכר אדם מנין לרבות בהמה וכלים ת``ל בארצך כל שבארצך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכולן</span> עוברים בכל השמות הללו מכאן אמרו אחד שכר אדם ואחד שכר בהמה ואחד שכר כלים יש בו משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> ביומו תתן שכרו ויש בהן משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span> בל תלין פעולת שכיר רבי יוסי ברבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גר תושב יש בו משום ביומו תתן שכרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואין בו משום לא תלין</span> בהמה וכלים אין בהן אלא משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span><span class='tlm-sfr' data-chp='0124'> דברים כד</a> בל תעשק בלבד מני אי תנא קמא דמאחיך <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קשיא גר תושב</span> אי רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קשיא בהמה וכלים</span> אמר רבא האי תנא תנא דבי ר' ישמעאל הוא דתנא דבי ר' ישמעאל אחד שכר אדם ואחד שכר בהמה ואחד שכר כלים יש בו משום ביומו תתן שכרו ומשום לא תלין גר תושב יש בו משום ביומו תתן שכרו ואין בו משום בל תלין מ``ט דת``ק דמאחיך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>גמר שכיר שכיר</span> ורבי יוסי ברבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא גמר</span> שכיר שכיר נהי דלא גמר שכיר שכיר בהמה וכלים משום ביומו תתן שכרו נמי ניחייב תני רבי חנניא אמר קרא<a href='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> ולא תבא עליו השמש כי עני הוא מי שהן באין לידי עניות ועשירות יצאו בהמה וכלים שאינן באין לידי עניות ועשירות ות``ק האי כי עני הוא מאי עביד ליה ההוא מיבעי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>להקדים עני לעשיר</span> ורבי יוסי ברבי יהודה ההוא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> מלא תעשק שכיר עני ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אביון</span> נפקא ות``ק חד להקדים עני לעשיר וחד להקדים עני לאביון וצריכא דאי אשמעינן אביון משום דלא כסיף למתבעיה אבל עשיר דכסיף למתבעיה אימא לא ואי אשמעינן עשיר משום דלא צריך ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אבל אביון</span> דצריך ליה אימא לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ותנא דידן</span> מה נפשך אי יליף שכיר שכיר אפילו גר תושב נמי אי לא יליף שכיר שכיר בהמה וכלים מנא ליה לעולם לא יליף שכיר שכיר ושאני התם דאמר קרא ולא תלין פעולת שכיר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אתך</span> עד בקר כל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שפעולתו אתך</span> אי הכי אפילו גר תושב נמי אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>רעך</span> רעך ולא גר תושב אי הכי אפילו בהמה וכלים נמי הא כתיב אתך מה ראית לרבות בהמה וכלים ולהוציא גר תושב מסתברא בהמה וכלים הוה ליה לרבות שכן ישנן בכלל ממון רעך גר תושב אינו בכלל ממון רעך ות``ק דמאחיך האי רעך מאי עבדי ליה ההוא מיבעי ליה לכדתניא רעך ולא <עמלקי> {נכרי} <עמלקי> {נכרי} מאחיך נפקא חד למשרא עושקו וחד למשרא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>גזלו</span> {וקסבר גזל גוי מותר} וצריכי דאי אשמעינן גזלו משום דלא טרח ביה אבל עושקו דטרח גביה אימא לא ואי אשמעינן עושקו משום דלא אתא לידיה אבל גזלו דאתא לידיה אימא לא צריכא ורבי יוסי ברבי יהודה האי לא תלין פעולת שכיר אתך עד בקר מאי עביד ליה מיבעיא ליה לכדרב אסי דאמר רב אסי אפילו לא שכרו אלא לבצור לו אשכול אחד של ענבים עובר משום בל תלין ואידך<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מואליו הוא נושא את נפשו</span> נפקא דבר המוסר נפשו עלי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיב,א גמרא
pgu: קיב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואידך ההוא מיבעי ליה לכדתניא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='15'> דברים כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואליו הוא נושא</span> את נפשו מפני מה עלה זה בכבש ונתלה באילן ומסר את עצמו למיתה לא על שכרו דבר אחר ואליו הוא נושא את נפשו כל הכובש שכר שכיר כאילו נוטל נפשו ממנו רב הונא ורב חסדא חד אמר נפשו של גזלן וחד אמר נפשו של נגזל מאן דאמר נפשו של גזלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='22'> משלי כב </span> אל תגזל דל כי דל הוא ואל תדכא עני בשער וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='23'> משלי כב </span> כי ה' יריב ריבם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וקבע</span> את קבעיהם נפש ומ``ד נפשו של נגזל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2801' data-rgl='20'> משלי א </span> כן ארחות כל בוצע בצע את נפש בעליו יקח ואידך נמי הכתיב את נפש בעליו יקח בעליו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דהשתא</span> ואידך נמי הכתיב וקבע את קבעיהם נפש מה טעם קאמר מה טעם קבע את קבעיהם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משום דנטלו נפש</span>:  אימתי בזמן שתבעו לא תבעו אינו עובר עליו:  ת``ר לא תלין פעולת שכיר יכול אפילו לא תבעו ת``ל אתך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לדעתך</span> יכול אפי' אין לו ת``ל אתך שיש אתך יכול אפי' המחהו אצל חנוני ואצל שולחני ת``ל אתך ולא שהמחהו אצל חנוני ואצל שולחני:  המחהו אצל חנוני ואצל שולחני אינו עובר:  איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חוזר</span> או אינו חוזר רב ששת אמר אינו חוזר ורבה אמר חוזר אמר רבה מנא אמינא לה מדקתני אינו עובר עליו מעבר הוא דלא עבר הא מיהדר הדר ורב ששת אמר מאי אינו עובר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אינו בתורת לעבור</span>:  בעו מיניה מרב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קבלנות</span> עובר עליו משום בל תלין או אין עובר משום בל תלין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אומן קונה בשבח כלי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הלואה היא</span> או אין אומן קונה בשבח כלי ושכירות היא אמר להו רב ששת עובר והתניא אינו עובר התם שהמחהו אצל חנוני ואצל שולחני נימא מסייעא ליה הנותן טליתו לאומן גמרה והודיעו אפי' מכאן ועד עשרה ימים אינו עובר משום בל תלין נתנה לו בחצי היום מששקעה עליו חמה עובר משום בל תלין ואי אמרת אומן קונה בשבח כלי אמאי עובר אמר רב מרי בריה דרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בגרדא דסרבלא</span> למאי יהבה ניהליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לרכוכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>היינו שבחיה</span> לא צריכא דקא אגריה מיניה לבטושי בטשא ובטשא במעתא


