# rshbvl

lvr: 41
pgn: 2
dfh: a
trm: ארבעה אבות נזיקין
txt:
<span class='five'>ארבעה אבות נזיקין. </span>אבות קרי להנך דכתיבן בקרא בהדיא ובגמרא מפרש הי ניהו תולדות: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: a
trm: השור והבור כו'
txt:
<span class='five'>השור והבור כו'. </span>כסדר שהן כתובין בפרשה סדרן במשנה דפרשה ראשונה נאמרה בשור שניה בבור: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: a
trm: לא הרי שור כהרי המבעה
txt:
<span class='five'>לא הרי שור כהרי המבעה. </span>כלומר אי כתב רחמנא שור לא נפיק מבעה מיניה ואמטו להכי איצטריכו למיכתב ולהכי נקט ברישא כהרי המבעה ולא נקט להו כסדר לא הרי השור כהרי הבור משום דתו לא הוי מצי למיתני לא זה וזה שיש בהן רוח חיים דהא בור אין בו רוח חיים ועוד טעמא אחרינא דהא רבותא אשמעינן שאע'ג שיש לשניהם רוח חיים לא נפיק חד מחבריה ובגמ' מפרש מאי לא הרי דקאמר: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: a
trm: במיטב הארץ
txt:
<span class='five'>במיטב הארץ. </span>מעידית נכסיו יגבה דמי הזיקו אם רוצה לפרוע לו קרקע: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: a
trm: ולר'א דמחייב תרתי כו'
txt:
<span class='five'>ולר'א דמחייב תרתי כו'. </span>דאי עביד אב ותולדה דידיה מחייב תרתי חטאות במס' כריתות בפ' אמרו לו <span class='mareimakom'>(דף טז.)</span> כולהו אבות מלאכות ממשכן גמרינן להו במסכת שבת <span class='mareimakom'>(דף מט:)</span>:  וטמא


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: וטמא מת
txt:
<span class='five'>וטמא מת. </span>מי שנגע במת הוי אב הטומאה דמת עצמו אבי אבות הטומאה הוא והנוגע בו הוי אב הטומאה ומטמא אדם וכלים דהא כתיב כל אשר יגע בו הטמא יטמא וגו' <span class='mareimakom'>(במדבר יט)</span> והאי קרא בטמא מת כתיב ומשמע דמטמא אדם דהא כתיב והנפש הנוגעת וגו': 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: הכא מאי
txt:
<span class='five'>הכא מאי. </span>תולדות דשבת הוי כאבות תולדות דטומאה לא הוי כאבות והכא תולדות דנזקין מאי מי אמרינן תולדות כיוצא בהן לא שנא אב ל'ש תולדה אם הזיק משלם או דלמא לא: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: והאי מילף הוא
txt:
<span class='five'>והאי מילף הוא. </span>בתמיה הא לא גמרי' מדברי קבלה לא חיוב ולא פטור אלא גלוי מילתא הוא דכל היכי דכתיב נגיחה בקרן הוא: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>להכי איצטריך ואומר דמהו דתימא כי חלק רחמנא בין תמה למועדת דבשור תם כתיב וחצו את כספו דלא משלם אלא חצי נזק ובמועד כתיב שלם ישלם שור תחת השור דמשלם נזק שלם ה'מ בקרן תלושה דומיא דקרני צדקיה בן כנענה וכגון שאחזה הבהמה הקרן בין שיניה ונגחה דהתם ודאי לא משלם תם כוליה נזק משום דאין דרכה בכך ולא היה לבעלים לשמור מדבר זה: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: ת'ש
txt:
<span class='five'>ת'ש. </span>וקרני ראם כתיב בה נגיחה אלמא מחוברת נמי קרי נגיחה ובסתם נגיחה פליג רחמנא בין קרן תמה לקרן מועדת: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: בעיטה
txt:
<span class='five'>בעיטה. </span>שבעטה ברגליה ושברה את הכלים ואהכי הוו תולדה דקרן דכוונתן להזיק כי קרן ואין הנאה להזיקה כי קרן ואין הזיקו מצוי תדיר והלכך הוו כי קרן דכל אימת דלא הועדה בב'ד ג' פעמים בכך אינה משלמת נזק שלם: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: מאי שנא נגיחה דקרי ליה אב דכתיב כי יגח נגיפה נמי כתיב כי יגוף שור איש את שור רעהו
txt:
<span class='five'>מאי שנא נגיחה דקרי ליה אב דכתיב כי יגח נגיפה נמי כתיב כי יגוף שור איש את שור רעהו. </span>וכיון דנגיפה כתיב תיהוי נמי אב: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: לומר לך
txt:
<span class='five'>לומר לך. </span>דהך נגיפה לאו דחיפת הגוף היא אלא נגיחת קרן וליכא למימר דאכתי נגיפה הוי אב ונגיחה זו היא נגיפה דהיינו דחיפת הגוף דהא נגיחה אשכחן דבקרן היא: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: גבי אדם
txt:
<span class='five'>גבי אדם. </span>כשהשור נגח אדם כתיב כי יגח שור את איש וגבי נגיחה שור בשור כתיב כי יגוף שור איש את שור רעהו: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: כתיב כי יגח
txt:
<span class='five'>כתיב כי יגח. </span>דודאי נתכוון השור להרע ובא עליו בכח אבל נגיפה הוי משמע שמצאו עומד ודחפו בקרניו לישנא אחרינא אית ליה מזלא ואינו נוח להמיתו בנגיפה דהיא דחיפת קרן מעט אלא בנגיחה בכח ובכוונה ובתחיבת קרן בגוף: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: ואגב אורחיה קמ'ל
txt:
<span class='five'>ואגב אורחיה קמ'ל. </span>קרא מדתלה נגיחה באדם ונגיפה בבהמה דמשמע נוחה היא הבהמה למות מן האדם משמיענו דשור המועד להרוג את הבהמה ג' פעמים לא חשיב העדאה לגבי אדם דאם נגח אדם ומת דינו כתם דאינו משלם את הכופר דבתם ההורג אדם כתיב סקול יסקל השור ובעל השור נקי <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> ובמועד כתיב וגם בעליו יומת וההיא מיתה היינו ממון שמשלם את הכופר דמי נהרג ליורשיו ולא מיתה ממש דאמרינן בפ'ק דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> על רציחתו אתה הורגו ואי אתה הורגו על רציחת שורו אבל מועד לאדם הוי מועד לבהמה ומועד להרוג את האדם משכחת לה כשלא עמד בדין עד שנגח שלש פעמים שלא נסקל מיד כשהמית הראשון: 


lvr: 41
pgn: 2
dfh: b
trm: הני אין הזיקן מצוי
txt:
<span class='five'>הני אין הזיקן מצוי. </span>הלכך תולדה דקרן הן דאין הזיקו מצוי ואין הנאה להזיקו ומשלמי חצי נזק כקרן: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: הגלל
txt:
<span class='five'>הגלל. </span>היינו שן שפעמים מגולה ופעמים מכוסה וכתיב ביה יבער לישנא אחרינא גלל זה רעי שהשן מבערת למאכל ונעשית גלל כמו גללי אדם וגללי בהמה: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: אידי ואידי
txt:
<span class='five'>אידי ואידי. </span>ושלח וביער תרוייהו אשן ושלח אתא לחיוביה היכא דלא כליא קרנא דמשמע כגון שאכלה ערוגה וסופו לחזור ולצמוח אבל לא כתחלה וביער היינו היכא דמכליא קרנא דמשמע וביער שמבער לגמרי ואי קשיא היכא מצי למימר אידי ואידי אשן הא דמכליא קרנא והא דלא מכליא ליכתוב חד להיכא דלא מיכליא דליחייב וכ'ש היכא דכליא תריץ אי מהאי קרא ה'א האי אתי להיכא דמכליא אבל לא מכליא לא הלכך איכא למימר ודאי אידי ואידי אשן אי לאו דכתב רחמנא משלחי רגל השור: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: איצטריך
txt:
<span class='five'>איצטריך. </span>ליה ובער דאי מפקת מושלח הוה אמינא הני מילי היכא דשלחי איהו בכוונה לרעות בשדה חבירו אבל אזלא ממילא לא: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: נתחככה בכותל להנאתה
txt:
<span class='five'>נתחככה בכותל להנאתה. </span>והפילתו או טינפה פירות להנאתה שנתגלגלה עליהן כדרך סוסים וחמורים דהיינו דומיא דשן שיש הנאה להזיקה: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: ומאי שנא שן
txt:
<span class='five'>ומאי שנא שן. </span>מהנך דקא מוקמת מילתיה דרב פפא בתולדה דשן ורגל: כל היזק דרך הילוך שלא בכוונה הוי תולדה דרגל דהזיקו מצוי ואין כוונתו להזיק: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: וזה אב לנזקין
txt:
<span class='five'>וזה אב לנזקין. </span>דאם נפל שור בבור תשעה ומת פטור בעל הבור ואם הוזק חייב ואב הוא דהא מדיוקא דקרא נפקא מדכתיב והמת יהיה לו דמשמע בור עשרה דבר מקטיל הוא חייב במיתת השור הא בציר מהכי במיתה לא חייב הא בניזקין מתחייב לישנא אחרינא סוף סוף זה אב למיתה וזה אב לנזקין דכי היכי דנפיק לן מקרא בור עשרה למיתה נפקא לן בור ט' לנזקין דכתיב ונפל שמה שור או חמור משמע בין מת ובין הוזק בעל הבור ישלם ומיהו אם מת השור אמור רבנן בבור תשעה פטור דלא מחמת הבור מת דאין בו כדי להמית אבל הוזק חייב דבור תשעה בר נזקין הוא: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: בין לרב בין לשמואל
txt:
<span class='five'>בין לרב בין לשמואל. </span>דפליגי בפרק המניח את הכד <span class='mareimakom'>(לקמן דף כח:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: a
trm: היינו בור
txt:
<span class='five'>היינו בור. </span>דתרוייהו אמרו כל תקלה שהפקיר נפקא לן מבור דחייב כי היכי דבור חיובא ברה'ר היא דהוי הפקר כדאמרינן לקמן בפ' שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(דף מט: נ.)</span> שעל עסקי כרייה ופתיחה בא לו אף כל תקלה שהפקירה חייב:  אי


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: אי דלא אפקרינהו לשמואל דאמר
txt:
<span class='five'>אי דלא אפקרינהו לשמואל דאמר. </span>התם בהמניח את הכד <span class='mareimakom'>(לקמן דף כח:)</span> כל תקלה בור הוא ואע'ג דלא הפקיר היינו בור: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: ולרב דאמר
txt:
<span class='five'>ולרב דאמר. </span>כל תקלה שלא הפקירה משור למדנו מה שור שהוא ממונו ואם הזיק חייב אף כל ממונו אם הזיק חייב: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: היינו שור
txt:
<span class='five'>היינו שור. </span>ולאו תולדה דבור נינהו ובשור אמרן לעיל תולדה דשור כי שור ואפי' לשמואל נמי דאמר תולדה דבור נינהו מאי חזית לאוקומי מילתא דרב פפא אתולדה דבור מאי שנא בור דחייב שכן תחילת עשייתו וכו': 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: הני נמי תחלת עשייתן
txt:
<span class='five'>הני נמי תחלת עשייתן. </span>תחילת מה שנעשו בור דהיינו כשהונחו לשם היו עומדים לנזק: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: וכי קאמר רב פפא
txt:
<span class='five'>וכי קאמר רב פפא. </span>תולדה לאו כאב דידה אתולדה דמבעה: פלוגתא דשמואל ורב במבעה לקמן בשמעתין: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>תולדה דאדם היינו כיחו וניעו. כיחו רוק הפה ניעו ליחת החוטם (רוק היוצא מתוך גופיה אגב כח): 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: ברוח מצויה
txt:
<span class='five'>ברוח מצויה. </span>דאי ברוח שאינה מצויה הוי אונס ולא מחייב אבל ברוח מצויה הוי תולדה דאש שהרי אש נמי הרוח מוליכה: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: בחצי נזק צרורות
txt:
<span class='five'>בחצי נזק צרורות. </span>שהיתה מהלכת והתיזה צרורות ברגליה ושיברו את הכלים דקי'ל דהלכתא גמירי לה למשה מסיני דממונא הוא ולא קנס ואע'ג דפלגא נזק של נגיחה הוי קנס כדאמרינן לקמן האי פלגא נזקא ממונא הוא והלכך לאו תולדה דקרן הוא אלא דרגל דמכח רגל הוא דאתו וכרגל לא הוי דרגל משלם נזק שלם והיינו דרב פפא: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: לשלם מן העלייה
txt:
<span class='five'>לשלם מן העלייה. </span>שאם הזיקה יותר ממה שהיא שוה משלם ההיזק מביתו כי רגל דכתיב בה ברגל מיטב שדהו וגו' ולא הויא כי קרן דאין המזיק משלם אלא מגופו כדכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> ומכרו את השור החי וחצו את כספו ואם הזיק יותר על כדי דמיו מפסיד הניזק: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: ולרבא אמאי קרי לה תולדה דרגל לפוטרו ברה'ר
txt:
<span class='five'>ולרבא אמאי קרי לה תולדה דרגל לפוטרו ברה'ר. </span>כי רגל דרגל אינה חייבת אא'כ נכנסת לרשות הניזק והזיקה דכתיב בה ושילח את בעירה וביער בשדה אחר והיינו ברשות הניזק: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: וגם לילה
txt:
<span class='five'>וגם לילה. </span>חשך לרשעים אם תשובו בתשובה ותבקשו מחילה בעיו אלמא באדם כתיב בעיו: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: איגליין
txt:
<span class='five'>איגליין. </span>תרגומו של נבעו אלמא נבעו לשון גילוי הלכך אמר מבעה זה השן דמבעה לשון מגולה הוא דהיינו שן שפעמים מגולה ופעמים מכוסה: 


lvr: 41
pgn: 3
dfh: b
trm: לא ראי הקרן שאין הנאה כו'
txt:
<span class='five'>לא ראי הקרן שאין הנאה כו'. </span>בעל כרחיך הכי מפרש לא ראי הקרן שאין הנאה להזיקו כראי השן כו' כלומר דאי כתב רחמנא קרן דחייב לא אתיא שן מיניה דקרן אין הנאה להזיקו שן יש הנאה להזיקו:  ולא


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: ולא ראי השן שאין כוונתו כו'
txt:
<span class='five'>ולא ראי השן שאין כוונתו כו'. </span>דאי כתב רחמנא שן לא אתי קרן מיניה ולהכי פריך ולאו ק'ו הוא כל שכן דמשום האי טעמא נפיק קרן משן וה'ה נמי דקא פריך אטעמא קמא דאי כתב קרן הוה נפקא שן מיניה בק'ו ומה קרן שאין הנאה להזיקה חייב כו' והאי ליכא לתרוצי דהכי מיפרשא מילתא דרב יהודה לא ראי הקרן שאין הנאה כו' ואי כתב שן לא אתיא קרן מיניה ולא ראי השן שאין כוונתו להזיק כו' ואי כתב קרן לא אתיא שן מיניה ולא תיקשי מידי האי לאו מילתא היא שאין זה לשון הש'ס אלא ההוא דבעי למיגמר חבריה מיניה נקיט ברישא כדקתני מתני' לא זה וזה שיש בהן רוח חיים כהרי האש שאין בו רוח חיים ואי כתב הני תרתי לא אתי אש מתרוייהו אלמא כל היכא דקתני לא ראי זה כראי זה ההוא דבעי אגמורי חבריה מיניה נקיט ברישא כדקתני מתני' וה'ק לא ראי זה כראי זה אין דין הכתוב בזה ראוי לנהוג בזה: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: אפ'ה פטורין
txt:
<span class='five'>אפ'ה פטורין. </span>כדאמרינן בפ' החובל <span class='mareimakom'>(לקמן דף פז.)</span> העבד והאשה פגיעתן רעה החובל בהן חייב והן שחבלו באחרים פטורין: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: לאו טעמא רבה אית בהו
txt:
<span class='five'>לאו טעמא רבה אית בהו. </span>דאי מיחייבת ליה כל שעה שיכעיסנו רבו ילך וידליק גדישו של חבירו כדי לחייב את רבו: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: אלא פריך ואימא הכי
txt:
<span class='five'>אלא פריך ואימא הכי. </span>לא ראי השור כראי המבעה דקתני במתני' ה'ק לא ראי הקרן שכוונתו להזיק כהרי השן שאין כוונתו להזיק אלא להנאתה מתכוונת הלכך אי כתב קרן לא הוה נפיק שן מינה: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: רגל הזיקה מצוי
txt:
<span class='five'>רגל הזיקה מצוי. </span>הלכך לא אתיא שן מינה: רגל ובור שן ואש מועדין מתחילתן לשלם נזק שלם דלא פליג רחמנא בין תם למועד אלא בנגיחה: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: שור המזיק ברשות הניזק
txt:
<span class='five'>שור המזיק ברשות הניזק. </span>שנכנס לרשות הניזק ונגח שם את שורו ואע'ג דתם הוא משלם נזק שלם וסתמא כר'ט דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> משונה קרן ברשות הניזק נזק שלם משלם: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: למיחשביה בהדי מועדין הוא דאתא
txt:
<span class='five'>למיחשביה בהדי מועדין הוא דאתא. </span>דקתני חמשה תמין וחמשה מועדין וקחשיב להו ואזיל: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: ומאי לא הרי
txt:
<span class='five'>ומאי לא הרי. </span>דקתני במתני' לא הרי השור כהרי המבעה לרב דאמר מבעה זה אדם: שור מועד שנגח אדם ומת משלם כופר הלכך אי כתב שור לא אתיא אדם מיניה דאדם שהרג את חבירו במזיד נהרג בשוגג גולה ואינו משלם כופר: אדם החובל בחבירו חייב בארבעה דברים צער ריפוי שבת ובושת אבל נזק לא קא חשיב דשור נמי נזק משלם אבל בהנך ארבעה דברים אינו חייב כדמסיק בשילהי כיצד הרגל מועדת <span class='mareimakom'>(לקמן כו.)</span> דאמרי' כי יתן איש מום בעמיתו איש בעמיתו ולא שור בעמיתו: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: וקא פריך הצד השוה כו'
txt:
<span class='five'>וקא פריך הצד השוה כו'. </span>לרב דאמר תנא שור וכל מילי דשור היכי מצי למיתני בקרן דרכו להזיק ולשמואל ליכא למיפרך דרגל ודאי דרכו לילך ולהזיק: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: a
trm: אורחיה הוא
txt:
<span class='five'>אורחיה הוא. </span>לשבר כלים שבצד מרגלותיו: וקא פריך מאי האי דקתני ושמירתן עליך לשון זה אינו שייך אלא בנזקי ממונו:  ה'נ


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: אימא מבעה זה המים
txt:
<span class='five'>אימא מבעה זה המים. </span>שאם שופך אדם מימיו לרה'ר ובא אחר ונטנפו כליו חייב השופכן: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: מים תבעה אש
txt:
<span class='five'>מים תבעה אש. </span>וכמים שמבעבעים את האש כשנותנין מים על האש נעשים כמין אבעבועות הרתיחות וסיפא דקרא הכי הוא להודיע שמך לצריך כן תודיע שמך לצריך כשתאבדם מן העולם: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: מי כתיב מים נבעו
txt:
<span class='five'>מי כתיב מים נבעו. </span>לשון רבים דליהוי משמע דמבעה אמים קאי שהן מבעבעין את האש: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: מאי לא זה וזה
txt:
<span class='five'>מאי לא זה וזה. </span>דקתני מתני' אשור ומבעה לא זה וזה שיש בהן רוח חיים ואי מבעה היינו אש מי אית בו רוח חיים: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: שומר חנם
txt:
<span class='five'>שומר חנם. </span>חייב בפשיעה והשואל חייב אפילו באונסין ושוכר ונושא שכר חייבים בגניבה ואבידה וכ'ש בפשיעה וכולהו כתיבי כדתני בפרק השואל בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף צד:)</span> פרשה ראשונה נאמרה בשומר חנם שניה בשומר שכר שלישית בשואל הלכך אבות נינהו ולקמן בעי מאי נינהו תולדות: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: צער
txt:
<span class='five'>צער. </span>אומדין כמה אדם העומד ידו ליקצץ ע'י חרב רוצה ליתן כדי שיתקצץ לו ע'י סם דלית ליה צער כולי האי: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: וריפוי ושבת ובושת
txt:
<span class='five'>וריפוי ושבת ובושת. </span>כולהו יליף מקראי בפרק החובל <span class='mareimakom'>(לקמן דף פה.)</span> וכיון דכתיבי אבות נינהו: כל הנך דר' אושעיא הוא עצמו מזיק דהנך ד' שומרים הן עצמם הזיקו הואיל ולא שמרו כראוי ובנזקין דאזיק גופו לא קמיירי מתני': 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: תנא אדם דאזיק שור
txt:
<span class='five'>תנא אדם דאזיק שור. </span>כלומר נזקי ממון דהא מבעה דומיא דבור קתני ובור לא מיירי בנזקי אדם דרחמנא פטריה לגמרי כדתניא לקמן <span class='mareimakom'>(דף נג:)</span> שור ולא אדם חמור ולא כלים ואדם דאזיק שור היכא כתיב דקרי ליה אב דכתיב ומכה נפש בהמה ישלמנה: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: אדם דאזיק אדם
txt:
<span class='five'>אדם דאזיק אדם. </span>כגון ה' דברים דחובל בחבירו ולקמיה פריך הא ד' שומרין דר' אושעיא אדם דאזיק שור הוא: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: וגנב
txt:
<span class='five'>וגנב. </span>שמשלם ע'פ עצמו ואינו משלם כפל אלא קרן בלבד וכגון שהודה מעצמו דמודה בקנס פטור כדאמרינן אשר ירשיעון אלהים ישלם שנים והיינו קנס ואמרינן בפ' מרובה <span class='mareimakom'>(לקמן דף סד:)</span> פרט למרשיע את עצמו: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: וגזלן
txt:
<span class='five'>וגזלן. </span>נמי אב הוא דכתיב והשיב את הגזלה אשר גזל <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span> : 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: אונס ומפתה
txt:
<span class='five'>אונס ומפתה. </span>כתיבי חמשים כסף כתיב באונס <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> ובמפתה כתיב <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> כסף ישקל כמוהר הבתולות כמוהר בתולים של אונס דהיינו חמשים כסף: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: מוציא שם רע
txt:
<span class='five'>מוציא שם רע. </span>כתיב וענשו אותו מאה כסף <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: ומנסך
txt:
<span class='five'>ומנסך. </span>יין לע'ז ובמס' גיטין <span class='mareimakom'>(דף נב:)</span> מפרש אמאי לא קם ליה בדרבה מיניה. מטמא מדמע ומנסך לא כתיבי בהדיא ואפ'ה הוו אבות שבכלל נזק הן ונזק ממון כתיב בתורה <span class='mareimakom'>(ויקרא כד)</span> מכה נפש בהמה ישלמנה ומנסך את היין ליכא למימר א] שניסכו ביין נסך שזרק בו דלא קמחסריה ולא מידי דהא מזבין ליה בר מדמי יין נסך שבו: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: תנא ליה שומר חנם והשואל
txt:
<span class='five'>תנא ליה שומר חנם והשואל. </span>דהתם נמי שייך גניבה כגון שטען שנגנב הימנו והרי היא בידו ואמרינן בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(לקמן דף סג:)</span> דטוען טענת גנב כגנב וטוען טענת גזלן כגזלן והא דנקט הכא והשואל לאו דוקא דהא לא משכחת ביה דנפטר לא בטוען טענת גנב ולא בטוען טענת גזלן שהרי הוא חייב בכולו: 


lvr: 41
pgn: 4
dfh: b
trm: דאתא לידיה בהיתירא
txt:
<span class='five'>דאתא לידיה בהיתירא. </span>שומר חנם אע'ג דהשתא טוען טענת גנב שנגנב הימנו מיהו מעיקרא כי אתא לידיה בהיתירא אתא לידיה וגנב וגזלן ממונא אתא לידיה באיסורא:  עדים


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: עדים זוממין דממונא הוא
txt:
<span class='five'>עדים זוממין דממונא הוא. </span>דכל המשלם יותר ע'מ שהזיק כגון כפל ותשלומי ארבעה וחמשה קרי קנס כדלקמן בהך פירקין <span class='mareimakom'>(ד' טו:)</span> וכגון כל דבר קצוב האמור בתורה כגון חמשים של אונס ומפתה ומאה של מוציא שם רע כולהו הוי קנסא אבל מידי אחרינא ממונא: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: סבר לה כר'ע
txt:
<span class='five'>סבר לה כר'ע. </span>דאמר במס' מכות בפ'ק <span class='mareimakom'>(ד' ג.)</span> עדים זוממין אין משלמים על פי עצמן כגון אם הוזמו בב'ד זה ולא הספיק בעל דין להעמידן בדין ולתובען והלכו למקום אחר והודו שם בב'ד ואמרו הוזמנו בבית דינו של פלוני פטורין אלמא קנסא הוא ומודה בקנס פטור: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: אי ר'ע ליתני תרי גווני שור
txt:
<span class='five'>אי ר'ע ליתני תרי גווני שור. </span>דהא לר'ע יש חילוק בין תשלומין של שור דאזיק שור דלא משלם אלא חצי נזק לתשלומי שור דאזיק אדם דתנן לקמן בפ' המניח את הכד <span class='mareimakom'>(דף לג.)</span> ר'ע אומר כו': 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: במותר
txt:
<span class='five'>במותר. </span>אם חבל אדם בשור תם ותם באדם ושמו ב'ד חבלה שחבל שור באדם יותר מחבלה שחבל האדם בשור משלם בעל השור אותו עודף: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: לגזיזיה
txt:
<span class='five'>לגזיזיה. </span>לכח אגרופו כדאמר בסנהדרין בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ז.)</span> אדייה לגזיזה וקם: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: יכול ישלם תם שחבל באדם מן העלייה ת'ל כו'
txt:
<span class='five'>יכול ישלם תם שחבל באדם מן העלייה ת'ל כו'. </span>ואשתכח דלא משלם נזק שלם אלא כמו שהשור שוה: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: אונס ומפתה דממונא הוא
txt:
<span class='five'>אונס ומפתה דממונא הוא. </span>שחמשים כסף לבד הוי קנס אבל יש בו פגם ששוה עכשיו פחות מדמעיקרא כדאמר בכתובות <span class='mareimakom'>(דף מ.)</span> ובושת דממונא הוא: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: מדמע
txt:
<span class='five'>מדמע. </span>מערב תרומה עם חולין של חבירו דהשתא מזבין להו בזול לפי שאין יכול לאוכלה אלא כהן: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: לימא קסבר רבי חייא לא שמיה היזק
txt:
<span class='five'>לימא קסבר רבי חייא לא שמיה היזק. </span>ומשום דקנס הוא תני דלא הוי בכלל אבות דרבי אושעיא: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: ומפגל
txt:
<span class='five'>ומפגל. </span> כהן ששחט קרבנו של ישראל חטאת א] לשום שלמים דאין הקרבן עולה לחובת בעליו וצריך אחר: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: מכלל דאיכא תולדות
txt:
<span class='five'>מכלל דאיכא תולדות. </span>כדפרשינן לעיל לכל חד וחד נגיפה ונשיכה לקרן נתחככה להנאתה תולדה דשן וכן לכולן: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: תחת נתינה כו'
txt:
<span class='five'>תחת נתינה כו'. </span>דבכולהו כתיב או תחת וגמרינן תחת תחת משור מועד דכתיב ביה שור תחת השור מה התם ממיטב דגמר משן ורגל דכתיב ביה מיטב שדהו אף כאן מיטב שאם בא לשלם קרקע לניזק בשביל הזיקו מגביהו מן העידית או נתינה וגמר נתינה נתינה משור שנגח את העבד דכתיב ביה יתן לאדוניו או ישלם וגמר משן ורגל דכתיב בהן מיטב כרמו ישלם או כסף וגמרי מבור דכתיב ביה כסף ישיב לבעליו וארבע אבות גמירי כולהו משן ורגל בשומר חנם כתיב אשר ירשיעון אלהים ישלם בשואל כתיב בעליו אין עמו שלם ישלם בנושא שכר כתיב אם גנוב יגנב מעמו ישלם שוכר אינו כתוב בתורה אבל דינו כנושא שכר בנזק דחובל בחבירו כתיב נתינה כן ינתן בו והיינו ממון הניתן מיד ליד כדדרשינן בהחובל <span class='mareimakom'>(לקמן דף פד.)</span> בצער כתיב פצע תחת פצע ודרשינן ליה לקמן בהחובל <span class='mareimakom'>(דף פה.)</span> פצע תחת פצע ליתן צער במקום נזק בריפוי ושבת כתיב נתינה שבתו יתן ורפא ובשבת כתיב תחת גבי אונס ומפתה דכתיב תחת אשר עינה ודרשינן בכתובות בפרק אלו נערות <span class='mareimakom'>(דף מ:)</span> חמשים כסף תחת העינוי מכלל דאיכא בושת ופגם לישנא אחרינא הואיל וכתיב בחובל בחבירו תחת דכתיב תחת פצע כולהו חמשה דברים דידיה מהתם גמרינן בתשלומי כפל כתיב ישלם שנים ובתשלומי ארבעה וחמשה כתיב חמשה בקר ישלם תחת וגו' וקרן דגנב בכלל כפל הוא ובגזל כתיב נתינה ונתן לאשר אשם לו <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> בעדים זוממין כתיב בהו נפש בנפש <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span> וכמאן דכתיב תחת דמי באונס ומפתה ומוציא שם רע כתיב כסף ונתן לאבי הנערה חמשים כסף <span class='mareimakom'>(שם כב)</span> היינו אונס מפתה כסף ישקול כמוהר הבתולות <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> במוציא שם רע וענשו אותו מאה כסף <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> מטמא ומדמע ומנסך בכלל נזק הן ובנזק כתיב ביה תחת: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: a
trm: ותיתי אידך מינה
txt:
<span class='five'>ותיתי אידך מינה. </span>במה מצינו בשור שהוא מזיק וחייב אף המבעה שהוא מזיק יהא חייב: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: b
trm: לכתוב רחמנא תרתי
txt:
<span class='five'>לכתוב רחמנא תרתי. </span>שור ומבעה ותיתי אש מינייהו דכי פרכת מה לקרן שכן כוונתו להזיק איכא למימר שן תוכיח מה לשן שיש הנאה להזיקו קרן יוכיח ולרב דאמר מבעה זה אדם תיתי הכי כי פרכת מה לשור שכן כוונתו להזיק תאמר באש אדם יוכיח שאפילו אין כוונתו להזיק חייב כדתנן <span class='mareimakom'>(לקמן דף כו.)</span> אדם מועד בין ער בין ישן מה לאדם שכן חייב בארבעה דברים שור יוכיח הצד השוה שבהן שדרכן להזיק ושמירתן עליך אף אני אביא אש: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: b
trm: הדר אמר חדא מתרתי נמי לא אתיא
txt:
<span class='five'>הדר אמר חדא מתרתי נמי לא אתיא. </span>דלא ראי קרן ומבעה שיש בהן רוח חיים כהרי אש כו': 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: b
trm: וכולהו כי שדית בור בינייהו אתיא
txt:
<span class='five'>וכולהו כי שדית בור בינייהו אתיא. </span>אי כתיב בור וחדא מהנך אתיא כולהו  [מההוא ומאידך] בצד השוה דאי כתיב בור וקרן אתיא שן מינייהו הכי מה בור שאין דרכו לילך ולהזיק חייב שן שדרכו לילך ולהזיק לא כל שכן מה לבור שכן תחילת עשייתו עומד לנזק תאמר בשן קרן יוכיח מה לקרן שכן כוונתו להזיק בור יוכיח וחזר הדין הצד השוה שבהן שדרכן להזיק וממונך כו' אף אני אביא שן וכן רגל מקרן ובור דכי פרכת מה לבור שכן תחילת עשייתו לנזק תאמר ברגל קרן יוכיח מה לקרן שכן כוונתו להזיק בור יוכיח וכן אש מקרן ובור בכולן תחילת הדין מה בור שאין דרכו לילך ולהזיק חייב אלו כולן שדרכן לילך ולהזיק לא כ'ש מה לבור שכן תחילת עשייתו כו' וכן אי כתב רחמנא בור ושן אתו כולהו אינך נמי לבר מקרן בהאי דינא מה בור שאין דרכו לילך ולהזיק חייב רגל ואש לא כל שכן וכן אדם מה לבור שכן תחילת עשייתו לנזק תאמר בכל אלו שן תוכיח מה לשן שכן יש הנאה להזיקו תאמר בכל אלו בור תוכיח הצד השוה כו' אף אני אביא כל אלו אבל קרן לא אתיא מינייהו דאיכא למיפרך מה להצד השוה שבבור ושן שכן מועדים מתחילתן תאמר בקרן וכן אי כתיב בור ורגל אתיא כולהו מהא דינא דבור לבר מקרן דכי פרכת מה לבור שכן תחילת עשייתו לנזק תאמר בשן ואש ואדם רגל יוכיח מה לרגל שכן הזיקו מצוי דכל שעה היא מהלכת תאמר בכל אלו בור יוכיח וחזר הדין הצד השוה כו' אף אני אביא כל אלו אבל קרן לא אתיא דמה להצד השוה שבהן שמועדין מתחילתן תאמר בקרן וכן אי כתב בור ואש הוה אתו אינך בהאי דינא מבור וכי פרכת מה לבור שכן תחילת עשייתו לנזק תאמר ברגל ושן ואדם אש תוכיח מה לאש שכן מועדת לאכול בין שראוי לה בין שאינו ראוי לה כגון עצים כלים ואבנים תאמר בשן שאינה מועדת אלא לדבר הראוי לה בור יוכיח שאינו מועד אלא לדבר הראוי לה דבר שאינו ראוי לה מאי ניהו אדם דכתיב ונפל שמה שור או חמור שור ולא אדם חמור ולא כלים דאם נפל בבור אדם וכלים פטור בעל הבור הצד השוה שבהן כו' אף אני אביא שן ואתו אדם ורגל בפלגי דינא דכי אמרת אש תוכיח ליכא למיפרך מה לאש מידי אבל קרן לא אתיא דמה להצד השוה בבור ואש שכן מועדים מתחילתן ולהכי נקט רבא בור דמחד מאידך לא מצי למימר כי שדית חד בינייהו אתו כולהו מההוא ומחד מאידך דהא מכל תרי מינייהו לא הוה אתו לא קרן ולא בור קרן מאש ורגל ושן ואדם לא דמה לכולהו שכן מועדין מתחילתן ובור נמי לא אתיא דמה לכולהו שכן דרכן לילך ולהזיק ואי קשיא לך לימא כי שדית קרן בינייהו אי נקט קרן איכא תרי דלא אתי מינה ומחד מאידך דאי נקט או רגל או שן או אדם בהדי קרן לא אתיא אש מינייהו דפרכינן מה להצד השוה שבהם שיש בהם רוח חיים וכן בור נמי לא אתיא מינייהו ואי נקט אש בהדי קרן לא אתיא שן ובור מינייהו דכי פרכינן מה לאש שכן אוכלת אפילו דבר שאין ראוי לה כגון כלים תאמר בשן דפטור על הכלים כדתנן במתניתין ליכא למימר קרן יוכיח ובור נמי לא אתי מינייהו שכן דרכן לילך ולהזיק מה שאין כן בבור: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: b
trm: לפוטרן ברשות הרבים
txt:
<span class='five'>לפוטרן ברשות הרבים. </span>דכתיב בהו ובער בשדה אחר דלא חייבין אלא ברשות הניזק: פלוגתא דרבי יהודה ורבנן לקמן בשילהי פרק שור שנגח את הפרה ודרשה דבור נראה בעיני דכדי נסיב לה דהא בור איצטריכא ליה למיכתב דהא מכל תרי מינייהו לא נפק דכולהו דרכן לילך ולהזיק לבר מבור אלא איידי דדריש להלכות האחרים נקט לה נמי: 


lvr: 41
pgn: 5
dfh: b
trm: לפטור בו את הטמון
txt:
<span class='five'>לפטור בו את הטמון. </span>שאם היו בגדים טמונים בגדיש פטור המבעיר דכתיב ביה <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> או הקמה ודרשינן בשילהי הכונס צאן לדיר <span class='mareimakom'>(לקמן דף ס.)</span> מה קמה בגלוי אף כל גלוי לאפוקי טמון דלא מה שאין כן בשור ובור ומבעה ורבי יהודה קא פליג התם:  לאתויי


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: לאתויי ליחכה נירו
txt:
<span class='five'>לאתויי ליחכה נירו. </span>שאם ליחכה האש חרישתו של חבירו או סכסכה אבניו חייב באבנים שייך לשון סכסוך שלא נשרפו לגמרי אלא שסכסכה ונדבקה האש בהן וסכסכה מעט כדאמרינן <span class='mareimakom'>(חולין דף יז:)</span> גבי פגימת סכין מסוכסכת מרוח אחת שלא נפגמה מב' צדדין לגמרי ולהכי כתב אש לחייבו בהני דנפקא לן התם מאו השדה דלא שמעינן מהנך דמתניתין הא מילתא דליחייב בדבר שאינו ראוי לה כגון הכא שאין עיקר אש בכך: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: הצד השוה שבהן שדרכן להזיק כו'
txt:
<span class='five'>הצד השוה שבהן שדרכן להזיק כו'. </span>דמשמע אף כל שדרכו להזיק ושמירתו עליך ומאי מצית לאתויי: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: היינו אש
txt:
<span class='five'>היינו אש. </span>דתולדה דאש היא דמאי שנא אש מינה שכן כח אחר מעורב בה הני נמי כח אחר כו': 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: אי דאפקריה בין לרב בין לשמואל
txt:
<span class='five'>אי דאפקריה בין לרב בין לשמואל. </span>דפליגי בהפקר בפ' המניח את הכד <span class='mareimakom'>(לקמן דף כח:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: היינו בור
txt:
<span class='five'>היינו בור. </span>דתרוייהו אמרי כל תקלה שהפקיר נפקא לן מבור דחייב דכי היכי דחיובא דבור הוא ברה'ר דהוי הפקר כדאמרינן בפ' שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לקמן דף מט:)</span> שעל עסקי כרייה ופתיחה באה לו אף כל תקלתו שהפקיר חייב דהא נמי תחילת עשייתן לנזק דהוה ליה לאסוקי אדעתיה דסופו ליפול ברוח מצויה: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: וחזר בהן הדין
txt:
<span class='five'>וחזר בהן הדין. </span>דאיכא למפרך מה לבור שכן אין כח אחר מעורב בו ואתיא בהצד השוה דמתניתין: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: בורו המתגלגל
txt:
<span class='five'>בורו המתגלגל. </span>כגון הניח אבן ברה'ר ובעודה במקומה לא הזיקה וגלגלה רגלי אדם ובהמה למקום אחר והזיקה שם: אי בהדי דאזלי מזקי כו'. לא גרס והכי גרסינן היכי דמי אי דאפקרה בין לרב בין לשמואל כו': 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: מעשיו
txt:
<span class='five'>מעשיו. </span>כרייתו גרמה את ההיזק אבל מעשיו של זה לא הזיקו אלא רגלי אדם ובהמה שגלגלוהו: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: שור יוכיח
txt:
<span class='five'>שור יוכיח. </span>שאין מעשה בעלים גרמו ההיזק אלא ממונו הזיק והיינו הצד השוה דנקט במתניתין: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: כל אלו שאמרו
txt:
<span class='five'>כל אלו שאמרו. </span>וקחשיב ואזיל להו אלו הפותקים ביבותיהם וגורפים מערותיהם כלומר כל אלו שאמרו חכמים שיש להן רשות להשליך נזקיהן לרה'ר ואלו הן פותקין ביבותיהן פותחין צינורותיהן המקלחים שופכים ששופכין מחצריהן לר'ה: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: a
trm: בימות החמה אין להם רשות
txt:
<span class='five'>בימות החמה אין להם רשות. </span>מפני שהרחוב נאה והוא מקלקלו אבל בימות הגשמים שהרחובות מלוכלכות יש להן רשות: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: שור יוכיח
txt:
<span class='five'>שור יוכיח. </span>שברשות ב'ד הוא מהלך ברה'ר שהרי כל אדם יש לו רשות בכך ואם הזיק חייב אף אני אביא כו' והיינו הצד השוה דמתני': 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: מאי שנא בור שכן הזיקו מצוי
txt:
<span class='five'>מאי שנא בור שכן הזיקו מצוי. </span>שדרך שנופלין שם בהמות ואי קשיא הא מילתא דאמרן לעיל דרגל הזיקה מצוי ולא בור לאו פירכא היא דבור הזיקו מצוי אבל אינו מצוי כ'כ כי רגל שכל שעה היא מהלכת: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: מיטב שדהו של ניזק
txt:
<span class='five'>מיטב שדהו של ניזק. </span>שאם אכלה ערוגה בשדהו שמין ערוגה משובחת של ניזק כמה יפה עכשיו עם פירותיה וכמה תהא יפה בלא פירות ונותן לו: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: לא בא הכתוב אלא לגבות לנזקין מן העידית
txt:
<span class='five'>לא בא הכתוב אלא לגבות לנזקין מן העידית. </span>של מזיק דשמין ערוגה של ניזק לפי מה שהיא ואם מזיק בא ליתן לו קרקע בדמי נזקו נותן לו מיטב שדותיו שוה אותן דמים: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: בין הערוגות
txt:
<span class='five'>בין הערוגות. </span>ויש שם ערוגות שמינות וטעונות פירות הרבה וכחושות וטעונות מעט ולא ידעינן הך ערוגה הנאכלת מהי ניהו: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: השתא משום דלא ידעינן משלם שמינה
txt:
<span class='five'>השתא משום דלא ידעינן משלם שמינה. </span>בתמיה הא ניזק הוא מוציא מחבירו ועליו הראיה: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: אלא אמר רב אחא בר יעקב
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב אחא בר יעקב. </span>מודה רבי ישמעאל דלא משלם אלא דמי ערוגה לפי מה שהיא ובהא פליג כגון שהיתה עידית דניזק כזיבורית דמזיק רבי ישמעאל סבר בדניזק שיימינן דהא דכתיב בקרא שישלם לו בדמי נזקו מקרקע מיטב אשדות דניזק קאי ומשלם ליה מזיק דמי נזקו קרקע מזיבורית שלו בשוה נזקו שהרי הוא כמיטב שדהו של ניזק: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: אף שדה האמור למטה של ניזק
txt:
<span class='five'>אף שדה האמור למטה של ניזק. </span>והכי קאמר קרא שאם יש למזיק קרקע הדומה לעידית דניזק ישלם לו הימנה שיעור דמי נזקו: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: מיטב שדהו של האיך דקא משלם
txt:
<span class='five'>מיטב שדהו של האיך דקא משלם. </span>דהיינו שדה של מזיק ולא אתי גזרה שוה ועקר ליה לקרא: 


lvr: 41
pgn: 6
dfh: b
trm: שור רעהו אמר רחמנא ולא שור דהקדש
txt:
<span class='five'>שור רעהו אמר רחמנא ולא שור דהקדש. </span>דאם נגח שור של הקדש פטור והוא הדין לכל שאר נזקין שאם מזיק את ההקדש פטור לישנא אחרינא להכי נקט שור הקדש ולא מוקי לה באכילת בהמתו שדה הקדש משום דלא משכחת לה דאי שדה חרם לכהנים הוי וכשדה הדיוט דמי וליכא למימר ק'ו להקדש ושדה הקדש נמי דהוי לצורך בדק הבית או המקדיש פודהו לאלתר או מוכרין אותו לאלתר לאחר וכשיוצא ביובל לכהנים הוי דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כז)</span> והיה השדה בצאתו ביובל וגו' דלכהנים הוי ואי קודם פדייה אין מעילה בקרקעות דכל המחובר לקרקע כקרקע דמי:  ובעל