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שכיר בזמנו נשבע ונוטל וכו':  שכיר אמאי תקינו ליה רבנן למשתבע ושקיל אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלכות גדולות שנו כאן</span> הני הלכתא נינהו הני תקנות נינהו אלא אמר רב יהודה אמר שמואל תקנות גדולות שנו כאן גדולות מכלל דאיכא קטנות אלא אמר רב נחמן אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תקנות קבועות</span> שנו כאן שבועה דבעל הבית היא ועקרוה רבנן לשבועה דבעל הבית ושדיוה אשכיר משום כדי חייו דשכיר ומשום כדי חייו דשכיר מפסדנא ליה לבעל הבית בעל הבית גופיה ניחא ליה דמשתבע שכיר ושקיל כי היכי דליתגרו ליה פועלים שכיר גופיה ניחא ליה דמשתבע בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ויפקע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כי היכי דליגרוהו</span> בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>על כרחיה אגר</span> שכיר נמי בעל כרחיה איתגר אלא בעל הבית טרוד בפועלים הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי הכי</span> ניתב ליה בלא שבועה כדי להפיס דעתו של בעל הבית וניתב ליה בעדים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>טריחא להו מילתא</span> וניתב ליה מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שניהם רוצים בהקפה</span> אי הכי אפי' קצץ נמי אלמה תניא אומן אומר שתים קצצת לי והלה אומר לא קצצתי לך אלא אחת המוציא מחבירו עליו הראיה קציצה ודאי מידכר דכירי ליה אינשי אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אפי' עבר זמנו נמי</span> אלמה תנן עבר זמנו אינו נשבע ונוטל חזקה אין בעל הבית עובר משום בל תלין והא אמרת בעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טרוד בפועליו</span> הוא הני מילי מקמיה דלימטייה זמן חיובי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אבל מטא זמן חיוביה רמי אנפשיה ומידכר וכי שכיר עובר משום בל תגזול התם תרי חזקי הכא חדא חזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גבי בעל הבית</span> איכא תרי חזקי חדא דאין בעל הבית עובר משום<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='17'> ויקרא יט </span> בל תלין וחדא דאין שכיר משהא שכרו והכא חדא חזקה:  אם יש עדים שתבעו הרי זה נשבע ונוטל:  והא קתבעו לקמן א``ר אסי שתבעו בזמנו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ודלמא לבתר הכי</span> פרע אמר אביי שתבעו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל זמנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולעולם</span> <לא פרע ליה> א``ר חמא בר עוקבא כנגד אותו היום של תביעה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיג,א משנה
pgu: קיג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המלוה את חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא ימשכננו</span> אלא בב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא יכנס לביתו</span> ליטול משכונו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='11'> דברים כד </span> בחוץ תעמוד <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היו לו שני כלים</span> נוטל אחד ומניח אחד ומחזיר את הכר בלילה ואת המחרישה ביום ואם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מת</span> אינו מחזיר ליורשיו רשב``ג אומר אף לעצמו אינו מחזיר אלא עד <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלשים יום</span> ומשלשים יום ולהלן מוכרן בב``ד


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר שמואל שליח ב``ד מנתח נתוחי אין אבל משכוני לא והתנן המלוה את חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא ימשכננו</span> אלא בב``ד מכלל דבב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ממשכנין</span> א``ל שמואל אימא לא ינתחנו אלא בב``ד הכי נמי מסתברא דקתני סיפא לא יכנס לביתו ליטול משכונו מני אילימא בעל חוב מרישא שמע מינה אלא לאו שליח ב``ד אי משום הא לא איריא ה``ק המלוה את חבירו לא ימשכננו אלא בב``ד מכלל דבב``ד ממשכנים ובעל חוב אפי' נתוחי נמי לא שלא יכנס לביתו ליטול משכונו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מת</span>יב רב יוסף<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='6'> דברים כד </span> לא יחבל ריחים ורכב הא דברים אחרים חבל<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='17'> דברים כד </span> לא תחבל בגד אלמנה הא של אחרים תחבל מאן אי נימא בעל חוב הא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='10'> דברים כד </span> לא תבא אל ביתו לעבוט עבוטו אלא לאו שליח ב``ד תרגמה רב פפא בריה דרב נחמן קמיה דרב יוסף ואמרי לה רב פפא בריה דרב יוסף קמיה דרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לעולם בבעל חוב</span> ולעבור עליו בשני לאוין ת``ש ממשמע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='11'> דברים כד </span> בחוץ תעמוד איני יודע שהאיש אשר אתה נושה בו יוציא אלא מה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='11'> דברים כד </span> והאיש לרבות שליח בית דין מאי לאו שליח בית דין כלו


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיג,ב גמרא
pgu: קיג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא שליח ב``ד כמ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לו</span>ה ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='25'> שמות כב </span> אם חבל תחבל שלמת רעך בשליח בית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הכתוב מדבר</span> אתה אומר בשליח בית דין הכתוב מדבר או אינו אלא בבעל חוב כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='10'> דברים כד </span> לא תבא אל ביתו לעבוט עבוטו הרי בע``ח אמור הא מה אני מקיים אם חבל תחבל שלמת רעך בשליח ב``ד הכתוב מדבר תנאי היא דתניא שליח ב``ד שבא למשכנו לא יכנס לביתו למשכנו אלא עומד מבחוץ והלה מוציא לו משכון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='11'> דברים כד </span> בחוץ תעמוד והאיש ותניא אידך בע``ח שבא למשכנו לא יכנס לביתו למשכנו אלא עומד בחוץ והלה נכנס ומוציא לו משכונו שנאמר בחוץ תעמוד ושליח ב``ד שבא למשכנו הרי זה נכנס לביתו וממשכנו ולא ימשכננו דברים שעושין בהן אוכל נפש ונותן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מטה ומטה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מצע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לעשיר</span> מטה ומטה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומפץ לעני</span> לו אבל לא לאשתו ולא לבניו ולבנותיו כדרך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שמסדרין</span> לבע``ח כך מסדרין בערכין כלפי לייא עיקר סידור בערכין כתיב אלא אימא כדרך שמסדרין בערכין כך מסדרין בבע``ח אמר מר נותן מטה ומטה ומצע לעשיר מטה ומטה ומפץ לעני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למאן</span> אילימא לאשתו ולבניו ולבנותיו הא אמרת לו אבל לא לאשתו ולבניו ולבנותיו אלא אידי ואידי לדידיה תרתי למה לי חדא דאכיל עלה וחדא דזג עלה כדשמואל דאמר שמואל כל מילי ידענא אסותייהו לבר מהני תלת מאן דאכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אהינא</span> מרירא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אליבא ריקנא</span> ומאן דאסר מיתנא דכיתנא רטיבא אחרציה ומאן דאכיל נהמא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ולא מסגי ארבעה גרמידי</span> תני תנא קמיה דרב נחמן כדרך שמסדרין בערכין כך מסדרין בבע``ח א``ל השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זבוני מזבנינן ליה</span> סדורי מסדרינן ליה ומי מזבנינן ליה והתנן מחזיר את הכר בלילה ואת המחרישה ביום תנא כרשב``ג תנא קמיה והכי קאמר ליה השתא לרשב``ג זבוני מזבנינן ליה סדורי מסדרינן ליה דתנן רשב``ג אומר אף לעצמו אינו מחזיר אלא עד שלשים יום מכאן ואילך מוכרן בב``ד וממאי דכי קאמר רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זבוני לגמרי</span> קאמר דלמא הכי קאמר עד שלשים יום הדר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בעיניה</span> מכאן ואילך מיהדר ליה למאי דחזי ליה ומזבנינן מאי דלא חזי ליה אי סלקא דעתך אית ליה לרשב``ג האי סברא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ליכא מידי דלא חזי ליה</span> דאמר אביי רשב``ג ורבי שמעון ורבי ישמעאל ורבי עקיבא כולהו סבירא להו כל ישראל בני מלכים הן רשב``ג דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא את הלוף ולא את החרדל</span> רשב``ג מתיר בלוף מפני שהוא מאכל לעורבין רבי שמעון דתנן בני מלכים סכין שמן וורד על גבי מכותיהן בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שכן דרכן לסוך בחול</span> ר' שמעון אומר כל ישראל בני מלכים הן רבי ישמעאל ורבי עקיבא דתניא הרי שהיו נושין בו אלף זוז ולבוש איצטלא בת מאה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מפשיטין אותה ממנו</span> ומלבישים אותו איצטלא הראויה לו ותנא משום רבי ישמעאל ותנא משום רבי עקיבא כל ישראל ראוין לאותה איצטלא ולמאי דסליק אדעתין מעיקרא דיהיב ליה מאי דחזי ליה ומזבנינן מאי דלא חזי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בשלמא כר וכסת</span> חזי ליה דביני ביני <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אלא מחרישה</span> למאי חזיא אמר רבא בר רבה מחרישה דכספא מתקיף לה רב חגא ולימא ליה לאו עלי קרמית אמר ליה אבי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיד,א גמרא
pgu: קיד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איברא</span> עליה קרמי משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='13'> דברים כד </span> ולך תהיה צדקה איבעיא להו מהו שיסדרו בבעל חוב מי גמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מיכה מיכה</span> מערכין או לא ת``ש דשלח רבין באגרתי' <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דבר זה [שאלתי]</span>