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: ובעל חוב דינו בבינונית
txt:
<span class='five'>ובעל חוב דינו בבינונית. </span>במס' גיטין בפרק הנזקין <span class='mareimakom'>(ד' מח:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: וכי תימא קסבר ר'ע כו'
txt:
<span class='five'>וכי תימא קסבר ר'ע כו'. </span>אפילו הכי לא גמרינן הקדש מיניה דאיכא למיפרך מה לב'ח שכן יפה כחו בנזקין שההדיוט הוא נוטל בהזיקו מן העידית: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: דתניא ר'ש בן מנסיא כו'
txt:
<span class='five'>דתניא ר'ש בן מנסיא כו'. </span>בריש פירקין דשור שנגח <span class='mareimakom'>[ארבעה וחמשה]</span>: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: משלם נזק שלם
txt:
<span class='five'>משלם נזק שלם. </span>וקדריש ליה לרעהו הכי שור של רעהו הוא דכי הוי מזיק תם לא משלם אלא חצי נזק אבל אי מזיק שור של הקדש משלם מזיק נזק שלם ואפילו תם וקאמר ר'ע דשקל הקדש שיעור דמי שורו מעידית קרקעות של מזיק: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: דלמא דכ'ע בדניזק שיימינן
txt:
<span class='five'>דלמא דכ'ע בדניזק שיימינן. </span>ולא משלם ליה מזיק אלא זיבורית הואיל והוא כעידית דניזק דמודה ר'ע לר' ישמעאל דאמר מיטב שדהו של ניזק ועידית דקאמר ר'ע עידית דניזק קאמר ולא אתי לאיפלוגי עליה אלא בהקדש: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: ובפלוגתא דר'ש בן מנסיא ורבנן פליגי
txt:
<span class='five'>ובפלוגתא דר'ש בן מנסיא ורבנן פליגי. </span>דשמעיה ר'ע לרבי ישמעאל דלא איירי אלא בהדיוט אבל בנזקי הקדש פטר ליה ואתי ר'ע לפלוגי עליה: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: א'כ מאי לא בא הכתוב
txt:
<span class='five'>א'כ מאי לא בא הכתוב. </span>דמשמע דבקרא גופיה פליגי דלא בא הכתוב להכי אלמא בהדיוט נמי פליגי: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: ועוד מאי ק'ו להקדש
txt:
<span class='five'>ועוד מאי ק'ו להקדש. </span>הואיל ומן העידית דקאמר ר' עקיבא אניזק קאי ולאקולי אתא דיהיב ליה מזיק מזיבורית מאי ק'ו להקדש גריעותא הוי ולר'ע יפה כחו דהקדש בנזקין דאמר דאפילו הוי מזיק תם שקיל הקדש נזק שלם ונפקא ליה מרעהו: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: ישיב
txt:
<span class='five'>ישיב. </span>כסף ישיב לבעליו דהוה ליה למיכתב בעל הבור ישלם כסף לבעליו ישיב דכתב רחמנא למה לי הואיל וכבר כתיב ישלם לרבות כל השבות: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: מדעתו
txt:
<span class='five'>מדעתו. </span>אי משלם ליה מזיק נזקו מדעתו דלא אטרחיה לצעוק עליו בב'ד שקיל סובין אבל אם אינו רוצה המזיק לשלם נזקו לניזק אלא בב'ד דהיינו בעל כרחו אינו משלם אלא כסף: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: ישולם
txt:
<span class='five'>ישולם. </span>משמע על ידי אחרים דב'ד יורדין לנכסיו דמזיק אבל ישלם משמע נמי מדעתו: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: אלא אמר אביי
txt:
<span class='five'>אלא אמר אביי. </span>לא משכחת תירוצא להני קראי אלא כדמר כי האי גוונא דתרצה רבה להך דתניא כו': 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: מי שהיו לו שדות בתים וכרמים
txt:
<span class='five'>מי שהיו לו שדות בתים וכרמים. </span>שוה מאתים זוז ותנן במסכת פאה <span class='mareimakom'>(פ'ח מ'ח)</span> מי שיש לו מאתים זוז לא יטול לקט שכחה ופאה ומעשר עני דלאו עני הוא ונמצא גוזל עניים היו לו מאתים זוז חסר דינר ונתנו לו שוה אלף זוז בבת אחת הרי זה יטול וזה יש לו בתים שדות וכרמים שוה מאתים זוז אבל אינו מוצא למכור מאכילין אותו מעשר עני עד מחצה שוה מאה זוז וקרקעותיו ימכור במאה זוז דטפי מפלגא לא זיילי לעולם והרי יש לו מאתים זוז: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: a
trm: אפילו טובא נמי ליספו ליה
txt:
<span class='five'>אפילו טובא נמי ליספו ליה. </span>שהרי עכשיו אין שוה מאתים זוז ותנן <span class='mareimakom'>(שם)</span> היו לו מאתים זוז חסר דינר אפילו נתנו לו שוה אלף זוז בבת אחת יטול:  אפילו


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: דביומי ניסן יקרי ארעתא
txt:
<span class='five'>דביומי ניסן יקרי ארעתא. </span>מפני שהלוקח ניר חורש אותן בימות הקיץ וזורען בתשרי ובמרחשון וביומי תשרי זילי שאין סיפק לזורען באותה שנה: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: זבין כדהשתא
txt:
<span class='five'>זבין כדהשתא. </span>בתשרי משום דאיצטריך לזוזי הלכך עני לא הוי דיטול שוה אלף דינר הואיל וביומי ניסן שוות קרקעותיו מאתים ועשיר לא הוי הואיל ולכולי עלמא נמי לא הוי שוין השתא מאתים הלכך משלימין לו עד מאתים והיינו מחצה דעד פלגא אורחיה למיזל טפי לא: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: והכא נמי גבי נזקין
txt:
<span class='five'>והכא נמי גבי נזקין. </span>נמי בהכי מיתרצו קראי כגון דביומי ניסן יקרא ארעתא וביומי תשרי זול והזיק בתשרי שוה מנה ובא לגבות מנה מקרקעות המזיק ודינו בעידית כדכתיב מיטב: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: ואי א'ל
txt:
<span class='five'>ואי א'ל. </span>ניזק הב לי מבינונית כדהשתא טפי פורתא ממאי דבעית למיתב לי בעידית לא מצי למכפייה אלא א'ל מזיק אי שקלת בעידית כי דינך שקול כי השתא ואי לא שקול מבינונית כיוקרא דלקמיה ולהכי אתי ישיב לרבות סובין דאי בעי למשקל ניזק סובין כגון שיש לו קרקע סמוך לאותה בינונית של מזיק וניחא ליה בה שקיל לה כיוקרא דלקמיה דהא שוה כסף הוא בניסן ולהכי איצטריך לאביי לאוקמא בהכי כדאמרן דסופה לייקר בניסן משום דאי אין סופה לייקר קרא למאי אתא פשיטא דאי בעי ניזק למישקל סובין שקיל בע'כ של מזיק שאפילו בעידית יפה כחו כל שכן בבינונית אלא להכי אתא קרא למימר דישיב לו שוה כסף כיוקרא דלקמיה: לישנא אחרינא מאכילין אותו מעשר עני עד מחצה לאו אעני קאי אלא אכל אדם שצריך מעות למזונות והיו לו בתים שדות וכרמים ואינו מוצא למכור אפילו בחצי דמיהן מאכילין אותו מעשר עני עד שיתייקרו קרקעותיו שיוכל למכרן בחצי דמיהן: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: אפילו טובא נמי
txt:
<span class='five'>אפילו טובא נמי. </span>אפילו מצי לזבונינהו טובא יותר מחצי דמיהן ליספו ליה עד שיוכל למכור בשוויהן דהא מכה דכולי עלמא הוא ולא פשע מידי: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: עד פלגא אורחיה למיזל טפי לא
txt:
<span class='five'>עד פלגא אורחיה למיזל טפי לא. </span>הלכך אם יכול למכור בחצי דמיהן אין מאכילין אותו מעשר עני דזה דרכו ואם הוזלו טפי מאכילין ולא יפסיד. ותפוס לשון ראשון: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: לבעל חוב מדמינן לה דבעל חוב דינו בבינונית
txt:
<span class='five'>לבעל חוב מדמינן לה דבעל חוב דינו בבינונית. </span>בפרק הניזקין במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> והשתא אם בא בעל חוב לגבות מן הלוה בתשרי וא'ל ללוה הב לי זיבורית טפי פורתא כי היכי דליהוי שוה מלוה דאית לי גבך כזולא דהשתא מצי אמר ליה אי שקלת כו' ואי לא שקלת בינונית שקול כיוקרא דלקמיה: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: לכתובת אשה מדמינן לה
txt:
<span class='five'>לכתובת אשה מדמינן לה. </span>וכגון שנתן לה גט בתשרי וזילו ארעתיה והיתה כתובתה מאתים ודינה למיגבי מזיבורית כדמסקינן התם בפרק הניזקין: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: מיזדבן במתא אחריתי
txt:
<span class='five'>מיזדבן במתא אחריתי. </span>ולהכי לא כתיב מיטב אלא לגבי שדות והכי מתרצי קראי בשדות יתן מיטב ובמטלטלים אפי' סובין: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: בשלו הן שמין
txt:
<span class='five'>בשלו הן שמין. </span>וההוא דהוי עידית לדידיה דמזיק יהיב ליה ואי אית ליה עידית וזיבורית ושויי' זיבורית דידיה כעידית דעלמא אפילו הכי לא יהיב ליה מזיק לניזק אלא מעידית דידיה דבתר ארעתא דידיה אזלינן: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: דאמר בדניזק שיימינן
txt:
<span class='five'>דאמר בדניזק שיימינן. </span>וכיון דשויא הך זיבורית כעידית דניזק יהיב ליה מזיבורית: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: למעוטי דניזק
txt:
<span class='five'>למעוטי דניזק. </span>דלא אזלינן בתר מיטב דניזק ואע'ג דהך זיבורית דמזיק הוא מיטב דניזק הואיל ולא הוי מיטב לעלמא לא יהיב ליה מינה אבל אי לעלמא הויא מיטב יהיב ליה מינה אע'ג דאית ליה עידית: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: א'ל מיטב שדהו אמר רחמנא
txt:
<span class='five'>א'ל מיטב שדהו אמר רחמנא. </span>דאזלינן בתר ארעתא דידיה ויהיב ליה מעידית ארעתיה ולא שיימינן בשל עולם: 


lvr: 41
pgn: 7
dfh: b
trm: וכתובת אשה בזיבורית
txt:
<span class='five'>וכתובת אשה בזיבורית. </span>במסכת גיטין בפרק הניזקין <span class='mareimakom'>(דף מט:)</span> תני טעמא דיותר משאיש רוצה לישא אשה רוצה לינשא:  עידית


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: עידית וזיבורית נזקין בעידית ובעל חוב וכתובת אשה בזיבורית
txt:
<span class='five'>עידית וזיבורית נזקין בעידית ובעל חוב וכתובת אשה בזיבורית. </span>מדאורייתא ב'ח בזיבורית כדלקמן ורבנן הוא דתקון ליה בבינונית משום נעילת דלת ללוין והיכא דלית ליה בינונית ליתא לתקנתא: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: ומכרה
txt:
<span class='five'>ומכרה. </span>לאחר הלואה דאישתעבדא ליה בינונית לב'ח מעיקרא בעוד שהיתה עידית בידו: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: ולא קשיא כו'
txt:
<span class='five'>ולא קשיא כו'. </span>הא דקתני ב'ח וכתובת אשה בזיבורית דשויא בינונית דידיה כעידית דעלמא: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: אידי ואידי [כגון] שהיתה בינונית שלו כבינונית דעלמא
txt:
<span class='five'>אידי ואידי [כגון] שהיתה בינונית שלו כבינונית דעלמא. </span>ולא היתה לו עידית מתחילה ובהא פליגי דתנא דמתניתא קמייתא סבר בשל עולם הן שמין ואמטו להכי שקיל ב'ח בבינונית כדיניה ואידך סבר בשלו הן שמין. ל'א גרסינן אידי ואידי כגון שהיתה בינונית שלו כעידית דעלמא ומפרשינן ליה הכי אידי ואידי כשהיתה לו עידית ומכרה ובהא פליגי דתנא דמתניתא קמייתא סבר בשלו הן שמין וכיון דלדידיה הואי בינונית אע'ג דלעלמא עידית מיניה משלם ותנא דברייתא סבר בשל עולם הן שמין ותפוס לשון ראשון: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: בדעולא קמיפלגי
txt:
<span class='five'>בדעולא קמיפלגי. </span>תנא בתרא לית ליה תקנתא דעולא אלא בתר קרא אזיל ואפילו הוי ליה נמי עידית דהשתא הואי ליה בינונית גמורה בין לדידיה בין לעלמא אפילו הכי ס'ל דלשקול ב'ח מזיבורית: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: מכרן לא' או לג' בני אדם
txt:
<span class='five'>מכרן לא' או לג' בני אדם. </span>ביום א' מי שהיה עליו נזקין וכתובת אשה וב'ח והיו לו עידית ובינונית וזיבורית: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: כולן נכנסו תחת הבעלים
txt:
<span class='five'>כולן נכנסו תחת הבעלים. </span>נכנסו הלקוחות כדין המוכר ומי שלקח עידית יפרע לניזק ולוקח בינונית ישלם את החוב ולוקח זיבורית את הכתובה: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: מן האחרון
txt:
<span class='five'>מן האחרון. </span>דאפי' שקלו קמאי עידית ובינונית מצי מדחן להו הלקוחות לנזקין וב'ח אצל זיבורית דאמר הנחתי לך מקום לגבות הימנו ותנן במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> אין נפרעים מנכסים משועבדים במקום שיש בני חורין ואפי' הן זיבורית דכי זבון הני תרי קמאי אשתייר זיבורית בני חורין ואע'פ דהדר איזדבנא בתר בתרא אזלינן: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: השתא לג' דאיכא למימר חד מינייהו קדים
txt:
<span class='five'>השתא לג' דאיכא למימר חד מינייהו קדים. </span>שזה לקח בבוקר והללו שנים בערב ומצי למיטען הנחתי לך מקום: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: ליגבו מעידית
txt:
<span class='five'>ליגבו מעידית. </span>כלומר מעידית שנשארה בת חורין בב' הלקוחות והוטל שיעבודן עליה: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: a
trm: ואי לא מהדרנא לשטרא דזיבורית למריה
txt:
<span class='five'>ואי לא מהדרנא לשטרא דזיבורית למריה. </span>כי היכי דתהדרו למיגבא מיניה דאין נפרעין מנכסים משועבדים במקום שיש בני חורין: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: בנזקין נמי נימא הכי
txt:
<span class='five'>בנזקין נמי נימא הכי. </span>אי בעית למישקל בינונית שקול ואי לא מהדרנא שטרא דזיבורית למריה ותשקול זיבורית בע'כ ואמאי יהיב ליה עידית אלא מדלא טעין הכי בע'כ בהכי עסקינן כגון שמת המוכר וכיון שלא הניח קרקע אין היתומים בני פרעון דמטלטלי דיתמי לבעל חוב לא משתעבדי ואע'פ שמחזיר להם קרקע הוו להו כיתמי שקנו קרקע לאחר מיתת אביהם ולהכי פריך מנזקין ולא פריך מב'ח דמאי לימא ליה אי שקלת זיבורית שקול ואי לא מהדרנא שטרא למריה ותשקול מיניה מצי א'ל האי לכשתחזיר דהא השתא נמי זיבורית קבעית למפרע לי: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>להכי לא גבי מעידית משום דאמר להו טעמא מאי אמור רבנן אין נפרעין מנכסים משועבדים במקום שיש בני חורין משום תקנתא דלוקח: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: ואיני עושה
txt:
<span class='five'>ואיני עושה. </span>מלאכה דמשום תקנתא דידי דדלמא לא ספקי לי מזונות במעשה ידי תקינו לי רבנן מזונות משלך תחת מעשה ידי בההיא תקנתא לא ניחא לי: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: דהא אחרונה היא
txt:
<span class='five'>דהא אחרונה היא. </span>ושיעבודייהו עלה רמיא ובינונית הא לית ליה השתא דמצי למימר גבי מיניה דלא ניחא לי בתקנתא כו': 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: מאי
txt:
<span class='five'>מאי. </span>מי אזלי כולהו בתר לוקח ב' שהרי הוא לקח שיעבודייהו ומלוקח ראשון לא גבו דאמר בעינא בתקנתא דרבנן ועידית דהואי בת חורין בשתי לקוחות הראשונות שלכם היא: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: כל זכות שתבא לידו
txt:
<span class='five'>כל זכות שתבא לידו. </span>וכיון דאי הואי עידית גבי לוקח ראשון הוה מגבי להו מבינונית בהאי טענה דאמרן אי אפשי בתקנת חכמים השתא נמי אמר להו לוקח שני זילו לגבי לוקח ראשון וגבו בינונית: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: ומכר שדה אחת ללוי
txt:
<span class='five'>ומכר שדה אחת ללוי. </span>וההיא שדה בינונית הואי ולא שייר שמעון בינונית אצלו דהכי מפרש לה לקמיה: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: רצה
txt:
<span class='five'>רצה. </span>משמעון גובה מזיבורית דא'ל את בעל דברים דידי את דשקלת כולהו נכסי דראובן: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: וקמשתעי דינא בהדיה
txt:
<span class='five'>וקמשתעי דינא בהדיה. </span>דבעל חוב לסלקו מאותו קרקע בדברים אם יש לו לראובן שום תביעה על בעל חובו לומר פרעתיך דקיימא לן במסכת שבועות <span class='mareimakom'>(דף מא.)</span> דאע'ג דנקיט שטרא אי א'ל אישתבע לי דלא פרעתיך בעי אישתבועי: 


lvr: 41
pgn: 8
dfh: b
trm: כי מפקת מיניה עלי הדר
txt:
<span class='five'>כי מפקת מיניה עלי הדר. </span>מה שאתה מוציא משמעון יחזור עלי שהרי קבלתי עלי אחריות:  עסיקין


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: ואיכא דאמרי אפילו באחריות נמי
txt:
<span class='five'>ואיכא דאמרי אפילו באחריות נמי. </span>אפי' קבל אחריות עליו דיש לומר הואיל וסופו לחזור עליו עכשיו נמי יחזור ויטלנה אפ'ה אינו יכול לחזור בו: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: רב הונא אמר
txt:
<span class='five'>רב הונא אמר. </span>לא קשיא קראי דלעיל כסף ומיטב דהכי קאמר רחמנא או כסף יתן לו או מיטב שדותיו והא דלא איירי רב הונא עד הכא משום דבעי לאסוקי למילתא דרבי ישמעאל ור'ע דבעו לעיל כשהן שמין אותו (בינונית) בשלו הן שמין כו' ועד הכא קמיירי ואזיל: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: ושקיל פלגא בכספים
txt:
<span class='five'>ושקיל פלגא בכספים. </span>עם אחיו והיינו דקאמר הרי הן כקרקע דבעל כספים נמי יפרע חצי חובו של אביו: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: האי ברא והאי לא ברא
txt:
<span class='five'>האי ברא והאי לא ברא. </span>בתמיה כלומר בעל כספים לא הוי ברא לפרוע חוב אביו אבל בעל קרקע הוי ברא: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: איכא דאמרי
txt:
<span class='five'>איכא דאמרי. </span>דלאידך גיסא פרכינן דבעל כספים לא ליחייב דאמר ליה לבעל קרקע להכי שקלי כו': 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: ובא ב'ח ונטל חלק האחד
txt:
<span class='five'>ובא ב'ח ונטל חלק האחד. </span>דמשלם לו האחר חצי חלקו או קרקע או מסלק ליה בזוזי והיינו הרי הן כקרקע דמצי מסלק ליה בזוזי כבקרקע: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: ורביע במעות
txt:
<span class='five'>ורביע במעות. </span>או רביעית במעות כמו דתנן ביבמות <span class='mareimakom'>(דף נ:)</span> חלץ ועשה בה מאמר ונתן גט ובעל: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: a
trm: אי כלקוחות דמו
txt:
<span class='five'>אי כלקוחות דמו. </span>ואין לו עליו כלום הלכך רביע מאותו חלק המגיעו יפרע דה'ל ספק ממון וכל ממון המוטל בספק חולקים ואין נוטל עמו אלא רביע והלה יכול לסלקו או בקרקע או במעות. ל'א ורביע במעות ממש לבד רביע בקרקע והיינו הרי הן כקרקע מספקא ליה אי כיורשין דמו וחייב להחזיר לו מחצית חלקו קרקע ולא יכול לסלקו במעות או כלקוחות דמו ומיהו כלוקח באחריות דמי וחייב להחזיר לו מחצית מה שאיבד אבל במעות יכול לסלקו הלכך יחזיר רביע בקרקע כיורשים ורביע במעות כמוכר באחריות ולשון ראשון שמעתי:  שליש


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: בהידור מצוה עד שליש במצוה
txt:
<span class='five'>בהידור מצוה עד שליש במצוה. </span>שאם מוצא ב' ספרי תורות לקנות ואחד הדור מחבירו יוסיף שליש הדמים ויקח את ההדור דתניא <span class='mareimakom'>(שבת דף קלג:)</span> זה אלי ואנוהו התנאה לפניו במצות עשה לך ספר תורה נאה לולב נאה טלית נאה ציצית נאה: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: שליש מלגיו
txt:
<span class='five'>שליש מלגיו. </span>וכגון אם הקטן נמכר בששה יוסיף שני דינרי דהיינו שליש מלגיו שליש שבתוך הדמים ויקח את ההדור: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: או שליש מלבר
txt:
<span class='five'>או שליש מלבר. </span>הדמים יחלוק לשנים ויוסיף חלק שלישי משלו דהיינו אם קטן נמכר בששה יוסיף שלשה דינרין ויקח את הגדול בתשעה: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: עד שליש משלו
txt:
<span class='five'>עד שליש משלו. </span>דהיינו אותו שליש שיוסיף בהידור מצוה משלו הוא שאינו נפרע לו בחייו כדאמרינן היום לעשותם ולא היום ליטול שכרם <span class='mareimakom'>(ע'ז דף ג.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: מכאן ואילך
txt:
<span class='five'>מכאן ואילך. </span>מה שיוסיף בהידור יותר על שליש יפרע לו הקב'ה בחייו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: הכשרתי את נזקו
txt:
<span class='five'>הכשרתי את נזקו. </span>כלומר אם הזיק הכשרתי וזימנתי אותו היזק שלא שמרתיו יפה כך מצאתי לישנא אחרינא הכשרתי את נזקו עלי להכשיר ולתקן את נזקו כלומר אני חייב לשלם. מפי מורי: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: הכשרתי במקצת נזקו חבתי בתשלומי כו'
txt:
<span class='five'>הכשרתי במקצת נזקו חבתי בתשלומי כו'. </span>האי הכשרתי לא דמיא להכשרתי קמא דהא ודאי זימנתי הוא כלומר אם זימנתי את מקצת נזקו אע'פ שלא זימנתיו כולו חבתי לשלם את נזקו כהכשר כל נזקו כאלו זימנתיו כולו ובגמרא מפרש היכי דמי: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: נכסים שאין בהם מעילה
txt:
<span class='five'>נכסים שאין בהם מעילה. </span>כלומר אם הזקתי נכסים שאין בהן מעילה אני חייב לשלם אבל אם הזקתי נכסי הקדש איני חייב דנפקא לן כולהו נזקין משור רעהו: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: ונכסים המיוחדים
txt:
<span class='five'>ונכסים המיוחדים. </span>שיש להם בעלים לאפוקי דהפקר שאם הזקתי נכסים דהפקר פטור ובגמרא מפרש לה: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: ובכל מקום
txt:
<span class='five'>ובכל מקום. </span>חב המזיק כמו שהזיקו נכסיו את נכסי בני הברית ואת נכסיו המיוחדין: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: חוץ מרשות המיוחדת למזיק
txt:
<span class='five'>חוץ מרשות המיוחדת למזיק. </span>שאם נכנס שורו של ניזק ברשות המזיק והזיקו שור של מזיק פטור דאמר ליה תורך ברשותי מאי בעי: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: כשהזיק חב המזיק
txt:
<span class='five'>כשהזיק חב המזיק. </span>הא דרשינן ליה בריש פירקין לאתויי קרן וכשהזיק חב המזיק דרישא לא דרשינן ליה דלאו יתירה היא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: והאמר ריש לקיש
txt:
<span class='five'>והאמר ריש לקיש. </span>בהכונס צאן לדיר <span class='mareimakom'>(לקמן נט:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: שור דרכיה לנתוקי
txt:
<span class='five'>שור דרכיה לנתוקי. </span>והוה ליה לאסוקי אדעתיה שאפילו אין החרש מתירו סופו להתיר את עצמו הלכך שמירה רעועה היא ואפילו התירו חרש חייב בעל השור: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: לנתורי
txt:
<span class='five'>לנתורי. </span>לנפול הלכך שמירה רעה היא אפילו גילהו חרש בעל הבור חייב לשלם שלא שמרו כראוי: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: ולרבי יוחנן דאמר
txt:
<span class='five'>ולרבי יוחנן דאמר. </span>בהכונס אפילו מסר לו שלהבת פטור דהשתא מוקי להא דקתני מה שאין כן באש בשלהבת ודכוותיה דמחייב גבי שור ובור בשור מותר ובור מגולה מאי שנא כו': 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: צבתא דחרש קגרים
txt:
<span class='five'>צבתא דחרש קגרים. </span>אחיזתו של חרש גרמה ההבער שהוא נטלה והוליכה לגדיש הכא לא צבתא דחרש קגרים שהשור הלך והזיק וכן הבור ולא על ידי חרש הזיק: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: צבתא
txt:
<span class='five'>צבתא. </span>אחיזתו וכחו מלשון צבתא שקורין טניילא'ש: ל'א גרס' צוותא יחודו של חרש שנתייחד עם השלהבת ונטלה ולשון צוותא שולא'ש כדאמרינן ליהוי צוותא לחברו <span class='mareimakom'>(ב'ב דף כא.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: אסור בהנאה
txt:
<span class='five'>אסור בהנאה. </span>אם המית אדם כדכתיב ובעל השור נקי כאדם שאומר לחבירו פלוני יצא נקי מנכסיו ואין לו בהן הנאה: 


lvr: 41
pgn: 9
dfh: b
trm: מה שאין כן בבור
txt:
<span class='five'>מה שאין כן בבור. </span>שאין בעל הבור חייב בתשלומי מיתת אדם כדאמרינן שור ולא אדם:  מה


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: מה שאין כן באש
txt:
<span class='five'>מה שאין כן באש. </span>אש לא חייב בה שריפת אדם שהיה לו לברוח ואם כפות הוא המבעיר חייב מיתה וקם ליה בדרבה מיניה כדמפרש לקמן בפרק הכונס צאן לדיר <span class='mareimakom'>(דף סא:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: חייב בו את הכלים
txt:
<span class='five'>חייב בו את הכלים. </span>אם שיברן בנגיחה או בבעיטה שהיא תולדה דקרן כלים אין ראויין לאש שאין דרך להסיק בכלים: פלוגתא דרבי יהודה ורבנן בפרק שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לקמן דף נג:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: אלא לעולם רבנן היא
txt:
<span class='five'>אלא לעולם רבנן היא. </span>ודקשיא לך ליתני חומר בשור שחייב בו את הכלים כו' תנא ושייר: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: שייר טמון
txt:
<span class='five'>שייר טמון. </span>דהוה ליה למתני חומר בשור ובור מבאש שאם בעט שור בשק מלא כלים ושברן חייב או אם נפל חמור בבור ועליו שק מלא תבואה חייב ואע'ג דטמון בשק מה שאין כן באש דנפקא לן <span class='mareimakom'>(לקמן דף ס.)</span> מאו הקמה דאינו חייב אלא בגלוי: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: שור פסולי המוקדשין
txt:
<span class='five'>שור פסולי המוקדשין. </span>שנפדה ונפל בבור פטור בעל הבור דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> בעל הבור ישלם והמת יהיה לו יצא זה שאין המת שלו דאע'ג דנפדה אם מת אסור להאכילו לכלבים כדאמרינן בבכורות <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span> תזבח ולא גיזה בשר ולא חלב ואכלת ולא לכלבים ובפסולי המוקדשין הכתוב מדבר ואם נגחו שור חייב דהא כתיב שור רעהו וכיון דנפדה שור רעהו קרינא ביה ואע'ג דבשור נמי כתיב והמת יהיה לו מוקמי' ליה לקמן לבעלים מטפלים בנבילה: האי מאי לא גרסינן: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: אלא אי אמרת ר' יהודה
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת ר' יהודה. </span>ואין כאן שיור דהא כלים בבור וטמון באש רבי יהודה מחייב מאי שייר דהאי שייר: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: דש בנירו
txt:
<span class='five'>דש בנירו. </span>שאם דש השור בנירו ונתכוון לכך שהרי השוורין מלומדין בדישה תולדה דקרן היא שכוונתה להזיק וחייב לשלם דמי נירו שקילקל מה שאין כן בבור דלא שייך ביה היזק קרקע: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: האחרון חייב
txt:
<span class='five'>האחרון חייב. </span>בין מת בו השור בין הוזק וטעמא מפרש לקמן מקראי בפרק שור שנגח את הפרה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: אחר אחרון למיתה
txt:
<span class='five'>אחר אחרון למיתה. </span>אם מת השור לא ישלם הראשון כלום דט' טפחים אין בהם כדי להמית: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: רב פפא אמר
txt:
<span class='five'>רב פפא אמר. </span>מתניתין דקתני כהכשר כל נזקו דאין חייב אלא אחרון במיתה שמת השור קמיירי: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: a
trm: והא איכא
txt:
<span class='five'>והא איכא. </span>למימר תו כגון אי אתרמי דמסר שורו כו' ומסברא קמקשי ליה רבי זירא ואינה משנה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: פשיטא
txt:
<span class='five'>פשיטא. </span>אין זו הכשרתי במקצת נזקו אלא כל נזקו ולא דמי להשלים בור לעשרה דאע'ג דקי'ל בור ט' דלא עבדי מיתה נזקין מיהא עבדי וסייע הראשון בהגרמת מיתתו ואיצטריכא למיתני דאחרון חייב: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: מרבה בחבילות
txt:
<span class='five'>מרבה בחבילות. </span>שריבה חבילות זמורות בהדלקה של חבירו וקירבה ע'י החבילות לגדיש אחרים שהיה בדין שיהא הוא חייב ולא הראשון : 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: פשיטא
txt:
<span class='five'>פשיטא. </span>ולמה הוה לן למיתנייה הרי הראשון לא סייע כלום דכל מה דשביק ליה מעמיא ואזיל אבל חופר בור תשעה רוב מיתתו הוא עושה אלא האחרון מקרבה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: פשיטא
txt:
<span class='five'>פשיטא. </span>דלא דמי לבור שהראשון גרם נזקין והרג חציו או רובו אלא משום הכי הוא דמפטר דאמר ליה אי לאו אתה הוה מתזיק ולא הוה מיית אבל אלו לא שברו כלום כל זמן שלא בא זה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: היכא מיתרצא
txt:
<span class='five'>היכא מיתרצא. </span>הואיל ומותבת הכי אבל מוסר שורו ומרבה בחבילות לא מתנייתא נינהו אלא מסברא הוו מקשי להו: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: דבלאו איהו הוה מיתבר בתרי שעי
txt:
<span class='five'>דבלאו איהו הוה מיתבר בתרי שעי. </span>ולהכי אצטריך למיתנייה לאשמועינן דאפי' הכי חייב ומיהו בהדי ההיא דחופר בור לא מצי למיתנייה דתהוי הך כהכשר במקצת נזקו דמתני' דהאי לא מקצת נזק הוא אלא כל נזק שהראשונים לא התחילו לשברן כי היכי דחופר בור ט' הזיקתו הבל חום של ט' והבל חום של י' הרגו: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: ולימא להו אי לאו אתון בדידי
txt:
<span class='five'>ולימא להו אי לאו אתון בדידי. </span>לחוד לא הוה מיתבר ואתם כשישבתי היה לכם לעמוד ומדלא עמדתם אתם כמוני שברתם וגבי משלים בור לעשרה ליכא לאקשויי הכי דמאי הוה ליה לקמא למיעבד: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: לא צריכא דבהדי דסמיך עלייהו
txt:
<span class='five'>לא צריכא דבהדי דסמיך עלייהו. </span> לעולם דבלאו איהו לא הוה מיתבר כלל ודקאמרת פשיטא לא צריכא דלא ישב עליו אלא עמד על רגליו ונסמך עליהם ואתא לאשמועינן דכחו כגופו דמי: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: סמך בהו
txt:
<span class='five'>סמך בהו. </span>נסמך עליהם ולא יכלו לעמוד לישנא אחרינא דזגא מזגא גרסינן כדאמרינן בעלמא חזי למיזגא עליה <span class='mareimakom'>(שבת דף מח.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: שקירב מיתתו
txt:
<span class='five'>שקירב מיתתו. </span>ופלוגתייהו דרבי יהודה בן בתירא ורבנן מפ' בסנהדרין בפרק אלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(דף עח.)</span> ר' יהודה סבר כי יכה כל נפש אדם כתיב דמשמע כל דהו נפש ורבנן סברי כולה נפש משמע והיינו הכשרתי במקצת נזקו דומיא דחופר בור שהראשון הזיק והאחרון הרג: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: אלא בתשלומי נזקו
txt:
<span class='five'>אלא בתשלומי נזקו. </span>דמשמע השלמה שיטול ניזק את הנבילה וזה משלים לו מה שפחתתו מיתה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: יביאהו עד
txt:
<span class='five'>יביאהו עד. </span>דריש השתא הכי אם טרוף יטרף השור בפשיעתו של שומר שכר דהאי קרא בשומר שכר כתיב כדאמרינן בהשואל <span class='mareimakom'>(ב'מ דף צד:)</span> פרשה שנייה נאמרה בשומר שכר יביאהו עד הטרפה ישלם כל ההיזק עד דמי הטרפה אבל דמי הטריפה עצמה לא ישלם דניזק מטפל וטורח בנבילה למוכרה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: ולשתוק
txt:
<span class='five'>ולשתוק. </span>קרא מיניה דלא אצטריך להכי דפשיטא לן כיון דשלם שור תחת השור נבילה שלו היא: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: מכה בהמה לא שכיחא
txt:
<span class='five'>מכה בהמה לא שכיחא. </span>שיהא אדם מזיק בהמה של חבירו לפיכך לא החמיר עליו הכתוב לטרוח במכירת הנבילה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: טריפה דממילא
txt:
<span class='five'>טריפה דממילא. </span>שהזאב טרפה והשומר לא נתכוון אמטו להכי חס רחמנא עליה דלא למיטרח בנבילה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: והמת יהיה לו
txt:
<span class='five'>והמת יהיה לו. </span>משתעי בשור נגח דשכיח ובידים הוא ממש (שהשור) שהוא (ממונו של מזיק) נתכוין להזיק: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: שומר שכר
txt:
<span class='five'>שומר שכר. </span>שפשע ונטרפה על ידי זאב כנזקי גופו חשיב ליה שהרי היה עליו לשומרה: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: השתא אי הוו ליה טריפות
txt:
<span class='five'>השתא אי הוו ליה טריפות. </span>למזיק כשיעור כל דמי נזקו הוה יהיב ליה בעל כרחיה דניזק דאמר מר ישיב לרבות כו' דידיה מיבעיא: 


lvr: 41
pgn: 10
dfh: b
trm: אלא לפחת נבילה
txt:
<span class='five'>אלא לפחת נבילה. </span>דהכי אמר רחמנא דמשעת מיתה קאי ברשותיה דניזק ואם הסריח ופחתה דמים משעת מיתה ועד שעת העמדה בדין פסידא דניזק הוא ומשלם ליה מזיק מה שהנזק הוי יתר על הדמים שהיתה נבילה שוה בשעת מיתה:  ופטור


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: ופטור
txt:
<span class='five'>ופטור. </span>דשומר שכר פטור באונסין כדכתיב ביה ומת או נשבר או נשבה אין רואה שבועת ה' תהיה בין שניהם <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: לב'ד
txt:
<span class='five'>לב'ד. </span>לשומה כמה היא שוה והכי משמע קרא יביאהו עד יביא העדודה כדכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית מט)</span> בבקר יאכל עד דהיינו שלל כדמתרגמינן עדאה מפי מורי: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: מאי לאו בהא קמיפלגי
txt:
<span class='five'>מאי לאו בהא קמיפלגי. </span>דבאונסין הא ודאי לא פליג אבא שאול למימר דאפי' נטרפה באונס יהא חייב דאין שומר שכר חייב באונסין אלא ה'ק אם נטרפה בפשיעה שיהא בר תשלומין יביא עדודה ויוסיף מביתו על הדמים שהיא שוה בשעת מיתה דאי משום דמים דהשתא לא איצטריך דהשתא אי אית ליה נבילות אחרנייתא יהיב ליה כל שכן הא אלא לפחת נבילה אתא ות'ק דלא מפיק ליה להך דרשה סבר פחת נבילה דמזיק הוי הלכך לא מצי לאוקמי לקרא להך דרשה דאי משום דמים דהשתא לא איצטריך דהא תניא ישיב לרבות שוה כסף: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: בטורח נבילה
txt:
<span class='five'>בטורח נבילה. </span>להביאה ממקום שמתה שם למקום שהיתה שם אבא שאול סבר על המזיק הוא: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: בדנפשיה קא טרח
txt:
<span class='five'>בדנפשיה קא טרח. </span>וריוח דנפשיה קא עביד דשיים ליה לניזק בדמי יתירי ולמה לי קרא דוהמת: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: אמר שמואל
txt:
<span class='five'>אמר שמואל. </span>מנהג דיינין הוא שאין שמין לא לגנב ולא לגזלן שאם גנב וגזל בהמה או כלים ונפחתו אצלו אין שמין הנבילה והשברים לבעלים שיחזיר גנב הפחת אלא ישלם בהמה וכלים מעולים והשברים שלו: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: מדאמרי ליה רב כהנא ורב אסי
txt:
<span class='five'>מדאמרי ליה רב כהנא ורב אסי. </span>בבבא מציעא בפ' השואל <span class='mareimakom'>(דף צו:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: שליא שיצתה כו'
txt:
<span class='five'>שליא שיצתה כו'. </span>דקי'ל המפלת שליא יושבת עליה ימי טומאה וימי טהרה שאין שליא בלא ולד אלא שנימוח בתוכה: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: דקא מטהרת לה מראשון
txt:
<span class='five'>דקא מטהרת לה מראשון. </span>שתהא סופרת י'ד של נקבה עם יום הראשון ודמים שתראה ביום ט'ו טהורין דהיינו קולא דאי הויא מניא משני לא חיילא ימי טהרה עד למחר: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: דאין מקצת שליא בלא ולד
txt:
<span class='five'>דאין מקצת שליא בלא ולד. </span>ומש'ה חוששת שמא רוב מיחוי הולד יצא באותו מקצת ומכי נפק רוב הוי ליה כילוד כדאמרינן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> יצא מחותך או מסורס עד שיצא רובו ומימנא ודאי לא מניא מראשון דשמא לא נפק רובא עד שני דאי יש מקצת שליא בלא ולד לא הוה חיישינן לטמא טהרות דכולי האי לא חיישינן דנימא תרי חומרי דלמא נפקא ורוב נפקא: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: a
trm: סימן ולד באשה וסימן ולד בבהמה
txt:
<span class='five'>סימן ולד באשה וסימן ולד בבהמה. </span>כלומר מפני שהשליא סימן ולד בין באשה בין בבהמה שאין שליא בלא ולד אלא שנימוח וחיישינן שמא באותו מקצת שיצא קודם שחיטה היה רובו של עובר וקיימא לן יצא רובו ה'ז כילוד ואינו ניתר בשחיטת האם:  דיש