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קיד,ב גמרא
pgu: קיד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנין לערום שלא יתרום דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='15'> דברים כג </span> ולא יראה בך <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ערות דבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמר ליה לא</span>ו כהן הוא מר מאי טעמא קאי מר בבית הקברות א``ל לא מתני מר טהרות דתניא ר``ש בן יוחי אומר קבריהן של <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין מטמאין</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1234' data-rgl='31'> יחזקאל לד </span> ואתן צאני צאן מרעיתי אדם אתם אתם קרויין אדם ואין <עובדי כוכבים> {גוים} קרויין אדם אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בארבעה לא מצינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בשיתא מצינא</span> א``ל ואמאי אמר ליה דחיקא לי מילתא דבריה ועייליה לגן עדן אמר ליה פשוט גלימך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ספי</span> שקול מהני <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טרפי</span> ספא שקל כי הוה נפיק שמע דקאמר מאן קא אכיל לעלמיה כרבה בר אבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נפץ</span> שדנהו אפילו הכי אתייה לגלימיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סחט גלימא</span> ריחא זבניה בתריסר אלפי דינרי פלגינהו לחתנוותיה ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='12'> דברים כד </span> ואם איש עני הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא תשכב בעבוטו</span> הא עשיר שכיב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאי קאמר</span></span> אמר רב ששת הכי קאמר ואם איש עני הוא לא תשכב ועבוטו אצלך הא עשיר שכיב ועבוטו אצלך ת``ר המלוה את חבירו אינו רשאי למשכנו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אינו חייב להחזיר</span> לו ועובר בכל השמות הללו מאי קאמר אמר רב ששת הכי קאמר המלוה את חבירו אינו רשאי למשכנו ואם משכנו חייב להחזיר לו ועובר בכל השמות הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אסיפא</span> רבא אמר הכי קאמר המלוה את חבירו אינו רשאי למשכנו ואם משכנו חייב להחזיר לו במה דברים אמורים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שמשכנו שלא בשעת הלואתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל משכנו בשעת הלואתו</span> אינו חייב להחזיר לו ועובר בכל השמות הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ארישא</span> תני רב שיזבי קמיה דרבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='25'> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עד בא השמש תשיבנו לו</span> זו כסות לילה<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='13'> דברים כד </span> השב תשיב לו את העבוט כבוא השמש זו כסות יום אמר ליה דיממא בליליא למה לי ודליליא ביממא למה לי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>איסמייה</span> אמר ליה לא הכי קאמר עד בא השמש תשיבנו לו זו כסות יום שניתנה לחבול בלילה השב תשיב לו את העבוט כבוא השמש זו כסות לילה שניתנה לחבול ביום אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>משכנו ומת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שומטו</span> מעל גבי בניו מיתיבי אמר ר' מאיר וכי מאחר שממשכנין למה מחזירין למה מחזירין רחמנא אמר אהדר אלא מאחר שמחזירי


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>למה חוזרין וממשכנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שלא תהא שביעית משמטתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא יעשה מטלטלין אצל בניו</span> טעמא דהדר ומשכניה הא לא הדר ומשכניה לא אמר רב אדא בר מתנא ולאו תרוצי קא מתרצת לה תריץ הכי וכי מאחר שמחזירין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למה ממשכנין מעיקרא</span> שלא תהא שביעית משמטתו ולא יעשה מטלטלין אצל בניו ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='10'> דברים כד </span> לא תבא אל ביתו לעבוט עבוטו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לביתו</span> אי אתה נכנס אבל אתה נכנס לביתו של ערב וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2820' data-rgl='16'> משלי כ </span> לקח בגדו כי ערב זר וגו' ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2806' data-rgl='1'> משלי ו </span> בני אם ערבת לרעך תקעת לזר כפיך נוקשת באמרי פיך נלכדת באמרי פיך עשה זאת אפוא בני והנצל כי באת בכף רעך לך התרפס ורהב רעיך <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אם ממון יש לו בידך</span> התר לו פיסת יד ואם לאו הרבה עליו רעים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לצד שני</span> לביתו אי אתה נכנס אבל אתה נכנס לשכר כתף לשכר חמר ל<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכר פונדק</span> לשכר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דיוקנאות</span> יכול אפילו זקפן עליו במלוה ת``ל משאת מאומה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,א משנה
pgu: קטו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלמנה בין שהיא ענייה בין שהיא עשירה אין ממשכנין אותה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='17'> דברים כד </span> לא תחבול בגד אלמנה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר אלמנה בין שהיא ענייה בין שהיא עשירה אין ממשכנין אותה דברי ר' יהודה ר``ש אומר עשירה ממשכנין אותה ענייה אין ממשכנין אותה שאתה חייב להחזיר לה ואתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משיאה שם רע</span> בשכנותיה למימרא דר' יהודה לא דריש טעמא דקרא ור``ש דריש טעמא דקרא והא איפכא שמעינן להו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl='17'> דברים יז </span> ולא ירבה לו נשים ר' יהודה אומר מרבה הוא ובלבד שלא יהו מסירות את לבו ר``ש אומר אפילו אחת והיא מסירה את לבו ה``ז לא ישאנה א``כ מה ת``ל ולא ירבה לו נשים אפילו כאביגיל לעולם ר' יהודה לא דריש טעמא דקרא ושאני הכא דמפרש קרא ולא ירבה לו נשים ולא יסור מאי טעמא לא ירבה לו נשים משום דלא יסור ור``ש מכדי בעלמא דרשינן טעמא דקרא לכתוב רחמנא לא ירבה ולא בעינן לא יסור ואנא ידענא מאי טעמא לא ירבה משום דלא יסור לא יסור דכתב רחמנא למה לי אפילו אחת ומסירה את לבו הרי זה לא ישאנה


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,א משנה
pgu: קטו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  החובל את הריחים עובר משום לא תעשה וחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משום שני כלים</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='6'> דברים כד </span> לא יחבול ריחים ורכב ולא ריחים ורכב בלבד אמרו אלא כל דבר שעושין בו אוכל נפש שנאמר כי נפש הוא חובל


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא חבל ריחים לוקה שתים משום ריחים ומשום כי נפש הוא חובל ריחים ורכב לוקה שלש משום ריחים ורכב ומשום כי נפש הוא חובל ורב יהודה אמר חבל ריחים לוקה אחת ורכב לוקה אחת ריחים ורכב לוקה שתים כי נפש הוא חוב


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטו,ב גמרא
pgu: קטו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לשאר דברים</span> הוא דאתא לימא אביי ורבא בפלוגתא דרב הונא ורב יהודה קמיפלגי דאמר רבא אכל נא לוקה שתים משום נא ומשום<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='9'> שמות יב </span> כי אם צלי אש מבושל לוקה שתים משום מבושל ומשום כי אם צלי אש נא ומבושל לוקה שלש משום נא ומשום מבושל ומשום לא תאכלנו כי אם צלי אש אביי אמר אין לוקין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>על לאו שבכללות</span> לימא אביי דאמר כרב יהודה ורבא דאמר כרב הונא אמר לך רבא אנא דאמרי אפילו כרב יהודה עד כאן לא קאמר רב יהודה התם אלא דכי נפש הוא חובל לא משמע ריחים ורכב הלכך לשאר דברים הוא דאתא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל הכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כי אם צלי אש למאי אתא</span> ש``מ ללאו ואביי אמר לך אנא דאמרי אפילו לרב הונא ע``כ לא קאמר רב הונא התם אלא דכי נפש הוא חוב


id: 4209
lvr: 42
prk: 09
nru: דף קטז,א גמרא
pgu: קטז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יתירא הוא</span> כיון דיתירא הוא שדייה אריחים ורכב אבל הכא כי אם צלי אש לאו יתירא הוא דמבעי ליה לכדתניא בשעה שישנו בקום אכול צלי ישנו<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> בבל תאכל נא בשעה שאינו בקום אכול צלי אינו בבל תאכל נא תניא כוותיה דרב יהודה חבל זוג של ספרים וצמד של פרות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חייב שתים</span> זה בעצמו וזה בעצמו אינו חייב אלא אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותניא אידך</span> חבל זוג של ספרים וצמד של פרות יכול לא יהא חייב אלא אחת ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='6'> דברים כד </span> לא יחבול ריחים ורכב מה ריחים ורכב שהן מיוחדין שני כלים ועושין מלאכה אחת וחייב על זה בפני עצמו ועל זה בפני עצמו אף כל דברים שהן שני כלים מיוחדים ועושין מלאכה אחת חייב על זה בפני עצמו ועל זה בפני עצמו ההוא גברא דחבל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סכינא דאשכבתא</span> מחבריה אתא לקמיה דאביי א``ל זיל אהדריה דהוי ליה כלי שעושים בו אוכל נפש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ותא קום בדינא</span> עלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רבא אמר</span> לא צריך למיקם בדינא עלה ויכול לטעון עד כדי דמיהן ואביי לית ליה ההיא סברא מאי שנא מהנהו עיזי דאכלי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חושלא</span> בנהרדעא ואתא מרא דחושלא ותפס להו וקא טעין טובא ואמר אבוה דשמואל יכול לטעון עד כדי דמיהן התם לאו מידי דעבדא לאושולי ולאוגורי הוא הכא מידי דעביד לאושולי ולאוגורי הוא דשלח רב הונא בר אבין דברים העשויין להשאיל ולהשכיר ואמר לקוחין הן בידי אינו נאמן ורבא לית ליה האי סברא והא רבא אפיק <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זוגא דסרבלא</span> וספרא דאגדתא מיתמי בדברים העשויין להשאיל ולהשכיר אמר לך רבא האי נמי כיון דמי פגמא קפדי אינשי ולא מושלי:
<BR


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הבית והעלייה של שנים</span> שנפלו שניהם חולקין בעצים ובאבנים ובעפר ורואין אלו אבנים העשויות להשתבר אם היה אחד מהן מכיר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מקצת אבניו</span> נוטלן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ועולות לו מן החשבון</span>


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מדקתני רואין מכלל דאיכא למיקם עלייהו אי בחבסא נפיל אי בחבטא נפיל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אי הכי</span> רישא אמאי חולקין נחזי אי בחבטא נפיל עלייתא איתבור אי בחבסא נפיל תתייתא איתבור לא צריכא דנפיל בליליא וליחזינהו בצפרא דפנינהו וליחזי מאן פנינהו ולישייליה דפנינהו בני רשות הרבים ואזלו לעלמא וליחזי ברשות דמאן יתבן וליהוי אידך המוציא מחבירו עליו הראייה לא צריכא דייתבן בחצר דתרוייהו אי נמי ברשות הרבים ואיבעית אימא שותפין בכי האי גוונא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא קפדי אהדדי</span>:  אם היה אחד מהן מכיר כו':  והלה מה טוען אי דקאמר אין פשיטא ואי לא אמר אין למה נוטל אלא דא``ל איני יודע לימא תהוי תיובתא דר``נ דאיתמר מנה לי בידך והלה אומר איני יודע רב הונא ורב יהודה אמרי חייב ר``נ ור' יוחנן אמרי פטור כדאמר ר``נ כגון שיש עסק שבועה ביניהן הכא נמי כגון שיש עסק שבועה ביניהן היכי דמי עסק שבועה כדרבא דאמר רבא מנה לי בידך והלה אומר אין לך בידי אלא חמשים והשאר איני יודע מתוך שאינו יכול לישבע ישלם:  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ועולות לו מן החשבון</span>:  סבר רבא למימר לפי חשבון שבורות אלמא כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דאמר איני יודע</span> ריע טפי א``ל אביי אדרבה הא ריע טפי מדהני ידע טפי לא ידע תו לית ליה ואידך כולהו דהיאך נינהו אלא אמר אביי לפי חשבון שלימות אי הכי מאי קמהני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למלבנא רווחא</span> אי נמי טינא דמעבדא


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הבית והעלייה נפחתה העלייה ואין בעל הבית רוצה לתקן הרי בעל העלייה יורד ודר למטה עד שיתקן לו את העלייה ר' יוסי אומר התחתון נותן את התקרה והעליון את ה<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מעזיבה</span>