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: דיש מקצת שליא בלא ולד
txt:
<span class='five'>דיש מקצת שליא בלא ולד. </span>ודקאסרי לה באכילה גזירה מקצתה אטו כולה והאי דקתני סימן ולד לאו אמקצתה קאי אלא ה'ק אסורה באכילה גזירה אטו היכא דנפקא כולה ואתו למימר אין כאן ולד ואם חזרה לפנים תשתרי בשחיטת האם וקאכלי נבילה דההיא ודאי סימן ולד באשה כו' אבל גבי אשה לא ניחוש למקצת לטמא טהרות דראשון דהתם ליכא למיגזר אטו כולה דהא קחזי דמכי נפק ולד בשני מטמינא לה קמ'ל: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: אין פודין אותו
txt:
<span class='five'>אין פודין אותו. </span>אין צריך לפדותו ואם מת מעצמו לא איצטריך לן למימר דהא כתיב <span class='mareimakom'>(במדבר יח)</span> ופדויו מבן חדש תפדה אבל השתא איצטריך לאשמועי' דלא אמרינן אי לא איקטיל הוה חי ולא נפל הוה וליפרקיה: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: במסירה תנן
txt:
<span class='five'>במסירה תנן. </span>בפ'ק דקדושין דכיון דמסר לו באפסר קנאה אע'פ שלא משכה מרשות מוכר: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: זו וזו
txt:
<span class='five'>זו וזו. </span>גסה ודקה בהגבהה וגסה מתרצינן בקדושין שנותן חבילי זמורות תחת רגליה והיא עולה עליהן: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: מה שעל בניהן ובנותיהן אין שמין
txt:
<span class='five'>מה שעל בניהן ובנותיהן אין שמין. </span>דכיון דבנים ובנות לא אתו לבי דינא לא מבזינן להו למיתי: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: בגדול אחי
txt:
<span class='five'>בגדול אחי. </span>גדול האחין העוסק בנכסים להכניס ולהוציא דעד השתא ניחא להו לאחין דליכסי מדידהו במלבושים נאים כי היכי דלשתמעון מיליה: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: שומר שמסר לשומר פטור
txt:
<span class='five'>שומר שמסר לשומר פטור. </span>הראשון בכל אותן דינים שהיה פטור אם היתה אצלו פטור נמי השתא ולא אמרי' פשיעה היא זו שמסרה לאיש אחר: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: ולא מבעיא שומר חנם שמסר לשומר שכר
txt:
<span class='five'>ולא מבעיא שומר חנם שמסר לשומר שכר. </span>ונגנבה או שאבדה דפטור שומר חנם כי היכי דמיפטר אילו הואי גביה דלא פשע: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: דעלויי עלייה לשמירתו
txt:
<span class='five'>דעלויי עלייה לשמירתו. </span>דשומר שכר מסר נפשיה לנטורי טפי משומר חנם שהרי שומר שכר חייב בגניבה ואבידה: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: אלא אפי' שומר שכר שמסר לשומר חנם דהשתא גרעה לשמירתו פטור
txt:
<span class='five'>אלא אפי' שומר שכר שמסר לשומר חנם דהשתא גרעה לשמירתו פטור. </span>שומר שכר באונסין ולא מצי א'ל בעל הבית פשעת שמסרת לאחר שהרי מסרה לבן דעת: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: אפי' מיתמי
txt:
<span class='five'>אפי' מיתמי. </span>אם מת לוה ונפלו קמי יתמי מי א'ר אלעזר דבעל חוב גובה מן העבדים דכמקרקעי דמו: 


lvr: 41
pgn: 11
dfh: b
trm: אפותיקי
txt:
<span class='five'>אפותיקי. </span>אפה תהא קאי. כלומר מזה יהא לך פרעון ואשמעינן רבי אלעזר דאם מכרו גובה בעל חוב ממנו:  לבתר


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: אשתמטין עולא
txt:
<span class='five'>אשתמטין עולא. </span>נשמט ממני וירא משום דס'ל עבדא כמטלטלי דמי ומתיירא הוא שמא אקפחנו בהלכות ובקושיות: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: פרוזבול
txt:
<span class='five'>פרוזבול. </span>מפרש בגיטין <span class='mareimakom'>(דף לו.)</span> שתיקן הלל הזקן פרוזבול כדי שלא תשמט שביעית המלוה: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: חל על הקרקע
txt:
<span class='five'>חל על הקרקע. </span>דכיון דלא מחוסרי גוביינא וזה כתב לו עליהן שכל חוב שיש לו עליו שיגבנו כל זמן שירצה קיימי ברשותיה דמלוה: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: נקנין עם הקרקע
txt:
<span class='five'>נקנין עם הקרקע. </span>אם מכר לו קרקע ומטלטלין והחזיק בקרקע קנה מטלטלין אע'פ שלא משך: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: ואין נקנין עם העבדים
txt:
<span class='five'>ואין נקנין עם העבדים. </span>שאם החזיק בעבדים לא קנה מטלטלין ויכול מוכר לחזור במטלטלין אלמא עבדא כמטלטלי: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: בקרקע לא קנה עבדים
txt:
<span class='five'>בקרקע לא קנה עבדים. </span>ואע'ג דס'ל להאי תנא עבדים כמטלטלין דמי אפ'ה לא קנה אלא א'כ עומד העבד בתוכה בשעה שהחזיק בה כדמתרץ לקמן שאני מטלטלי דניידי ממטלטלי דלא ניידי: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: דומיא דערים מצורות
txt:
<span class='five'>דומיא דערים מצורות. </span>דמהאי קרא נפקא לן במס' קדושין דמטלטלין נקנין בחזקת קרקעות דכתיב ויתן להם אביהם מתנות עם ערי מצורות הלכך בעינן מקרקעי דלא ניידי כי התם: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: והלכתא
txt:
<span class='five'>והלכתא. </span>הא דמתרצינן דקנה ליה עבד בעודן עליו כגון שהעבד כפות שאינו ראוי לילך דדמי לחצר: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: a
trm: הניחא להך לישנא
txt:
<span class='five'>הניחא להך לישנא. </span>דאוקי רב איקא לעיל לההיא מתני' דעבדי כמטלטלי דמי כו':  הא


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: הא קיימא לן
txt:
<span class='five'>הא קיימא לן. </span>בפ'ק דקדושין <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> דמטלטלין נקנין עם הקרקע ולא בעינן שיהו עומדין לתוכה: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: אלא מאי אית לך למימר כו'
txt:
<span class='five'>אלא מאי אית לך למימר כו'. </span>והשתא דבעל כרחך אתית להכי אפי' תימא לאידך לישנא דעבדא כמקרקעי דמי ודקשיא לך דשמואל שאני מקרקעי דניידי ממקרקעי דלא ניידי: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: מעילה הוא
txt:
<span class='five'>מעילה הוא. </span>דבעינן דלא להוי בהו בנכסים שאני חייב בנזקין הא אי לית בהו מעילה אע'ג דמקדש קדשי [אני] חייב בנזקין כגון קדשים קלים שאין בהן מעילה מחיים אלא באימורין לאחר זריקת דם כדגרסינן במסכת מעילה <span class='mareimakom'>(דף ז:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: לרבות קדשים קלים
txt:
<span class='five'>לרבות קדשים קלים. </span>הא דכתיב בה' לרבות קדשים קלים שאם הפקיד בהמת שלמים אצל חבירו וכפר ונשבע והודה משלם קרן וחומש ואשם ואע'ג דבקדשי שמים אין נשבעין עליהן כדגרסינן בפרק הזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ דף נו.)</span> בקדשים קלים נשבעין: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: אבל לאחר שחיטה
txt:
<span class='five'>אבל לאחר שחיטה. </span>כי זכו בין כהנים בחזה ושוק בין בעלים בשאר הבשר משלחן גבוה זכו: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: תם חי
txt:
<span class='five'>תם חי. </span>ולוקח ימתין עד שיפול בו מום וישחטנו אבל תמים שחוט לא דאין לו תקנה אלא קבורה דאסור בהנאה דקדשים השחוטין בחוץ הוא: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: ואיתיביה </span>גרסי': <span class='five'>שהן ממונו
txt:
<span class='five'>ואיתיביה </span>גרסי': <span class='five'>שהן ממונו. </span>אפי' בזמן שבית המקדש קיים דהא קרא דשבועת הפקדון בזמן שבית המקדש הוא דמחייב ליה אשם: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: ומשני רבינא
txt:
<span class='five'>ומשני רבינא. </span>הכא דקתני דממון בעלים הם בבכור הנולד בחו'ל בזמן המקדש עסקינן דלא קאי להקרבה: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: באו אין לכתחילה לא
txt:
<span class='five'>באו אין לכתחילה לא. </span>אלא ירעו עד שיסתאבו והלכך כיון דלאו להקרבה קאי הוי ממון כהן: 


lvr: 41
pgn: 12
dfh: b
trm: ואם איתא
txt:
<span class='five'>ואם איתא. </span>דמחיים אמר רבי יוסי הגלילי דממון בעלים הן כדקתני מתני' דחייבין על נזקן ואוקימנא כר' יוסי הגלילי:  לישני


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: מתנות כהונה קאמרת
txt:
<span class='five'>מתנות כהונה קאמרת. </span>בכור מעשרים וארבע מתנות כהונה והלכך אוקמה רבינא להא דרב נחמן כר'י הגלילי דאיהו נמי מודה בהא דכל זמן שהבית קיים משולחן גבוה זכו להו כהנים ואפילו מחיים וכי קאמר רבי יוסי הגלילי ממון בעלים הן בשלמים קאמר דבעלים ישראל לא זכו להו מחיים משלחן גבוה והא דתירץ רבינא לרבי יוסי הגלילי בבכור בחוצה לארץ ולא תירץ בשלמים משום דסיפא דברייתא מוכיח דבבכור קמיירי דקתני לא אמר בן עזאי אלא בבכור ובן עזאי מילתיה דרבי יוסי קמפרש ולקמיה מפרש מילתיה: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: שלמים
txt:
<span class='five'>שלמים. </span>שטעונין סמיכה ונסכים מנחת נסכים שלשה עשרונים לפר ושני עשרונים לאיל ועשרון לכבש כדמפרש במנחות בפ' [כל המנחות] <span class='mareimakom'>(דף סא)</span> אבל בכור לא: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: בכור מבעיא
txt:
<span class='five'>בכור מבעיא. </span>ובבכור בחוצה לארץ קאמר דכיון דלאו להקרבה קאי לא זכו ליה משלחן גבוה דלא חזי לגבוה: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: למעוטי מעשר בהמה
txt:
<span class='five'>למעוטי מעשר בהמה. </span>שאע'פ שהוא קרב שלמים כדאמרינן בפ' בתרא דבכורות <span class='mareimakom'>(דף ס.)</span> אפי' הכי לא הוי מחיים ממון בעלים כשלמים: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: בבכור
txt:
<span class='five'>בבכור. </span>תם נאמר אך בכור שור וגו' לא תפדה פדיון הוא דלית ליה דליפוק מקדושת בכור למכור באיטלז ולישקול בליטרא אבל נמכר הוא חי ולוקח יאכלנו בקדושתו כשיומם או אם הבית קיים יקריבנו: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: במעשר נאמר לא יגאל
txt:
<span class='five'>במעשר נאמר לא יגאל. </span>וגמרינן בבכורות בפ' [חמישי] <span class='mareimakom'>(דף לב.)</span> האי לא יגאל מלא יגאל דחרמים דכתיב בהן לא ימכר ולא יגאל מה להלן מכירה עמו אף כאן מכירה עמו הלכך אינו נמכר לא חי ולא שחוט כו' אלמא לאו ממון בעלים הוא: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: רבא אמר
txt:
<span class='five'>רבא אמר. </span>מעילה דמתניתין לא תידוק מיניה הא מקדש קדשי אלא ה'ק שאין בהן דין מעילה שאין בהם שום קדושה לשמים דבקדושת שמים שייכא דין מעילה כגון קדשי קדשים: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: לא צריכא
txt:
<span class='five'>לא צריכא. </span>הא דקתני אינו גובה מאימורין הא קמ'ל דאין גובה מבשרו כנגד אימורין כגון שור שוה מאתים שנגח שור שוה מאתים אינו גובה אלא חציו דמי בשרו אף על גב דלא הוי מנה שלם ודמי חצי אימורין לא ישתלם מדמי חצי האחר של בשר: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: אי אליבא דרבנן
txt:
<span class='five'>אי אליבא דרבנן. </span>דפליגי עליה דרבי נתן בפרק שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(דף נג.)</span> גבי שור שדחף את חבירו לבור [ואמרינן] בתם בעל השור משלם רביע ובעל הבור פטור מפני שזה הפילו ובמועד בעל השור משלם חצי ובעל הבור פטור אלמא כי ליכא לאשתלומי מבעל השור לא משתלם מבעל הבור ואע'פ שבו נמצא הנזק ופשיטא דאינו גובה מבשרן כנגד אימוריהן: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: ואי אליבא דרבי נתן הא אמר כי ליכא לאשתלומי
txt:
<span class='five'>ואי אליבא דרבי נתן הא אמר כי ליכא לאשתלומי. </span>מבעל השור משתלם מבעל הבור דאמר בתם בעל השור משלם רביע ובעל הבור שלשה חלקים ובמועד בעל השור משלם מחצה ובעל הבור מחצה והכא נמי אמאי אינו גובה מבשרן כנגד אימוריהן הא הכא נמי תרוייהו אזיק חלק גבוה וחלק הדיוט וספרים דכתיב בהן אע'ג דאיכא לאשתלומי מהאי משתלם מהאי שבשתא היא דהתם לא מצינו לאוקמי הכי: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: אבל בחד גופא
txt:
<span class='five'>אבל בחד גופא. </span>אי לא אשמעינן ר' אבא דאינו גובה מאימוריהן הוה אמינא דמצי א'ל מכל היכא דבעינא משתלמנא: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: a
trm: אנא תוראי בבירך אשכחתיה
txt:
<span class='five'>אנא תוראי בבירך אשכחתיה. </span>מת הלכך כל הנזק עליו מה דאית לי לאשתלומי מבעל השור משתלימנא אם תם הוא משלם רביע דאפילו הזיקו הוא לבדו לא היה משלם אלא חצי נזק ועכשיו שיש אחר עמו ישלם רביע והשאר משתלימנא מינך:  אבל


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: אבל הכא מי מצי א'ל
txt:
<span class='five'>אבל הכא מי מצי א'ל. </span>על הבשר נמצא הנזק יותר מן האימורין הלכך שוה חצי האימורין יפסיד: לשון אחר לא צריכא לגבות מבשרן כנגד אימוריהן דודאי גובה מבשרן כנגד אימוריהן דהאי גובה מבשרן דקאמר רבי אבא אפי' חלק האימורין קאמר וקא פריך אי אליבא דרבנן אמאי הא אמרינן כו' אי אליבא דר' נתן פשיטא ולא שמעתיה וראשון עיקר דמסתברא דהאי דאותביה קא משני ליה דהא גמרא מסיפא דמילתיה דקאמר אינו גובה מאימוריהן פריך פשיטא אימורין לגבוה סלקי ועלה בעי לשנויי מה אינו גובה מאימוריהן דקאמר אינו גובה מבשרן כנגד אימוריהן: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: למעוטי זה אומר שורך הזיק
txt:
<span class='five'>למעוטי זה אומר שורך הזיק. </span>שאינו יודע שור של מי הזיקו שהיו עמו שוורים של אנשים הרבה ומיוחדין דמתניתין הכי משמע שיהו כל נכסים שהזיקו מיוחדים לאדם אחד שאין בהם ספק: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: שנים שהיו רודפין
txt:
<span class='five'>שנים שהיו רודפין. </span>שני שוורים של שני בני אדם שהיו רודפין אחר שור של אדם אחד: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: למעוטי נגח ואח'כ הקדיש
txt:
<span class='five'>למעוטי נגח ואח'כ הקדיש. </span>דהכי משמע שיהיו מיוחדים לאדם אחד לעולם משעת נגיחה עד שעת העמדה בדין: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: והועד בבעליו והמית איש השור יסקל וגם בעליו יומת
txt:
<span class='five'>והועד בבעליו והמית איש השור יסקל וגם בעליו יומת. </span>דמשמע שיהא לו בעל אחד משעת העדאה ועד שעת העמדה בדין: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: חוץ מרשות המיוחדת למזיק
txt:
<span class='five'>חוץ מרשות המיוחדת למזיק. </span>שאם נכנס שור ניזק בחצר המזיק והזיקו שור המזיק פטור: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: חצר השותפין חייב בה
txt:
<span class='five'>חצר השותפין חייב בה. </span>הכתוב על השן ועל הרגל אם אכלה בהמתו של זה פירותיו של זה או דרסה על כליו חייב דבשדה אחר קרינן ביה ולא הוי כרשות הרבים וכ'ש על הקרן ותולדותיו דהא אפי' ברה'ר נמי חייב ודקתני מתניתין רשות הניזק והמזיק אדלבתריה קאי וה'ק רשות הניזק והמזיק כגון חצר השותפין כשהזיק חב המזיק ובשן וברגל קאמר דבקרן לא אצטריך למימר דהא ברה'ר דיש לשניהם רשות בה נמי חייב אלא בשן ורגל קאמר וקמ'ל דלאו כרה'ר דמיא: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: ורשות הניזק והמזיק נמי פטור
txt:
<span class='five'>ורשות הניזק והמזיק נמי פטור. </span>בשן וברגל קאמר דבעינן ובער בשדה אחר אבל קרן חייב דלא גרע מרה'ר: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: כשהזיק חב המזיק לאתויי קרן
txt:
<span class='five'>כשהזיק חב המזיק לאתויי קרן. </span>לר' אלעזר דאי משום מיטב הא תנא ליה רישא אלא לאתויי קרן דחייב עליו דלא תנייה לעיל בהדי ארבעה אבות: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: הניחא לשמואל
txt:
<span class='five'>הניחא לשמואל. </span>דאמר בריש פירקין מבעה זה השן ותנא שור לרגלו ומבעה לשינו אצטריך הא לאתויי קרן: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: אלא לרב דאמר
txt:
<span class='five'>אלא לרב דאמר. </span>מבעה זה אדם ושור דתנא בהדי ארבעה אבות לכל מילי תנייה לאתויי מאי: 


lvr: 41
pgn: 13
dfh: b
trm: לעולם דאזקיה תורא דמשאיל לתורא דשואל
txt:
<span class='five'>לעולם דאזקיה תורא דמשאיל לתורא דשואל. </span>וקאמר חייב משאיל לשלם ודקשיא לך הרי השואל מוטל לשומרו שלא יזיק: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: והפונדק
txt:
<span class='five'>והפונדק. </span>בית גדול שרגילין אורחים ואכסנאין ללון בו ואם הזיק זה את זה חייב אשן ורגל ולא הוי כרה'ר דהואיל ואינו מיוחד לבני רשות הרבים אלא לאותן הדרין בו כשדה אחר קרינן ביה שהרי ע'י שכירות הם דרים שם: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: חייב בכל
txt:
<span class='five'>חייב בכל. </span>לקמן מפרש שאפילו קרן תמה משלם נזק שלם הואיל ונכנס לרשותו והזיקה: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: על השן ורגל
txt:
<span class='five'>על השן ורגל. </span>דלא קרינן ביה בשדה אחר דמשמע שיהא מיוחד לניזק אבל על הנגיחה ועל הנגיפה והנשיכה והרביצה והבעיטה שהן תולדותיו של קרן תם משלם חצי נזק דכרה'ר הוא שהרי לשניהן רשות בו: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: ועל הנגיחה כו'
txt:
<span class='five'>ועל הנגיחה כו'. </span>ולקמן פריך הא תנא רישא דבחצר הניזק אפילו קרן תמה משלם נ'ש: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: בחצר המיוחדת לזה ולזה
txt:
<span class='five'>בחצר המיוחדת לזה ולזה. </span>לפירות ולשוורים דהויא ליה חצר השותפין לגבי שן ולגבי קרן הלכך בשן פטור ברה'ר ובקרן תמה ח'נ ברה'ר משלם: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: ודרב יוסף בחצר המיוחדת כו'
txt:
<span class='five'>ודרב יוסף בחצר המיוחדת כו'. </span>דהויא חצר הניזק שלא היה לו להכניס שם שוורים ולא דמי לרה'ר: פונדק אינו מיוחד לשוורים לפי ששם מונחת פרגמטיא של סוחרים ואינן מניחין ליכנס שם שוורים שלא ידחפו ויטנפו כליהם: סתם בקעה רועים שם שוורים: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: אמוראי נמי לא פליגי
txt:
<span class='five'>אמוראי נמי לא פליגי. </span>דהא דרב חסדא בשאינה מיוחדת לשוורים ודרבי אלעזר במיוחדת אף לשוורים: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: בקושיא דר' זירא ופירוקא דאביי
txt:
<span class='five'>בקושיא דר' זירא ופירוקא דאביי. </span>ובחצר המיוחדת לפירות ולא לשוורים רב חסדא כאביי דכיון דאינה מיוחדת לשוורים שדה אחר קרינא ביה ורבי אלעזר כרבי זירא כיון דיש למזיק רשות בה לפירות לא קרינא ביה שדה אחר: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: חייב על הכל לא קתני
txt:
<span class='five'>חייב על הכל לא קתני. </span>דליהוי משמע על השן והרגל ועל הקרן אלא חייב בכל דמשמע על הקרן אע'ג שהוא תם אתא לאשמועינן דחייב נ'ש: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: רבי טרפון היא דאמר
txt:
<span class='five'>רבי טרפון היא דאמר. </span>לקמן בפרק כיצד <span class='mareimakom'>(דף כד:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: משונה קרן בחצר הניזק נ'ש משלם
txt:
<span class='five'>משונה קרן בחצר הניזק נ'ש משלם. </span>קרן תמה וכל תולדותיה קרי משונה הואיל ושינו את וסתן שלא היו דרכן לכך: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: ותא אבתראי
txt:
<span class='five'>ותא אבתראי. </span>ואימא כוותי דאוקי אנא רישא רבי טרפון וסיפא רבנן וד' כללות דקאמר ר'ש תרי מינייהו בחד דוכתא חד כר' טרפון וחד כרבנן: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: דלגבי שן הויא חצר הניזק
txt:
<span class='five'>דלגבי שן הויא חצר הניזק. </span>וחייב המזיק בנזקי שן שהרי לגבי פירות אינה אלא דניזק: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: ולגבי קרן הויא רה'ר
txt:
<span class='five'>ולגבי קרן הויא רה'ר. </span>שהרי ברשות הכניס שם שורו ומשום הכי הוא משלם חצי נזק ותו לא: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: a
trm: ג' כללות הוו
txt:
<span class='five'>ג' כללות הוו. </span>דהאי כללא בתרא שמעינן ליה מקמאי דכיון דלגבי שן הויא חצר הניזק למה ליה למתני חייב על השן הא תנא ליה רישא כל שהוא רשות לניזק ולא למזיק חייב בכל וקרן בחצר השותפין הא תנא ליה רישא כגון חצר השותפין והבקעה על הנגיחה ועל הנגיפה תם משלם חצי נזק:  שלשה


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: שלשה כללות בד' מקומות
txt:
<span class='five'>שלשה כללות בד' מקומות. </span>דאין כאן אלא ג' דינין ברשות הניזק חייב בכל ברשות המזיק פטור מכל בחצר השותפים חייב בח'נ בקרן ופטור על השן והרגל אבל ארבעה מקומות הן שאינן דינן שוה דיש חצר השותפין שהוא חייב בה על השן כגון דמיוחדת לחד לפירות ולשניהן לשוורין: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: פרה שהזיקה טלית
txt:
<span class='five'>פרה שהזיקה טלית. </span>שדרסה עליה בחצר הניזק וטלית שהזיקה פרה ברה'ר כגון שנתקלה בהמה בטלית ונשבר רגל פרה: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: אין אומרין תצא פרה בטלית
txt:
<span class='five'>אין אומרין תצא פרה בטלית. </span>יטול את הפרה שהזיקה טליתו ולא תהא נשומית אלא הן חסר והן יותר יטלנה: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: אלא שמין אותה בדמים
txt:
<span class='five'>אלא שמין אותה בדמים. </span>שמין הניזקין בכסף ולפי מה שהזיק את חבירו ישלם (ומי שהזיק את חבירו יותר ישלם): 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: מלמד שאין ב'ד נזקקין
txt:
<span class='five'>מלמד שאין ב'ד נזקקין. </span>ליפרע מן המזיק אא'כ יש לו קרקע דהיינו שוה כסף דמתניתין ולקמן מפרש מאי משמע: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: דבר השוה כל כסף
txt:
<span class='five'>דבר השוה כל כסף. </span>שנותנין עליו וקפריך מאי ניהו דאין להן אונאה מאי כל כסף דקאמרת דאין להן אונאה שאפילו קנאן ביותר מדמיהן שתות אין מוכר חייב להחזיר לו כדקאמרינן בפרק הזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ דף נו.)</span> העבדים והשטרות והקרקעות אין להן אונאה אפילו קנאן ביותר מדמיהן: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: דבר הנקנה בכסף
txt:
<span class='five'>דבר הנקנה בכסף. </span>בלא משיכה דקרקע נקנה בכסף בפ'ק דקדושין <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: עבד נמי נקנה בכסף
txt:
<span class='five'>עבד נמי נקנה בכסף. </span>כדקתני בקדושין <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span>: שטרות דנקנות בכסף לא איתפרש היכא: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: אלא אמר רב אשי שוה כסף
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב אשי שוה כסף. </span>דהיינו קרקעות והכי משמע שוה כסף ישלם ולא כסף עצמו והני כולהו מטלטלים ועבדים ושטרות כסף נינהו דמצי לאמטויינהו ממתא למתא ומזדבני: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: ביתמי
txt:
<span class='five'>ביתמי. </span>קאמרינן דאי שבק להו אבוהון המזיק מקרקעי גבי מינייהו אבל ממטלטלי לא דמטלטלי דיתמי לא משתעבדי לבעל חוב דאיכא למימר לאחר מיתת אביהן קנאום: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: פרט למוכר נכסיו
txt:
<span class='five'>פרט למוכר נכסיו. </span>וכילה המעות ובא לבית דין שאין בית דין נפרעין מן הלקוחות: 


lvr: 41
pgn: 14
dfh: b
trm: הניחא למ'ד כו'
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד כו'. </span>פלוגתא הוא לקמן בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(דף עה.)</span>:  בני


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: עבד אין לו יחס
txt:
<span class='five'>עבד אין לו יחס. </span>דאמרינן בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(יבמות דף סב.)</span> הכל מודים בעבד שאין לו יחס כדכתיב עם החמור עם הדומין לחמור: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: נכרי יש לו יחס
txt:
<span class='five'>נכרי יש לו יחס. </span>כדמפרש התם דכתיב הדרימון בן טברימון בן חזאל: עבד כנעני שייך במצות שהנשים חייבות בהן דגמר לה לה מאשה: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: ממונא
txt:
<span class='five'>ממונא. </span>דין הוא שישלמנו ואינו קנס ונפקא מינה דאי מודה מקמי דאתו סהדי לא מיפטר: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: דשייך ניזק בתשלומין
txt:
<span class='five'>דשייך ניזק בתשלומין. </span>כלומר מפסיד ממה שהיה ראוי לו דבעי למשקל כוליה שזה פשע בשורו שלא שמרו: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: לפחת נבילה
txt:
<span class='five'>לפחת נבילה. </span>דכל פחת נבילה דניזק הוא והיינו דשייך ניזק בתשלומין שאפילו אותו קנס שזיכתה לו תורה אינו נוטל כולו: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: הא תנא ליה רישא
txt:
<span class='five'>הא תנא ליה רישא. </span>חבתי בתשלומי נזקו וקתני עלה תשלומי נזק מלמד שהבעלים מטפלים בנבילה ואמרינן לא נצרכא אלא לפחת נבילה: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: מגופו
txt:
<span class='five'>מגופו. </span>ואם אינו שוה חצי נזק מפסיד הניזק כדכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> וחצו את כספו: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: ליתני נמי הא
txt:
<span class='five'>ליתני נמי הא. </span>שחצי נזקו של תם קנס ואינו משלם ע'פ עצמו ומועד הוי ממון ומשלם ע'פ עצמו: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: חצי כופר
txt:
<span class='five'>חצי כופר. </span>מועד שהמית את האדם משלם כופר ליורשים ותם אפילו חצי כופר לא משלם: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: a
trm: רבי יוסי הגלילי היא דאמר
txt:
<span class='five'>רבי יוסי הגלילי היא דאמר. </span>בפרק שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לקמן דף מב.)</span> תם משלם חצי כופר וליכא שיורא דאי משום דהאי משלם כופר שלם והאי לא משלם אלא פלגא כופר לאו שיורא הוא דהא תני לה תם משלם חצי נזק ומועד נזק שלם וכופר בכלל:  המית


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: המית שורי כו' מאי לאו בתם
txt:
<span class='five'>המית שורי כו' מאי לאו בתם. </span>וה'ק המית שורי את פלוני משלם חצי כופר ע'פ עצמו ורבי יוסי הגלילי היא או שורו של פלוני המית משלם ע'פ עצמו חצי נזק אלמא ממונא הוא: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: משום דלא קתני כמה שהזיק
txt:
<span class='five'>משום דלא קתני כמה שהזיק. </span>הא לאו תיובתא היא דלא פסיקא ליה למיתני כמה שהזיק דליהוי משמע דפחות אינו משלם ע'פ עצמו כיון דאיכא חצי נזק צרורות דאינו משלם כמה שהזיק ואפילו הכי משלם ע'פ עצמו דהלכתא גמירי לה דממונא הוא: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: ואי תפיס
txt:
<span class='five'>ואי תפיס. </span>ניזק בבבל לא מפקינן מיניה: ואי לא תפיס ניזק ואמר קבעו לי זמן דליתי בהדי לארעא דישראל קבעינן ליה: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: ולא ליגוף
txt:
<span class='five'>ולא ליגוף. </span>דחיפת גוף וכולהו הוי תולדה דקרן ומשלמין חצי נזק הרי חמשה תמין: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: ושור המועד
txt:
<span class='five'>ושור המועד. </span>ג' פעמים ליגח או לגוף או לרבוץ או לבעוט או לשוך הרי הן חמשה מועדין לשלם נזק שלם ולגבי מועד חשיב להו חד דע'י העדאה דעדים אתי בהו חיוב נ'ש הלכך חדא מילתא הוא: 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: והאדם
txt:
<span class='five'>והאדם. </span>הרי חמשה ובבעלי חיים קמיירי להכי לא חשיב בור ואש ולקמן פריך אמאי לא חשיב הארי והדוב כו': 


lvr: 41
pgn: 15
dfh: b
trm: וקתני הבהמה אינה מועדת
txt:
<span class='five'>וקתני הבהמה אינה מועדת. </span>לא ליגח ולא לגוף אלמא קרן בחצר הניזק חצי נזק הוא דמשלם:  כולה


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: כולה רבי טרפון היא
txt:
<span class='five'>כולה רבי טרפון היא. </span>ורישא לאו בחצר הניזק גמורה עסקינן משום הכי קתני אינה מועדת ודקא מחייב ליה אשן ורגל בחצר המיוחדת לניזק לפירות ובקרן חצי נזק ותו לא משום דלשוורים הוא רשות לשניהם וכרה'ר דמיא: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: ואי רבי טרפון כו'
txt:
<span class='five'>ואי רבי טרפון כו'. </span>הא ודאי לגבי שן רשות הניזק הוא דהא במיוחדת לניזק לפירות אוקימתה: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: ואם הועדו חמשתן מועדין
txt:
<span class='five'>ואם הועדו חמשתן מועדין. </span>והיינו דקתני חמשה מועדין והא דקתני השן מועדת לאכול כו' לאו אמניינא קאי אלא הכי קאמר ושן ורגל מועדין מתחילתן והא דקתני ושור המועד ושור המזיק ברשות הניזק הכי קאמר והיכן העדאתן דשן ורגל ברשות הניזק: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: מתקיף לה רבינא הא קתני לקמן שור המזיק ברשות הניזק כיצד
txt:
<span class='five'>מתקיף לה רבינא הא קתני לקמן שור המזיק ברשות הניזק כיצד. </span>ולא גרס חדא דחמשה תנן: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: הא קתני לקמן
txt:
<span class='five'>הא קתני לקמן. </span>בפרק כיצד דקמפרש לכולהו מועדין דפ'ק וקמפרש נמי שור המזיק ברשות הניזק כיצד: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: אי אמרת בשלמא איירי
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא איירי. </span>בקרן תמה ברשות הניזק בנזק שלם בפ'ק היינו דתני פירושא בפ'ב כיצד ומפרש פלוגתא דרבי טרפון ורבנן: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: וזהו שור המועד
txt:
<span class='five'>וזהו שור המועד. </span>הא דאמרן ואם הועדו חמשתן מועדים זהו שור המועד הכתוב בפרשה: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: ויש מועדים כו'
txt:
<span class='five'>ויש מועדים כו'. </span>סיפא דמתניתין קא מפרש (והא דלא מנו להו בהדי הני משום דלא כתיבן כי הנך): 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: אבל פכים קטנים אורחיה
txt:
<span class='five'>אבל פכים קטנים אורחיה. </span>לרבוץ ואם רבצה עליהן ברה'ר פטור וברשות הניזק חייבת נזק שלם דתולדה דרגל הוא: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: לימא מסייע ליה הבהמה מועדת למעך כו'
txt:
<span class='five'>לימא מסייע ליה הבהמה מועדת למעך כו'. </span>ומתניתין קתני דאינה מועדת לרבוץ אלא ודאי דמתניתין בגדולים וברייתא בכלים קטנים ובילדים קטנים ובבהמה קטנה: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: דלמא מן הצד
txt:
<span class='five'>דלמא מן הצד. </span>האי דקתני מועדת למעך לאו ברביצה אלא מן הצד כשהיא מהלכת ויש בצידה כלים ממעכתן בינה לכותל וזו היא שאמרנו הזיקה בגופה דרך הלוכה דהויא תולדה דרגל: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: a
trm: לא קשיא כו'
txt:
<span class='five'>לא קשיא כו'. </span>דברדלס דמתניתין הוא צבוע זכר ועליו קאמר רב יוסף צבוע זו אפא ור'מ מוסיף אף צבוע נקבה דלא שמיה אפא ודרב יוסף לאו אדר'מ איתמר אלא בעלמא איתמר כדתניא צבוע זכר נעשה כו' אלמא צבוע זכר משתנה לכמה מינין הלכך קרי לה ברדלס ונפרזא ואפא. כך מצאתי: לישנא אחרינא ועיקר הוא מתני' בצבוע נקבה ור'מ מוסיף צבוע זכר ותרוייהו מיקרו אפא דתניא צבוע זכר וכו' ומשום דמשתנה לבריה אחרת אצטריך לאוסופי בהדיא מפי מורי ולא שמעתי:  אף


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: ומשני בשביל גורותיו
txt:
<span class='five'>ומשני בשביל גורותיו. </span>אורחיה להרוג ולהביא ולהצניע אבל לטרוף ולאכול הוא עצמו כי האי לאו אורחיה: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: והכתיב וימלא טרף חוריו ומשני בשביל חוריו
txt:
<span class='five'>והכתיב וימלא טרף חוריו ומשני בשביל חוריו. </span>אורחיה להרוג ולהביא לחוריו ולהצניע אבל לאכול מיד לאחר הריגה כי הא דשמואל לאו אורחיה הוא: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: משלם נזק שלם
txt:
<span class='five'>משלם נזק שלם. </span>מדמשלמת בחצר הניזק נזק שלם מכלל דאורחיה הוא ותולדה דשן היא וברה'ר ליפטר: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: ועוד דשמואל נמי
txt:
<span class='five'>ועוד דשמואל נמי. </span>דאמר טרף ואכל חייב אמאי חייב דלמא הכי הוא דטרף על מנת להצניע ונמלך ואכל וליפטר: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: אמר רב נחמן לצדדין קתני טרפה והניחה או דרסה ואכלה משלמת נזק שלם
txt:
<span class='five'>אמר רב נחמן לצדדין קתני טרפה והניחה או דרסה ואכלה משלמת נזק שלם. </span>כלומר הא דקתני ברייתא טרפה בהמה ואכלה בשר תרי מילי נינהו טרפה בהמה והניחה או אכלה בשר על ידי דריסה משלם נזק שלם: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: רבינא אמר
txt:
<span class='five'>רבינא אמר. </span>לעולם אורחיה הוא לטרוף ולאכול ושמואל דמחייב ליה ברה'ר בארי תרבות כו' ואליבא דר' אלעזר: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>אפי' דרס נמי לחייב אלא ודאי דרבינא לא אדשמואל אתמר אלא אי איכא לאוקמא לדרבינא אמתניתא הוא דמוקמת ליה והכי קאמר רבינא הא דקתני מתניתא נזק שלם לאו משום דאורחיה לטרוף דאפי' בארי תרבות נמי מתוקמה: ופרכינן מתניתא נמי היכי איתא לדרבינא חצי נזק בעי לשלומי: 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דתולדה דקרן היא אדתני להא מתניתא <span class='mareimakom'>(לקמן דף יט:)</span> גבי תולדה דשן גבי תולדה דקרן ליתני: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: מן העלייה
txt:
<span class='five'>מן העלייה. </span>ואפי' אין הנוגח שוה שיעור הנזק דבמועד כתיב ישלם שור תחת השור ולא כתיב ביה דמגוף הנוגח יפרע: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 16
dfh: b
trm: זני זני
txt:
<span class='five'>זני זני. </span>מיני מיני בשמים הרבה כדמתרגמינן למינהו לזנוהי <span class='mareimakom'>(בראשית א)</span> : 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: זה חזקיה מלך יהודה
txt:
<span class='five'>זה חזקיה מלך יהודה. </span>לישנא דש'ס הוא ולא לאשמועינן דזהו חזקיה דהאי קרא בחזקיה כתיב אלא אגב אורחיה דמפרש מאי כבוד עשו לו במותו נקיט ואמר הכי: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: חלוצי כתף
txt:
<span class='five'>חלוצי כתף. </span>כמו וחלצה נעלו <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> שקרעו בגדיהם עד שנראו כתפיהם: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: כי הוה עייל לבית הכסא
txt:
<span class='five'>כי הוה עייל לבית הכסא. </span>כלומר זימנא חדא כי הוה עייל לבית הכסא אמר לן הכי קיים אמרינן לימד לא אמרינן ולימד אמרו לחזקיה והאידנא לא משום כבודו דחזקיה דלימד עדיף מקיים: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: למיגמר
txt:
<span class='five'>למיגמר. </span>לעצמו מעשה עדיף אבל לאגמורי לאחריני עדיף ממעשה הלכך לימד לא אמרינן: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: חמור גרם
txt:
<span class='five'>חמור גרם. </span>מתרגמא עתיר בניכסין: יוסף איקרי שור בכור שורו הדר לו <span class='mareimakom'>(דברים לג)</span> :  הדרן עלך ארבעה אבות 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: הבהמה מועדת כו'
txt:
<span class='five'>הבהמה מועדת כו'. </span>קפריך בגמ' היינו רגל היינו בהמה הא תנא ליה לשבר דרך הלוכה: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: או שהיו צרורות מנתזין כו'
txt:
<span class='five'>או שהיו צרורות מנתזין כו'. </span>אע'ג דלאו שינוי הוא אלא אורחיה הוא אפ'ה ח'נ ותו לא דהלכתא גמירי להו וברשות הניזק קאמר דברה'ר פטור כדאוקימנא בריש פ'ק <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span> דצרורות תולדה דרגל לפוטרו בר'ה: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: a
trm: משלם חצי נזק
txt:
<span class='five'>משלם חצי נזק. </span>דדליל היינו צרורות כדמפרש בגמ' דאדייה אדויי הידוס נמי כגון שהתיז והצרורות שברו את הכלים:  גמ'