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  נפחתה בכמה רב אמר ברובה ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בארבעה</span> רב אמר ברובה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אבל בארבעה לא</span> אדם דר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חציו למטה</span> וחציו למעלה ושמואל אמר בארבעה אין אדם דר חציו למטה וחציו למעלה ה``ד אי דאמר עלייה זו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אזדא</span> אלא דאמר ליה עלייה סתם לוגר ליה אחריתי אמר רבא לא צריכא דא``ל עלייה זו שאני משכיר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כי סלקא</span> סליק בהדה וכי נחית חות בהדה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אי הכי</span> מאי למימרא אלא אמר רב אשי דא``ל עלייה זו שעל גבי בית זה אני משכיר לך דהא שעביד בית לעלייה וכי הא דאמר רבין בר רב אדא אמר ר' יצחק מעשה באחד שאמר לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>דלית</span> שעל גבי פרסק זה אני מוכר לך ונעקר הפרסק ובא מעשה לפני רבי חייא ואמר חייב אתה להעמיד לו פרסק כל זמן שהדלית קיימא בעי ר' אבא בר ממ


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיז,א גמרא
pgu: קיז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כשהוא דר לבדו הוא דר כדמעיקרא או דלמא שניהם דרין דא``ל אדעתא לאפקינן לא אגרי לך אם תמצא לומר שניהם דרין בו כשהוא משתמש דרך פתחים משתמש או דרך גגין משתמש מי אמר כדמעיקרא מה מעיקרא דרך גגין השתא נמי דרך גגין או דלמא מצי אמר ליה עלייה קבילי עלאי עלייה וירידה לא קבילי עלאי אם תמצא לומר מצי אמר ליה עלייה וירידה לא קבילי עלאי שתי עליות זו על גב זו מהו איפחית עליונה נחית ודר בתחתונה איפחית תחתונה מהו למיסלק לגמרי בעליונה מי אמרינן דא``ל שם עלייה קבילית עלך או דלמא חד עלייה קביל עליה שתי עליות לא קביל עליה תיקו:  רבי יוסי אומר התחתון נותן את התקרה כו':  מאי תקרה רבי יוסי בר חנינא אמר קינים וסנאין וסטיני אמר רבי שמעון בן לקיש לווחים ולא פליגי מר כי אתריה ומר כי אתריה הנהו בי תרי דהוו דיירי חד עילאי וחד תתאי איפחית מעזיבה כי משי מיא עילאי אזלי ומזקי לתתאי <מי מתקן> רבי חייא בר אבא אמר העליון מתקן ור' אלעי משום ר' חייא בר' יוסי אמר התחתון מתקן וסימן<span class='tlm-sfr' data-chp='0139' data-rgl='1'> בראשית לט </span> ויוסף הורד מצרימה לימא ר' חייא בר אבא ורבי אלעי בפלוגתא דרבי יוסי ורבנן קמיפלגי למאן דאמר העליון מתקן קסבר על המזיק להרחיק את עצמו מן הניזק ומאן דאמר תחתון מתקן קסבר על הניזק להרחיק את עצמו מן המזיק ותיסברא רבי יוסי ורבנן לענין נזקין פליגי והא איפכא שמעינן להו דתנן מרחיקין את האילן מן הבור עשרים וחמש אמה ובחרוב ובשקמה חמשים אמה בין מלמעלה בין מן הצד אם הבור קדם קוצץ ונותן דמים אם האילן קדם לא יקוץ ספק זה קדם ספק זה קדם לא יקוץ רבי יוסי אומר אע``פ שהבור קודמת לאילן לא יקוץ שזה חופר בתוך שלו וזה נוטע בתוך שלו אלמא ר' יוסי סבר על הניזק להרחיק את עצמו ורבנן סברי על המזיק להרחיק את עצמו אלא אי איכא למימר פליגי בפלוגתא דר' יוסי ורבנן דהתם קמיפלגי ורבי יוסי ורבנן דהכא במאי פליגי בחוזק תקרה קמיפלגי רבנן סברי מעזיבה אחזוקי תקרה הוא ואחזוקי תקרה על התחתון בעי לאחזוקי ורבי יוסי סבר מעזיבה אשוויי גומות הוא ואשוויי גומות על העליון לאשוויי איני והאמר רב אשי כי הוינא בי רב כהנא הוה אמרינן מודה רבי יוסי בגירי דיליה דפסקי מיא והדר נפלי


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיז,א משנה
pgu: קיז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הבית והעלייה של שנים שנפלו אמר בעל העלייה לבעל הבית לבנות והוא אינו רוצה לבנות הרי בעל העלייה בונה את הבית ודר בתוכה עד שיתן לו את יציאותיו ר' יהודה אומר אף זה דר בתוך של חבירו צריך להעלות לו שכר אלא בעל העלייה בונה את הבית ואת העלייה מקרה את העליונה ויושב בבית עד שיתן לו את יציאותיו


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ר' יוחנן בשלשה מקומות שנה לנו רבי יהודה אסור לאדם שיהנה מממון חבירו חדא הא דתנן אידך מה היא דתנן הנותן צמר לצבע לצבוע לו אדום וצבעו שחור שחור וצבעו אדום ר' מאיר אומר נותן לו דמי צמרו רבי יהודה אומר אם השבח יותר על ההוצאה נותן לו היציאה ואם ההוצאה יתירה על השבח נותן לו את השבח ואידך מאי היא דתנן מי שפרע מקצת חובו והשליש את שטרו ואמר לו אם אין אני נותן לך מכאן ועד זמן פלוני תן לו שטרו הגיע זמן ולא נתן רבי יוסי אומר יתן רבי יהודה אומר לא יתן אמאי דלמא עד כאן לא קאמר רבי יהודה הכא אלא משום דאיכא שחרוריתא אי נמי לצבוע לו אדום וצבעו שחור משום דקא משנה והתנן כל המשנה ידו על התחתונה ומי שפרע מקצת חובו נמי הוי אסמכתא ושמעינן ליה לר' יהודה דאמר לא קני אמר רב אחא בר אדא משמיה דעולא תחתון הבא לשנות בגויל שומעין לו בגזית אין שומעין לו בכפיסין שומעין לו בלבנים אין שומעין לו לסכך בארזים שומעין לו בשקמים אין שומעין לו למעט בחלונות שומעין לו להרבות בחלונות אין שומעין לו להגביה אין שומעין לו למעט שומעין לו עליון שבא לשנות בגזית שומעין לו בגויל אין שומעין לו בכפיסין אין שומעין לו בלבנים שומעין לו בארזים אין שומעין לו בשקמה שומעין לו לרבות בחלונות שומעין לו למעט בחלונות אין שומעין לו להגביה אין שומעין לו למעט שומעין לו אין לו לזה ולא לזה מאי <תניא אין לו לא לזה ולא לזה אין לו לבעל עלייה בקרקע כלום> תניא רבי נתן אומר תחתון נוטל שני חלקים והעליון שליש ואחרים אומרים תחתון נוטל שלשה חלקים והעליון נוטל רביע אמר רבה נקוט דרבי נתן בידך דדיינא הוא ונחית לעומקא דדינא קא סבר כמה מפסיד עלייה בבית תילתא הלכך אית ליה תילתא


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיז,ב משנה
pgu: קיז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  וכן בית הבד שהוא בנוי בסלע וגינה אחת על גביו ונפחת הרי בעל הגינה יורד וזורע למטה עד שיעשה לבית בדו כיפין הכותל והאילן שנפלו לרשות הרבים והזיקו פטור מלשלם נתנו לו זמן לקוץ את האילן ולסתור את הכותל ונפלו בתוך הזמן פטור לאחר הזמן חייב מי שהיה כותלו סמוך לגינת חבירו ונפל ואמר לו פנה אבניך ואמר ל


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,א משנה
pgu: קיח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הגיעוך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין שומעין לו</span></span> משקבל עליו אמר לו הילך את יציאותיך ואני אטול את שלי אין שומעין לו השוכר את הפועל לעשות עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בתבן ובקש</span> ואמר לו תן לי שכרי ואמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טול מה שעשית</span> בשכרך אין שומעין לו משקבל עליו ואמר לו הילך שכרך ואני אטול את שלי אין שומעין לו


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,א גמרא
pgu: קיח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  נפחתה רב אמר ברובה ושמואל אמר בארבע רב אמר ברובה אבל בארבע אדם זורע חציו למטה וחציו למעלה ושמואל אמר בארבע אין אדם זורע חציו למטה וחציו למעלה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צריכא</span> דאי אשמועינן דירה בהא קאמר שמואל משום דלא עבידי אינשי דדיירי פורתא הכא ופורתא הכא אבל לענין זריעה עבידי אינשי דזרעי הכא פורתא והכא פורתא אימא מודה ליה לרב ואי איתמר בהך בהך קאמר רב אבל בהא אימא מודה ליה לשמואל צריכא:  נתנו לו זמן:  וכמה זמן ב``ד א``ר יוחנן שלשים יום:  מי שהיה כותלו כו':  הא מדקתני סיפא הילך יציאותיך מכלל דפנינהו עסקינן טעמא דפנינהו הא לא פנינהו לא אמאי ותקנה ליה שדהו דאמר ר' יוסי בר' חנינא חצירו של אדם קונה לו שלא מדעתו ה``מ היכא דקא מיכוין לאקנויי ליה אבל הכא אישתמוטי הוא דקא מישתמיט ליה:  השוכר לעשות עמו בתבן כו':  וצריכא דאי אשמועינן להך קמייתא דכי קאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הגיעוך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין שומעין לו</span></span> משום <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלית ליה אגרא גביה</span> אבל הכא דאית ליה אגרא גביה אימא שומעין לו דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ממרי רשותיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פארי אפרע</span> ואי אשמועינן הכא הכא שמשקבל עליו אין שומעין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום דאית ליה אגרא גביה</span> אבל הכא דלית ליה אגרא גביה אימא שומעין לו צריכא:  אין שומעין לו:  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והתניא שומעין לו</span> אמר רב נחמן לא קשיא כאן בשלו כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשל חבירו</span> א``ל רבה לרב נחמן בשלו מ``ט דא``ל אגרא עלך בשל חבירו נמי שכרו עליו דתניא השוכר את הפועל לעשות בשלו והראהו בשל חבירו נותן לו שכרו משלם וחוזר ונוטל מבעל הבית מה שההנה אותו אלא אמר רב נחמן לא קשיא כאן בשלו כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשל הפקר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איתיביה רבא לרב נחמן</span> מציאת פועל לעצמו אימתי בזמן שאמר לו בעל הבית נכש עמי היום או עדור עמי היום אבל אם אמר לו עשה עמי מלאכה היום מציאתו לבעל הבית אלא אמר רב נחמן לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כאן בהגבהה כאן בהבטה</span> אמר רבה הבטה בהפקר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תנאי היא</span> דתנן שומרי ספיחי שביעית נוטלין שכרן מתרומת הלשכה ר' יוסי אומר הרוצה מתנדב הוא ושומר חנם אמרו לו אתה אומר כן אין באין משל צבור מאי לאו בהא קמיפלגי דת``ק סבר הבטה בהפקר קני ואי יהיבי ליה אגרא אין ואי לא לא ורבי יוסי סבר הבטה בהפקר לא קני וכי אזלי צבור ומייתי השתא הוא דקא זכי ביה ומה אתה אומר הכי קאמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מדבריך</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'><span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לדברינו</span></span> אין עומר ושתי לחם באין משל צבור אמר רבא לא דכ``ע הבטה בהפקר קני והכא חיישינן שמא לא ימסרם יפה יפה קמיפלגי דרבנן סברי יהבינן ליה אגרא ואי לא חיישינן שמא לא ימסרם יפה יפה רבי יוסי סבר לא חיישינן שמא לא ימסרם יפה יפה ומה אתה אומר הכי קאמרי ליה מדבריך לדברינו דחיישינן שמא לא ימסרם יפה יפה אין עומר ושתי לחם באין משל צבור איכא דאמרי רבא אמר דכ``ע הבטה בהפקר לא קני והכא בחיישינן לבעלי זרועות קמיפלגי דת``ק סבר דתקינו רבנן למיתב ליה ארבע זוזי כי היכי דלישמעי בעלי זרועות וליפרשו מינייהו ור' יוסי סבר לא תקינ