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: היינו רגל היינו בהמה
txt:
<span class='five'>היינו רגל היינו בהמה. </span>מאי רגל ומאי בהמה דתני תרתי במתני' הא חדא היא ואמאי הדר תני הבהמה מועדת: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: תנא אבות
txt:
<span class='five'>תנא אבות. </span>רגל ממש שדרסה ברגליה וסיפא קתני תולדות הבהמה מועדת להלך כדרכה ולשבר בגופה ובשערה ובשליף שעליה דרך הלוכה דתולדות דרגל הן דהזיקה מצוי ואין כוונתה להזיק: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: מאי אבות ומאי תולדות איכא
txt:
<span class='five'>מאי אבות ומאי תולדות איכא. </span>(והא) ליכא למימר דהאי דתנא בהמה מועדת לאכול פירות וירקות הוי להו תולדה דהיינו שן ממש ותולדה דשן היינו נתחככה בכותל להנאתה: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: דחיה בכלל בהמה
txt:
<span class='five'>דחיה בכלל בהמה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים יד)</span> זאת הבהמה אשר תאכלו ומפרש בתריה איל צבי ויחמור: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: דסליק מרגל
txt:
<span class='five'>דסליק מרגל. </span>בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> תנן הרגל מועדת ולא תנן הבהמה: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: צרורות כי אורחייהו
txt:
<span class='five'>צרורות כי אורחייהו. </span>כלומר אע'ג דאורחייהו להתיז צרורות משלם חצי נזק כדמפרש לקמיה דהלכתא גמירי לה וכן חזיר הנובר ומתיז צרורות בחוטמו הוי נמי כצרורות דרגל דכל מה שהוא כחו ולא גופו קרי צרורות: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: עגלה מושכת בקרון
txt:
<span class='five'>עגלה מושכת בקרון. </span>אתא לאשמועינן דבזב טמא אם הלכה קרון שהזב עליה על גבי כלים טמאים משום מדרס הזב ובנזקין נמי עגלה שמשכה בקרון ע'ג כלים כגופה הוי ולא כצרורות ואם התיז צרורות מתחת הקרון דבזב טהור בנזקין נמי צרורות נינהו: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>המשברו וחייב הזורק אלמא בתר מעיקרא אזלינן והואיל וסופו לישבר לכשינוח כמי ששברו הוא דמי: 


lvr: 41
pgn: 17
dfh: b
trm: הידוס והתיז
txt:
<span class='five'>הידוס והתיז. </span>שגלגל הכלי ברקידתו למקום אחר ונשבר מ'ד מועד לנזק שלם סבר בתר מעיקרו אזלינן:  בהתיז


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: בהתיז צרורות
txt:
<span class='five'>בהתיז צרורות. </span>והצרורות שברו הכלים והוא לא נגע בכלי מאן דאמר מועד סבר לה כסומכוס ומאן דאמר אינו מועד סבר לה כרבנן: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: בין כחו לכח כחו
txt:
<span class='five'>בין כחו לכח כחו. </span>דלי שנתגלגל הוי כחו והאחר שנשבר בצרורות הדלי הוי כח כחו: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: מיניה מיניה
txt:
<span class='five'>מיניה מיניה. </span>דתרנגול ולא נשבר על ידי גלגול למקום אחר אלא הוא דוחפו כל שעה ובשעת שבירה נמי: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: ועל החררה נ'ש
txt:
<span class='five'>ועל החררה נ'ש. </span>דהיינו שן והדלקת גדיש הוי צרורות דאינו אלא כחו שהוא מניח כאן הגחלת והוא הולך ודולק למקום אחר והא מתניתין היא בפירקין: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: לר' אלעזר
txt:
<span class='five'>לר' אלעזר. </span>דאמר בברייתא נזק שלם ואפילו אי סבירא ליה כסומכוס דאמר צרורות נ'ש מגופיה מי אשכחן נזק שלם וכל אורחיה כגון צרורות רבא גופיה לא קמיבעי ליה אלא אליבא דרבנן דאמרי חצי נזק מבעיא ליה אי הואי האי כשאר חצי נזק ומגופו או דלמא בתר כאורחיה אזלינן וכל כי אורחיה מעלייה הוא אבל אליבא דסומכוס פשיטא ליה לרבא דמעלייה משלם דהא לכל מילי כמועד משוי להו: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: אלא כגון דשני בגחלת
txt:
<span class='five'>אלא כגון דשני בגחלת. </span>שנטלה בפיו והניחה דהיינו שינוי אלא בעיין מהכא לא תפשוט דאי בצרורות כאורחייהו דכולי עלמא מעלייה משלם והכא בצרורות ששינה בהן קמיפלגי ובצרורות כי אורחייהו בין ר' אלעזר בין תנא קמא סבירא להו כסומכוס דנזק שלם משלם הלכך הכא דשני בצרורות קאמר ת'ק חצי נזק ומגופו משלם דמשונה הוא ותולדה דקרן: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: ורבי אלעזר סבר כרבי טרפון דאמר משונה קרן בחצר הניזק משלם נזק שלם
txt:
<span class='five'>ורבי אלעזר סבר כרבי טרפון דאמר משונה קרן בחצר הניזק משלם נזק שלם. </span>והואיל ומשונה הוא אע'ג דנזק שלם משלם מגופו הוא דמשלם כדאמרינן לקמן <span class='mareimakom'>(דף כד:)</span> בשמעתין לרבי טרפון משונה קרן בחצר הניזק מגופו משלם: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: ולא היא
txt:
<span class='five'>ולא היא. </span>האי ותסברא דקפרכת ובעית למידק מדרבי אלעזר דלאו בצרורות כי אורחייהו מצינן לאוקמיה לאו דוקא ודחייה הוא דמצי לדחויי ולמימר דלאו בכי אורחיה פליגי אלא בדשני אבל מגופה לא תידוק הכי דהא שפיר מצית לאוקמא בצרורות כי אורחייהו ותפשוט דצרורות מגופו משלם דמאי טעמא מוקמת לה בשינוי ורבי טרפון משום דנזק שלם במידי דאורחיה לא אשכחן מגופו הא לא תיקשי דלעולם בצרורות פליגי ורבי אלעזר כסומכוס: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: a
trm: וס'ל כר'י דאמר
txt:
<span class='five'>וס'ל כר'י דאמר. </span>לקמן במועד צד תמות במקומה עומדת לקמן בפרק שור שנגח ארבעה <span class='mareimakom'>(דף מה:)</span> והלכך גבי צרורות נמי לסומכוס דחשיב ליה מועד משלם החצי מגופו וכי קתני מגופו אצד תמות: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: מי שמעת ליה
txt:
<span class='five'>מי שמעת ליה. </span>הא לא הוי לה תמות מעולם ואי בצרורות כי אורחיה מוקמת לה ולמפשט דצרורות מגופו משלם דר' אלעזר תיקשי: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>אי בעית לאוקמא בצרורות כי אורחייהו ולמפשט בעיא דרבא דמגופו משלם לא תוקמא בצרורות דחד זימנא וכי אורחיה דאם כן דר' אלעזר לא משכחת לה אלא בדשני בצרורות ואייעד שלשה זימני בהכי דהדר הוה ליה כאורחיה ואמרי רבנן חצי נזק כשאר צרורות דמועדין מתחילתן ואפ'ה חצי נזק ותו לא האי נמי דשני ואייעד לא חמור ממועד מתחילתו ואין העדאה לצרורות ששינה בהן ומדקתני מגופו אלמא צרורות כי אורחיה נמי מגופו ורבי אלעזר סבר דצרורות כי אורחייהו כרבנן דפליגי אסומכוס ושני ואייעד נפקא מתולדה דרגל ונעשה תולדה דקרן ויש להן העדאה לשלם נ'ש החצי מגופו דצד תמות במקומה עומדת וחצי מן העלייה לישנא אחרינא אלא בדאייעד בצרורות כי אורחייהו תלתא זימני ובהא פליגי רבי אלעזר סבר יש העדאה לצרורות כשאר חצי נזקין שבאין על ידי העדאה לכלל נ'ש האי נמי שתחילתו ח'נ כי אייעד תלתא זימני משלם נזק שלם ומגופו אצד תמות כך שמעתי ועיקר אבל קשה לי כיון דמעיקרא הוי אורחיה ואפי' הכי ח'נ משלם מה לי חד זימנא מה לי מאה זימני: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: אלא הא דבעי רבא יש העדאה לצרורות
txt:
<span class='five'>אלא הא דבעי רבא יש העדאה לצרורות. </span>כי אורחייהו אם עשאן שלש פעמים מי אמרינן כיון דבזימנא קמייתא משלם חצי נזק כי קרן לקרן מדמינן ליה (ולגיר' קמיית' אלא הא דבעי רבא יש העדאה לצרורות אם שינה בהן ועשה ע'י שינוי ג' פעמים מי אמרינן כיון דשינוי הוא נפקא מדין צרורות דרגל וחל עלייהו דין קרן וכי אייעד משלם נזק שלם וכי גמיר הלכתא אצרורות כי אורחייהו שהן תולדה דרגל גמיר) א'ד כיון דתולדה דרגל היא דהא אורחיה הוא אין להם העדאה דהא מזימנא קמייתא אייעד ליה ואפי' הכי אינו משלם אלא חצי נזק: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: אמר לך רבא כי קמבעיא לי אליבא דרבנן דפליגי עליה דסומכוס
txt:
<span class='five'>אמר לך רבא כי קמבעיא לי אליבא דרבנן דפליגי עליה דסומכוס. </span>וכדפרשינן והכא ס'ל דבין רבנן ובין רב אלעזר כסומכוס ובזימנא קמייתא קמיפלגי דקאמר רבי אלעזר נ'ש ורבנן אמרי חצי נזק ובדשני בצרורות כגון שזרק הכלב הגחלת בידו על הגדיש דכיון דלאו הני צרורות כי אורחייהו הוו תולדה דקרן הלכך לרבנן ח'נ ומגופו ור'א כרבי טרפון דמשונה בחצר הניזק משלם נ'ש וניחא ליה לרבא לאוקמינהו לרבנן ורבי אלעזר כסומכוס דאילו לרבנן לא פסיקא ליה לאוקמי להא בצרורות ע'י שינוי דכיון דבכי אורחיה סבירא להו לרבנן דפליגי עליה דסומכוס דח'נ הוא דמשלם ותו לא דלמא בצרורות ע'י שינוי סבירא להו דיש שינוי לרביע נזק וכדבעי רב אשי לקמן יש שינוי לרביע נזק כו': 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: מקרן ברה'ר
txt:
<span class='five'>מקרן ברה'ר. </span>כדמפרש במתניתין הלכך דיו לבא מן הדין להיות כנדון ומה להלן מגופו אף כאן מגופו: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: והא רבי טרפון לית ליה דיו
txt:
<span class='five'>והא רבי טרפון לית ליה דיו. </span>דאי אית ליה דיו לא ישלם אלא חצי נזק כקרן ברה'ר: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: כי לית ליה דיו היכא דמפריך ק'ו כו'
txt:
<span class='five'>כי לית ליה דיו היכא דמפריך ק'ו כו'. </span>כגון אי הוה אמרינן דיו דלא משלם אלא פלגא מאי אהני לן ק'ו הא מקרא נמי שמעינן דברשות הניזק לא גרע דהא בקרא דנגיחת תם לא כתיב רה'ר אבל היכא דלא מפריך ק'ו אית ליה דיו כי הכא דאתי ק'ו לנזק שלם ואהני ליה דיו למגופו: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: או דלמא
txt:
<span class='five'>או דלמא. </span>מעיקרא כי עבדא כי אורחיה תולדה דרגל היא דהא אורחה הוא והזיקא מצוי ואפ'ה ח'נ הוא דמשלמת הלכך זו היא העדאתה ואין לה העדאה אחרת: 


lvr: 41
pgn: 18
dfh: b
trm: דדחיק לה עלמא
txt:
<span class='five'>דדחיק לה עלמא. </span>שעומדת במקום צר ואין לה מקום לזוז משם ובשלא להנאתה עסקינן כגון במשלשלת דאי להנאתה תולדה דשן היא ונראה בעיני דכל גללים להנאתה הוא ואפ'ה לאו תולדה דשן נינהו דשן הזיקא דגופה הוא והני צרורות נינהו והא דאמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ג.)</span> טנפה פירות להנאתה הוי תולדה דשן היינו כגון שנתגלגלה עליהן כדרך סוסים וחמורים שקורים בולטר וכן עיקר ואי קשיא דר'א אדר' אלעזר דלעיל אמר נזק שלם בצרורות גבי כלב שנטל חררה והכא תני ח'נ בעל כורחיה ההיא דלעיל מוקמי' כדאוקימנא ברישא כדשני בגחלת ובפלוגתא דרבי טרפון ורבנן ובמקום גחלת ולא בשאר הגדיש והא דשני רבא בין ר'א בין רבנן כסומכוס סבירי להו דחויי הוא דקא מדחי מפי מורי ובעיני נראה בהך מילתא בהמה שהטילה גללים אמוראי נינהו ורב יהודה גרסינן ור'א היינו ר'א בן פדת ולא תקשי דר'א אדרבי אלעזר ונראין הדברים דהא פרכינן ולימא רב יהודה הלכה כסומכוס ור'א הלכה כרבנן ואי תנאי נינהו היכי פרכינן הכי הא אין דרך תנאים לחלוק בלשון זה ועוד דלעיל גבי הידוס מועד אמאי לא פרכינן הכי: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: דשדו ביה בזרני
txt:
<span class='five'>דשדו ביה בזרני. </span>שיש זרעים בכלי דאורחיה להכניס ראשו בתוכו ולאכול וכיון דאורחיה לאכול אורחיה נמי לצעוק: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: יש שנוי לצרורות לרביע נזק
txt:
<span class='five'>יש שנוי לצרורות לרביע נזק. </span>לרבנן דפליגי אסומכוס ואמרי צרורות כי אורחיה חצי נזק היכא דשינה בהן כגון בעטה ברגלה ומחמת ביעוט התיזה צרורות ושברה כלים מי חשיב שנוי והוי כתם ומשלם רביע נזק דהא אהעדאתן חצי נזק הלכך תמותן רביע נזק: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: או אין שנוי
txt:
<span class='five'>או אין שנוי. </span>לשלם רביע דלעולם חצי נזק שאין תמות והעדאה בהם דלא אשכחן תם דמשלם בציר מפלגא: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: מכלל דאין שנוי
txt:
<span class='five'>מכלל דאין שנוי. </span>דאי יש שנוי לרביע הוי ח'נ להעדאתן ואמאי אצטריכא לרבא למיבעי ודאי אין העדאה לשלם נזק שלם דהא תמות רביע נזק והעדאה חצי נזק: ומשני רב אשי דלמא רבא אם תמצי לומר קאמר ותרוייהו מספקי ליה והכי קא מבעיא ליה יש שנוי או אין שנוי ואם תמצי לומר אין שנוי וזו היא צד תמותו יש העדאה לתמות זו או אין העדאה: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: ראשון להתזה
txt:
<span class='five'>ראשון להתזה. </span>אותו כלי שנשבר מחמת התזת שברי כלים שדרסה עליו קרי ראשון ואע'ג דצרורות נינהו משלם נזק שלם דסומכוס היא: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: אחרון אחרון להתזה
txt:
<span class='five'>אחרון אחרון להתזה. </span>כגון שמאותו כלי שנשבר ע'י צרורות התיזו שברים ושברו כלי שלישי דהוי כח כחו ומשו'ה משלם חצי נזק: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: רב אשי כרבנן מוקי לה
txt:
<span class='five'>רב אשי כרבנן מוקי לה. </span>והך בעיא דבעי רב אשי לעיל יש שנוי לצרורות או אין שנוי אהא מתניתין בעי לה והכי קבעי היתה מבעטת כו': 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: או דלמא השתא מיהא מחמת ביעוט הוא
txt:
<span class='five'>או דלמא השתא מיהא מחמת ביעוט הוא. </span>וא'ת יש שנוי לצרורות לרביע נזק הא רביע נזק משלמת: לישנא אחרינא אורחיה הוא וצרורות נינהו ותולדה דרגל אפילו אייעד בביעוט והתיזה הא לא משלם אלא חצי נזק דהא בלאו הכי הואי מנתזה או דלמא מחמת ביעוט אתי ואם הועדה בכך משלמת נזק שלם דכיון דמשונה הוא הוי תולדה דקרן מפי המור'ה אבל הראשון עיקר: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: a
trm: והזיקה ברה'ר
txt:
<span class='five'>והזיקה ברה'ר. </span>חייבת אי אמרת בשלמא צרורות כי אורחייהו לקרן מדמינן להו לחייב ברה'ר כי קרן דהא דמי לקרן דמשלמת חצי נזק כי קרן ואע'ג דקרן משונה הוא וצרורות אורחה הוא הלכך ברשות הרבים חייבת חצי נזק אלא לדידך דאמרת כל צרורות כי אורחיה לרגל מדמינן להו משום דהוי תולדה דרגל ואע'ג דהתם נזק שלם וצרורות חצי נזק אמאי תני ברה'ר חייב: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: כי קאמר רבי יוחנן
txt:
<span class='five'>כי קאמר רבי יוחנן. </span>אין חצי נזק חלוק על חצי נזק דקרן קאמר דכתיב יחצון וחצו תרי זימני לאפוקי ממאן דפריך לקמן ולא תהא קרן ברה'ר חייבת כלום מק'ו אבל חצי נזק דצרורות לעולם פטור ברה'ר: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: איש בור ולא שור בור
txt:
<span class='five'>איש בור ולא שור בור. </span>כי יכרה איש בור אמר רחמנא ולא כי יכרה שור בור והאי דליל תרנגול כרהו: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: אלא מתני'
txt:
<span class='five'>אלא מתני'. </span>לא מתוקמא אלא באדייה אדויי שזרק התרנגול הדליל ושיבר בזריקתו כלים דהוו צרורות ואפילו קשרו אדם נמי לא משלם אלא ח'נ בעל התרנגול והקושר פטור שלא נתקל אדם בבורו ודרב הונא לא מתוקמא אמתני' אלא בעלמא אתמר והכי אתמר דליל הפקר כו': 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: נקשר מאליו
txt:
<span class='five'>נקשר מאליו. </span>בתרנגול ונתקל בו אדם פטור דמאן ליחייב דליל לית ליה בעלים בעל התרנגול נמי איש בור אמר רחמנא ולא שור בור: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: משום מאי מחייב
txt:
<span class='five'>משום מאי מחייב. </span>דהא לאו בור מעליא הוא שהרי לא הזיק במקום שקשרו שם שהתרנגול גררו למקום אחר: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: בורו המתגלגל
txt:
<span class='five'>בורו המתגלגל. </span>דמייתינן ליה בפ'ק <span class='mareimakom'>(ד' ו.)</span> בהצד השוה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: אבל ברה'ר פטור
txt:
<span class='five'>אבל ברה'ר פטור. </span>דבעינן ובער בשדה אחר ואכסות וכלים נמי פטור בגמרא מפרש לה: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: מצדי הרחוב משלמת מה שהזיקה
txt:
<span class='five'>מצדי הרחוב משלמת מה שהזיקה. </span>כדין קרן תם חצי נזק ומועד נזק שלם ובגמ' מפרש לה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: וחמור שאכל כרשינין
txt:
<span class='five'>וחמור שאכל כרשינין. </span>שהן מאכל פרה וכן חזיר וכלב ואע'ג דאינן רגילין בכך הואיל ואורחייהו למיכלינהו ע'י הדחק כשהן רעבין ראויין להן קרינן ביה: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: שונרא דאכל תמרי
txt:
<span class='five'>שונרא דאכל תמרי. </span>אורחיה למכלינהו ע'י הדחק אבל כסות וכלים אפילו ע'י הדחק לאו אורחיה למכלינהו אלא מתכוין להזיק: 


lvr: 41
pgn: 19
dfh: b
trm: ואם לא חצי נזק
txt:
<span class='five'>ואם לא חצי נזק. </span>דמשונה הוא וכגון דתפס ניזק דאין דנין דיני קנסות בבבל ופלגא נזקא קנסא: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: בקופצת
txt:
<span class='five'>בקופצת. </span>שקפצה ואכלה על צוארה שאין דרכה בכך ותולדה דקרן הוא וחייבת חצי נזק קאמר: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: כגון דקיימא עמיר ברשות הניזק
txt:
<span class='five'>כגון דקיימא עמיר ברשות הניזק. </span>ובהמה ברשות הרבים ומגלגלת ואתי מרשות היחיד לרשות הרבים: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: מאי
txt:
<span class='five'>מאי. </span>בתר אכילה אזלינן ופטורה או בתר דשקלה ליה אזלינן וחייבת והוא הדין נמי אי בהמה ברשות הניזק ועמיר ברשות הרבים וגילגלתו מרשות הרבים לרשות היחיד אי בתר אכילה אזלינן חייבת ואי בתר דשקלה ליה אזלינן פטורה: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: מאי לאו
txt:
<span class='five'>מאי לאו. </span>כגון שאכלתו כולו והכי קאמר אכלתו בפנים כגון שגלגלה את כולו בפנים חייבת גילגלתו לחוץ פטורה אלמא בתר אכילה אזלינן: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: אימא אכלה על מה שבחוץ פטורה
txt:
<span class='five'>אימא אכלה על מה שבחוץ פטורה. </span>על מה שהיה מונח מתחילה בחוץ פטורה ועל המונח בתחילה בפנים חייבת דבתר דשקלה ליה אזלינן בין היא בפנים בין היא בחוץ: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>לעולם כדקתני אכלתו בפנים חייבת על כולו אכלתו בחוץ פטורה על כולו ולא תפשוט דגלגול מלתא הוא דכי א'ר חייא בפתילה דאספסתא משוי של שחת שעליו ארוכין וראשו אחד בפנים וראשו אחד בחוץ דכיון דהאי רישא כי גריר ליה אזיל אידך בתריה כמאן דמנח כולו בחד דוכתא דמי הלכך אזלינן בתר בהמה כי קמיבעיא לן כגון שעורין דכוליה גרעין קאי בפנים או בחוץ וכי אכלה האי לא אזיל האי בתריה אי לא מגלגלה ליה: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: אכולהו
txt:
<span class='five'>אכולהו. </span>הא דקתני מתניתין ברה'ר פטורה אכולהו קאי ואפילו אכסות וכלים דשינוי הוה ותולדה דקרן: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: בעטה מהלכת ברבוצה פטורה
txt:
<span class='five'>בעטה מהלכת ברבוצה פטורה. </span>ואף על גב דברה'ר חייבת הכא פטורה דכל המשנה כגון זו שרבצה ברה'ר ובא אחר כו': 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: דמי עמיר
txt:
<span class='five'>דמי עמיר. </span>שאם אכלה שעורין כדי שביעתה אינו משלם לו אלא דמים שהיה צריך ליתן בקשין ובתבן להאכילה דאמר ליה אי אפשי להאכילה שעורין אלא קשין ותבן: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: דמי שעורין בזול
txt:
<span class='five'>דמי שעורין בזול. </span>כפי שהיה צריך ליקח שעורין למאכלה אם היה רוצה להאכילה שעורין ולא יתן לו כשער שבשוק דלמא איהו לא מאכיל לה שעורין אלא בזול יתן כדאמרינן בפרק מי שמת <span class='mareimakom'>(ב'ב קמו:)</span> וכל זוזא חשיב בארבע דנקי דהיינו שני שלישי הדמים: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: אע'פ שאינו רגיל
txt:
<span class='five'>אע'פ שאינו רגיל. </span>להאכילה שעורין אלא עמיר משלם לו דמי שעורין כפי מה שאדם אחר רגיל ליתן לבהמתו קב או קביים: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: בתחומא
txt:
<span class='five'>בתחומא. </span>לא היית קרוב אצלנו שתוכל לבא. ל'א בתחומא בבית המדרש. ראשון שמעתי: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: a
trm: אי נימא בחצר דלא קיימא לאגרא וגברא דלא עביד למיגר זה לא נהנה וזה לא חסר
txt:
<span class='five'>אי נימא בחצר דלא קיימא לאגרא וגברא דלא עביד למיגר זה לא נהנה וזה לא חסר. </span>דלא עביד למיגר זה שדר באותה חצר אינו עשוי לשכור חצרות לפי שמצויין לו בתים להשאיל או יש לו בית אחר: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: וגדר
txt:
<span class='five'>וגדר. </span>ראובן את הראשונה סמוך לשדה שמעון לבד מחיצות חיצונות שהיו לו בינו לשאר הבקעות: ואת השניה והשלישית כזה : 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: אין מחייבין אותו
txt:
<span class='five'>אין מחייבין אותו. </span>אין מחייבין את שמעון כלום דמאי אהני ליה הרי שדהו פתוחה מצד רביעית: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: הא רביעית
txt:
<span class='five'>הא רביעית. </span>הא אם היה לו לראובן ד' שדות מארבע רוחות של שמעון וגדרן מחייבין את שמעון לתת את חלקו במחיצות הפנימיות שבינו לראובן: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: הקיפא יתירא
txt:
<span class='five'>הקיפא יתירא. </span>דאי לאו שדה של שמעון בין שדותיו הוי סגי ליה במחיצות חיצונות והוו כל שדותיו גדורים והלכך חסר הוא בשבילו: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: אם עמד ניקף וגדר את הרביעית
txt:
<span class='five'>אם עמד ניקף וגדר את הרביעית. </span>גלי אדעתיה דניחא ליה בהקיפו של ראובן ומגלגלים עליו את הכל לתת את חלקו בג' מחיצות פנימיות של ראובן: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: לדידי סגי לי בנטירא בר זוזא
txt:
<span class='five'>לדידי סגי לי בנטירא בר זוזא. </span>לא היה יכולת בידי לגדור גדר של אבנים וסגי לי בגדר קוצים בר זוזא להבדיל ביני ובינך: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: יציאותיו
txt:
<span class='five'>יציאותיו. </span>מה שהוציא על הבית אלמא מדיהיב ליה כל יציאותיו ואינו מנכה לו שכר מה שעמד בבית אלמא זה נהנה שהיה לו לשכור אחרת וזה לא חסר דבלאו הכי לא בעי איהו למבנייה פטור הנהנה: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: והוא שהניחה ע'פ ארובה
txt:
<span class='five'>והוא שהניחה ע'פ ארובה. </span>ולא קבעה בבנין דלא הוי שינוי הלכך לא מעל עד שידור תחתיה: 


lvr: 41
pgn: 20
dfh: b
trm: זאת אומרת
txt:
<span class='five'>זאת אומרת. </span>מדקתני דכי דר תחתיה חייב ואע'ג דשלא מדעת הקדש עבד: בהקדש ליכא למימר שלא מדעת דדעת שכינה איכא הלכך כהדיוט מדעת דמי:  אין


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: אין צריך להעלות לו שכר
txt:
<span class='five'>אין צריך להעלות לו שכר. </span>ועוד אמר אבא מרי דהשוכר בית מראובן כו' ונמצאת בית של שמעון והוא שכרה מראובן מעלה שכר לשמעון: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: תרתי
txt:
<span class='five'>תרתי. </span>בתמיה כלומר תרתי מילי קאמר דסתרן אהדדי דהאי דשכר בית שמעון מראובן הוה ליה דר בחצר שמעון שלא מדעת שמעון וקאמר צריך להעלות לו שכר ורישא קאמר אין צריך: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: שנאמר ושאיה יוכת שער
txt:
<span class='five'>שנאמר ושאיה יוכת שער. </span>שד ששמו שאיה מכתת שער בית שאין בני אדם דרין בו והלכך זה שעמד בו ההנהו לישנא אחרינא בית שהוא שאוי ויחיד מאין אדם יוכת שער מזיקין מכתתין אותו: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: ביתא מיתבא יתיב
txt:
<span class='five'>ביתא מיתבא יתיב. </span>בית שהוא מיושב בדירת בני אדם יתיב ישובו קיים לפי שהדרין בתוכו רואין מה שהוא צריך ומתקנין אותו: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: דקמשתמש בו
txt:
<span class='five'>דקמשתמש בו. </span>בעל הבית בציבי ותיבנא שהיו עציו ותבנו בתוכו וזה הלך ודר בו משום שאיה ליכא הואיל ומשתמשין בו משום ביתא מיתבא איכא דאין זה ישוב וזה שדר בו יפה עשה וההנהו: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: אקילקלתא
txt:
<span class='five'>אקילקלתא. </span> אשפה דמתרגמינן אקילקלתא מאשפות ירים אביון <span class='mareimakom'>(תהלים קיג)</span> : 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: קרמנאי
txt:
<span class='five'>קרמנאי. </span>שם אומה ל'א קדמונאי קדמונים היו יושבין בו ומעלים שכר ליתומים והוה ליה קיימא לאגרא: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: אמר רב ובמחזרת
txt:
<span class='five'>אמר רב ובמחזרת. </span>ראשה מרחבה לצידה של רחבה ואכלה פירות קתני מתניתין דמשלמת מה שהזיקה אע'ג דכולה קיימא ברחבה: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: פשיטא במחזרת
txt:
<span class='five'>פשיטא במחזרת. </span>דהא פתח חנות בתוך הרחבה ליכא ולא משכחת לה אלא במחזרת וקתני מה שנהנית כו': 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: דקיימא
txt:
<span class='five'>דקיימא. </span>חנות בקרן זוית כגון מבוי קטן הכלה במבוי גדול וקיימא חנות בראש מבוי קטן ומשוך קצת כלפי פנים וכשנכנסה בהמה ממבוי גדול לקטן פגעה בפירות מיד דרך הלוכה דלאו מחזרת היא: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: במקצה מקום
txt:
<span class='five'>במקצה מקום. </span>שכנס לתוך שלו ובנה והניח מקרקעו לרה'ר ושטח שם פירות ונכנסה שם בהמה דרך הלוכה ואכלתן: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: לימא
txt:
<span class='five'>לימא. </span>רב ושמואל בחופר בור ברשותו והפקיר רשותו ולא הפקיר בורו קמפלגי ובפלוגתא דרבי ישמעאל ור'ע דפליגי בה לקמן בפרק שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(דף מט:)</span> דרב סבר חייב ומשום הכי פטורה הך בהמה דזה ששטח שם פירותיו הוה ליה כמו בור שאם הוחלקה בהן בהמה חייב שהרי הפקיר רשותו הלכך לא היה לו לעשות כן וקי'ל בהמניח את הכד <span class='mareimakom'>(לקמן דף ל.)</span> כל המקלקלין ברשות הרבים שהזיקו חייבין לשלם וכל המחזיק בהן זכה: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: a
trm: ושמואל סבר פטור
txt:
<span class='five'>ושמואל סבר פטור. </span>הלכך בהמה שאכלתן חייבת שהרי ברשות עשה ורשות הרבים נמי לא הוי שאין זה דרך הילוכה:  בעלמא


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: בעלמא בור ברשותו פטור
txt:
<span class='five'>בעלמא בור ברשותו פטור. </span>דלא חייבה תורה אלא על בור ברה'ר וכדיליף רבי ישמעאל טעמיה התם: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: דבשלמא בור איכא למימר לאו אדעתיה
txt:
<span class='five'>דבשלמא בור איכא למימר לאו אדעתיה. </span>דשור לנטורי נפשיה מבור וכיון דברשות נכנס דהא הפקיר רשותו חייב בעל הבור אבל פירות כו': 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: הא קא חזי להו
txt:
<span class='five'>הא קא חזי להו. </span>ואפילו הוחלקה בהן פטור ואע'ג דכל תקלה בור הוא הנ'מ ברה'ר דאין לו רשות לתת שם תקלה: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: ר' יוסי היינו ת'ק
txt:
<span class='five'>ר' יוסי היינו ת'ק. </span>דקס'ד דלאו אתוך הרחבה קאי רבי יוסי דלבעי לחיוביה דהא כתיב ובער בשדה אחר ולא ברה'ר אלא אצידי רחבה קאי דאין דרכה לאכול אלא להלך וזו שאכלה חייבת הלכך היינו ת'ק: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: מחזרת איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>מחזרת איכא בינייהו. </span> דשמעינן לר'מ דאמר בצידי הרחבה משלמת מה שהזיקה וכגון דאזלה וקמה בצידי רחבה אבל מחזרת לא וקאמר רבי יוסי אין דרכה להחזיר ראשה ולאכול אלא להלך וזו שהחזירה ואכלה חייבת: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: ולא ברשות המזיק
txt:
<span class='five'>ולא ברשות המזיק. </span>שאם הכניס פירותיו לחצר בעל הבית שלא ברשות ואכלתן בהמתו של בעל הבית פטור: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: דאילפא ורבי אושעיא
txt:
<span class='five'>דאילפא ורבי אושעיא. </span>דאמר אילפא לעיל בהמה שפשטה צוארה ואכלה מעל גבי חבירתה חייבת ודר' אושעיא דאמר בהמה הקופצת ואכלה מתוך הקופה חייבת: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>איכא בינייהו. </span>ר'מ סבר מתוך הרחבה לעולם פטור אלא לפי מה שנהנית ואפילו בדאילפא ור' אושעיא ואתא רבי יוסי למימר אין דרכה לפשוט צוארה על חבירתה ואין דרכה לקפוץ מדרך ולאכול אלא להלך ואית ליה דאילפא ודרבי אושעיא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: הניחא למ'ד כו'
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד כו'. </span>אמוראי פליגי בה בפרק [המפקיד] <span class='mareimakom'>(ב'מ ד' מב.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: דמקרבי כלים לגבי כותל
txt:
<span class='five'>דמקרבי כלים לגבי כותל. </span>טובא דליכא תחלתו בפשיעה דאי הוו קפצי לברא ממאני הוו קפצי וכי נפול להדי כותל ואיתביר מנא אנוס הוא: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: לא נפל ארחי ונפול אינהו כו'
txt:
<span class='five'>לא נפל ארחי ונפול אינהו כו'. </span>כלומר כיון דסוף סוף לא נפל ארחי אין סופו בפשיעה: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: בכותל צר
txt:
<span class='five'>בכותל צר. </span>שמעקה הגג צר ודחוק וכי הניחם בראש הגג הוה ליה לאסוקי אדעתיה דקפצי אמעקה כדרכן (ומן המעקה שהוא צר נפלי) לישנא אחרינא צר משופע: 


lvr: 41
pgn: 21
dfh: b
trm: אדם ותרנגול כו'
txt:
<span class='five'>אדם ותרנגול כו'. </span>אדם אי נמי לאו אורחיה לקפוץ מלמטה למעלה חייב דאין באדם צד תמות אלא בבהמה ותרנגול דרכו לדלג אפילו מלמטה למעלה:  בזקירא


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: משום ממונו
txt:
<span class='five'>משום ממונו. </span>כשורו ובורו שהזיקו וקס'ד דאיכא בינייהו כגון שהדליק בגחלת שאינו שלו דלרבי יוחנן חייב דחציו הן ולר'ל פטור דלאו ממונו הוא: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: הא לית ביה ממשא
txt:
<span class='five'>הא לית ביה ממשא. </span>דשלהבת היא המזקת דאין לה ממש הלכך כי חייביה רחמנא משום חציו הוא דחייביה: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: חציו דכלב הן
txt:
<span class='five'>חציו דכלב הן. </span>דהוה ליה צרורות הלכך משלם ח'נ ואדם המדליק מש'ה חייב נ'ש שאין דין צרורות באדם: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: ועל גדיש כוליה פטור
txt:
<span class='five'>ועל גדיש כוליה פטור. </span>דאשו משום ממונו והאי לאו ממונו הוא וצרורות ליכא למימר דהא ממקום גחלת ואילך דלקה אש מאליו ומשום הכי אוקמה בדאדייה אדויי דאי אנחה עם החררה כי אורחיה לא מצי למיתני ח'נ אמידי דאמקום גחלת חייב נזק שלם דאורחיה הוא ליטול חררה עם הגחלת: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: ור' יוחנן
txt:
<span class='five'>ור' יוחנן. </span>דאמר אשו משום חציו מוקים לה בדאנחה כי אורחיה דעל חררה נ'ש דשן היא ואמקום גחלת נ'ש דאורחיה היא ובידים עבד: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: במסכסכת את כל הבירה
txt:
<span class='five'>במסכסכת את כל הבירה. </span>שהגמל עובר בפני כל הבירה ומסכסכו דהא ודאי הוי כולו כמקום גחלת אבל בעלמא שהאש הולכת מאליה לאו חציו הן: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: a
trm: בשעמדה
txt:
<span class='five'>בשעמדה. </span>עמד הגמל במקומו וסכסך את כל הבירה שהיתה חבילתו גדולה כנגד כל הבירה והגמרא לא שבק לאסוקי למילתיה ופרכיה: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: ונשרף עמו חייב
txt:
<span class='five'>ונשרף עמו חייב. </span>אגדי ואגדיש לפי שאין לו דין מיתה בשביל העבד שהיה לו לברוח: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: עבד כפות לו וגדי סמוך לו ונשרפו עמו פטור
txt:
<span class='five'>עבד כפות לו וגדי סמוך לו ונשרפו עמו פטור. </span>אגדי ואגדיש דקם ליה בדרבה מיניה שההורג העבד נהרג דכתיב נקם ינקם <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> והאי דנקט גדי משום דמוקמינן לקמן בגדי דחד ועבד דחד דבגדיש ועבד ליכא לאוקמי הכי דאורחא דמלתא לשדורי איניש עבדיה לשמור גדישו ואיידי דנקט גבי עבד כפות וסמוך נקט גבי גדי כפות וסמוך ואע'ג דבגדי אין לומר היה לו לברוח שהרי אין בו דעת ואם אינו כפות וסמוך נמי חייב כדאמרינן בשילהי פרקין <span class='mareimakom'>(דף כז.)</span> שורו כממונו: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: אם קטל תוריה עבדא ה'נ דלא ליחייב
txt:
<span class='five'>אם קטל תוריה עבדא ה'נ דלא ליחייב. </span>ממון הא כתיב כסף שלשים שקלים יתן לאדוניו <span class='mareimakom'>(שם)</span> : 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: בגדי דחד ועבדא דחד
txt:
<span class='five'>בגדי דחד ועבדא דחד. </span>ואיצטריך לאשמועינן דאע'ג דאין חייב מיתה בשביל הגדי מפסיד בעל הגדי: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: אילו מסר שורו לחרש ה'נ דלא מיחייב
txt:
<span class='five'>אילו מסר שורו לחרש ה'נ דלא מיחייב. </span>הא אמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(ד' י.)</span> חומר בשור מבאש שאם מסרו לחרש חייב: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: גחלת וליבה
txt:
<span class='five'>גחלת וליבה. </span>החרש דלא דמי לשור דשור מזומן להזיק אבל הא דגחלת חרש עביד ליה להיזק: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: ור' יוחנן אמר אפילו שלהבת פטור
txt:
<span class='five'>ור' יוחנן אמר אפילו שלהבת פטור. </span>ור' יוחנן לטעמיה דאמר אשו משום חציו והכא חציו דחרש הן: 


lvr: 41
pgn: 22
dfh: b
trm: תצא מעצמה
txt:
<span class='five'>תצא מעצמה. </span>משמע וליכא לאוקמי קרא כשהדליק הוא עצמו גדישו של חבירו אלא בתוך שלו הדליק והאש הלכה מעצמה ואפילו הכי קרי מבעיר את הבערה כאילו הדליקו בעצמו אלמא אשו משום חציו:  בנזקי


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: היכי משכחת לה
txt:
<span class='five'>היכי משכחת לה. </span>אילו אדם זורק חץ והזיק בטמון לא מיחייב בנזק הא קיימא לן בהאי פירקין <span class='mareimakom'>(דף כו:)</span> פצע תחת פצע לחייב את השוגג כמזיד ואונס כרצון לישנא אחרינא האי חץ לעולם בטמון הוא נכנס ומזיק ולא שמעתי: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: דכלו לו חציו
txt:
<span class='five'>דכלו לו חציו. </span>שבשעה שהדליק האש דהיינו זריקת חץ לא היה ראוי להזיק בחצר אחרת: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: אית ליה נמי משום ממונו
txt:
<span class='five'>אית ליה נמי משום ממונו. </span>והיכא דליכא לחיוביה משום חציו ואיכא לחיוביה משום ממונו מחייבינן ליה הלכך לענין גלוי אע'ג דכלו לו חציו חייב משום ממונו: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: ולא גדרה
txt:
<span class='five'>ולא גדרה. </span>דאע'ג דליכא לחיוביה אהבער ראשון מתחייב על שם סופו שלא שימר גחלתו לגדור בפניה: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: וכי מאחר דמאן דאית ליה משום חציו אית ליה נמי משום ממונו מאי בינייהו
txt:
<span class='five'>וכי מאחר דמאן דאית ליה משום חציו אית ליה נמי משום ממונו מאי בינייהו. </span>היכא דגחלת שלו היתה מאי איכא בין ר' יוחנן דמחייב ליה משום תרתי לר'ל דלא מחייב ליה אלא משום חדא דהא על כרחך היכא דגחלת שלו נמי פליגי דהא אמרן לעיל לרבי יוחנן אשו משום חציו אלמא באשו נמי פליגי היכא דגחלת שלו בשלמא עד השתא דשמעינן משום חציו דוקא ולאו משום ממונו וכדאמרת ממון אית ביה מששא הא לית ביה מששא איכא בינייהו היכא דאיתיה ממונו וליתיה חציו כי הך דנפלה גדר דכלו לו חציו דלמ'ד משום חציו דוקא פטור אבל השתא דלתרוייהו חייב מאי בינייהו: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: לחייבו בד' דברים
txt:
<span class='five'>לחייבו בד' דברים. </span>למ'ד משום חציו נמי מחייבינן ליה אם שרף אשו יד אדם חייב בארבעה דברים נזק וצער ריפוי ושבת אבל בבושת לא דאמרינן בשילהי פירקין אינו חייב על הבושת עד שיהא מתכוין אבל ד' דברים חייב דפשיעה היא דהוה ליה לאסוקי אדעתיה שהרוח מוליכתה וכדאמרינן בשילהי פירקין נפל מן הגג ברוח מצויה חייב בד' דברים ופטור על הבושת למ'ד משום ממונו פטור והוא הדין נמי דאיכא בינייהו כל הני דלעיל כלב וגמל דלמ'ד משום חציו חייב דהא ממונו אע'ג דלאו חציו וחציו אע'ג דלאו ממונו אית ליה ולמאן דלית ליה חציו פטור אא'כ מסכסכת כדאוקימנא לעיל והאי דנקט ד' דברים משום דאפילו היכא דהגחלת שלו משמע לו דיש חילוק בדבריהם ועוד דמילתא דשכיח היא מפי המורה שמעתי אבל לשון ראשון נראה לי: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: וליחייב נמי בעל הגחלת
txt:
<span class='five'>וליחייב נמי בעל הגחלת. </span>דהא בין מר ובין מר משום ממונו אית להו הלכך לר' יוחנן דאמר לעיל על הגדיש משלם חצי נזק דצרורות הן לשלם בעל הגחלת חצי האחר דהא ממונו הוא וריש לקיש דאמר על הגדיש כולו הוי פטור לשלם בעל הגחלת כוליה וקס'ד דגחלת דחד וחררה וגדיש דחד: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: a
trm: זאת אומרת
txt:
<span class='five'>זאת אומרת. </span>מדחייב לבעל כלב אחררה נזק שלם אלמא לאו שינוי הוא זה שחתר את הדלת: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: ואי אמרת כו'
txt:
<span class='five'>ואי אמרת כו'. </span>גמרא קמהדר כלומר אמאי מספקא לך פשיטא דכחצר הניזק דמי דאי כחצר המזיק דמי א'כ שן דחייב רחמנא היכי משכחת לה: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: והא בעינן עד תומו
txt:
<span class='five'>והא בעינן עד תומו. </span>דמכליא קרנא דהא ובער זה השן מיבער הגלל עד תומו נפקא לן בפ' קמא <span class='mareimakom'>(דף ב:)</span> והכא ליכא תומו שעדיין האבנים והפירות בעין: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: דפסעי פסועי
txt:
<span class='five'>דפסעי פסועי. </span>כשנתגלגלה על הפירות תחבתן בטיט ואי אפשר ללקטן. לישנא אחרינא דפסאי פסואי כמו פסו אמונים <span class='mareimakom'>(תהלים יב)</span> כלומר ששפכה משקה בגלגולה דכליא ופסיא קרנא: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: השיך בו את הנחש
txt:
<span class='five'>השיך בו את הנחש. </span>שנטל את הנחש בידו והגיע פיו ליד חבירו עד שנכנסה לתוכו ונשכו ומת: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: נחש בסקילה
txt:
<span class='five'>נחש בסקילה. </span>כדין שור הורג אדם דכתיב השור יסקל <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> : 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: לא אמרינן
txt:
<span class='five'>לא אמרינן. </span>מאי בעי ידך כו' ואפילו כחצר המזיק דמיא אינו פטור אלא נהרג אבל לענין נזקין אמרינן מאי בעית ברשותי כדתנן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ט:)</span> חוץ מרשות המיוחדת למזיק ומיבעיא לן פי פרה אי כחצר המזיק דמי או לא עד דפשיטנא לה מכלב שנטל חררה: 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: וקביל זוזך
txt:
<span class='five'>וקביל זוזך. </span>אפילו ביומא דלאו דשוקא שחיט להו הואיל ולשחיטה קיימן: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 23
dfh: b
trm: אתאן לנגיחה רביעית
txt:
<span class='five'>אתאן לנגיחה רביעית. </span>שאם לא שמרו ונגח נגיחה רביעית משלם מעלייה נ'ש אבל אשלישית פלגא נזקא הוא דמשלם: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: ריחקה ראיותיה
txt:
<span class='five'>ריחקה ראיותיה. </span>ג' ראיות בג' ימים טמאה ז' ימים כדכתיב כי יזוב זוב דמה ימים רבים ודרשינן <span class='mareimakom'>(בת'כ פ' מצורע)</span> ימים שנים רבים שלשה: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: הזב בראיות
txt:
<span class='five'>הזב בראיות. </span>דכתיב בהאי קרא זוב תלתא זימני וכתיב טומאתו היא דמשמע בהנך ג' הוי טמא וכתיב זאת דמשמע אין לך אלא מה שכתוב בו זב בראיות ולא זבה בראיות: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: אי אמרת
txt:
<span class='five'>אי אמרת. </span>לא בעינן ג' ימים אלא לייעודי תורא ולמעוטי קירב נגיחותיו הא מייעד דריחק בנגיחות: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: הרי כאן ג' עדיות
txt:
<span class='five'>הרי כאן ג' עדיות. </span>שאם בטלה אחת מהם לא בטלו השתים ומשלם עליהם חצי נזק ואם לא בטלה הרי הוא מועד: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: והן עדות אחת להזמה
txt:
<span class='five'>והן עדות אחת להזמה. </span>שהרי על ידי שלשתן הוא מועד הלכך עדות אחת הן לכך שאם נמצאת כת ראשונה זוממת הוא פטור מלשלם על הנגיחה שלישית אלא חצי נזק: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: פטורין
txt:
<span class='five'>פטורין. </span>מתשלומי נגיחה שלישית ואע'פ שהן היו גורמים לו לשלם עליה נ'ש פטורין שאין העדים משלמין ממון עד שיזומו כולן: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: כולן חייבין
txt:
<span class='five'>כולן חייבין. </span>לשלם הח'נ של העדאת נגיחה שלישית בין כולן וצד תמות משלמים שני עדים האחרונים שהעידו עליה: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: a
trm: אי אמרת לייעודי תורא
txt:
<span class='five'>אי אמרת לייעודי תורא. </span>בעינן ג' ימים אבל גברא ביום אחד מייעד מצי לאוקמא כשבאו כולן ביום אחד שהביאן ניזק שלישי להעיד על ג' נגיחות של ג' ימים ומשום הכי שייכי קמאי בצד העדאה שרגלים לדבר דלשוייה מועד אתו דלא מצו למימר אנן לחיובי פלגא נזקא אתינן מקמייתא ולא לשוייה מועד דודאי הני ידעי בהני שהרי בעל נגיחה שלישית הביאן ומה לו ולנגיחות הראשונות אלא כדי לייעדו ובהדי הדדי אתו:  אלא


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: אלא אי אמרת לייעודי גברא
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת לייעודי גברא. </span>בעינן ג' ימים ועל כל נגיחה ונגיחה צריך להעיד ביומיה ולא משכחת לה דמשוו ליה מועד אלא בג' ימים לימרו הנך קמאי כו': 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: ולייעודי תורא מי ניחא
txt:
<span class='five'>ולייעודי תורא מי ניחא. </span>נהי דקמאי ודאי לייעודיה נתכוונו שהרי יודעים שאין על ניזק השלישי לתבוע נגיחות ראשונות אלא כדי לייעדו ולחייבו נ'ש אלא הנך בתראי שצריכים לו בלא עדות ב' הכתות ולחייבו ח'נ: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: לימרו אנן לאו לייעודי אתינן
txt:
<span class='five'>לימרו אנן לאו לייעודי אתינן. </span>ולא הוה ידעינן בהנך כיתות אלא לחיוביה פלגא נזקא ואין עלינו לשלם אלא חצי הנזק: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: דקא מרמזי רמוזי
txt:
<span class='five'>דקא מרמזי רמוזי. </span>כלומר לייעודי תורא ניחא וביום אחד וכגון דקא מרמזי רמוזי כת עידי ראשונה לעידי כת שלישית שיעידו הלכך ודאי אחרונים נמי לכך נתכוונו והיו יודעים בראשונים וכך שמעתי: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: רב אשי אמר
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר. </span>לעולם לאייעודי תורא ניחא דמוקמינן לה כשבאו רצופים כולם באו ביחד דהשתא ודאי ידעי הני בהני: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: ואין מכירים את השור
txt:
<span class='five'>ואין מכירים את השור. </span>הלכך לא נתכוונו אלא לעשותו מועד שהיו יודעים בעדות הראשונים דמשום חצי נזק כיון דאין מכירים את השור לא אתו ומסהדי דתם אינו משלם אלא מגופו אבל לייעודי גברא לא ניחא דמצו למימר קמאי מי ידעינן דלבתר תלתא יומי אתו הני ומייעדי ליה אנן אפלגא נזקא אתינן וליכא למימר בהו אין מכירין את השור ולייעודי אתו דמי הוו ידעי דסופו לחזור לנגוח שניה ושלישית: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: דלמא
txt:
<span class='five'>דלמא. </span>אע'פ דנגח תם הוא דלא הוי ובההיא נגיחה לא מחייב והאי דקתני ואינו נוגח לשוייה תם קתני: 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: בעטה מהלכת ברבוצה פטורה
txt:
<span class='five'>בעטה מהלכת ברבוצה פטורה. </span>דלא היה לה לרבוץ ברשות הרבים וכל המשנה ובא אחר ושינה בו פטור: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 24
dfh: b
trm: דיו לבא מן הדין להיות כנדון
txt:
<span class='five'>דיו לבא מן הדין להיות כנדון. </span>קרן ברשות הניזק שאתה מביא מדין קרן ברשות הרבים דקאמרת קרן שהחמיר עליה ברה'ר אינו דין שנחמיר עליה ברשות הניזק:  לא


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: לא אדון קרן מקרן
txt:
<span class='five'>לא אדון קרן מקרן. </span>כדאמרן לעיל אלא קרן מרגל מקום שהחמיר עליו בשן ורגל אינו דין שנחמיר בקרן: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: דיו לבא מן הדין להיות כנדון
txt:
<span class='five'>דיו לבא מן הדין להיות כנדון. </span>דסוף סוף אי לאו קרן ברה'ר לא משתכחת צד ק'ו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: היכא דמפריך
txt:
<span class='five'>היכא דמפריך. </span>ומתניתין אי דרשת דיו מיפרך ק'ו כוליה ולא גמרת בה מידי כדמפרשינן דהתם שבעה דשכינה כו': 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: הכא חצי נזק כתיב
txt:
<span class='five'>הכא חצי נזק כתיב. </span>ומשמע נמי ארשות הניזק ואי דרשת דיו ואוקמת ליה ברשות הניזק אחצי נזק לא אגמרינן ק'ו מידי: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: ור'ט ההוא תסגר
txt:
<span class='five'>ור'ט ההוא תסגר. </span>לאשמועינן דדרשינן דיו הוא דאתא דאי לא כתיב הכי הוה מוקמינן ליה אארבסר: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: קרי בזב מניין
txt:
<span class='five'>קרי בזב מניין. </span>קריו של זב מניין שתהא הטיפה מטמא במגע ובמשא כטיפה של זוב דקי'ל במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף נה.)</span> שמטמא במשא וקרי לא דמי לזוב כדאמר בפרק בנות כותים <span class='mareimakom'>(שם דף לה:)</span> זוב דומה ללובן ביצה המוזרת קרי דומה ללובן ביצה שאינה מוזרת: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: ומה
txt:
<span class='five'>ומה. </span>רוק שהוא טהור באדם טהור הוי טמא ומטמא במשא באדם טמא כגון זב כדכתיב וכי ירוק הזב בטהור דמשמע במה שביד הטהור כדדרשינן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף נה:)</span> דהיינו משא וכתיב וכבס בגדיו כו' קרי שטמא בטהור הטיפה מטמא במגע כדכתיב וכל בגד וכל עור אשר יהיה עליו שכבת זרע וגו' ואדם נמי מטמא במגע כדכתיב או איש אשר תצא ממנו שכבת זרע וגו' ודרשינן במסכת נדה בפרק יוצא דופן <span class='mareimakom'>(דף מג:)</span> מנין לרבות את הנוגע בשכבת זרע ת'ל או איש אינו דין שיהא טמא בזב: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: מידי ולא ד'א כתיב
txt:
<span class='five'>מידי ולא ד'א כתיב. </span>מקרה לילה כתיב בין בטמא בין בטהור משמע הלכך למגע לא אצטריך ק'ו: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: ומאן תנא דשמעת ליה כו'
txt:
<span class='five'>ומאן תנא דשמעת ליה כו'. </span>דקאמר דמהאי ק'ו מפיק מגע ומשא מני לא ר'א ולא רבי יהושע: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: a
trm: למעלה מהן
txt:
<span class='five'>למעלה מהן. </span>משלשה אבות הטומאות דשרץ ושכבת זרע וטמא מת דקתני לעיל מהך מתני' במסכת כלים ואינם מטמאין אלא במגע:  זובו


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: זובו של זב
txt:
<span class='five'>זובו של זב. </span>וכולהו הנך מפרש בפ' דם הנדה <span class='mareimakom'>(נדה דף נה:)</span> דמטמאו במשא: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: מפץ במת מניין
txt:
<span class='five'>מפץ במת מניין. </span>שמטמא לפי שנאמר במת גבי מדין וכל בגד וכל כלי עור וגו' <span class='mareimakom'>(במדבר לא)</span> וזה אינו לא בכלל בגד ולא בכלל עור ולא בכלל כלי עץ מניין שאפי' הוא מטמא באהל המת: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: פכין קטנים טהורים בזב
txt:
<span class='five'>פכין קטנים טהורים בזב. </span>בכל טומאותיו דכלי חרס אין מטמא אלא מאוירו ומתוך שפיו שלו צר אין יכול להכניס אצבעו לתוכו ולמדרס נמי לא חזי ובהיסט נמי להכי אפקיה רחמנא להיסט כלי חרס בזב בלשון מגע כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא טו)</span> (וכל כלי) חרס אשר יגע בו הזב וגו' ומהכא נפקא לן דזב מטמא בהיסט למימר דכל שאינו ראוי לטמא במגעו אינו מטמא בהסיטו: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: מטמא באהל המת
txt:
<span class='five'>מטמא באהל המת. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(שם יא)</span> וכל כלי פתוח וגו' ואי זהו כלי שטומאתו קודמת לפתחו הוי אומר זה כלי חרס וכתיב טמא הוא ואפי' פיו צר הרי הוא ראוי להאהיל עליו: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: מפץ שמטמא בזב
txt:
<span class='five'>מפץ שמטמא בזב. </span>שראוי למשכב וכתיב המשכב אשר ישכב וגו' <span class='mareimakom'>(שם טו)</span> : 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: תנא ממפץ בשרץ מייתי ליה
txt:
<span class='five'>תנא ממפץ בשרץ מייתי ליה. </span>מפץ במת ובג'ש כדלקמן נאמר בגד ועור כו' ולאו בק'ו מזב כדאמרת והך משנה ה'ק מפץ בשרץ מנא ליה ואית דגרסי תנא מפץ בשרץ מייתי כלומר והאי תנא מפץ בשרץ הוא דמייתי בק'ו מזב ולטומאת ערב ולא מפץ במת: 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: הניחא למ'ד דון מינה ואוקי באתרא
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד דון מינה ואוקי באתרא. </span>איכא למימר דלא איצטריכא בגד ועור דמת אלא לאפנויי דגמרינן לה מש'ז לקבולי טומאת מת ומוקמינן טומאת מת באתרא מה בשאר כלים טומאת שבעה אף גבי מפץ טומאת ז': 


lvr: 41
pgn: 25
dfh: b
trm: אלא למ'ד דון מינה ומינה
txt:
<span class='five'>אלא למ'ד דון מינה ומינה. </span>דמילתא דילפינן ליה ממילתא אחריתי לכל מילי דיינינן ליה מינה מפץ במת לטומאת שבעה מנלן (השתא בגד ועור דמת איצטריך) דאי [משרץ הוה גמר] אמינא טומאת ערב הוא דאית ליה: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: חצי נזק קאמר
txt:
<span class='five'>חצי נזק קאמר. </span>דתחייב כי קרן דהא מקרן מייתי לה וקרא דבשדה אחר לחיובי ביה ברשות הניזק נזק שלם אתא דהכי משמע בשדה אחר נזק שלם: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: אמר קרא יחצון
txt:
<span class='five'>אמר קרא יחצון. </span>דקרא יתירא הוא דנכתוב וחצו את כספו וגם את המת אלא לדרשא אתא דאף ברשות הרבים נמי חייב: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: עליו ולא על האדם
txt:
<span class='five'>עליו ולא על האדם. </span>על נזקי שור משלמין כופר אבל על נזקי אדם אין משלמין כופר אלא או מיתה או גלות: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: איש כי יתן מום בעמיתו איש בעמיתו
txt:
<span class='five'>איש כי יתן מום בעמיתו איש בעמיתו. </span>הוי בדין נתינת מומין ולא שור בעמיתו של בעליו: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: לאו משום דסבר כרבי יוסי הגלילי
txt:
<span class='five'>לאו משום דסבר כרבי יוסי הגלילי. </span>דאמר בפירקין  דלקמן <span class='mareimakom'>(דף מב.)</span> תם משלם חצי כופר ברה'ר: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: מק'ו מרגל
txt:
<span class='five'>מק'ו מרגל. </span>כי היכי דגמר לקרן תם לענין נזקין במתניתין והכי גמר לה מה שן ורגל שפטורין ברשות הרבים לגמרי ברשות הניזק כופר שלם קרן שברה'ר חצי כופר כר' יוסי הגלילי אינו דין שברשות הניזק כופר שלם מדגמר ר' טרפון הכי אלמא איכא כופר ברגל דאי לאו הכי במאי מייתי לה: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: מניזקין דרגל מייתי לה
txt:
<span class='five'>מניזקין דרגל מייתי לה. </span>ולעולם ליכא כופר ברגל והכי גמר ר' טרפון מה רגל שברשות הרבים פטור מנזקין ברשות הניזק נזק שלם קרן שברשות הרבים חצי כופר כר' יוסי הגלילי אינו דין שברשות הניזק כופר שלם: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: שכן ישנו באש
txt:
<span class='five'>שכן ישנו באש. </span>תאמר בכופר שאינו באש כדאמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף י.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: מטמון
txt:
<span class='five'>מטמון. </span>שפטור באש וחייב ברגל ומייתי לה הכי מה רגל שברשות הרבים פטורה מכלום חייבת ברשות הניזק אפילו על הטמון נזק שלם קרן שברה'ר חצי כופר כו': 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: א'ל רב אחא מדפתי כו' מה לניזקין דרגל שכן ישנו ברגל
txt:
<span class='five'>א'ל רב אחא מדפתי כו' מה לניזקין דרגל שכן ישנו ברגל. </span>תאמר בכופר שאינו ברגל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: a
trm: נזק אין ארבעה דברים לא
txt:
<span class='five'>נזק אין ארבעה דברים לא. </span>דלא מחייבי ארבעה דברים אלא או מזיד או קרוב למזיד דומיא דכי יריבון אנשים <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> דהתם כתיב ריפוי ושבת:  מנהני


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: פצע תחת פצע
txt:
<span class='five'>פצע תחת פצע. </span>קרא יתירא הוא להך דרשה דהא כתיב כי יתן מום בעמיתו כאשר עשה וגו' וכויה וחבורה דרשינן בהחובל <span class='mareimakom'>(לקמן דף פד:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: במקום נזק
txt:
<span class='five'>במקום נזק. </span>דאפי' היכא דאיכא נזק משלם נמי צער דלא תימא צער דכתבה רחמנא היינו בדליכא נזק כגון כוואו בשפוד על צפרנו דלא אפחתיה מכספיה ולהך דרשה מפקינן ליה בהחובל: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: מלאכת מחשבת אסרה תורה
txt:
<span class='five'>מלאכת מחשבת אסרה תורה. </span>שנתכוין לעשות מלאכה אלא כסבור שהיום חול או סבור שמלאכה זו מותרת וכל הני דאמרינן הכא לא נתכוונו לעשות המלאכה הלכך פטור: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>דגבי גלות כתיב מכה נפש בשגגה <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> ולא מיקרי שגגה אלא היכא דה'ל ידיעה מעיקרא וזה לא הכיר בה מעולם: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: לענין שבת פטור
txt:
<span class='five'>לענין שבת פטור. </span>ואע'ג דמקריא שגגה לענין גלות פטור בשבת דבעינן מלאכת מחשבת שנתכוין לעשות מלאכה וכסבור שהיום חול וזה לא נתכוין: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: לענין גלות
txt:
<span class='five'>לענין גלות. </span>חייב דכתיב ואשר לא צדה ושמתי לך מקום וגו' פרט למתכוין לזרוק שתים וזרק ארבע שאינו בתורת וכי יזיד איש וגו' אלא בתורת ושמתי לך מקום וגו' לישנא אחרינא ואשר לא צדה פרט למתכוין כו' דפטור מגלות דהכי משמע שלא צדה שלא נתכוין לצדד ולזרוק אצלו ינוס פרט לזה שצדה: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: אם אמר כל מקום שתרצה תנוח
txt:
<span class='five'>אם אמר כל מקום שתרצה תנוח. </span>חייב שהרי יש כאן מלאכת מחשבת דזרק ארבע אבל נתכוין לזרוק שתים וזרק ארבע אפילו אמר כל מקום שתרצה תנוח פטור שעיקר מחשבתו אינה למלאכה: 


lvr: 41
pgn: 26
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>שהרי מזריקתו אין סופו לישבר עד שינטלו הכרים וזה שנטל הכרים ואפילו הזורק עצמו נטלן פטור דגרמא בניזקין הוי:  פטורין


lvr: 41
pgn: 27
dfh: a
trm: פטורין
txt:
<span class='five'>פטורין. </span>דבעינן שיכה כל נפש אדם כל הנפש ואין כאן מכה כל הנפש ופטורים ממיתה לר' יהודה בן בתירא חייב זה שקיבלו בסייף מפני שקירב את מיתתו: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: a
trm: פלוגתא דר' ישמעאל ורבנן
txt:
<span class='five'>פלוגתא דר' ישמעאל ורבנן. </span>לענין כופר לר' ישמעאל דאמר כופר במזיק שיימינן משלם כופר אבל לרבנן דשיימינן בניזק האי לא הוה ליה דמים ופטור: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: a
trm: וביבמתו לא קנה
txt:
<span class='five'>וביבמתו לא קנה. </span>אע'פ ששנינו <span class='mareimakom'>(יבמות דף נג:)</span> הבא על יבמתו בין בשוגג בין במזיד קנה הני מילי היכא דנתכוין לביאת אשה אחרת אבל זה לא נתכוין לשום ביאה הלכך לא קנה ואם חזר ועשה אחד מן האחין בה מאמר פסלה עליו: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: a
trm: למקח וממכר
txt:
<span class='five'>למקח וממכר. </span>שביד המוכר לתת לו איזה שירצה ואפילו התנה עמו חבית דמשמע גדולה נותן לו כד שהיא קטנה:  אין


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: אין הולכין בממון אחר הרוב
txt:
<span class='five'>אין הולכין בממון אחר הרוב. </span>היכא דמסתפקא לן מילתא כגון הכא וכגון <span class='mareimakom'>(לקמן דף מו.)</span> המוכר שור לחבירו ונמצא נגחן לא אמרינן בתר רובא זיל ולחרישה קנאו והוי טעות אלא אמר המוציא מחבירו עליו הראיה ויכול לומר לו לשחיטה מכרתיו לך: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: בקרן זוית
txt:
<span class='five'>בקרן זוית. </span>כשנכנסין ממבוי למבוי מן הצד הניחה בצד המבוי אצל הקרן וכשהחזיר זה פניו לא ראה אותה: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: אלא אי כשמואל אי כר' יוחנן
txt:
<span class='five'>אלא אי כשמואל אי כר' יוחנן. </span>שהמניח לא פשע הלכך דוקא נתקל אבל שבר ברצון חייב: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: דוקא נתקל אבל שבר
txt:
<span class='five'>דוקא נתקל אבל שבר. </span>ברצון ואח'כ הוזק בחרסיו פטור בעל החבית דאיהו הוא דאזיק אנפשיה: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: לפי שאין דרך בני אדם כו'
txt:
<span class='five'>לפי שאין דרך בני אדם כו'. </span>אמתני' מהדר דלא תימא באפילה או בקרן זוית אלא אפי' באורה פטור הנתקל ודקשיא לך איבעי ליה עיוני ומיזל אין דרך בני אדם להתבונן בדרכים: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: דהואיל וברשות קעבדי
txt:
<span class='five'>דהואיל וברשות קעבדי. </span>שמנהגם היה כן כשהיתה בית הבד מליאה בני אדם היו הבאים מושיבין כליהם ברשות הרבים וממתינין עד שיצאו אלו: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: הרי אמרו לרכובה שלש
txt:
<span class='five'>הרי אמרו לרכובה שלש. </span>מנהג הדיינין לגבות מן הבועט את חבירו בארכובתו של בועט ג' סלעים לבשת לפי שגדולה בשת מכת הארכובה מדחיפת היד: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: לא עביד איניש דינא לנפשיה
txt:
<span class='five'>לא עביד איניש דינא לנפשיה. </span>ואפי' דין אמת לא יעשה הוא לעצמו אלא ילך אצל הדיין: 


lvr: 41
pgn: 27
dfh: b
trm: במקום דאיכא פסידא
txt:
<span class='five'>במקום דאיכא פסידא. </span>אי אזיל לבי דינא דאדאזיל לבי דינא ואתי קא דלי האי ולא ידע מאי דלי או שמא יכלו המים מן הבור ואין לו פרעון לזה דקא מפסיד כי האי גוונא עביד איניש דינא לנפשיה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: עמך
txt:
<span class='five'>עמך. </span>בתמיה [כלומר] וכי [נראה] בעיניך שתשובה זו הוגנת היא לישנא אחרינא עמך תהא תשובה זו שאינה כלום: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: מאי לאו
txt:
<span class='five'>מאי לאו. </span>דהוי עליון מועד דאי הוה שביק ליה ומיית דידיה ליכא פסידא דמשלם ליה כוליה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: להביא זכיותיו
txt:
<span class='five'>להביא זכיותיו. </span>כגון אם היה זה טוענו שהחצר שלו וצריך זה להביא שטר מכירה שקנאה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: לא תקחו כופר לשוב וגו'
txt:
<span class='five'>לא תקחו כופר לשוב וגו'. </span>דרוש בה לשב למי שרוצה לשוב לקלקולו ולהיות עבד לישנא אחרינא לשב למי שדינו להיות שב אל משפחתו ואינו רוצה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: עד האידנא היתירא
txt:
<span class='five'>עד האידנא היתירא. </span>דכתיב אם אדוניו יתן לו אשה <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> : 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: הא שברה חייב
txt:
<span class='five'>הא שברה חייב. </span>ואוקמא רב לעיל בממלא רה'ר כולה חביות אלמא לא עביד [איניש] דינא לנפשיה אפי' במקום פסידא: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: בשאינה יכולה להציל ע'י דבר אחר
txt:
<span class='five'>בשאינה יכולה להציל ע'י דבר אחר. </span>דבדין קא עבדא אלמא לא עביד איניש דינא לנפשיה אפי' במקום פסידא כי הכא שבעלה מוכה כל שעה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: לנקוט פזרא וליתיב
txt:
<span class='five'>לנקוט פזרא וליתיב. </span>יקח מקל וישב על דרך הראשון דהא דינא הוא דהא אמרת מה שנתן נתן אלמא חילוף מעליא הוי: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: ורחוקה לזה
txt:
<span class='five'>ורחוקה לזה. </span>לאותן הסמוכין לצד האחר שיהו צריכין להקיף כל סביבות השדה וכשהיתה באמצע השדה לא היו מקיפין כל כך: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: לפוטרו מן המעשר
txt:
<span class='five'>לפוטרו מן המעשר. </span>דאף פאה הנשארת הפקר חשיבא ואע'ג דנקט לה איהו פטורה ממעשר: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: חייב בפרט ובעוללות וכו'
txt:
<span class='five'>חייב בפרט ובעוללות וכו'. </span>אע'ג דהפקר פטור מפאה דתנן <span class='mareimakom'>(פאה פ'א מ'ד)</span> כל שהוא אוכל ונשמר חייב במעשר ובפאה אפ'ה כי האי הפקר חייב בכל הני כדמפרש טעמא בהגוזל עצים <span class='mareimakom'>(לקמן צד.)</span> דכתיב ביה תעזוב יתירא: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: ופטור ממעשר
txt:
<span class='five'>ופטור ממעשר. </span>דלא כתיב ביה תעזוב יתירא אלמא הפקר כל דהו פטור ממעשר כדתנן כל שהוא אוכל ונשמר חייב במעשר: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: a
trm: אלא שטינפו כליו במים
txt:
<span class='five'>אלא שטינפו כליו במים. </span>דרב מוקי למתניתין כשלא הפקיר את מימיו הלכך נמצא שנזוקו כליו של זה בממונו של זה והוי כי שורו:  אבל


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: הזיקתו
txt:
<span class='five'>הזיקתו. </span>וממונו של זה גרמא בעלמא עבד ליה ורב לטעמיה דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף נ:)</span> בור שחייבה עליו תורה להבלו ולא לחבטו: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: שור ולא אדם חמור ולא כלים
txt:
<span class='five'>שור ולא אדם חמור ולא כלים. </span>והני מילי היכא דמת האדם דקרא במיתה משתעי דכתיב והמת יהיה לו אבל בנזק אדם חייב בעל הבור דקרא מכופר ממעטינן: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: וכלים פטורין
txt:
<span class='five'>וכלים פטורין. </span>על נזקי כלים פטור בעל הבור דשבירתן זו היא מיתתן ומתניתין נמי מימיו בורו הוא הלכך כי חייב על נזקי הגוף חייביה ולא על הכלים: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: דאפקרינהו
txt:
<span class='five'>דאפקרינהו. </span>כי בור דסבר רב בור שחייבה עליו תורה בהפקיר רשותו ובורו הוא דחייבתו: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: אבל לא אפקרינהו ממונו הוא
txt:
<span class='five'>אבל לא אפקרינהו ממונו הוא. </span>ומשורו למדנו הלכך טינוף כלי ממונו דמזיק עבד אבל נזק הגוף קרקע עולם עבדה ושמואל סבר בהפקיר רשותו ולא הפקיר בורו נמי משתעי קרא ופטר בו את הכלים הלכך מתני' אע'ג דלא אפקרינהו בורו הוי ומאי דקתני חייב בהיזק גופו קמיירי ולא בכליו ואע'ג דקרקע עולם עבדה ליה חייב דשמואל לטעמיה דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף נ:)</span> בור שחייבה עליו תורה להבלו וכ'ש לחבטו ואע'ג דקרקע עולם אזקתיה: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: נשתברו
txt:
<span class='five'>נשתברו. </span>בכלי השור שייכא שבירה כגון עול וסולמנין קריעה שייכא במרדעת של חמור: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: לר' יהודה דמחייב על נזקי כלים בבור
txt:
<span class='five'>לר' יהודה דמחייב על נזקי כלים בבור. </span>בפרק שור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לקמן דף נג:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: דלא כר' נתן
txt:
<span class='five'>דלא כר' נתן. </span>דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף נג.)</span> בשור שדחף את חבירו לבור כל היכא דליכא לאשתלומי מהאי שור משתלם מבור האי דעבד ליה הזיקא: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: נפשרה
txt:
<span class='five'>נפשרה. </span>נימוחה כדמתרגמינן <span class='mareimakom'>(שמות טז)</span> וחם השמש ונמס פשר: 


lvr: 41
pgn: 28
dfh: b
trm: אפילו אזנה בידו
txt:
<span class='five'>אפילו אזנה בידו. </span>אפילו נפשרה מעצמה שלא נפלה מידו אלא נימוחה ונשאר האוזן בידו:  פטור


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: אלא אמר אביי בתרתי פליגי
txt:
<span class='five'>אלא אמר אביי בתרתי פליגי. </span>במתני' כשהזיק הכד בשעת נפילה ופליגי כשהוזק בחרסי' לאחר נפילה: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: במפקיר נזקיו
txt:
<span class='five'>במפקיר נזקיו. </span>כגון זה דמסתמא מפקיר לחרסיו ור'מ סבר מפקיר נזקיו חייב דבור שחייבה עליו תורה בבור ברה'ר דהפקר הוא חייבה ור' יהודה דסבר פטור [ס'ל] דהפקיר רשותו ולא הפקיר בורו זהו בור האמור בתורה ולקמן <span class='mareimakom'>(דף מט:)</span> פליגי ר' ישמעאל ור'ע בהא מילתא וה'ק רבי יהודה במתכוין לשוברה והזיק בנפילה חייב ובשאין מתכוין אלא מתכוין להורידה מכתיפו ונתקל ונשברה פטור דנתקל לאו פושע הוא ובהיזק דלאחר נפילה נמי לקמן מפרש מאי מתכוין איכא: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: אלא בשעת נפילה
txt:
<span class='five'>אלא בשעת נפילה. </span>היכי איכא למימר נתקל פושע הוא מה הוא יכול לעשות אם נתקלה בהמתו דבשלמא נתקל הוא ונשברה כדו איכא למימר איבעי ליה לעיוני ומיזל אלא גמלו מי איכא למימר הכי: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: שרעתא דנהרא
txt:
<span class='five'>שרעתא דנהרא. </span>שגדל הנהר וכסה את עין הדרך ופושע הוא בכך שאילו היה הדרך מגולה לא נתקל גמלו: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: לזכות בחרסיה
txt:
<span class='five'>לזכות בחרסיה. </span>שלא הפקירן חייב ובשאין מתכוין שוב לזכות בהן פטור דמפקיר נזקיו פטור: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: והאיכא ר'מ דמחייב
txt:
<span class='five'>והאיכא ר'מ דמחייב. </span>מדקתני בברייתא ולא סלקה ולא העמידה מכלל דבהיזק דלאחר נפילה פליגי: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: a
trm: אף בשעת נפילה
txt:
<span class='five'>אף בשעת נפילה. </span>ומשום דלישנא דברייתא לא משתמע בשעת נפילה אצטריך לרבי אלעזר לאשמועינן דדייקינן לה ממתניתין דקתני תרתי כדאמר אביי לעיל:  לא


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: לא תימא מתני' ר'מ היא
txt:
<span class='five'>לא תימא מתני' ר'מ היא. </span>גבי שני קדרים קאי לקמן בהאי פרקין <span class='mareimakom'>(דף לא.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: דמפקיר נזקיו דהכא
txt:
<span class='five'>דמפקיר נזקיו דהכא. </span>דתחלתו אונס הוא דפטרי רבנן אבל מפקיר נזקיו דעלמא כגון שהשליכו מדעת וכגון בור ברשות הרבים מחייבי וה'ק לאחר נפילה מחלוקת כלומר האי מחלוקת דפליגי ר'מ ורבנן בהפקיר נזקיו לאחר נפילה הוא שתחילתו ע'י נפילה אבל ע'י השלכה לא פליגי ולא תידוק מרבי יוחנן דבשעת נפילה לא פליגי: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: אליבא דר'מ כ'ע לא פליגי
txt:
<span class='five'>אליבא דר'מ כ'ע לא פליגי. </span>דהשתא בהפקיר נזקיו הבא ע'י אונס מתחילה מחייב כ'ש הפקר שתחילתו ברצון: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: משש שעות ולמעלה
txt:
<span class='five'>משש שעות ולמעלה. </span>אין חמץ ברשותו  (דאע'ג) דאיתיה אסור בהנאה ועשאו הכתוב כאילו הוא ברשותו לעבור עליו בבל יראה ובל ימצא: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: שנתכוין לזכות בו
txt:
<span class='five'>שנתכוין לזכות בו. </span>כשהגביהו וחייב משום ממונו דלאחר שקנייה אע'פ שהניחו שם לא הפקירו אלא נתכוין ליטלו משם לאחר זמן: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>ואע'ג דכרה בור ברה'ר כשהפכו ונתקל האדם במקום שזרקו שם ואם היה במקומו הראשון לא נתקל בו זה אלמא לר'א בור ברה'ר פטור והוא הדין למפקיר נזקיו דהא מאן דמחייב מבור ברה'ר יליף לה שלא היתה שלו מעולם: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: וקמה ליה ברשותיה
txt:
<span class='five'>וקמה ליה ברשותיה. </span>ומחייב והאי נמי כשהגביהו אסתלקו מעשה ראשון ונסתם הבור וכשחזר והשליכו הוה ליה כורה: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: כשהפכה לפחות מג'
txt:
<span class='five'>כשהפכה לפחות מג'. </span>דמתחילה לא הגביה שלשה הלכך לאו הגבהה היא דכבור פתוח דמי ולא נסתם הבור מעולם וכיון דלא נתכוין לקנותה דליכא לחיוביה משום ממונו משום כורה בור נמי לא תחייביה ומיהו היכא דנתכוין לזכות מחייב משום ממונו דאיכא למ'ד  חבטה בהפקר קני בלא הגבהה בפרק הבית והעלייה <span class='mareimakom'>(ב'מ דף קיח.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: והגודר גדרו בקוצים
txt:
<span class='five'>והגודר גדרו בקוצים. </span>שעשה גדר של קוצים דסתם גדר של אבנים הוא דכתיב וגדר אבניו נהרסה <span class='mareimakom'>(משלי כד)</span> : 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: אבל צמצמן
txt:
<span class='five'>אבל צמצמן. </span>לתוך שלו דה'ל בור ברשותו ואע'ג דהפקיר רשותו שהקצהו לרה'ר פטור: 


lvr: 41
pgn: 29
dfh: b
trm: להתחכך בכתלים
txt:
<span class='five'>להתחכך בכתלים. </span>וזה שנתחכך והוזק משונה הוא ומפריח היינו טעמא דחייב שהרי ממונו הוא ולא הפקירן והפריחן למקום מהלך בני אדם: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: לא יהא אלא כרפשו
txt:
<span class='five'>לא יהא אלא כרפשו. </span>המשליך זבלו ברה'ר מי לא מיחייב כי לא הפקירו ה'נ רפשו הוא דאזקיה שנתערבו המים והעפר ונעשה טיט ושלו הוא מדמוקי לה בטינוף כלים מכלל דלא אפקריה דהא בור לא חייב בו כלים: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: ותרתי למה לי
txt:
<span class='five'>ותרתי למה לי. </span>לאשמעינן במתניתין טינוף כלים והא תנינא לעיל נשברה כדו ברה'ר והוחלק אחד במים ואוקמה רב נמי בדלא הפקירן ובטינוף כלים: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: וחדא בימות הגשמים
txt:
<span class='five'>וחדא בימות הגשמים. </span>ואיצטריך לאשמעינן דאע'ג דברשות קעבדי אם הזיקו חייב לשלם: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: כל אלו שאמרו
txt:
<span class='five'>כל אלו שאמרו. </span>חכמים מותרין לקלקל ברה'ר ואלו הן פותקין ביבותיהן לקלח שופכין שלהם ברה'ר כו' ביב צינור המקלח שופכין של מי תשמיש הבית לרה'ר: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: חייב בעל הבור
txt:
<span class='five'>חייב בעל הבור. </span>כדאמרינן במצניע קוצותיו דהיינו בור בכותל רעוע של חבירו וסתר זה את כותלו דחייב המצניע והכא נמי איבעי ליה לאסוקי אדעתיה שזה יטול את דליו: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: מהו דתימא
txt:
<span class='five'>מהו דתימא. </span>לא דמי דהתם משום הכי ליכא לחיוביה לבעל כותל דלא הוי ידע ליה למצניע דלודעיה שיבא ויטול קוצותיו אבל בעל הדלי דידע לבעל הבור איבעי ליה לאודעיה שהוא נוטל את דליו אשמעינן רבינא דלאו היינו טעמא: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: כל המקלקלין ברה'ר
txt:
<span class='five'>כל המקלקלין ברה'ר. </span>רבן שמעון בן גמליאל שמעיה לת'ק דלא קניס אלא שבחא אבל גופא לא כדקתני בברייתא בגמרא ואתא רבן שמעון בן גמליאל למימר דגוף נמי כל הקודם בו זכה לישנא אחרינא כל המקלקלין ואפי' עושין ברשות: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: a
trm: דתניא רבי יהודה אומר בנר חנוכה פטור</span>: <span class='five'>מפני שהוא רשות מצוה
txt:
<span class='five'>דתניא רבי יהודה אומר בנר חנוכה פטור</span>: <span class='five'>מפני שהוא רשות מצוה. </span>כלומר משום רשות ב'ד דמצוה מיפטר אבל ברשות ב'ד דלאו מצוה חייב: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: תבנו וקשו תנן
txt:
<span class='five'>תבנו וקשו תנן. </span>דמחייב דעדיין לא נעשו זבל וקשים הם ומחליקין בהן וכי קאמר רבי יהודה בזבל קאמר דמוציא אדם זבלו שאינו נוח להחליק כל כך: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: ואילו כל הקודם זכה לא קתני
txt:
<span class='five'>ואילו כל הקודם זכה לא קתני. </span>משום דגלל זהו רעי ואינו משביח ברה'ר דמושבח ועומד הוא וקשה לרב: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: אכולה מתניתין קאי
txt:
<span class='five'>אכולה מתניתין קאי. </span>האי אסורין משום גזל ואפילו אתבן וקש הלכך הכי קאמר דלאחר שקדם וזכה בהם אחר אסור לגזלן הימנו: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: מדקא איירינן גלל
txt:
<span class='five'>מדקא איירינן גלל. </span>עליה דרב מכלל דאיהו סבר לאלתר קנסינן דאי לבתר דאייתי שבחא מאי רומיא דגלל הא לאו שבח בגלל: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: כי איירינן גלל מקמי דשני רב נחמן
txt:
<span class='five'>כי איירינן גלל מקמי דשני רב נחמן. </span>דהוה סבירא לן דאע'ג דאין סופו להשביח קניס רב וכ'ש דבדבר שסופו להשביח קניס לאלתר: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: לבתר דשני מי איכא למירמ' [גלל] כלל
txt:
<span class='five'>לבתר דשני מי איכא למירמ' [גלל] כלל. </span>והשתא דקים לן דטעמא דקנסא משום שבח הוא מיבעיא אי לאלתר קניס או כי מייתי שבח: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: עביד ליה שומא
txt:
<span class='five'>עביד ליה שומא. </span>שם עליו נשך ועבר בלא תשימון <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: בהלכה ואין מורין כן קמיפלגי
txt:
<span class='five'>בהלכה ואין מורין כן קמיפלגי. </span>תנא קמא סבר הלכה דקנסו גופן ואין מורין כן והכי קאמר [הלכה] כל הקודם בהן זכה ואפי' גופן דיעבד ואי אתי מרישא לקמן לאימלוכי אמרינן ליה אסורין משום גזל: 