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומה אתה אומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הכי קאמרי ליה מדבריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לדברינו</span> אין באין משל צבור וכן כי אתא רבין אמר רבי יוחנן חוששין לבעלי זרועות איכא בינייהו


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,ב משנה
pgu: קיח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוציא זבל לרשות הרבים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>המוציא מוציא והמזבל מזבל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין שורין טיט</span> ברשות הרבים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואין לובנים לבנים</span> אבל גובלין טיט ברשות הרבים אבל לא לבנים הבונה ברשות הרבים המביא אבנים מביא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והבונה בונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואם הזיק</span> משלם מה שהזיק רבן שמעון בן גמליאל אומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מתקן</span> הוא את מלאכתו לפני שלשים יום


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לימא מתני' דלא כרבי יהודה דתניא רבי יהודה אומר בשעת הוצאת זבלים אדם מוציא זבלו לרשה``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וצוברו כל שלשים יום</span> כדי שיהא נישוף ברגלי אדם וברגלי בהמה שעל מנת כן הנחיל יהושע לישראל את הארץ אפילו תימא רבי יהודה מודה ר' יהודה שאם הזיק <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חייב</span> לשלם והתנן מודה רבי יהודה בנר חנוכה שהוא פטור מפני שהוא עושה ברשות מאי לאו רשות דבית דין לא רשות דמצוה והתניא כל אלו שאמרו מותרין לקלקל ברשה``ר אם הזיק חייב לשלם ורבי יהודה פוטר אלא מחוורתא מתני' דלא כרבי יהודה אמר אביי רבי יהודה ורבן שמעון בן גמליאל ור' שמעון כולהו סבירא להו כל מקום שנתנו לו חכמים רשות והזיק פטור רבי יהודה הא דאמרן רשב``ג דתנן רשב``ג אומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מתקן</span> הוא את מלאכתו לפני שלשים יום רבי שמעון דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>היה מעמידו בעלייה</span></span> צריך שיהא תחתיו מעזיבה שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טפח</span>ים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובכירה</span> טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואם הזיק</span> משלם מה שהזיק רבי שמעון אומר לא אמרו כל השיעורים הללו אלא שאם הזיק פטור מלשלם ת``ר ה<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חצב</span> שמסר ל<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>סתת</span> הסתת חייב הסתת שמסר ל<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>חמר</span> החמר חייב החמר שמסר לכתף הכתף חייב הכתף שמסר לבנאי הבנאי חייב הבנאי שמסר ל<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אדריכל</span> אדריכל חייב ואם הניח אבן על הדימוס והזיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כולן</span> חייבין לשלם והתניא אחרון חייב וכולן פטורים לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בשכירות</span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בקבלנות</span>


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,ב משנה
pgu: קיח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שתי גנות זו על גב זו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>והירק בינתים</span> ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>של עליון</span> ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>של תחתון</span> אמר ר``מ אם ירצה העליון ליקח את עפרו אין כאן ירק אמר ר' יהודה אם ירצה התחתון למלאות את גנתו אין כאן ירק אמר ר``מ מאחר ששניהן יכולין למחות זה על זה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>רואין מהיכן ירק זה חי</span> אמר ר``ש כל שהעליון יכול לפשוט את ידו וליטול הרי הוא שלו <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>והשאר של תחתון</span>


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>בעיקרו</span> כולי עלמא לא פליגי דעליון הוי כי פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>בנופו</span> ר``מ סבר שדי נופו בתר עיקרו ור' יהודה סבר לא אמרינן שדי נופו בתר עיקרו <ואזדא לטעמייהו> [כי האי גוונא] דתניא היוצא מן הגזע ומן השרשין הרי אלו של בעל הקרקע דברי ר' מאיר ר' יהודה אומר מן הגזע של בעל האילן ומן השרשין של בעל הקרק


id: 4210
lvr: 42
prk: 10
nru: דף קיט,א גמרא
pgu: קיט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ותנן נמי גבי ערלה כי האי גוונא אילן היוצא מן הגזע ומן השרשין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חייב בערלה</span> דברי רבי מאיר רבי יהודה אומר מן הגזע פטור מן השרשין חייב וצריכי דאי אשמועינן קמייתא בהא קאמר רבי יהודה משום דממונא אבל גבי ערלה דאיסורא אימא מודי ליה לר' מאיר ואי איתמר בהא בהא קאמר ר' מאיר אבל בההיא אימא מודי ליה לר' יהודה צריכי:  [אמר] ר``ש <אומר> כל שהעליון יכול לפשוט [וכו']:  אמרי דבי רבי ינאי ובלבד שלא יאנס בעי רב ענן ואיתימא רבי ירמיה מגיע לנופו ואין מגיע לעיקרו מגיע לעיקרו ואין מגיע לנופו מאי תיקו:  אמר אפרים ספרא תלמידו של ריש לקיש משום ריש לקיש הלכה כר``ש אמרוה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קמיה דשבור מלכא</span> אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אפריון</span> נמטייה לרבי שמעון:
<BR