lvr: 41
pgn: 30
dfh: b
trm: אפקר חושלי
txt:
<span class='five'>אפקר חושלי. </span>שעורין קלופין ששטח איש אחד ברה'ר כדי שיתייבשו והפקירן רב הונא והורה שהקודם בהן זכה:  סליקוסתא


lvr: 41
pgn: 31
dfh: a
trm: סליקוסתא
txt:
<span class='five'>סליקוסתא. </span>פסולת עיצורי תמרים שעשו מהן שכר ל'א שמרי שכר תמרים ומנגבין אותן כעין יין קרוש ומאכילין לחמורים: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm:
ראשון ודאי פושע הוא שני אגופו מיחייב שהיה לו לעמוד ולא עמד אממונו פטור דא'ל האי בירא לאו אנא כריתיה מיתיבי כולן חייבין על נזקי גופן כו' עד מאי טעמא דהוה ליה בור ולא מצינו בור שחייב בו את הכלים הניחא לשמואל דאמר כו' אלא לרב מאי איכא למימר תרגמה רב אדא כו' 

txt:
<span class='five'>ראשון ודאי פושע הוא שני אגופו מיחייב שהיה לו לעמוד ולא עמד אממונו פטור דא'ל האי בירא לאו אנא כריתיה מיתיבי כולן חייבין על נזקי גופן כו' עד מאי טעמא דהוה ליה בור ולא מצינו בור שחייב בו את הכלים הניחא לשמואל דאמר כו' אלא לרב מאי איכא למימר תרגמה רב אדא כו' </span>והכי פירושו ראשון חייב בנזקי שני בין שניזק בגופו של ראשון ובין שהוזק בממונו של ראשון גופו כדין מזיק וחייב אף על כלים דשני דגופו לא משוינן [ליה] כדין בור וממונו [הוה ליה] בתורת בור וחייב על גוף ב' ופטור על כליו אם הוזק ממון בממון פטור דבור חייב בו נזקי אדם דאמרינן לעיל דכי דרשינן שור ולא אדם לענין קטלא אבל לענין נזקין חייב ופטר בו את הכלים ושני חייב בנזקי שלישי כדין מזיק היכא דהוזק בגופו של שני אבל לא בנזקי ממונו שאם ממונו של שני הזיק את השלישי בגופו אינו חייב אפילו תורת בור אין לו על הקדירות של השני להתחייב במה שהזיק ואפילו הזיק בגופו של שלישי: <span class='five'>מה נפשך. </span>דמשוית לממונו של ראשון בור וממונו דשני פטור: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: ראשון ודאי פושע הוא
txt:
<span class='five'>ראשון ודאי פושע הוא. </span>דמנפשיה נפל הלכך גופו הוי כמזיק ואממונו הוה ליה כורה בור ומחייב מיהא אגופו דשני וקסבר רבא דרבנן לא פליגי עליה דר'מ בנתקל פושע הוא כדאוקי לעיל אביי דבתרתי פליגי אלא באפקר נזקיו הוא דפליגי אבל נתקל מעצמו פושע הוא לדברי הכל: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: שני
txt:
<span class='five'>שני. </span>בנפילתו אנוס הוא אגופו מיהא מיחייב כמזיק בידים שהיה לו לעמוד ולא עמד: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: דאמר ליה האי בירא לאו אנא כריתיה
txt:
<span class='five'>דאמר ליה האי בירא לאו אנא כריתיה. </span>אלא ראשון ומפקיר נזקיו לאחר נפילת אונס אמרן לעיל <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> דפטור: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: ופטורין על נזקי ממונן
txt:
<span class='five'>ופטורין על נזקי ממונן. </span>שהזיק ממונן את אחרים וקס'ד השתא דלגמרי פטר להו אפי' הזיק הממון את גוף חבירו: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: מאי לאו אפילו ראשון
txt:
<span class='five'>מאי לאו אפילו ראשון. </span>וש'מ נתקל לאו פושע הוא ואגופו הוא דמיחייב דהוה ליה לעמוד ואע'ג דתחילתו אנוס חייב דבגופו לא משוינן ליה דין בור דנימא מפקיר נזקיו אחר נפילת אונס הוא אלא מזיק ממש הוא דאדם לא הוי בור אבל אממונו פטור: לא לבר מראשון וכו': 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: אלא אמר רבא כו'
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא כו'. </span>ע'כ רבא לא חייב הראשון בנזקי ממונו שהזיק בשני דלאו פושע הוא ולא חלק בין ראשון לשני אלא בנזקין שהזיק גופו והכי אמר רבא ראשון הוי גופו מזיק וחייב אפילו בנזקי ממונו של שני הואיל והיה לו לעמוד אבל שני אפילו היה לו לעמוד לא מיחייב כוליה האי כראשון דראשון הוי פושע טפי משני הלכך ראשון ודאי הוי מזיק ושני מיסתייה אי משוית ליה לגופיה בור וחייב על נזקי גופו של שלישי אבל לא בנזקי ממונו דלא מצינו בור שחייב בו את הכלים וברייתא דקתני כולן חייבין על נזקי גופו דמשמע אפילו שני כגון שהזיק את גופו של שלישי: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: אלא לרב
txt:
<span class='five'>אלא לרב. </span>דאמר אי לא אפקריה לא הוה בור בשלמא ממון איכא למימר דמפקיר איניש אלא גוף מי מפקיר: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: תרגמה רב אדא בר מניומי
txt:
<span class='five'>תרגמה רב אדא בר מניומי. </span>לברייתא דלעיל כגון שהוזקו כלים בכלים ולעולם מילתיה דרבא כדהוה שמעינן ליה מעיקרא דגופו דראשון ושני הוה כמזיקין בידים וחייבין על הכל ואפילו לשמואל דאמר דמידי דלא אפקריה הוי בור ה'מ בממון אבל בגופו אדם הוא ולא בור וחייב על נזקי כלים וממונו של ראשון לשמואל בין אפקריה בין לא אפקריה הוי בור ולרב אי לא אפקריה חייב בכל ואי אפקריה הוי בור דנתקל מעצמו פושע הוא וממונו של שני פטור אף על נזקי גוף השלישי דנזק המופקר על ידי אונס הוא וא'נ לא אפקריה שורו הוא וטפח באפיה שהרי אנוס הוא ומילתיה דרבא מתוקמא בין לרב בין לשמואל ודקשיא לך ברייתא דקתני שאפילו ראשון ממונו פטור היינו היכא דהוזקו כלים דשני בכליו דראשון דמיפטר משום דבור נינהו ולא חייב בו את הכלים ולרב בדאפקרינהו ולשמואל אפילו לא אפקרינהו והכי קתני כולן חייבין על נזקי שמזיק גופו ואפילו הזיק כלים דגופו דאדם מזיק הוא ופטורין על נזקי ממונן אם הזיק ממונן את כלי חביריהן דאפילו ממון הראשון טפי מבור לא משוית ליה שאין לך פושע יותר מכורה בור ופטר בו את הכלים אבל הזיק ממונו את הגוף יש מהן חייב ויש מהן פטור ראשון חייב ושני פטור וגירסא הכי איתא אמר רבא ראשון חייב בנזקי שני בין בנזקי גופו בין בנזקי ממונו שני חייב בנזקי שלישי בנזקי גופו אבל לא בנזקי ממונו מה נפשך אי נתקל פושע הוא שני נמי ליחייב ואי נתקל לאו פושע הוא ראשון נמי ליפטר ראשון ודאי פושע הוא ושני אגופו מיחייב דהוה ליה לעמוד ולא עמד אממונו פטור דאמר ליה האי בירא לאו אנא כריתיה ולא גרסינן הכא דהוה ליה בור מיתיבי כו' עד לבר מראשון והא כולן קתני כו' עד שני חייב בנזקי שלישי בנזקי גופו ולא בנזקי ממונו דהוה ליה בור כו' ולא גרסינן הכא האי בירא לאו אנא כריתיה וכו': 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: כשלדא
txt:
<span class='five'>כשלדא. </span>כנבילה המושלכת למעבר הדרך ברחבה וממלאה את כל הדרך שלדא נבילה כדאמרינן בעלמא שלדו קיימת <span class='mareimakom'>(נדה דף כח.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: כחוטרא דסמיותא
txt:
<span class='five'>כחוטרא דסמיותא. </span>כמקל של סומין שמגשש הסומא בו ופעמים שהוא מושיטו לרוחב הדרך ומגשש: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 31
dfh: b
trm: היה בעל קורה ראשון כו' פטור
txt:
<span class='five'>היה בעל קורה ראשון כו' פטור. </span>שזה מהלך כדרכו והוא מיהר ללכת: <span class='shastitle7'>גמ'</span>  תרוייהו


lvr: 41
pgn: 32
dfh: a
trm: מתניתין דפסקה
txt:
<span class='five'>מתניתין דפסקה. </span>קורה לאורחא כשלדא שהיו ראשיה לרוחב הדרך הלכך אפילו ממילא חייב שאין דרך לבעל החבית לנטות: 


lvr: 41
pgn: 32
dfh: a
trm: מתניתין
txt:
<span class='five'>מתניתין. </span>דקא מסגי בעל הקורה כי אורחיה ואין כאן שינוי הלכך פטור אבל מהלכת שבעטה ברבוצה שינתה את דרכה ואימא לך דחייבת: 


lvr: 41
pgn: 32
dfh: a
trm: הא תו למה לי [השתא] אחד רץ ואחד מהלך
txt:
<span class='five'>הא תו למה לי [השתא] אחד רץ ואחד מהלך. </span>דרץ שינה ומהלך לא שינה פטור שניהם רצים מבעיא:  בואו


lvr: 41
pgn: 32
dfh: b
trm: והזיק ברשות היחיד אחר
txt:
<span class='five'>והזיק ברשות היחיד אחר. </span>של אחרים חייב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 32
dfh: b
trm: חייב בד' דברים
txt:
<span class='five'>חייב בד' דברים. </span>אם לא מת אלא הוזק נותן לו נזק צער ורפוי ושבת דהוה ליה פושע אבל בושת לא דאינו חייב על הבושת עד שיתכוין ורישא דשלא ברשות פטור מד' דברים דליכא פשיעה אבל אנזק חייב כדקיימא לן פצע תחת פצע לחייב על האונס כרצון: 


lvr: 41
pgn: 32
dfh: b
trm: קורא
txt:
<span class='five'>קורא. </span>והפלא ה' את מכותך וגו' <span class='mareimakom'>(דברים כח)</span> : ה'ג 


lvr: 41
pgn: 32
dfh: b
trm: בסותר את כותלו ביום לאשפה</span>: <span class='five'>להפנות
txt:
<span class='five'>בסותר את כותלו ביום לאשפה</span>: <span class='five'>להפנות. </span>בני אדם נפנין בה לנקביהם: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: במותר
txt:
<span class='five'>במותר. </span>שמין מה הזיקו של זה יותר על נזקיו של זה ובאותו מותר משלם מי שהזיק יותר את החצי: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: מועד בתם משלם במותר
txt:
<span class='five'>מועד בתם משלם במותר. </span>כלומר אם הוא הזיק את התם יותר משהזיקו תם: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: כתחתון ולא כעליון
txt:
<span class='five'>כתחתון ולא כעליון. </span>משפט התחתון משתעי במועד וקרא קמא בתם רבי עקיבא הזה דייק כלומר דינא דסליק האי קרא מיניה: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: לפוטרו מארבעה דברים
txt:
<span class='five'>לפוטרו מארבעה דברים. </span>דהכי משמע משפט זה יש לו לשלם נזק שלם ולא משפט אדם החובל בחבירו: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: יושם שור
txt:
<span class='five'>יושם שור. </span>המזיק בב'ד ויתן לו מזיק מעות דמי השור שהוא חצי נזקו ובשוה מנה שנגח לשוה מאתים ואין הנבילה שוה כלום קמיירי: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: a
trm: שותפין נינהו
txt:
<span class='five'>שותפין נינהו. </span>בההוא שור דמשתעי ביה קרא שוינהו רחמנא שותפין וקרא משתעי בשוה מאתים שנגח לשוה מאתים כדתנן במתניתין זהו שור האמור בתורה הלכך הכא דמזיק אינו שוה אלא מנה נוטל את השור: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: b
trm: ש'מ
txt:
<span class='five'>ש'מ. </span>בתמיה והא מטלטלין לאו מידי דקאי בעיניה ולא סמיך מלוה עלייהו ואמאי טרפינן להו מלוקח: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: b
trm: ומשני עבד טעמא מאי
txt:
<span class='five'>ומשני עבד טעמא מאי. </span>גובהו מלוקח משום דאית ליה קלא לשעבודיה כי שווי' אפותיקי: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: b
trm: כדרבי אבהו
txt:
<span class='five'>כדרבי אבהו. </span>דאמר במסכת ערכין <span class='mareimakom'>(דף כג:)</span> גבי מקדיש נכסיו והיתה עליו כתובת אשה ובעל חוב וקתני התם דיהיב להקדש מידי פורתא וגבי בעל חוב דיליה ואמר ר' אבהו דהא דבעי למיתב להקדש מידי משום גזירה שמא יאמרו הקדש גמור יוצא לחולין בלא פדיון: 


lvr: 41
pgn: 33
dfh: b
trm: הא נמי רבה אמרה דאמר רבה
txt:
<span class='five'>הא נמי רבה אמרה דאמר רבה. </span>רבה אדם חשוב היה ומאדם חשוב כגון רב או רבה פרכינן כאילו  כתיב במשנה או בברייתא: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: ואפי' הזיק עד שלא חב
txt:
<span class='five'>ואפי' הזיק עד שלא חב. </span>נמי בעל חוב קדים לתפיסה וכיון דתפס אמאי מפקינן מיניה: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: ש'מ
txt:
<span class='five'>ש'מ. </span>בתמיה דפלוגתא היא בעלמא <span class='mareimakom'>(כתובות דף צד.)</span> דאיכא למ'ד מה שגבה גבה: אית דגרסי 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: ואפי' הזיק עד שלא חב נמי דניזק קדים ש'מ כו'
txt:
<span class='five'>ואפי' הזיק עד שלא חב נמי דניזק קדים ש'מ כו'. </span>כלומר אע'ג דניזק קדים שיעבודיה קשיא ליה האי: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: שאלמלא כו'
txt:
<span class='five'>שאלמלא כו'. </span>כלומר הועיל ואיכא למימר אלמלא לא הזיקו היה עומד על שמונה מאות זוז נותן לו כ'ה זוזים כשעת הנזק ולא מצי א'ל מאי אפסדתיך הא שבח טפי משום דאמר ליה ניזק אי לא אזיקתן הוי שבח וקאי על תמני מאה. ל'א שאלמלא לא הזיקו כו' ועכשיו תובע ניזק מאתים חציין של ד' מאות חצי נזק שהפסידו אינו נותן לו אלא כ'ה כשעת הנזק וראשון עיקר: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: כיחש
txt:
<span class='five'>כיחש. </span>הניזק מחמת המכה ונראה עכשיו הזיקו גדול יותר מתחילה בשעת הנזק נותן לו כפי נזק שבשעת העמדה בדין כדקאמר לקמן קרנא דתורך קבירא ביה: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: נותן לו
txt:
<span class='five'>נותן לו. </span>כ'ה זוז כשעת הנזק ואין יכול ניזק לומר לו תן לי חלק שמינית שבו שזכיתי בו משעת הנזק וברשותי השביח: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: כחש כשעת העמדה בדין
txt:
<span class='five'>כחש כשעת העמדה בדין. </span>ונותן לו חלק שמינית שבו שברשותו כחש ולקמן פריך רישא לסיפא: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: כולה ר' עקיבא היא וכשפיטמו
txt:
<span class='five'>כולה ר' עקיבא היא וכשפיטמו. </span>מזיק לשור וחסר ממונו לשבוחיה הלכך לא שקיל ניזק בשבחא: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: אימא רישא שיבח ניזק ועמד על ארבע מאות זוז
txt:
<span class='five'>אימא רישא שיבח ניזק ועמד על ארבע מאות זוז. </span>אפי' הכי נותן לו כשעת הנזק ולא מצי א'ל מאי אפסדתיך משום דא'ל ניזק אלמלא לא הזיקו היה עומד על ח' מאות: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: ואי כשפיטמו
txt:
<span class='five'>ואי כשפיטמו. </span>ניזק לשורו צריכא למימר דיהיב לו כשעת הנזק ולא מצי א'ל מאי אפסדתיך הא האי דאשבח משום פיטומו הוא וחסר ביה ממונא ללישנא אחרינא הכי משמע אימא רישא שבח ניזק נותן לו כשעת הנזק ותו לא ולא מצי למימר ניזק תן לי ב' מאות שאלמלא לא הזיקו כו' ואי בשפיטמו ניזק צריכא למימר דלא יהיב ליה מזיק ב' מאות האי דאשבח משום פיטומא הוא וקשיא לי הא ודאי אצטריך לאשמועינן דאשתבח דאפסדיה דאי לא אזיק הוה קאי השתא בהאי פיטומא דפטמיה על תמני מאה ולשון ראשון שמעתי ועיקר: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: רישא נותן לו כשעת הנזק
txt:
<span class='five'>רישא נותן לו כשעת הנזק. </span>ולא מצי א'ל מאי אפסדתיך בין דפטומי פטמיה בין דשבח ממילא והיכא דפטמיה לא הוה אצטריך למיתנא אלא משום היכא דשבח ממילא אצטריך לאשמועינן: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: וכן הלכה
txt:
<span class='five'>וכן הלכה. </span>ודאי כן הלכה דמנה נותן לו דהיינו ח'נ אבל אין זה שור האמור בתורה דקיימת ומכרו את השור החי וגו' ובגמ' מפרש במאי פליגי: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: והנבילה יפה נ' זוז
txt:
<span class='five'>והנבילה יפה נ' זוז. </span>דה'ל הזיקו ק'נ ופלגא נזקא דהיינו ע'ה בעי ניזק להפסיד והלכך שקיל חצי (נזק) החי וחצי המת דשוו קכ'ה ומטי לכל אחד פסידא ע'ה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: פחת שפחתתו מיתה מחצין בחי
txt:
<span class='five'>פחת שפחתתו מיתה מחצין בחי. </span>כלומר נבילה לא שייכא גבי מזיק כלל אלא שמין את הנבילה כמה פחותין דמיה עכשיו משעה שהיה חי ונותן לו מזיק חצי הפחת: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: האי קכ'ה קא שקיל והאי קכ'ה קא שקיל
txt:
<span class='five'>האי קכ'ה קא שקיל והאי קכ'ה קא שקיל. </span>היכא דנבילה שוי נ' דהא לר'מ גופי' שקיל נ' דנבילה וע'ה מן החי דהיינו חצי הפחת שפחתה מיתה והוו קכ'ה ולרבי יהודה נמי נוטל הניזק חצי החי דהיינו ק' וחצי המת דהיינו כ'ה ובמאי פליגי: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: a
trm: פחת נבילה
txt:
<span class='five'>פחת נבילה. </span>אם פחתו דמיה משעת מיתה עד שעת מכירה לר'מ דאמר לא שייך מזיק בנבילה פחת דניזק הוי ולא יהיב ליה אלא חצי מה שפחתה מיתה:  תם


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: תם חמור ממועד
txt:
<span class='five'>תם חמור ממועד. </span>דהא גבי מועד אמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> בעלים מטפלים בנבילה דכתיב והמת יהיה לו וגו' לניזק: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: זה נוטל חצי החי
txt:
<span class='five'>זה נוטל חצי החי. </span>ששוה חציו י'ב סלעין ופלגא בשביל תשלומין שלו שלא שוה אלא ה' סלעים: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: והיינו דקשיא ליה לר'י
txt:
<span class='five'>והיינו דקשיא ליה לר'י. </span>דשמעינן ליה בברייתא דלקמן דקאמר יכול שור שוה ה' סלעים שנגח לשור שוה מנה כו' דהא דקאמר יכול משום דקשיא ליה הכי כיון דלדידיה ס'ל דחס רחמנא עליה דמזיק למשקל בשבחא יכול שור שוה חמש סלעים שנגח לשור שוה מנה והנבילה יפה נ' זוזים דשקיל מזיק חצי החי דהוו שני סלעים ופלגא וחצי המת דהוו שש סלעים ורביע: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: אמרת וכי היכן מצינו מזיק נשכר
txt:
<span class='five'>אמרת וכי היכן מצינו מזיק נשכר. </span>שאינו מפסיד כלום דאע'ג דקאמר ר'י לעיל דמזיק שקיל בשבחא בתשלומי ח'נ מיהא איתא ומפסיד ע'ה משור החי: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: שלם ישלם
txt:
<span class='five'>שלם ישלם. </span>במועד כתיב אלא שני תשלומים כתב לך אחד לתם ואחד למועד לומר בעלים משלמין ואין הבעלים נוטלין: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: והנבילה יפה שלשים זוז
txt:
<span class='five'>והנבילה יפה שלשים זוז. </span>שהוקרה הנבילה משמתה דשקיל מזיק חמשה זוזי באותן י' זוזי שהשביחה דהא לא מטי פסידא לניזק דהוא נמי מרויח ה' דינר: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: אם כן מצינו לר'י תם משלם יותר מחצי נזק
txt:
<span class='five'>אם כן מצינו לר'י תם משלם יותר מחצי נזק. </span>א'כ דלא דריש ר'י פחת שפחתתו מיתה מחצין בחי מצינו בתם משלם יותר מחצי נזק והיכי דמי שור שוה נ' שנגח לשור שוה מ' והנבילה יפה כ' והוי נזק כ' ופלגא נזקא עשרה וכי פלגי חצי חי וחצי מת נוטל ניזק בחי כ'ה ובמת י' הרי [ל'ה] נמצא מזיק משלם יותר מחצי נזק דבשלמא לר'מ לא משלם אלא חצי מה שפחתתו מיתה אלא לר'י נהי נמי דהיכא דמטי חצי החי יותר מנזק שלם נפקא ליה האי דלא שקיל ניזק חצי החי מקל וחומר ממועד כדקתני לעיל מה מועד חמור אינו משלם אלא מה שהזיק תם הקל לא כ'ש אבל הכא דליכא למימר הכי דהא פחות ממה שהזיק משלם ומיהו טפי מחצי נזק איכא: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: אית ליה לרבי יהודה פחת שפחתתו מיתה
txt:
<span class='five'>אית ליה לרבי יהודה פחת שפחתתו מיתה. </span>הלכך בההוא נמי מקרא נפקא ליה דלא שקיל אלא חצי נזק: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: א'כ
txt:
<span class='five'>א'כ. </span>דלפחת שפחתתו מיתה לחוד אתא לכתוב את המת יחצון מאי וגם ש'מ תרתי דשתפיה רחמנא בשבחא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: שורו שבייש פטור
txt:
<span class='five'>שורו שבייש פטור. </span>כדקיימא לן <span class='mareimakom'>(לעיל דף כו.)</span> איש בעמיתו ולא שור בעמיתו: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: שורו שהדליק את הגדיש בשבת חייב
txt:
<span class='five'>שורו שהדליק את הגדיש בשבת חייב. </span>חצי נזק דמשונה הוא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: חוץ מחובל ומבעיר
txt:
<span class='five'>חוץ מחובל ומבעיר. </span>כדמפרש טעמא במס' שבת בפרק האורג מדאצטריך קרא למישרי מילה מכלל דשאר חובל חייב ומדאסר רחמנא שריפת בת כהן בשבת דמקלקל הוא מכלל דמקלקל בהבערה חייב כגון השורף כלי דמקלקל הוא: 


lvr: 41
pgn: 34
dfh: b
trm: בצריך לכלבו
txt:
<span class='five'>בצריך לכלבו. </span>דהוי מקלקל על מנת לתקן והא (דתנן) נצרר הדם אע'פ שלא יצא משום צובע הוא דמחייב:  אף


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: אף הוא נמי דלא קבעי
txt:
<span class='five'>אף הוא נמי דלא קבעי. </span>לאפרו ומקלקל הוא וקתני פטור מתשלומין אלמא חיוב מיתה איכא: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: אף שורו דקבעי ליה
txt:
<span class='five'>אף שורו דקבעי ליה. </span>לאו דוקא דאפי' לא בעי ליה נמי חייב לשלם אלא על כרחיה תרוייהו בחדא מילתא מוקמינן האי לחיובא והאי לפטורא דהכי משמע מתני' דבמקום שזה חייב זה פטור דאי שורו בלא קבעי ליה לא מתורץ יש חייב על מעשה שורו ופטור על מעשה עצמו דהא איהו בדלא בעי ליה מחייב בתשלומין: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: ומנא ידעינן
txt:
<span class='five'>ומנא ידעינן. </span>דלהכי איכוין דאצטריך לאשמועינן מתני' דאע'ג דמריה כי האי גוונא מפטר בתשלומין הוי שור חייב דאי מסתמא אפי' מריה נמי מיחייב אי לא ידעינן ביה דצריך לאפרו ואין כאן יש חייב על מעשה שורו ופטור על מעשה עצמו: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: שורו
txt:
<span class='five'>שורו. </span>דפטור דומיא דחיובא דידיה היכי משכחת לה הא חיובא דידיה ליתא אלא במתכוין לבייש ושור אין בו דעת להתכוין לבושת: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: ומשני משכחת לה כגון שנתכוון השור להזיק
txt:
<span class='five'>ומשני משכחת לה כגון שנתכוון השור להזיק. </span>דגבי אדם כי האי גוונא מחייב אבושת דאמר מר כו': 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: רבא אמר
txt:
<span class='five'>רבא אמר. </span>לעולם מתני' בדלא קבעי ליה לאפרו והאי דפטור מתשלומין לאו משום דליהוי ביה חיוב מיתה דהא מתני' אפי' בשוגג נמי דליכא חיוב מיתה מיתוקמא דפטור מתשלומין כדתני דבי חזקיה: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: מכה נפש בהמה ישלמנה ומכה אדם יומת
txt:
<span class='five'>מכה נפש בהמה ישלמנה ומכה אדם יומת. </span>הוקשו יחד דמה מכה בהמה לעולם משלם ואפי' בשוגג כדאמרי' <span class='mareimakom'>(לעיל דף כו.)</span> אדם מועד לעולם אף מכה אדם דפטריה קרא מתשלומין דכתיב יומת לעולם פטור ואפילו בשוגג הואיל ובמזיד שייכא מיתה: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: דרך עלייה
txt:
<span class='five'>דרך עלייה. </span>שהרגו כלאחר יד בהרימו הגרזן דקיימא לן <span class='mareimakom'>(מכות דף ז:)</span> דפטור מגלות אפ'ה פטור מתשלומין הלכך גבי חילול שבת נמי אפי' בשוגג פטור מלשלם: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: a
trm: הכי קאמר כיון דבמזיד נידון בנפשו
txt:
<span class='five'>הכי קאמר כיון דבמזיד נידון בנפשו. </span>והיכי דמי בצריך לאפרו השתא דשוגג פטור: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: וקטן הזיק את הגדול
txt:
<span class='five'>וקטן הזיק את הגדול. </span>ואע'ג שחצי נזקו של גדול מרובה לא תקח אלא קטן שלי וחצי נזק של קטן שלך קח מן הגדול: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: על סומכוס
txt:
<span class='five'>על סומכוס. </span>דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף מו.)</span> בברייתא בגמ' בשור שנגח את הפרה ממון המוטל בספק חולקין וממתני' שמעינן דחלוקים עליו חביריו דקתני המוציא מחבירו כו': 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: אמר סומכוס אפילו ברי וברי
txt:
<span class='five'>אמר סומכוס אפילו ברי וברי. </span>דשניהם טוענים טענת ברי ואפילו היכא דנתבע טוען ברי לי שאיני חייב ואפילו הכי כיון דלבי דינא מספקא אי קאמר קושטא חולקין דקאמרת מתניתין דלא כסומכוס: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>אף מדמי שעורין דהא אמר ליה תובע לאו שעורין יהבי לך ואחולי מחיל גביה: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: רישא נמי ניזק
txt:
<span class='five'>רישא נמי ניזק. </span>אומר שמא שורך הזיק ומזיק אומר ברי בסלע לקה וכי אפ'ה קאמר סומכוס דחולקין דאיצטריך לרבנן לאפלוגי ולאשמועינן דלא פלגי: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: רישא דקאמר מזיק שמא וניזק ברי
txt:
<span class='five'>רישא דקאמר מזיק שמא וניזק ברי. </span>והתם אמר סומכוס שהורע כחו של נתבע וחולקין ואתו רבנן לאשמועינן דלעולם יד נתבע על העליונה: 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: והא לא דמיא רישא לסיפא
txt:
<span class='five'>והא לא דמיא רישא לסיפא. </span>וכיון דסוף סוף לאו בחדא מילתא מוקמת להו שפיר מצי ר' חייא בר אבא לאוקמי לרישא בברי וברי ולמפשט דסומכוס אפי' בברי וברי אמר ומאי אתקפתיה דרב פפא: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 35
dfh: b
trm: תנן היו ניזקין שנים כו'</span>: <span class='five'>ראוי ליטול
txt:
<span class='five'>תנן היו ניזקין שנים כו'</span>: <span class='five'>ראוי ליטול. </span>אי מייתי ראיה ואין לו אי לא מייתי ולא תדוק מינה כדקדייקת  ולהכי


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: מאי נפקא ליה מינה סוף סוף דמי תורא מעליא בעי לשלומי</span>: <span class='five'>אלא לעולם בתמין
txt:
<span class='five'>מאי נפקא ליה מינה סוף סוף דמי תורא מעליא בעי לשלומי</span>: <span class='five'>אלא לעולם בתמין. </span>והאי דקתני שניהם לאו כדקאמרת דמאיזה שירצה יגבה אלא הא קמ'ל דכל זמן ששניהם בפנינו גובה אבל אבד האחד אינו גובה: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: ור' עקיבא היא דאמר שותפין נינהו
txt:
<span class='five'>ור' עקיבא היא דאמר שותפין נינהו. </span>בגוף של שור הלכך אבד השור אבד נזקו הלכך כי הוו שניהם הוא דמחייב ואי ליתנהו לתרוייהו אלא אחד אמר ליה אייתי ראיה כו' אבל לרבי ישמעאל כיון דאמר בעל חוב הוא וזוזי הוא דאסיק ביה אבד האחד לא איבד את זכותו:  הדרן עלך המניח 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: שור שנגח ארבעה וחמשה
txt:
<span class='five'>שור שנגח ארבעה וחמשה. </span>ובכולן היה תם דמשתלם מגופו והיכי דמי כגון ראה שור ונגח וראה שור ולא נגח וראה שור ונגח ואחר נגיחה שניה ראה ב' פעמים או ג' שור ולא נגח דאפי' מועד לסירוגין ליכא דשור אין נעשה מועד אא'כ נגח הג' נגיחות בשלשה שראה כסדרן או שלא כסדרן ונעשה מועד לסירוגין והיכא דסירוגין שוין כדתניא לקמן בפירקין: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: ושלפניו
txt:
<span class='five'>ושלפניו. </span>זה ניזק ראשון נוטל חמשים זוז והבעלים חמשים זוז דיש לניזק ראשון בו החצי הלכך משלם חצי תשלומי נזקו דסבר לה כר' עקיבא דאמר שותפים נינהו: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: חזר ונגח שור שוה מאתים האחרון נוטל מנה
txt:
<span class='five'>חזר ונגח שור שוה מאתים האחרון נוטל מנה. </span>החצי מכל מי שהוא דמגופו משתלם ונמצא אותו שלפניו שהיה החצי שלו משלם מחלקו חצי מנזק שנוטל האחרון: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: ושנים הראשונים
txt:
<span class='five'>ושנים הראשונים. </span>ניזק ראשון והבעלים שהיה להן לכל אחד רביע משלמין כל אחד רביעית של נזקו: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: דינר זהב
txt:
<span class='five'>דינר זהב. </span>עשרים וחמשה דינרים כסף בפרק הזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ דף מה:)</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: a
trm: ראשון נשכר מבעי ליה
txt:
<span class='five'>ראשון נשכר מבעי ליה. </span>והאחרון יפסיד שהרי אין ראשון שותף בו שתהא שמירתו עליו להתחייב בנזקין והא לא דמיא לחב עד שלא הזיק דאמרינן בהמניח <span class='mareimakom'>(לעיל דף לג:)</span> קדמו בעלי חובות והגביהו לא עשו כלום דהתם הוא דאמר ליה ניזק לבעל חוב מהאי תורא דאזקן מיניה משתלימנא ובעל חוב לא מצי למימר ליה הכי הלכך ב'ח יטול נכסים אחרים אבל הכא האי ניזק והאי ניזק ולא משתלם אלא מגופו ומאי דשקיל האי מפסיד האי הלכך קמא קמא קדים:  יחזיר


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: יחזיר לבעלים מבעי ליה
txt:
<span class='five'>יחזיר לבעלים מבעי ליה. </span>דאין על הבעלים להפסיד מנה שהיה להן בו משעת נזק הראשון שהרי לא היתה שמירתו עליהן אלא על הניזק וכשהזיק לשני איבד ראשון מנה שלו ותפסו שני ונעשה עליו שומר וכן כולן נעשו שומרי שכר לשמור חלק הבעלים בההיא הנאה דמשתלמי נזקייהו מהשור דלא אעריקו ליה בעלים לאגמא: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: אם יש בו מותר בנזקיו
txt:
<span class='five'>אם יש בו מותר בנזקיו. </span>כגון שהיה נזקו של רביעי מרובה משל חמישי כגון שור של רביעי שוה מנה יש לו במזיק חצי מנה ושל חמישי שוה נ' ואין לו על זה אלא דינר זהב יחזיר דינר זהב לשלפניו וכן כולן אם נזקו של ראשון יותר על של אחרון: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: שבוק מתני'
txt:
<span class='five'>שבוק מתני'. </span>ולא תטרח לאוקמי פלוגתא דר'מ ור'ש אליבא דחד ואי קשיא נוקמא לדר'מ נמי כר' עקיבא וכשתפסו ניזק וכדשנינן דמאי טעמא מפקינן לה מר' עקיבא משום דקתני יחזיר לשלפניו והא אוקמינן אם יש בו מותר בנזקין לא אפשר לאוקמא כר' עקיבא דאי אמרת ר' ישמעאל היא אצטריך לאשמועינן דאחרון אחרון נשכר דקמ'ל הואיל ותפסו ניזק נעשה עליו שומר [שכר] וקם ליה ברשותיה ואע'ג דלא נישום השור בב'ד כדקא בעינן לר' ישמעאל אלא לר'ע ל'ל למיתני כלל בלא תפיסה נמי הוי אחרון נשכר: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: סלע מדינה
txt:
<span class='five'>סלע מדינה. </span>שמינית שבסלע צורי והוא חצי דינר וכל מקום ששנינו שום כסף מדינה בין סלע בין שקל הוי שמינית לצורי: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: לפלוג
txt:
<span class='five'>לפלוג. </span>אכתי וליתני במתני' חזר ונגח לשור אחר שוה מאתים האחרון נוטל מנה ושלפניו חמשים זוז ולשלפניו דינר זהב ושנים הראשונים הבעלים וניזק ראשון י'ב דינר וסלע מדינה שהוא חצי דינר אלא ש'מ לא תני תנא סלע מדינה ולהכי לא פליג תו דלא בעי למיתני חצי דינר דבחצאין לא איירי: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: כסף צורי
txt:
<span class='five'>כסף צורי. </span>הסלע ד' דינר והדינר משקלו זהב וכן קורין בקושטנטינ'א לזהב דינר והוא שנים ומחצה למשקל הברזל: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: הואיל ופלגא דזוזא הוא
txt:
<span class='five'>הואיל ופלגא דזוזא הוא. </span>דמיחייב לי ותו לא כסיפא לי מילתא למישקליה נתביה לעניים: 


lvr: 41
pgn: 36
dfh: b
trm: אנן יד עניים אנן
txt:
<span class='five'>אנן יד עניים אנן. </span>רב יוסף הוה גבאי בשילהי החובל <span class='mareimakom'>(לקמן ד' צג.)</span>:  אין


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: אין צריכין פרוזבול
txt:
<span class='five'>אין צריכין פרוזבול. </span>דבלאו הכי לא משמט שביעית לחוב שלהן דאנן ידייהו דיתמי אנן ורמי עלן להפוכי בזכותייהו הלכך שטרות שלהן כמסורים לב'ד דמי ותנן המוסר שטרותיו לב'ד אין משמיטין וזהו גופו של פרוזבול מוסרני לכם פלוני ופלוני הדיינין במסכת גטין <span class='mareimakom'>(דף לו.)</span> להכי נקט ר'ג דנשיא הוה ובית דינו ב'ד חשוב: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: ולא הוה משתקיל ליה
txt:
<span class='five'>ולא הוה משתקיל ליה. </span>לא היה יכול להוציאו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: ג' ימי שבתות
txt:
<span class='five'>ג' ימי שבתות. </span>לאחר שהועד לשבתות העבירו לפניו שוורים בג' שבתות ולא נגח חזר לתמותו ואם חזר ונגח אין משלם אלא חצי נזק: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: ואינו מועד תנן
txt:
<span class='five'>ואינו מועד תנן. </span>ואין מועד לשאינו מינו דידעינן ביה דלא נגח וכגון דעברינהו להו קמיה ולא נגח הלכך למי שאינו מועד לו אם נגחו אחר זמן משלם חצי נזק אבל מסתמא אם הועד לזה מועד אף לזה וכן אם הועד לקטנים מועד לגדולים: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: השתא יש לומר מקטנים לקטנים
txt:
<span class='five'>השתא יש לומר מקטנים לקטנים. </span>כגון ממינו לשאינו מינו אשמעינן רישא אינו מועד מקטנים לגדולים מבעיא: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: מאדם לבהמה מבעיא
txt:
<span class='five'>מאדם לבהמה מבעיא. </span>והא ליכא למימר דהיא גופה אצטריך לאשמועינן דהיכא דחזינן דאינו מועד לבהמה אינו משלם על בהמה אלא חצי נזק דהא פשיטא לן דתם משלם חצי נזק: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: רישא אחזרה קאי
txt:
<span class='five'>רישא אחזרה קאי. </span>והיא גופה אצטריך דאבהמה לא משלם אלא חצי נזק ואע'ג דאייעד ליה הואיל והדר ביה חזר לתמותו ואע'ג דלא הדר ביה מאדם: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: פרושי קא מפרש לה
txt:
<span class='five'>פרושי קא מפרש לה. </span>איידי דנקט לה משום דוקיא דידיה דדייקינן הא סתמא הוי מועד על כרחיך אסקיה למילתיה: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: אלא אי אמרת אינו מועד תנן פסקה
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת אינו מועד תנן פסקה. </span>למילתיה ואשמועינן דאינו מועד מאי תו דקתני למי שאינו מועד כו': 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: a
trm: נגח שור וחמור וגמל נעשה מועד לכל
txt:
<span class='five'>נגח שור וחמור וגמל נעשה מועד לכל. </span>ולא בעינן ג' נגיחות לכל חד וחד מאחר שנתקיימה העדאתו ע'י ג' מינין: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: חמור וגמל שור שור ושור מהו
txt:
<span class='five'>חמור וגמל שור שור ושור מהו. </span>אם תמצא לומר היכא דהתחיל בשוורים שדינן לשור בתראה בתר מינו הכא מאי: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: ראתה יום ט'ו בחדש זה ויום ט'ז בחודש זה כו'
txt:
<span class='five'>ראתה יום ט'ו בחדש זה ויום ט'ז בחודש זה כו'. </span>ומתחילה היתה לימודה בימים אחרים: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: קבעה לה וסת
txt:
<span class='five'>קבעה לה וסת. </span>לדילוג וכי חזיא הך ראייה שלישית בי'ז בחדש שלישי דיה שעתה ואינה מטמאה טהרות מעת לעת כדתנן כל אשה שיש לה וסת דיה שעתה:  


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: ושמואל אמר עד שתשלש בדילוג
txt:
<span class='five'>ושמואל אמר עד שתשלש בדילוג. </span>אין לה וסת קבוע עד שתראה ראייה רביעית בי'ח דראייה קמייתא לאו ממניינא דלאו בדילוג חזית והכא נמי לרב בג' נגיחות נעשה מועד לדילוג ומשלם נזק שלם בשלישית ולשמואל עד שיגח רביעית בי'ח בחדש רביעי דקמייתא לאו ממניינא ונראה דהך ברייתא נמי דאייתינן לעיל [ראה] שור ונגח שור ולא נגח כו' לרב נעשה מועד דקתני אשלישית [קאי] ולשמואל ה'ק נעשה מועד לסירוגין דכי הדר נגח משלם נזק שלם אבל בהך שלישית תם הוא: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: הכל היו בכלל נזק שלם
txt:
<span class='five'>הכל היו בכלל נזק שלם. </span>האמור במועד דכתיב במועד שלם ישלם שור ובמועד לא נאמר רעהו הלכך כולם במשמע הרי לך הדיוט חייב בהקדש הלכך כשפרט לך הכתוב רעהו בתם לא לפטור הדיוט בנזק הקדש בא אלא להחמיר עליו בא לשלם נזק שלם בהקדש לימדך שלא להוציא תם מכלל נזק שלם אלא גבי רעהו: 


lvr: 41
pgn: 37
dfh: b
trm: דא'כ
txt:
<span class='five'>דא'כ. </span>דליפטר בא נכתביה גבי מועד אבל הקדש בהדיוט פטור דהקדש אפילו בכלל מועד לא היה דליכא למימר והועד בבעליו וכ'ש בתם דכתיב וכי יגוף שור איש. לשון אחר מפי המורה אלא אמר ר'ל הכל היו בכלל נזק שלם האי אלא לאו לאפוקי מכולה מלתא דלעיל קאתי אלא לאפוקי ק'ו קאתי וארעהו דוקא סמיך וה'ק אלא אמר ר'ל פטור דהקדש בהדיוט כדקאמרי' דרעהו דוקא אבל חיוב דהדיוט בהקדש לאו בק'ו אתיא דא'כ פרכינן דיו אלא היינו טעמא דחייב דאע'ג דרעהו דוקא ליכא למדרשיה גבי הדיוט תם שנגח הקדש לפטורא דהכל היו בכלל נזק שלם של מועד אחד הדיוט בהדיוט ואחד הדיוט בהקדש דכתיב במועד שלם ישלם שור וגו' ולא פרט הכתוב כאן רעהו לפטור הדיוט בהקדש ומדלא פרט לפטורא במועד ש'מ כשפרט לך רעהו בתם לא לפטור הדיוט בהקדש בא אלא להחמיר עליו לחייב הדיוט תם נזק שלם להקדש וללמדך שלא להוציא תם מכלל מועד אלא בשור רעהו דאי לפוטרו לגמרי בא נכתביה לפטורא גבי מועד אבל דהקדש בהדיוט כיון דרעהו דוקא לא היה בכלל נזק שלם דכיון דהקדש תם לגמרי פטור דהא ליכא למדרשיה כדדרשינן גבי הדיוט ולמימר רעהו הוא דתם משלם חצי נזק דהא אין רעהו להקדש ועל כרחך לגמרי קא ממעט ליה הלכך הקדש מועד נמי לא היה בכלל נזק שלם דכי היכי דתם פטור מועד נמי פטור דכי כתיב במועד נזק שלם היכא דמיחייב חצי נזק בתמותו כתיב דאתם דלעיל קאי או נודע כי שור נגח הוא:  הופיע


lvr: 41
pgn: 38
dfh: a
trm: והגלה אותם
txt:
<span class='five'>והגלה אותם. </span>כגון כפתורים היוצאים מכפתור <span class='mareimakom'>(דברים ב)</span> וכגון ובשעיר ישבו החורים וגו' <span class='mareimakom'>(שם)</span> וכן אומות הרבה: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: a
trm: לומר שאפי' מקיימין אותן כו'
txt:
<span class='five'>לומר שאפי' מקיימין אותן כו'. </span>שהרי אינם מצווים אבל מעונשין לא פטרן: למדונו תורתכם: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: a
trm: חוץ מדבר זה
txt:
<span class='five'>חוץ מדבר זה. </span>והם לא גילו להם טעמו של דבר שיהא ממונו של כנעני בחזקת הפקר מפני הסכנה: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: b
trm: שור של ישראל שנגח לשל כותי פטור
txt:
<span class='five'>שור של ישראל שנגח לשל כותי פטור. </span>לקמן מוקי טעמא דקנס הוא שקנסו שלא יטמעו ישראל בבנותיהם ודיין בקנס זה אבל כולי האי לא קנסינן שיהא הם משלמים על התם נ'ש ור'מ חשיב כותי כנכרי: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: b
trm: גרי אריות הן
txt:
<span class='five'>גרי אריות הן. </span>בספר מלכים <span class='mareimakom'>(ב יז)</span> מפורש וישלח ה' בהם את האריות וכותים כתיבי התם ויבא מלך אשור (אנשים) מכותה וקא חשיב שאר מקומות: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: b
trm: מרקם טהורים
txt:
<span class='five'>מרקם טהורים. </span>עיר שרובה נכרים היא ודם נכרי' טהור מדאורייתא דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יב)</span> דבר אל בני ישראל אשה כי תזריע וילדה בת ישראל מטמאה בלידה ובנדה ולא נכרית ואע'ג דרבנן גזרו עליהם שיהו כזבין על כתמיהן לא גזרו דהא כתמין דישראל גופייהו מדרבנן נינהו דמדאורייתא דם יהיה זובה בבשרה כתיב <span class='mareimakom'>(שם טו)</span>  שתראהו מגופה ולא שתמצאהו בבגדה ואפילו ראתה מגופה אמרינן במס' נדה <span class='mareimakom'>(דף לד.)</span> שלא גזרו על דם נכרית טומאה אלא בעודו לח דתנן דם הנכרית ב'ש מטהרין וב'ה אומרים כרוקה וכמימי רגליה מטמאין לח ואינן מטמאין יבש: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: b
trm: רבי יהודה מטמא מפני שהן
txt:
<span class='five'>רבי יהודה מטמא מפני שהן. </span>רובן גרים ודמן מטמא וכישראל הם אלא שהם טועין ונוהגין בחוקות הנכרים והרי הן כישראל מומר: 


lvr: 41
pgn: 38
dfh: b
trm: מבין ישראל כו'
txt:
<span class='five'>מבין ישראל כו'. </span>במס' נדה <span class='mareimakom'>(דף נו:)</span> פרכינן אי דישראל טהורין דמאן טמאין ותרצינן לה הכי מבין ישראל ומבין הכותים טמאים והנמצאים בערי ישראל במקום הפקר טהורים שלא נחשדו על כתמיהן להפקירן אלא מצניעין אותם שלא יטמאו בהן טהרות והנמצאין בין הכותים ר'מ מטמא שנחשדו על כתמיהן וחכמים מטהרין שלא נחשדו על כתמיהן להפקירן אלא מצניעים אותם עד שיכבסום אלמא מדאמר ר'מ דם כותים מטמא אלמא גרי אמת הן: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: משום דהוי ליה ממון שאין לו תובעים
txt:
<span class='five'>משום דהוי ליה ממון שאין לו תובעים. </span>אי אמרת ליהוי דעניים מאן אתי תבע ליה לדינא אי תבע ליה עני א'ל לעני אחר יהיבנא ליה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: שור של חרש שנגח לשור של פקח פטור
txt:
<span class='five'>שור של חרש שנגח לשור של פקח פטור. </span>בגמ' מפרש דאין מעמידין אפוטרופוס לתם לגבות מגופו אבל בנזקי מועד מעמידין אפוטרופוס לשור היתומים להיות במקום הבעלים לקיים והועד בבעליו וגובים הנזק מנכסי הקרקע של יתומים אבל תם דגבייתו מגופו הוא והוא מטלטלין אין מעמידין אפוטרופוס לכך כדאמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יד:)</span> שוה כסף מלמד שאין ב'ד נזקקין אלא לנכסים שיש להם אחריות ואוקימנא ביתמי ואיכא דאמר טעמא משום דפלגא נזקא קנסא ויתמי לאו בני קנסא נינהו וקשיא לי א'כ מאי לגבות מגופו דנקט ועוד לקמן בשמעתין אמרינן במועד למ'ד צד תמות במקומה עומדת אינה נגבית מן היתומים מהאי טעמא ואי טעמא משום קנסא הוא במועד מי הוי קנסא הא לאו בחזקת שימור קיימי: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: ומעידין בהן בפני אפוטרופוס
txt:
<span class='five'>ומעידין בהן בפני אפוטרופוס. </span>וקס'ד השתא דהאי מעידין בהם דקאמר למגבי ח'נ תמות וקשיא רישא לסיפא ולאחר שלשה עדיות נעשה מועד ומשלם נ'ש מעלייה: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: חזר לתמותו
txt:
<span class='five'>חזר לתמותו. </span>דקסבר רשות משנה מועד שיצא מרשות זה ונכנס ליד בעלים אחרים הרשות משנה את דין העדאתו: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: שור האצטדין
txt:
<span class='five'>שור האצטדין. </span>שמיוחד לנגיחות ומלמדין אותו לכך: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: אין מעמידין אפוטרופוס
txt:
<span class='five'>אין מעמידין אפוטרופוס. </span>לשור תם של חש'ו להיות אפוטרופוס במקום בעלים לקיים והועד בבעליו ויגבה חצי נזקו מגופו: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: הכי קאמר
txt:
<span class='five'>הכי קאמר. </span>שור של חרש שוטה וקטן שנגחו והוחזקו נגחנין מעמידין להם אפוטרופוס ולא לגבות ח'נ אלא לשוייה מועד דכי הדר נגח משלם מעלייה: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: אין נזקקין
txt:
<span class='five'>אין נזקקין. </span>ב'ד לנכסי יתומין לגבות מהן כלום ואפילו שטר שכתב אביהם כדמפרש טעמא במס' ערכין דיתמי לאו בני מעבד מצוה נינהו אלא נטר עד דגדלי ומפקי ליה וגבי והתם מותבינן ליה כמה תיובת' ושנינהו בשטר שיש בו רבית: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: a
trm: אלא אם כן רבית אוכלת בהן
txt:
<span class='five'>אלא אם כן רבית אוכלת בהן. </span>שלוה אביהן מנכרי ברבית דחיישינן להפסד שלהן ומוכרין בית דין מנכסיהן ופורעין אותו חוב: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: הא מדקתני סיפא נתפקח החרש חזר לתמותו
txt:
<span class='five'>הא מדקתני סיפא נתפקח החרש חזר לתמותו. </span>דקסבר רשות משנה מכלל דמעיקרא אייעד ליה: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: הרי הוא בתמימותו
txt:
<span class='five'>הרי הוא בתמימותו. </span>דלא גבי נגיחות תמות מיניה דאין מעמידין אפוטרופוס לתם לגבות מגופו: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: רשות משנה
txt:
<span class='five'>רשות משנה. </span>הרשות שנשתנה לה שיצא מידי אפוטרופוס ונכנס לרשות בעלים משנה את העדאתו: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: ר' יעקב משלם ח'נ</span>: <span class='five'>במאי עסקינן
txt:
<span class='five'>ר' יעקב משלם ח'נ</span>: <span class='five'>במאי עסקינן. </span>דאצטריך ליה למיתני ח'נ ולא תנא רבי יעקב מחייב: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: אי דעבד ליה שמירה
txt:
<span class='five'>אי דעבד ליה שמירה. </span>מעולה ונפרצה בלילה או שפרצוה לסטין משום הכי פטר ליה מנזק שלם כלל כלל לא בעי לשלומי: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: שמירה פחותה
txt:
<span class='five'>שמירה פחותה. </span>נעל בפניה כראוי ואמרינן [לקמן] <span class='mareimakom'>(ד' נה:)</span> דלת שיכולה לעמוד ברוח מצויה זהו כראוי והיינו שמירה פחותה אצל רוח שאינה מצויה ואצטריך לאשמועינן דמשתלם ח'נ ולא כולו ולאפוקי מהני תנאי דפליגי בשילהי פירקין דאיכא למ'ד דפטור ואיכא דמחייב ליה נזק שלם ואשמועינן הכא דרבי יעקב סבר לה כרבי יהודה דאמר בשילהי פירקין במועד סגי ליה בשמירה פחותה דמייתרי ביה קראי ומפטר מנזק שלם ומיהו בחצי נזק מחייב כדאמרינן לקמן לא פטר ר' יהודה אלא על צד העדאה שבו אבל צד תמות במקומה עומדת ותם לא סגי ליה בשמירה פחותה דלא מייתרי ביה קראי ואע'ג דהך צד תמות מגופיה משתלם אית ליה לר' יעקב מעמידין אפוטרופוס לתם לגבות מגופיה כרבנן דפליגי עליה דסומכוס לעיל: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: ולאביי דאמר פליגי במאי פליגי
txt:
<span class='five'>ולאביי דאמר פליגי במאי פליגי. </span>אי בתם לא קאמר רבי יהודה נ'ש ואי במועד ושמירה פחותה הא שמעינן ליה לרבי יהודה אפילו בשור של פיקח ח'נ ותו לא ואי בדלא נטריה כלל מאי טעם דר' יעקב: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: ולא נטריה כלל
txt:
<span class='five'>ולא נטריה כלל. </span>וקאמר רבי יהודה נ'ש החצי מן העלייה והחצי מן גופו דשמעינן לרבי יהודה לקמן דכל תם ונעשה מועד צד תמות במקומה עומדת ומגופו נגבית והאי אע'ג דלית ליה בעלים בני דעה מעמידין אפוטרופוס לתם לגבות מגופו צד תמות: 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: ורבי יעקב סבר לה כרבי יהודה בחדא
txt:
<span class='five'>ורבי יעקב סבר לה כרבי יהודה בחדא. </span>דכל תם ונעשה מועד צד תמות במקומה עומדת לגבות מגופו הלכך הכא פטור מצד תמות דבהך פליג עליה דקסבר אין מעמידין אפוטרופוס לתם כו': 


lvr: 41
pgn: 39
dfh: b
trm: בשלמא לאביי דאמר פליגי שפיר
txt:
<span class='five'>בשלמא לאביי דאמר פליגי שפיר. </span>מוקי לה במועד למתניתא קמייתא דבתם ליכא לאוקמא לאשמועינן דמעמידין אפוטרופוס לתם דאשמועינן ליה במתניתא בתרייתא דאמר אין מעמידין הלכך ע'כ קמייתא נמי במועד ולא נטריה כלל ומשלם ח'נ דמועדת: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: אי לר'י
txt:
<span class='five'>אי לר'י. </span>כלומר אי כר'י סבירא ליה דאמר לקמן תם לא סגי ליה בשמירה פחותה כגון דעבד ליה שמירה פחותה: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: אי לר'א בן יעקב
txt:
<span class='five'>אי לר'א בן יעקב. </span>דאמר תם סגי ליה בשמירה פחותה כגון דלא עבד ליה שמירה כלל ואיצטריך לר' יעקב לאשמועינן דמעמידין אפוטרופוס לתם ולהכי תנא ח'נ ולא תנא רבי יעקב מחייב סתמא דלא תימא במועד קמיירי וכולה נזקא קאמר אבל בתם אפילו פלגא נזקא נמי לא דאין מעמידין: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: א'ל חדא דאית ביה תרתי טעמא
txt:
<span class='five'>א'ל חדא דאית ביה תרתי טעמא. </span>הואיל וס'ל לרבא דלא פליגי ר' יעקב ור'י בכולהו סבירא ליה הכי ולהכי אוקמה רבא במועד ובשמירה פחותה דתשמע מינה דאית ליה לר' יעקב כרבי יהודה דסגי ליה לצד מועדת בשמירה פחותה וצד תמות במקומה עומדת ולדידיה לא סגי ליה בשמירה פחותה ותשמע נמי דמעמידין אפוטרופוס לתם לגבות מגופו: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: הרי הוא בחזקתו
txt:
<span class='five'>הרי הוא בחזקתו. </span>שהועד בבית אפוטרופוס ומשלמים בעלים נ'ש החצי מגופו וחצי מעלייה ככל תמים שהועדו: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: כיצד משלמין כופר
txt:
<span class='five'>כיצד משלמין כופר. </span>דבשלמא נזקין האי פלגא משלם והאי פלגא משלם דאהזיקא דניזק קפיד רחמנא והאי מטי ליה נזק שלם אבל כופרא כפרה דמזיק הוא ותרוייהו כפרה בעו ובחצי כופר לא מיכפר: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: בעלים משלמין ח'נ ושואל חצי נזק
txt:
<span class='five'>בעלים משלמין ח'נ ושואל חצי נזק. </span>דנטירותא דתם מיהא מקבל עליה ובעלים הואיל ולא הודיעוהו משלמין החצי: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: והחזירו לבעלים
txt:
<span class='five'>והחזירו לבעלים. </span>ואח'כ הזיק בעלים משלמין חצי נזק לקמן מפרש טעמא דקסבר רשות משנה ופרכינן רישא לסיפא: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: a
trm: שהכיר בו שהוא נגחן
txt:
<span class='five'>שהכיר בו שהוא נגחן. </span>אבל לא ידע שנגח ג' נגיחות הלכך נטירותא [דתם] נגח קביל עליה והוה לי' לנטורי: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: b
trm: רישא אין רשות משנה
txt:
<span class='five'>רישא אין רשות משנה. </span>בתיובתא מייתי לה אמאי קתני רישא כשהועד בבית בעלים והזיק בבית שואל חייב באותה נגיחה נזק שלם: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: b
trm: רישא נמי רשות משנה
txt:
<span class='five'>רישא נמי רשות משנה. </span>כלומר חד תנא הוא ולתנא דרישא ס'ל נמי הך דסיפא דרשות משנה ורישא משום הכי הרי הוא בחזקתו שאין כאן שינוי רשות שכל מקום שהולך שם בעליו עליו: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: b
trm: אם נאמר רובע למה נאמר נוגח
txt:
<span class='five'>אם נאמר רובע למה נאמר נוגח. </span>הרי שניהן שוין בעבירה לענין סקילה במקום עדים: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: b
trm: רובע עשה בו אונס כרצון
txt:
<span class='five'>רובע עשה בו אונס כרצון. </span>דנרבע אנוס הוא ונסקל כרובע דכתיב ואת הבהמה תהרוגו: 


lvr: 41
pgn: 40
dfh: b
trm: לא לקטלא
txt:
<span class='five'>לא לקטלא. </span> ולהכי קאמר נוגח לא עשה בו אונס כרצון לענין סקילה במקום עדים הלכך אי לא מעטיה קרא לענין קרבן לא נפקא לן מרובע אפילו כי עבד ברצון דלפסול דהא קל הוא מרובע לענין קטלא: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: בחצר הניזק
txt:
<span class='five'>בחצר הניזק. </span>דאילו ברה'ר אין חייב ברגל לדברי הכל דכתיב בשדה אחר בפ' קמא <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: לאביי משלם כופר
txt:
<span class='five'>לאביי משלם כופר. </span>אע'פ שלא נתכוון להזיק דהא אוקי דרבעה ולא קטלה הא קטלה משלם כופר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: וכן בבן וכן בבת
txt:
<span class='five'>וכן בבן וכן בבת. </span>בן קטן ותינוקת קטנה חייב עליהן סקילה וכופר כגדולים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: שאמדוהו לשלשה בני אדם
txt:
<span class='five'>שאמדוהו לשלשה בני אדם. </span>שרץ אחריהן זה אחר זה וברחו מפניו ואמדו שאם לא ברחו היה הורגן: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: שסיכן ג' בני אדם
txt:
<span class='five'>שסיכן ג' בני אדם. </span>לפיכך לא נסקל בשנים הראשונים וכשנגח שלישי מתו כולם הלכך משלם עליו כופר: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: שהוזמו זוממי זוממין
txt:
<span class='five'>שהוזמו זוממי זוממין. </span>כשנגח ב' נגיחות ראשונות והעידו בו ב' כיתות עדים באו כת אחת והזימום ופטרוהו וכשנגח נגיחה שלישית והעידו בו באתה כת המזמת להזימן והוזמה אותה הכת אף על הזמות ראשונות ונמצא השור מועד ומשלם כופר על השלישית: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: שפיר
txt:
<span class='five'>שפיר. </span>הרי נגח שלש נגיחות בג' ימים ואע'ג שלא נתקיימה העדאתו אלא בכת אחת לא איכפת לן: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: רבינא אמר
txt:
<span class='five'>רבינא אמר. </span>משכחת לה דלא נסקל בשתים הראשונות כגון שהעדים המעידים עליו אין מכירין את השור ובג' הוכר: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: לאחר שנגמר דינו
txt:
<span class='five'>לאחר שנגמר דינו. </span>דהכי משמע קרא משבא שור לידי סקילה יסקל ושוב לא יאכל את בשרו: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: להיכא דסקליה מסקל
txt:
<span class='five'>להיכא דסקליה מסקל. </span>ואתא לא יאכל לאוסרו בהנאה וכדרבי אבהו ונקי מבעיא ליה לדרשה אחריתי לחצי כופר ולדמי ולדות כדלקמן: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: כדרך שפרט לך בנבילה
txt:
<span class='five'>כדרך שפרט לך בנבילה. </span>שכתב לך בה לא תאכלו והוצרך הכתוב לפרש לך בה היתר הנאה לגר אשר בשעריך וגו' אלמא לא תאכלו איסור הנאה הוי משמע: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: היכא דנפיק לן אכילה והנאה מלא יאכל
txt:
<span class='five'>היכא דנפיק לן אכילה והנאה מלא יאכל. </span>אגב דמורי לן נמי אאכילה מפיק ליה בלשון אכילה: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: a
trm: את בשרו למה לי
txt:
<span class='five'>את בשרו למה לי. </span>אלא לאו לאשמועינן אע'ג דעבדיה כעין בשר שחוטה בהכשר אסור באכילה ובהנאה דהשתא אצטריך ליה לקרא לאפוקי בלשון אכילה: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: והשתא דנפקא ליה אכילה והנאה מלא יאכל
txt:
<span class='five'>והשתא דנפקא ליה אכילה והנאה מלא יאכל. </span>כרבי אבהו להיכא דשחטיה וכ'ש להיכא דסקליה בעל השור נקי למה לי: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: אמר לו רבי עקיבא
txt:
<span class='five'>אמר לו רבי עקיבא. </span>פשיטא דפטור והלא אם חייב היה אין תשלומיו אלא מגופו וזה שנסקל ממה משלם יאמרו לו בעלים הביאהו לב'ד וישלמו לך הימנו: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: אין דיני
txt:
<span class='five'>אין דיני. </span>אין מדרשי זה שאני דורש אלא כשהמית על פי עד אחד שאינו נסקל אבל ממונא אימא לשלם להכי אצטריך קרא: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: מודה בקנס
txt:
<span class='five'>מודה בקנס. </span>פטור וכי היכי דמפטר מקטלא מפטר נמי מכופר ולמה לי קרא והוא הדין דהוה מצי למפרך אעד אחד פשיטא דפטור: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: קסבר כופרא כפרה
txt:
<span class='five'>קסבר כופרא כפרה. </span>לפיכך אי לא מעטיה הוה אמינא ליחייב בין בעד אחד בין ע'פ עצמו כי היכי דתיהוי ליה כפרה: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: אלא במתכוון להרוג כו'
txt:
<span class='five'>אלא במתכוון להרוג כו'. </span>דפטור מסקילה כדתנן במתני' <span class='mareimakom'>(לקמן דף מד.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 41
dfh: b
trm: מתכוון אמר ליה ברישא
txt:
<span class='five'>מתכוון אמר ליה ברישא. </span>דראיה גדולה היא דלהאי ודאי אצטריך קרא אבל המית על פי עד אחד כו' ראיה קטנה היא דאיכא לאותוביה מודה בקנס פטור ובעד אחד נמי איכא למימר פשיטא דלא מחייב דהא תרי בעינן לאפוקי ממונא ואפילו גבי מועד נמי פטור:  משכח


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: משכח רברבי
txt:
<span class='five'>משכח רברבי. </span>ברישא שקיל להו וכי הדר משכח זוטרי שקיל הכא נמי אע'ג דראייה גדולה אמר ליה ברישא כי הדר משכח ראייה זוטרתי אמרה ניהליה: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: משכח זוטרי
txt:
<span class='five'>משכח זוטרי. </span>ברישא שקיל להו סבר דלמא לא משכח אחריני וכי הדר משכח רברבי ולית ליה מנא כולי האי דליחזקינהו לכולהו שדי זוטרי ושקיל רברבי ה'נ המית אמר ליה ברישא דאכתי לא הוה ידע ליה מילתא דעדיפא מיניה כי הדר משכח הך הדר ביה מקמייתא: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: כתב רחמנא ובעל השור נקי
txt:
<span class='five'>כתב רחמנא ובעל השור נקי. </span>למימר דלא דרשינן אנשים ולא שוורים הדומין לאנשים אלא תם פטור ומועד חייב: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: גבי בושת נמי
txt:
<span class='five'>גבי בושת נמי. </span>דקיימא לן <span class='mareimakom'>(לקמן דף פז.)</span> שורו שבייש פטור ונפקא לן מכי ינצו אנשים יחדו איש ואחיו וקרבה אשת וגו' וקצותה את כפה ממון דהיינו בושת נימא הכי כו': 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: אלא אביי ורבא דאמרי תרוייהו
txt:
<span class='five'>אלא אביי ורבא דאמרי תרוייהו. </span>להכי אצטריך דאי מדר'ע הוה אמינא אנשים ולא שוורים הכי מידרש אנשים הוא דכי יש אסון באשה לא יענשו בדמי ולדות דקם ליה בדרבה מיניה אבל שוורים אפילו יש אסון יענשו בדמי ולדות דליכא בה חיוב מיתה כתב רחמנא כו': 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: a
trm: אטו באסון תליא מילתא בכוונה תליא מילתא
txt:
<span class='five'>אטו באסון תליא מילתא בכוונה תליא מילתא. </span>ואפילו יש אסון באשה יענשו אם נתכוין לחבירו דסבירא ליה לרב אדא כר' שמעון דאמר במס' סנהדרין באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(דף עט.)</span> נתכוון להרוג את זה והרג את זה פטור ממיתה וחייב ממון ולית ליה דתנא דבי חזקיה דאמר לא חלקת בו בין מתכוין לשאין מתכוין לחייבו ממון אלא לפוטרו ממון ולא יהיה אסון דקרא בחבירו קדריש ליה אם אין אסון בחבירו אפילו יש אסון באשה יענש וכיון דאנשים אהיכא דיש אסון נמי יענשו אשתכח דאמעיט שוורים בין ביש אסון בין בשאין אסון ובעל השור נקי למה לי:  ונימא


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>אמאי מותיב ר'ע לרבי אליעזר לעיל הביאהו לב'ד ולא אסיק אדעתיה דמצי לשנויי ליה כשקדם ושחטו אי לית ליה טעמא אחרינא: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: אמר לך
txt:
<span class='five'>אמר לך. </span>ר' אליעזר שקדם ושחטו לא אצטריך קרא דהתם כי הרגו שלא בכוונה אצטריך למפטריה מכופר: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: אבל הכא
txt:
<span class='five'>אבל הכא. </span>דשור בר קטלא הוא תחילת דינו נפטר מממון ולא חלה עליו תשלומין דאיכא למימר הביאהו לב'ד הלכך כי קדים ושחטו נמי בלא קרא מיפטר ולא צריך קרא: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: נשלם דמי עבד מעלייה
txt:
<span class='five'>נשלם דמי עבד מעלייה. </span>ואע'ג דמקטיל דהא לגבי חבלת אדם אין תורת תם עליו ואינו נפטר בטענת הביאהו לב'ד כתב רחמנא נקי: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: והא תבריה רבי עקיבא לגזיזיה
txt:
<span class='five'>והא תבריה רבי עקיבא לגזיזיה. </span>דאשמעינן בהדיא דאין משתלם אלא מגופו ואכתי איכא למימר הביאהו לב'ד: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: וירש אותה
txt:
<span class='five'>[וירש אותה]. </span>ונתתם את נחלתו לשארו הקרוב אליו וגו' שארו זו אשתו והא ליכא למימר דלדידה ניתיב ירושה דידיה דהא ממשפחתו כתיב אלא ה'ק ונתתם את נחלתו לקרוב אליו ממשפחתו ושארו שהיא אשתו הוא יורש אותה: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: והוה ליה ראוי
txt:
<span class='five'>והוה ליה ראוי. </span>ולא מוחזק וקיימא לן ביש נוחלין <span class='mareimakom'>(ב'ב דף קיג.)</span> דאין הבעל יורש את אשתו בראוי לבוא לאחר מיתתה כבמוחזק לה מחיים: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: מאי טעמא
txt:
<span class='five'>מאי טעמא. </span>אין כופר משתלם אלא לאחר מיתה אע'ג דכתיב והמית נימא דכיון שאמדוהו למיתה לישתלם מחיים: 


lvr: 41
pgn: 42
dfh: b
trm: ודמי ולדות לבעל
txt:
<span class='five'>ודמי ולדות לבעל. </span>התורה זכתה לו כדכתיב בעל האשה <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> : 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: או גיורת
txt:
<span class='five'>או גיורת. </span>מעוברת מגר ומתו שניהם פטור מן הכל שהוא קודם הואיל ואין לה יורשין כל הקודם בשלה זכה וזה שישנו בידו קודם לכל אדם אבל ישראלית מעוברת מישראל אפילו אין להם בנים יש לה יורשין לירש חלקה ויש לו יורשין לירש חלקו ודוקא נשתחררה קודם חבלה אבל היתה שפחה כשחבל בה חייב בכל אפילו בדמי ולדות ויתן לאדוניה דדמי ולדות שפחה אינם אלא לבעלים שלה כדאמרינן לקמן בשור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span> דאמר ליה חמרתא מעברתא אזקת מינאי: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: ונוקמה לרבה כו'
txt:
<span class='five'>ונוקמה לרבה כו'. </span>למה להו לרבה ולר'נ לאוקמה בגרושה לוקמה מר כדאית ליה ומר כדאית ליה ביש נוחלין נוקמה לרבה כגון שגבו ב'ד מעות מן המזיק לשלם נזק וצער ואע'פ שנתחייב לה מחיים לא עדיף ממלוה בשטר: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: דאמר רבה גבו
txt:
<span class='five'>דאמר רבה גבו. </span>יורשין קרקע במלוה שהלוה אביהם יש לו לבכור פי שנים דהוה ליה כמוחזק דהאי קרקע אשתעבד ליה לאבוהון: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: גבו קרקע אין לו
txt:
<span class='five'>גבו קרקע אין לו. </span>דקרקע לא הניח אביהם והוי ראוי והכא נמי לוקמא ר'נ כגון שגבו קרקע דהוי ראוי: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: אליבא דבני מערבא
txt:
<span class='five'>אליבא דבני מערבא. </span>דשלחו בכור נוטל פי שנים במלוה ולא ברבית ואוקימנא אליבא דרבנן דפליגי עליה דרבי דאמרי אין בכור נוטל פי שנים בשבח ששבחו נכסים לאחר מיתת אביהן דאי רבי אפילו ברבית נמי שקיל פי שנים דשבחא דממילא הוא ופרשוה רבה ור'נ להא דבני מערבא דאמרי לרבנן בכור נוטל פי שנים במלוה מר בגבו מעות ומר בגבו קרקע: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: כרבי
txt:
<span class='five'>כרבי. </span>דאמר בכור נוטל פי שנים בשבח דכמוחזק דמי וכ'ש במלוה דכמאן דגביא דמי לא שנא גבו קרקע ולא שנא גבו מעות הלכך אי לאו דגירשה שקיל דבעל כבכור ומיהו בכופר אפילו רבי מודה דראוי הוא דהואיל ואין בו שום חיוב מחיים לא הוי כשבחא דממילא: ה'ג ה'מ לבני מערבא אליבא דרבנן כי קאמר הכא כרבי: שור שלא בכוונה פטור מסקילה כדתנן במתני' <span class='mareimakom'>(לקמן דף מד.)</span> נתכוין להרוג את הבהמה כו' וילפינן לה בגמרא כמיתת בעלים כך מיתת השור: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: אין השור בסקילה אין הבעלים משלמין כופר
txt:
<span class='five'>אין השור בסקילה אין הבעלים משלמין כופר. </span>ור'א דאמר לעיל <span class='mareimakom'>(דף מא:)</span> אין דיני אלא במתכוין להרוג כו' פליג עליה דמדאיצטריך קרא למפטריה בתם שלא בכוונה מכלל דמועד שלא בכוונה (בר כופר הוא ועוד מתניתין בהדיא תנא לקמן דפליגי עליה דקתני מועד שלא בכוונה) פטור ממיתה וחייב בכופר ורבה אקרא סמיך ומוקמינן למתני' דלקמן כוותיה דהאי דקתני מתני' פטור מכופר ומסקילה קאמר: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: או שורו של פלוני
txt:
<span class='five'>או שורו של פלוני. </span>במועד אוקימנא בפירקא קמא קתני מיהת המית שורי את פלוני משלם ע'פ עצמו: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: מאי לאו כופר
txt:
<span class='five'>מאי לאו כופר. </span>ואע'ג דאין השור בסקילה שהרי הודה ואמרו כמיתת בעלים כך מיתת השור ואדם בהודאתו אינו נהרג: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: לא דמים
txt:
<span class='five'>לא דמים. </span>הא דקתני משלם לאו בתורת כופר דניבעי כפרה דאפילו לא משלם נמי כגון אי לית ליה נכסי לאו בכלל עונש הוא דאין כופר בלא סקילה דשור אבל היכא דאית ליה נכסי ע'כ משלם דמים דלא גרעה מיתה מנזקין דאילו אזקיה אע'ג דאינו בסקילה בעי לשלומי ליה פחת דמיו ה'נ משלם דמיו ליורשיו: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: a
trm: ואי דמים
txt:
<span class='five'>ואי דמים. </span>כלומר ואי ס'ד יש תורת נזקין להיכא דקטליה וע'כ כי היכי דבן חורין במקום שאין כופר משלם דמיו עבד נמי במקום שאין קנס משלם דמיו ואמאי קתני דלא: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: והיכי דמי כגון דאתו סהדי כו'
txt:
<span class='five'>והיכי דמי כגון דאתו סהדי כו'. </span>דהכא ודאי משלם כופר דכופרא כפרה ולא קנסא דליפטר משום הודאת עצמו והיכא דליכא עדים כלל הוא דפטרנא מכופר משום גזירת הכתוב דאין השור בסקילה והכא הרי השור בסקילה בהעדאת העדים דאי נמי תם הוי בר סקילה הוא הלכך היכא דליכא עדים כלל דאינו בר כופר משלם דמים אבל עבד דלא משכחת ביה קנס ע'פ עצמו דאי נמי אתו סהדי ואמרי קטל עבד ולא ידעינן אי תם אי מועד ואמר מריה מועד הוא דפטור מקנס אע'ג דהשור בסקילה ואפילו תם כדאמרינן לקמן כל שחייב מיתה בבן חורין חייב בעבד מיהו מודה בקנס פטור הלכך כי ליכא עדים כלל אפילו דמים לא משלם: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא לאו דמים
txt:
<span class='five'>אלא לאו דמים. </span>וקתני כל שחייב בבן חורין חייב בעבד וכיון דאמרת בן חורין ע'פ עצמו משלם דמים אמאי קתני לגבי עבד אינו משלם ע'פ עצמו: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: הכי קאמר כל שחייב כו'
txt:
<span class='five'>הכי קאמר כל שחייב כו'. </span>הכי פירושא דברייתא דקתני כל לאו במודה מפי עצמו קאי אלא בהעדאת עדים כסתם כל באי לב'ד והעדאת עדים ליכא מידי דמחייבת בבן חורין דלא מיחייב בעבד והכי קאמר כל שחייב בבן חורין בכוונה ע'פ עדים כופר כלומר כל שחייב בבן חורין כופר כגון בכוונה וע'פ עדים חייב נמי בעבד בכוונה ע'פ עדים קנס שלשים דהא השור בסקילה וכל שחייב בבן חורין דמים והיכי דמי כגון שלא בכוונה ע'פ עדים חייב נמי בעבד דמים אבל ע'פ עצמו אע'ג דבבן חורין משלם דמים בעבד פטור כדאמרן הואיל ומצינו חילוק בע'פ עצמו בין כופר דבן חורין לקנס דעבד אבל בעדים שלא בכוונה לא אשכחן חומרא בכופר מבקנס דהכא והכא פטור הלכך לגבי דמים תרוייהו כי הדדי נינהו: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דשורו שלא בכוונה ע'פ עדים דליתיה בתורת כופר משלם דמים כיון שיש דמים למיתת אדם במקום שאין כופר וקנס אשו נמי דליתיה בתורת כופר לשלם דמים שלא בכוונה דהא ישנה בתורת נזקין ומיהו בכוונה פשיטא לן דפטור דקם ליה בדרבה מיניה: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: עבד כפות לו וגדי סמוך לו
txt:
<span class='five'>עבד כפות לו וגדי סמוך לו. </span>ונשרפו עמו פטור וקסבר רבא האי פטור אעבד וגדי קאמר אעבד משום דאין תשלומין לעבד אלא במקום קנס בשור המועד ואגדי משום דהיה לו לברוח אבל משום דקם ליה בדרבה מיניה לא פטר ליה דקסבר אשו משום ממונו ואין כאן חיוב מיתה: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: כגון שהצית בגופו של עבד
txt:
<span class='five'>כגון שהצית בגופו של עבד. </span>דאיכא עליה חיוב מיתה ואפילו אגדיש נמי פטר ליה משום דקם ליה בדרבה מיניה: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא רבא גופיה
txt:
<span class='five'>אלא רבא גופיה. </span>הא דאותיב לעיל אשו שלא בכוונה לאו דפשיטא ליה דלא משלם ובתיובתא מייתי לה אלא בלשון בעיא אייתי לה והכי קאמר ליה רבא לרבה אי הכי דשור שלא בכוונה שאין כופר יש דמים אשו שלא בכוונה מאי: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: אם כופר כתיב במקום תשלומים
txt:
<span class='five'>אם כופר כתיב במקום תשלומים. </span>דסברא דלרבויי אחריני אתא לתשלומין דלגופיה לא אצטריך דהוה ליה למכתב כופר: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: אם עבד לא כתיב גבי תשלומין
txt:
<span class='five'>אם עבד לא כתיב גבי תשלומין. </span>אלא גבי נגיחה אם עבד יגח ולגופיה אצטריך לחלק בין עבד לבן חורין: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: לא חלקת בין נהרגים קטנים לגדולים
txt:
<span class='five'>לא חלקת בין נהרגים קטנים לגדולים. </span>דכתיב כי יכה כל נפש אדם אפילו קטנים במשמע: 


lvr: 41
pgn: 43
dfh: b
trm: מה אדם באדם שלא עשה כו'
txt:
<span class='five'>מה אדם באדם שלא עשה כו'. </span>רוצח קטן כגדול דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כד)</span> ואיש כי יכה איש ולא קטן: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: שור באדם שעשה בו
txt:
<span class='five'>שור באדם שעשה בו. </span>שור קטן ההורג כשור גדול ההורג דהא שור בן יומו קרוי שור דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> שור או כשב כי יולד: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: שכן חייב
txt:
<span class='five'>שכן חייב. </span>בנזקין ארבעה דברים שהשור פטור מהן ונזק לא חשיב דהא שור נמי נזקא משלם: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: יפה כחן
txt:
<span class='five'>יפה כחן. </span> דחרש שוטה וקטן פגיעתן רעה החובל בהן חייב והן שחבלו באחרים פטורין: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: להחמיר
txt:
<span class='five'>להחמיר. </span>על הקל דנימא כי היכי דחמור חייב קל נמי חייב דקדרשת תם ממועד במה מצינו דקתני חייב באיש ואשה וחייב בבן ובת במועד דהא חיוב דבן ובת במועד הוא דכתיב וקאמרת מה חיוב דאיש ואשה (במועד) עשה בו תם כמועד אף בן ובת נעשה בו תם כמועד ואשתכח דקא ילפת תם ממועד דאי לא אשכחת חיוב דבן ובת במועד לא הוה ילפת ליה בתם מאיש ואשה דהא במועד גופיה אי לאו דרבינהו קרא לא מצית לאתויינהו מדינא לעיל: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: אם אמרת באיש ואשה
txt:
<span class='five'>אם אמרת באיש ואשה. </span>כלומר וק'ו דדרשת נמי בסיפא פריכא הוא דאם אמרת באיש ואשה כו' ל'א וכי דנין קל וחומר בן ובת שפטורין מן המצות מאיש ואשה וזה שמעתי וראשון מצאתי וכשר הוא מן האחרון דהיכי פשיטא ליה הך קולא והך חומרא דקמתמה וכי דנין כו' והא תנא אשכח חומרא בבן ובת דיפה כחן בנזקין מאיש ואשה: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: ת'ל או בן יגח או בת יגח
txt:
<span class='five'>ת'ל או בן יגח או בת יגח. </span>יגח יגח תרי זמני דריבה לה נגיחה למועד ולתם למיתה ולנזקין: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: פטור ממיתה
txt:
<span class='five'>פטור ממיתה. </span>דהא לא נתכוין דאמרינן לקמן <span class='mareimakom'>(ע'ב)</span> כמיתת בעלים אם הרג כן מיתת השור שהרג: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: ורב אמר פטור מזה ומזה
txt:
<span class='five'>ורב אמר פטור מזה ומזה. </span>כדדריש רבא לעיל השור יסקל וגו' כל זמן שהשור בסקילה בעלים משלמין כופר: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: והא תם הוא
txt:
<span class='five'>והא תם הוא. </span>אפילו למאן דדריש אם כופר ה'מ למועד שלא בכוונה והאי תם הוא בחיכוך זה: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: במועד ליפול על בני אדם בבורות
txt:
<span class='five'>במועד ליפול על בני אדם בבורות. </span>לקמן בשור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: a
trm: בשלמא התם
txt:
<span class='five'>בשלמא התם. </span>גבי שור שנפל על האדם בבור איכא לתרוצי כדמתרצינן התם דהאי דלא קטלינן ליה בנגיחות ראשונות כגון דחזא ירוקא ונפל שלא בכוונה על זה שראה עשב בתוך פי הבור ובא לאוכלה ונפל: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: מיניה מיניה
txt:
<span class='five'>מיניה מיניה. </span>ע'י דחיפתו וגלגולו כל שעה עד שמפילו עליו ומיהו אינו מתכוין להרוג: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: מה בעלים עד דמכוין ליה
txt:
<span class='five'>מה בעלים עד דמכוין ליה. </span>ר' שמעון אית ליה הך סברא גבי רוצח באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף עט.)</span> ורבנן פליגי עליה ואמרי אף בעליו נמי מתכוין להרוג את זה והרג את זה חייב דהאי וארב לו אמרי דבי רבי ינאי רבנן מוקמי ליה פרט לזורק אבן לגו לתוך חבורת אנשים ויש שם כנענים וישראלים ואיכא למימר לכנענים נתכוין: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: ואי נמי
txt:
<span class='five'>ואי נמי. </span>חמשה כנענים וחמשה ישראלים לא איצטריך קרא למפטריה דרחמנא אמר <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span>  ושפטו העדה והצילו העדה דהא ספק נפשות להקל: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: לא צריכא דאיכא תשעה ישראלים
txt:
<span class='five'>לא צריכא דאיכא תשעה ישראלים. </span>דאי לאו קרא הוה אמינא זיל בתר רובא ולישראל איכוין ואע'ג דדלמא לאו להאי איכוין נתכוין להרוג את זה והרג את זה חייב קא משמע לן קרא דהואיל והוה ליה כנעני קבוע ביניהן כמחצה על מחצה דמי וספק נפשות להקל ולכל מילי דקיימא לן קבוע כמחצה על מחצה דמי מהאי קרא נפקא לן: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: שור היתומים
txt:
<span class='five'>שור היתומים. </span>שאין להן אפוטרופוס או שור אפוטרופוס של יתומין אלא שעל אפוטרופוס לשומרו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: הא קמ'ל
txt:
<span class='five'>הא קמ'ל. </span>הא דהדר תנא שור הגר לר' יהודה דאע'ג דנגח בחיי הגר ומת והוי ליה הפקר פטור: 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: והועד בבעליו
txt:
<span class='five'>והועד בבעליו. </span>היינו בב'ד דאין העדאה אלא בב'ד: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 44
dfh: b
trm: אם עד שלא נגמר דינו מכרו מכור
txt:
<span class='five'>אם עד שלא נגמר דינו מכרו מכור. </span>ואפילו לרבנן דלא דרשי בבעליו דנהוי מיתה והעמדה בדין כא' ומיחייב קטלא:  מכור


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: אין אומרין באיסורי הנאה הרי שלך לפניך
txt:
<span class='five'>אין אומרין באיסורי הנאה הרי שלך לפניך. </span>ונפקא מיניה לגזל חמץ ועבר עליו הפסח והחזירו אינו מוחזר: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: ליפלגו
txt:
<span class='five'>ליפלגו. </span>רבנן בחמץ בפסח ולימרו דחייב ואנן קיימא לן בהגוזל עצים <span class='mareimakom'>(לקמן ד' צח:)</span> דלרבנן אומר לו הרי שלך לפניך דקתני גזל חמץ ועבר עליו הפסח והחזירו וכן שור עד שלא נגמר דינו אומרין לו הרי שלך לפניך אבל משנגמר לא והא סברא לרבנן הוא דשמיעא להו וקתני דבחמץ בפסח מודו דאמרינן באיסורי הנאה הרי שלך לפניך אלא דכולי עלמא אמרינן באיסורי הנאה הרי שלך לפניך היכא דאיסורא ממילא אתא ליה כגון חמץ בפסח ולא מצי א'ל האי לאו מידי הוא אבל הכא משום הכי אמרי רבנן אינו מוחזר דאמר ליה אתפסתיה לתוראי כו' והזיקא דבידים הוא שהביאו לבי דינא והאי דנקט אי אהדרתיה ניהליה לאו משום דחיובא דלא אהדריה הוא דא'כ בחמץ בפסח נמי לימא ליה אי אהדרתיה ניהלי הוה אכילנא ליה ועוד לר' יעקב נמי נהי דגומרים דינו של שור שלא בפניו נימא ליה אי אהדרתיה ניהלי הוה שחיטנא ליה אלא אדלא אהדריה לא מחייבי ליה רבנן דהא קמהדר ליה השתא ואמרינן באיסורי הנאה הרי שלך לפניך אלא חיוביה משום דהוליכו לב'ד בידים והכי קאמר ליה לא היה לך להוליכו לב'ד דאי הוה בידי הוה מערקנא ליה מינייהו: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: מה בעלים בפניהם
txt:
<span class='five'>מה בעלים בפניהם. </span>כדכתיב עד עמדו לפני העדה למשפט <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> : 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: כלתה ליה שמירתו
txt:
<span class='five'>כלתה ליה שמירתו. </span>דאין עליו להתחזק בשמירתו ודי בכך ולאו פשיעה היא הלכך לגבי בעלים פטור מדמי שור דהא סגי ליה בשמירה פחותה ובעי כפרה: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: והני לא כלתה שמירתן
txt:
<span class='five'>והני לא כלתה שמירתן. </span>שחייבין היו להתחזק בשמירתו שיהא שמור לבעליו ופשיעה היא מידי דהוה אגניבה ואבידה: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: a
trm: כמאן אי כר'מ
txt:
<span class='five'>כמאן אי כר'מ. </span>דאמר במתניתין מועד לא סגי ליה בשמירה פחותה ומשום הכי נמי קתני משלמין כופר:  דאמר


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: דאמר שוכר כשומר חנם דמי
txt:
<span class='five'>דאמר שוכר כשומר חנם דמי. </span>בבבא מציעא בהשואל <span class='mareimakom'>(ד' צה:)</span> ונתני חוץ משומר חנם והשוכר: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: ואי כר'י
txt:
<span class='five'>ואי כר'י. </span>היכא דשמרו שמירה פחותה אמאי משלמים כופר האמר ר'י מועד סגי ליה בשמירה פחותה: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: ר'א היא דאמר
txt:
<span class='five'>ר'א היא דאמר. </span>במתניתין אין לו שמירה למועד אלא סכין ואפילו שמירה מעולה וכ'ש האי דשמירה פחותה נטריה ומשום הכי משלמין כופר ולענין דמי שור נמי חייבין דעליהן לשומרו שמירה מעולה הואיל ונושאי שכר הן ובדנטריה שמירה מעולה לא מצי מוקים לה אפילו לר'א דאע'ג דלענין כופר חייבין דלא סגי ליה בשמירה מעולה לענין דמי שור לבעלים פטורין דהא נטרוהו ומאי הוה להו למיעבד: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: וסתמא דמילתא
txt:
<span class='five'>וסתמא דמילתא. </span>שור נגחן כי מקבל איניש נטירותיה עליה למה שהוא מוחזק מקבל עליה דלא לזיק אחריני אבל דלא ליזקיה אחריני לא מסיק אדעתיה שהרי אין שור מתיצב לנגדו מפחדו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: ונעל בפניו כראוי
txt:
<span class='five'>ונעל בפניו כראוי. </span>היינו שמירה פחותה דלת שיכולה לעמוד ברוח מצויה לקמן בהכונס <span class='mareimakom'>(דף נה:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: אלא סכין
txt:
<span class='five'>אלא סכין. </span>ואפילו שמרו שמירה מעולה והפיל הכותל ויצא חייב ושלש מחלוקות בדבר לר'מ בשמירה פחותה חייב ובמעולה פטור ולר'י בפחותה נמי פטור ולר'א במעולה נמי חייב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: סתם שוורים בחזקת שימור קיימי
txt:
<span class='five'>סתם שוורים בחזקת שימור קיימי. </span>אין לך אדם שאינו משמר שורו שמירה פחותה וחייב הכתוב בתם אלמא שמירה מעולה בעי הדר כתב כו': 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: והא
txt:
<span class='five'>והא. </span>לא ישמרנו מבעי ליה ללאו כלומר לגופיה דאם לא שמרו שמירה מעולה ליחייב ודרשינן ביה ריבוי אחר ריבוי ומיעוטא דתם מנא ליה: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: אליבא דמאן
txt:
<span class='five'>אליבא דמאן. </span>כלומר הא ודאי לענין תשלומין לא אצטריך ליה לרב לאשמועינן דלימין נזק שלם ולשמאל שלא הועד לה משלם חצי נזק דהא כי האי גוונא טובא תנן דאפילו מועד לאדם אינו מועד לבהמה וכ'ש מועד לקרן ימין שהוא צד חזקה שבו אינו מועד לשמאל אלא ודאי רב לענין שמירה אשמועינן ואי אליבא דר'מ הא תם ומועד לענין שמירה כי הדדי נינהו לא גרסינן אי אליבא דר'מ פשיטא ואי גרסינן הכי מפרש אי אליבא דר'מ ולענין שמירה לא אשמעינן רב דהא אין חילוק בשמירתו אלא לענין תשלומין אשמעינן פשיטא דהא כי האי גוונא טובא תנן: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: אלא אליבא דר'י
txt:
<span class='five'>אלא אליבא דר'י. </span>ואשמועינן רב דאם שמרו שמירה פחותה ויצא והזיק בקרן ימין שהועד לה פטור דמועד בשמירה פחותה סגיא ליה ואם נגח בשמאל חייב דתם לא אמעיט לשמירה פחותה: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: מאי אריא קרן שמאל
txt:
<span class='five'>מאי אריא קרן שמאל. </span>דאי נגח בה חייב חצי נזק כי נגח בימין נמי איכא צד תמות ומועדת לחציו פטור ולחציו חייב דהא צד תמות במקומה עומדת ואשתכח דהכא נמי חצי נזק משלם ומאי נפקא לן מדרב: 


lvr: 41
pgn: 45
dfh: b
trm: לית ליה דרב אדא
txt:
<span class='five'>לית ליה דרב אדא. </span>אלא לגמרי פטר ביה ר'י ואשמעינן רב דכי האי גוונא משכחת צד תמות ומועדת בחד תורא ולענין שמירה דאם שמרו שמירה פחותה והזיק בקרן ימין פטור לגמרי ואם בשמאל משלם חצי נזק:  אבל


lvr: 41
pgn: 46
dfh: a
trm: שלא יגדל אדם כו'
txt:
<span class='five'>שלא יגדל אדם כו'. </span>הכי נמי האי לא ישמרנו לא יקיימנו הוא:  הדרן עלך שור שנגח ארבעה וחמשה 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: a
trm: אי נמי לכי הא
txt:
<span class='five'>אי נמי לכי הא. </span>דיכול לומר לשחיטה מכרתיו לך ואף על גב דאיכא למימר זיל בתר רובא ורובא לרדיא קזבני והוי מקח טעות אשמעינן מתניתין דהואיל ונקיט מוכר דמי הוה ליה אידך מוציא מחבירו ועליו הראיה: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: שאין נזקקין אלא לתובע תחילה
txt:
<span class='five'>שאין נזקקין אלא לתובע תחילה. </span>כגון ראובן תובע משמעון מנה שהלוהו (בעדים או בשטר) ושמעון משיבו תפסת משלי החזר לי מה שתפסת או משכון היה בידך ונפחת מדמיו שנשתמשת בו בתחילה נזקקין לטענת ראובן ומוציאים לו המנה משמעון ואחר כך נזקקין לו לטענת שמעון לדון על דבר התפיסה והמשכון: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: דקא זילי נכסיה
txt:
<span class='five'>דקא זילי נכסיה. </span>שיש כאן תגרין שיקנוהו בדמים יקרים ומחר ילכו להם אי נמי שקרקעותיו זלות ע'י תביעה זו שרואין אותו דחוק ואם יוציאו לו תפיסתו או משכונו ימכרם וישלם לו מהן: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: חצי נזק ורביע נזק
txt:
<span class='five'>חצי נזק ורביע נזק. </span>הרי כל הנזק חסר רביע ואמאי הא תם הוא ופלגא נזקא הוא דבעי שלומי ותו לא והאי כל נזקא נכי רבעא דמחייבת ליה לשלומי מאי עבידתיה: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: אמר אביי חצי נזק
txt:
<span class='five'>אמר אביי חצי נזק. </span>דקתני היינו חצי תשלומין שישנו על הפרה אם אין ולד דהא איהי משלמת ח'נ השתא משלם רבעא משום דאית ליה שותפות וכדמפרש ואזיל דולד דאיניש אחרינא הוא: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: ורביע נזק
txt:
<span class='five'>ורביע נזק. </span>דקתני אולד רביע חצי נזק שהיה חייב אם הוא לבדו נגח דהיינו אחד משמנה בנזק כדמפרש טעמא: 


lvr: 41
pgn: 46
dfh: b
trm: גלית אדעתיך דשותפא אית לי
txt:
<span class='five'>גלית אדעתיך דשותפא אית לי. </span>ורבעא דנזקא הוא דמחייבנא לך ובעל ולד אמר ליה אי ודאי עם ולד נגחה הואי אנא שותפא ומחייבנא לך רבעא דנזקא השתא דמספקא לך שמינית משתלמת מינאי:  ליתא


lvr: 41
pgn: 47
dfh: a
trm: ליתא לפרה
txt:
<span class='five'>ליתא לפרה. </span>ותם אין משלם אלא מגופו ואמר ליה הב לי כולה פלגא הזיקא מולד דאיהו נמי אזקן בהדי פרה ורבא ס'ל דחד גופא הוא והוי כאחד מאבריה כדמפרש בסיפא דמילתיה משלם ליה מינה רבעא דנזקא ואידך רבעא מפסיד ואפי' שוה הולד כל פלגא נזקא: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: a
trm: אין שמין
txt:
<span class='five'>אין שמין. </span>ארישא קאי שור שנגח את הפרה והפילה אין שמין כל אחד בפני עצמו שעולין דמי הנזק הרבה אבל שמין פרה מעוברת כמה היתה יפה תחילה וכמה היא שוה עכשיו אם מתה אם חיה: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: a
trm: בקוטע יד עבדו של חבירו
txt:
<span class='five'>בקוטע יד עבדו של חבירו. </span>אין שמין היד בפני עצמה לומר כמה אדם רוצה ליטול לקטוע יד עבד כזה דודאי הרואה עבדו שלם אין קוטע ידיו אלא בדמים מרובים אבל שמין עבד זה כמה הוא שוה עכשיו וכמה היה שוה תחלה: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: a
trm: המזיק שדה חבירו
txt:
<span class='five'>המזיק שדה חבירו. </span>קוצץ נטיעותיו או אכל ערוגה אחת אין שמין אותה לבדה אלא שמין בית סאה באותה שדה כמה היתה יפה תחלה ומה פחתו דמיה בשביל ערוגה זו: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: a
trm: פטומא
txt:
<span class='five'>פטומא. </span>מה ששמין אותה שהיתה יפה מפני שומנה הוי דבעל פרה דהא ולד מחמתיה לא אתי שומנה: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: b
trm: משלם את הכופר
txt:
<span class='five'>משלם את הכופר. </span>בגמ' פריך הא תם הוא ואמאי נקט הכי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: b
trm: מני רבי היא
txt:
<span class='five'>מני רבי היא. </span>דאמר בסיפא בכולן אינו חייב כו' דקס'ד דלרבנן כי היכי דבעל חצר ברשות מיחייב בנזקי קדירות דבסתמא קביל עליה נטירותא הכי נמי מיחייב בעל קדירות בנזקי בעל הבית דבסתמא כי יהיב ליה בעל הבית רשותא למיעל קביל עליה קדר נטירותא דלא ליזקו קדירותיו לבעל החצר: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: b
trm: תברא
txt:
<span class='five'>תברא. </span>קשה אהדדי רישא וסיפא דת'ק ומי ששנה זו לא שנה זו ותנאי היא אליבא דרבנן מר סבר פליגי רבנן עליה דרבי ומר סבר לא פליגי: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: b
trm: אפי' נשברין ברוח
txt:
<span class='five'>אפי' נשברין ברוח. </span>דעול ואנטריה לך קאמר ליה אבל בעל קדירות לא קביל עליה מידי: 


lvr: 41
pgn: 47
dfh: b
trm: היכא דקביל עליה נטירותא
txt:
<span class='five'>היכא דקביל עליה נטירותא. </span>כגון לרבנן סתמא ולרבי דאמר ליה כנוס שורך ואני אשמרנו: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: הויא שן בחצר הניזק
txt:
<span class='five'>הויא שן בחצר הניזק. </span>דכיון דיהיב ליה בעל חצר רשותא לעיולי דוכתא אקני ליה בגוה והויא ליה חצר הניזק וחצר השותפין דפטור בה על השן ועל הרגל ה'מ משותף לחבריה דחצר של שניהם אבל שור מעלמא דעל ואזיק לחד מינייהו ובער בשדה אחר קרינן ביה: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: מאי ברשות ומאי שלא ברשות
txt:
<span class='five'>מאי ברשות ומאי שלא ברשות. </span>בקרן אין חילוק בין חצר הניזק לרה'ר אי אמרת בשלמא פטור וחייב בעל החצר היינו דשלא ברשות פטור דאין עליו לשמרו: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: הכא ברשות קביל עליה נטירותא
txt:
<span class='five'>הכא ברשות קביל עליה נטירותא. </span>דבהמתו וטעמא דרבא לאו משום דקסבר דמאן דעל ברשות קביל עליה נטירותא דבהמות בעל חצר דהא איהו הוא דשני לעיל כולה רבנן היא ואוקי דבעל קדירות כי על ברשות לא קביל עליו נטירותא והכא כדמפרש טעמא לקמיה דלמיפא בעיא צניעותא ואסתלקו מרוותא דחצר וגמרא דאותביה מהאשה שנכנסה לטחון משום דלא אסיק למילתיה הוא: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: ובעל חצר חייב בנזקי הבור
txt:
<span class='five'>ובעל חצר חייב בנזקי הבור. </span>אם הפקיר רשותו ואף על גב דכתיב כי יכרה איש בור ולא [כי] יכרה שור בור ה'מ בבור ברה'ר דלאו עליה דידיה רמייה למלויי: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: הכא כיון דאית ליה למלוייה
txt:
<span class='five'>הכא כיון דאית ליה למלוייה. </span>מקמי דליפקריה דהא בור דידיה הוא וכי אפקר בתר הכי נותן תקלה ברה'ר: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: a
trm: ונטנפו כליו
txt:
<span class='five'>ונטנפו כליו. </span>לאחר מיכן ודוקא כליו אבל הוא עצמו הוזק חייב בעל השור ולא פטרינן ליה משום איש בור ולא שור בור דכל מידי דהוו דידיה בשעת נפילה כגון גללים וכגון שנפלה גמלו ולא העמידה מחייבינן ליה משום בור ואע'ג דאיהו לא כרייה אלא הגמל כרהו כיון דבשעת נפילה דידיה הוא ועליה לסלוקיה כמו דכרייה איהו דמי ואף על גב דמפקר ליה בתר שעתא ולא דמי לשורו שחפר בור ברשות הרבים דחפירה לאו דידיה היא ולדליל הנקשר ברגל התרנגול מאליו דדליל לאו דידיה הוא: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: חייבין
txt:
<span class='five'>חייבין. </span>דבנזקין לא שני לן בין מתכוין לשאין מתכוין והא דתנן בהמניח <span class='mareimakom'>(לעיל דף לב.)</span> שנים שהיו מהלכין ברה'ר והזיקו זה את זה פטורין ההוא הזיקו הוזקו הוא ולא דק בלישניה: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: ומים כלים
txt:
<span class='five'>ומים כלים. </span>כל חפצים ככלים דלא חייב בבור (עלה מיתה אלא על נזקי בהמה) ושאר חפצים הזיקן זו היא מיתתן: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: מאי איכא למימר
txt:
<span class='five'>מאי איכא למימר. </span>הא לית ליה תורת בור וממונו הוא ומשורו למדנו ולא פטר ביה כלים: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: אבל מריחיה
txt:
<span class='five'>אבל מריחיה. </span>לאו גופיה הוא דסרחון דנבילה ממילא אתי לה ונבילה גרמא הוא שגורמת לסרחון שיבא: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: בר קטלא הוא
txt:
<span class='five'>בר קטלא הוא. </span>בנפילה קמייתא והיאך בא לידי מועד בשלמא גבי מועד דנגיחות איכא למימר כדאמרינן בפירקין דלעיל <span class='mareimakom'>(דף מא.)</span> דקטל וערק א'נ בשאין מכירין את השור אי נמי שהוזמו זוממי זוממין אבל זה לא עלה מן הבור מאליו וליכא למימר ערק ולא אין מכירין ולא הוזמו דמילתא דאית ליה קלא היא: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: דחזא ירוקא
txt:
<span class='five'>דחזא ירוקא. </span>עשב על פי הבור ובא לאכול ונפל דאהך נפילה לא איכוין ומיהו כופר שלא בכוונה משלם בנפילה אחרונה ואע'פ שאין השור בסקילה ושמעינן לרב <span class='mareimakom'>(לעיל דף מד.)</span> דאמר פטור מזה ומזה ה'מ במועד לנגיחות בכוונה וערק לאגמא בראשונה ונגח ד' שלא בכוונה פטר ליה מגזירת הכתוב דכתיב השור יסקל וגם בעליו וגו' כל זמן שאין השור בסקילה אין בעלים משלמין כופר אבל זה שלא היתה בו חיוב סקילה כלל אין העדאתו אלא לכופר של שן ורגל בחצר הניזק דאוקמינן ברגל שדרסה ע'ג תינוק בחצר הניזק דאיכא כופר ברגל ואף על גב דשלא בכוונה הוא ואין השור בסקילה וה'נ דחזא ירוקא ונפל תולדה דשן היא דמתכוין להנאתו וא'ת משונה הוא ואין זו שן כיון דאייעד ליה אורחא הוא ולאוקמי להך נפילה אחרונה במתכוין והשור בסקילה לא מצינן דלגבי כוונה תם הוא וליכא כופר דהא כל כמה דלא חזי ירוקא לא אייעד: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: ושמואל אמר
txt:
<span class='five'>ושמואל אמר. </span>לעולם בתם ומתניתין חצי כופר קאמר ור' יוסי היא: עולא מוקים לה נמי בתם וכופר שלם: 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: היינו דקתני אביו או בנו
txt:
<span class='five'>היינו דקתני אביו או בנו. </span>דהוי קרן בחצר הניזק דמשלם כופר שלם אלא לשמואל דאמר חצי כופר מאי איריא כו': 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: כולה רבי היא
txt:
<span class='five'>כולה רבי היא. </span>וסיפא דוקא ורישא לא תידוק מינה הא סתמא הוזק חייב דודאי סתמא נמי הזיק חייב הוזק פטור והאי דנקט ושמרו לחיוביה נזק שלם קאמר אם הוזק שורו של בעל חצר הא סתמא חצי נזק: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 48
dfh: b
trm: שור שהיה מתכוין לחבירו
txt:
<span class='five'>שור שהיה מתכוין לחבירו. </span>הוא הדין למתכוין לאשה נמי פטור כדאמרינן בפירקין דלעיל <span class='mareimakom'>(דף מב.)</span> נקי מדמי ולדות ובגמ' מפרש אמאי נקט מתכוין לחבירו:  א'כ


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: ונותן לבעל
txt:
<span class='five'>ונותן לבעל. </span>שהתורה זכתה לו דכתיב בעל האשה <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> : 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: היתה שפחה ונשתחררה
txt:
<span class='five'>היתה שפחה ונשתחררה. </span>כלומר היתה משוחררת או גיורת נשואה לגר או לעבד משוחרר ואין לה בעל שמת פטור דהמחזיק בנכסי הגר שמת ואין לו יורשין זכה וזה קודם לזכות במה שבידו והאי דנקט האי לישנא היתה שפחה ונשתחררה ולא נקט היתה משוחררת משום דע'כ בשאין לה בנים הימנו קאמר והיינו דקאמר היתה שפחה ונשתחררה דמשמע עתה מקרוב דעדיין לא היו להם בנים והוא הדין נמי לישראלית הנשואה לגר ומת הגר דפטור דהא דמי ולדות לבעל והאי דנקט שפחה וגיורת משום דסתם שפחה משוחררת נשואה למשוחרר וסתם גיורת לגר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: דרב אדא בר אהבה
txt:
<span class='five'>דרב אדא בר אהבה. </span>בשור שנגח ארבעה וחמשה <span class='mareimakom'>(לעיל דף מב.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: דמי ולדות שבח ולדות הוא
txt:
<span class='five'>דמי ולדות שבח ולדות הוא. </span>דקתני שמין את האשה כו' ויש בכלל שומא זו דמי ולדות ובמה שהאשה נראית משובחת ובעלת אברים מפני העובר ודמיה יקרין: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: שמין את האשה
txt:
<span class='five'>שמין את האשה. </span>כמה האשה יפה בשביל ולדות הללו עד שלא ילדה וכמה היא יפה עכשיו כשנתרוקנה ונפחתו דמיה ונותן לבעל ונזקה של אשה אינו בכלל שומא זו דאין כאן אלא פחת ריקון העובר אבל כחש גופה מחמת המכה ונפחתו דמיה משהיתה ראויה לימכר כשהיתה בריאה ריקנית הוא נזק ואינו של בעל אלא כשאר חבלה הוא והדין קצוב בכתובות <span class='mareimakom'>(דף סה:)</span> בזמן שבסתר לה שני חלקים ולו אחד ובזמן שבגלוי לו ב' חלקים כו': 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: מאי קאמר
txt:
<span class='five'>מאי קאמר. </span>דמשמע דהכי קאמר ליה דא'כ לדידך אית לך דמשהאשה יולדת משבחת ות'ק הא קאמר דמפחתא: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: והלא אשה משבחת
txt:
<span class='five'>והלא אשה משבחת. </span>בדמים לאחר שתלד דמתחילה דמיה פחותין לימכר שמסוכנת היא למות בצער לידה והכי משמע מתניתין א'כ דכך שמין כדקאמרת אשתכח דלא יהיב ליה מידי דמשהאשה יולדת משבחת: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: וכי למי שהאשה יולדת
txt:
<span class='five'>וכי למי שהאשה יולדת. </span>למי שזכתה תורה דמי ולדות יהבינן נמי שבח דמי נפחא שדמי גופה מתעלין הא ודאי שבח דמי נפחא מחמת גופה נמי אתי ונזק הוא: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: אלא שמין נזק בפני עצמו
txt:
<span class='five'>אלא שמין נזק בפני עצמו. </span>היינו כחש הגוף מחמת מכה ודמיה פחותים משהיתה ריקנית בריאה ואין כאן שומת פחת ריקון: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: קשיא דר'ש כו'
txt:
<span class='five'>קשיא דר'ש כו'. </span>דהכא קתני ושבח ולדות חולקין אלמא אשה משבחת לימכר כשהיא הרה יותר מריקנית ולעיל קתני אשה משבחת משתלד יותר מקודם לכן: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: זכיא בהו איהי
txt:
<span class='five'>זכיא בהו איהי. </span>דהא ולדות נכסי בעליהן וכשמת הגר ועדיין היא מעוברת היא החזיקה בהן והיא קודם לכל אדם הלכך כי חבל בה בתר הכי משלם לה לדידה: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: מרי דיכי
txt:
<span class='five'>מרי דיכי. </span>בעל שמועה זו הלזה מתרגמינן דיכי <span class='mareimakom'>(בראשית לז)</span> : 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: a
trm: אין האשה נותן ליורשיה
txt:
<span class='five'>אין האשה נותן ליורשיה. </span>הא אוקימנא בגרושה לפיכך אין הבעל יורשה בפרק שור שנגח ד' וה' <span class='mareimakom'>(דף מג.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: לרבה ודאי
txt:
<span class='five'>לרבה ודאי. </span>ע'כ מוקי למילתיה כתנאי דהוא אמר חייב והא דתני פטור לא מצי מוקי ליה כוותיה וע'כ הכי מתרץ אנא דאמרי כתנא דמחייב: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: אלא לרב חסדא מי לימא
txt:
<span class='five'>אלא לרב חסדא מי לימא. </span>מי מיבעיא ליה לאוקמיה מילתא בפלוגתא כתנאי ולמימר אנא דאמרי כתנא דפטר או מצי לתרוצי האי דתנא חייב במילתא אחריתי דלא תקשי ליה: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: לא קשיא
txt:
<span class='five'>לא קשיא. </span>כלומר אמר לך רב חסדא תרוייהו תנאי כוותי קיימי דבדמי ולדות פטור והא דתניא חייב בשבח ולדות ואליבא דר'ש דאמר אשה פלגא בהו והיא קיימת: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: והא
txt:
<span class='five'>והא. </span>דתני פטור רבנן היא דאמרי כולהו דבעל והרי הוא מת וזכה זה מן ההפקר אבל רבה לא מצי לתרוצי מידי דהא איהו אמר אשה זכתה בחלק בעלה מן ההפקר הואיל והיא היתה מעוברת ומוחזקת בהן בשעת מיתה ואמאי פטור משבח ולדות ודמי ולדות דידה נינהו: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: אמרי
txt:
<span class='five'>אמרי. </span>א'כ קשיא לרב חסדא דמשבח ולדות המגיע חציו בחיי הגר לגר וקאמר ר'ש דכשמת והיא מעוברת זכתה היא בחלקו נשמע דזכתה נמי בדמי ולדות דבעלה דמאי שנא דמי ולדות משבח ולדות: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: ומדר'ש
txt:
<span class='five'>ומדר'ש. </span>דאשמעינן דזכתה בחלקו נשמע נמי לרבנן דזכתה בכולן דרבנן לא פליגי אלא במחיים אבל בזכיה דמיתה לא פליגי רבנן ור'ש: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: בדליתיה
txt:
<span class='five'>בדליתיה. </span>למשכון בחצירו של מלוה בשעת מיתת הגר אבל איתיה למשכון בחצירו קני ליה חצירו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: ופתחו לרה'ר
txt:
<span class='five'>ופתחו לרה'ר. </span>וכ'ש אם חפר ברה'ר ופתחו לרשות הרבים ולא תימא דוקא חופר ברשותיה דהוה ליה בור דאית ליה בעלים אבל חפר ברה'ר פטור דהא תני סיפא החופר בור ברה'ר ונפל לתוכו כו': 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: ברה'ר ופתחו לרה'י
txt:
<span class='five'>ברה'ר ופתחו לרה'י. </span>דהוה ליה בור ברה'י והפקיר רשותו דלא מצי למימר מאי בעית ברשותי ונפל דרך פיו לתוכו: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>דקסבר חיובא דבור בין ברשות הרבים בין ברשות היחיד היא ובלבד שיפקיר רשותו: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>ובלבד אם הפקיר רשותו אותה שפי הבור לתוכה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: כ'ע לא פליגי דמיחייב
txt:
<span class='five'>כ'ע לא פליגי דמיחייב. </span>ור'ע מודה ליה לרבי ישמעאל בבור ברשות הרבים דהוא אמור בתורה אבל רבי ישמעאל לא מודי ליה לרבי עקיבא בבור ברשותו דקסבר כי אפקרנא לך רשותי לאו לאחיובי אנא בהזיקא אפקרתיה: 


lvr: 41
pgn: 49
dfh: b
trm: באה לו
txt:
<span class='five'>באה לו. </span>שאין לו חלק בו אלא שכרהו או שפתחו דהיינו ברשות הרבים שאין הקרקע שלו:  בעל


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: בעל התקלה
txt:
<span class='five'>בעל התקלה. </span>ולעולם ברה'ר אבל ברשותו אע'פ שהפקיר פטור כדפרישית האי דנקט ולא הפקיר בורו דאם הפקיר אף בורו הוה ליה בור ברה'ר: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: ומאי זהו דר'ע
txt:
<span class='five'>ומאי זהו דר'ע. </span>בשלמא זהו דרבי ישמעאל למעוטי דר'ע אלא זהו דר'ע למעוטי מאי הא בור ברה'ר נמי אמור בתורה כדדרשינן: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: לתשלומין
txt:
<span class='five'>לתשלומין. </span>בור דאית ליה בעלים נאמר אצל תשלומין כדכתיב בעל הבור ישלם ובור ברה'ר נאמר אצל הניזקין כדכתיב כי יפתח איש וכי יכרה ונפל שמה וגו' והכי קאמר ר'ע אמאי פטרת בבור ברשותו והלא זהו בור האמור בתורה אצל תשלומין: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: הנהו מיצרך צריכי
txt:
<span class='five'>הנהו מיצרך צריכי. </span>ולעולם ברשות היחיד והפקיר רשותו ולא בורו דהוה ליה ממונו שהזיק חייב משום דקרינן ביה בעל הבור אבל ברה'ר דלאו ממונו הוא פטור: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: לנזקין
txt:
<span class='five'>לנזקין. </span>בור ברה'ר פתח בו הכתוב תחלה כשדבר בנזקו ונפל שמה שור או חמור בור ברשות הרבים דבר בו הכתוב כי יפתח וכי יכרה ונפל ואי קשיא מתני' מני רבה מוקי לה כר'ע דמחייב אתרוייהו ורב יוסף מוקי לה כר' ישמעאל: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>אם נפל דרך פיו שברשותו וקס'ד אפילו הפקיר רשותו פטור אבל אם נפחתה הקמירה שקמר וכסה ברה'ר חייב דהאי תנא סבר חיובא דבור ברה'ר הוא: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: לאושין
txt:
<span class='five'>לאושין. </span>יסוד לחומת ביתו על פני כל רוחב הבית אצל רה'ר וחבירו בספר עזרא <span class='mareimakom'>(ד)</span> ואשיא יחיטו ובגמרא נפל אשיתא <span class='mareimakom'>(ברכות דף נו.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>והיינו נמי כחופר בור ברשותו דאית ליה בעלים והפקיר רשותו דלא מצי למימר ליה מאי בעית ברשותי הכא נמי לא מצי למימר ליה למה הלכה בהמתך על שפתו דהא ברשות הרבים היא: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: לא רשותו ולא בורו
txt:
<span class='five'>לא רשותו ולא בורו. </span>דא'ל ברשותאי מאי בעית ואצטריך לאשמועי' דאע'ג דאינו רשאי לעשות כן דאין עושין חלל תחת רשות הרבים מיהו הואיל ולרשותו פתח ופטור: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: דארווח בה ארווחי לרה'ר
txt:
<span class='five'>דארווח בה ארווחי לרה'ר. </span> דהוה ליה חופר בור ברה'ר והלכך טעמא דלאושין הא לאו לאושין חייב: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: ברה'י הסמוכה לרה'ר
txt:
<span class='five'>ברה'י הסמוכה לרה'ר. </span> כגון מקצה מקום מרשותו לרשות הרבים דהוה ליה הפקיר רשותו פטור: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: a
trm: ומסר לרבים
txt:
<span class='five'>ומסר לרבים. </span>דאמר לבני עירו הבור זה שחפרתי צריך לכם לשתות מי גשמים המתכנסין שם וראויה לשתות בהמות מהן הרי הוא מסור לכם: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: ארך אף
txt:
<span class='five'>ארך אף. </span>משמע מאריך רוגז וממתין מליפרע ארך אפים משמע שני רצונים אחת של טובה ואחת של רעה: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: לגלג עליו
txt:
<span class='five'>לגלג עליו. </span>לא היה מכיר טעמו של דבר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: חריצין ונעיצין
txt:
<span class='five'>חריצין ונעיצין. </span>בור עגול הוא שיח ארוכה וקצרה מערה מרובעת ומכוסה בקרוי אלא שיש לה פה חריצין רחבין ומרובעין כמערה ואינן מקורין אלא כל פיו פתוח: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: מה בור שיש בו כדי להמית
txt:
<span class='five'>מה בור שיש בו כדי להמית. </span>דהיינו י' טפחים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: שמואל אמר להבלו
txt:
<span class='five'>שמואל אמר להבלו. </span>חייבה תורה כדקאמרינן ואע'ג דהבלא ממילא אתי ליה וכ'ש לחבטו דאיהו עבד ליה חבטה: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: מאי בינייהו
txt:
<span class='five'>מאי בינייהו. </span>מכדי היכא דמת בו בין לרב בין לשמואל חייב ואפילו נבקעת כריסו או נשברה מפרקתו מחייב נמי רב דאיכא למימר הבלא נמי קטלתיה ואפי' נשברה רגלו וכיחש איכא למימר מחמת הבל הבור חלה וכיחש מה לי אי טעמא דחיובא משום חבטה מה לי משום הבל: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: דדלאי
txt:
<span class='five'>דדלאי. </span>משקה שדות והיא עמוקה אמה ולפיכך היא נקראת אמת המים דעמוקה אמה ורחבה אמה: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: טרפיה רב נחמן
txt:
<span class='five'>טרפיה רב נחמן. </span>משום ריסוקי אברים דהיא אחת מי'ח טריפות דתנן <span class='mareimakom'>(חולין דף מב.)</span> נפלה מן הגג ואע'פ דלא חזינן ביה מכה אלא שאין יכול לעמוד ואמרינן התם <span class='mareimakom'>(דף נא:)</span> אם שהתה מעת לעת ושחטה כשירה ואם עמדה והלכה אינה צריכה מעת לעת ושור זה לא עמד: 


lvr: 41
pgn: 50
dfh: b
trm: קבא דקמחא
txt:
<span class='five'>קבא דקמחא. </span>להוצאותיו עד שיבא לפני חכמים לשאול ויורוהו אם שהתה מעת לעת ושחטה כשירה: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: ממנו ולא לתוכו
txt:
<span class='five'>ממנו ולא לתוכו. </span>בית גבוה מרה'ר שראוי ליפול ממנו לרה'ר חייב במעקה ולא בית עמוק מרה'ר שהנופל נופל על גגו: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: גבוה ממנו י' טפחים ונופל מתוכה לתוכו
txt:
<span class='five'>גבוה ממנו י' טפחים ונופל מתוכה לתוכו. </span>כלומר שהנופל נופל מתוך רה'ר לתוכו על גגו: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דטעמא משום דאינו קרוי בית הוא אמאי קתני עמוקה ממנו י' טפחים חייב כי הוי נמי עשרה לצד רה'ר: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>טעמא ודאי משום דאין חבטה פחות מעשרה הוא ולרב נחמן לא תקשי דקסבר ר'נ כו': 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: השני חייב
txt:
<span class='five'>השני חייב. </span>והראשון פטור ובגמרא מוקי לה בשהניחו ראשון לשני משתמש ודולה כשהלך לו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: אין שליח לדבר עבירה
txt:
<span class='five'>אין שליח לדבר עבירה. </span>להתחייב שולחו אלא שליח מיחייב וסברא הוא דאמרי' ליה דברי הרב ודברי התלמיד דברי מי שומעין: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: שעקרו שניהם
txt:
<span class='five'>שעקרו שניהם. </span>שחפר האחד תשעה ובא חבירו וסייעו ועקרו בבת אחת חוליא מקרקעותיו: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: והשלימה לעשרה
txt:
<span class='five'>והשלימה לעשרה. </span>דאין כאן אחרון (לנזקין) דתרוייהו כי הדדי משוו ליה בור ובין לרבי ובין לרבנן חייבין במיתה וכ'ש בנזקין: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: מיצרך צריכי
txt:
<span class='five'>מיצרך צריכי. </span>כדאמרן לעיל בפירקין <span class='mareimakom'>(דף נ.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: אחד ולא ב'
txt:
<span class='five'>אחד ולא ב'. </span>מעטיה קרא לראשון כדמפרש לקמיה וכי מעטיה לנזקין מעטיה דאי ממיתה לא אצטריך קרא דהא לא עבד שיעור מיתה: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: a
trm: שור פסולי המוקדשין
txt:
<span class='five'>שור פסולי המוקדשין. </span>כגון בכור בעל מום שהוא של כהן דקרינן ביה שור רעהו או שור קרבן שנפל בו מום ונפדה דקרינא ביה שור רעהו ואפ'ה לענין בור פטור דכתיב והמת יהיה לו מי שראוי לו להאכיל נבילתו לכלבים יצא זה כו' דהכי אמרינן בבכורות <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span> גבי פסולי המוקדשין שנפדו תזבח ולא גיזה בשר ולא חלב ואכלת ולא לכלביך אבל שור שנגחו חייב כדמפרש לקמיה בפירקין ולהכי נקט פסולי המוקדשים דאילו קדשים תמים מאי אריא בור אפי' שור שנגחו נמי פטור דכתיב שור רעהו ולא שור הקדש: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: לימא הא
txt:
<span class='five'>לימא הא. </span>דקתני חייבין רבי היא דאמר לעיל גבי חופר בור תשעה הואיל ועבד בו שיעור נזקין דהוי שותף בנזקין והכא דעבדי קמאי שיעור מיתה הוו כולם שותפין בתשלומי מיתה: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: אפילו רבנן מודו
txt:
<span class='five'>אפילו רבנן מודו. </span>דכי כתיב מיעוטא אחופר בור ט' כתיב דליכא לחיוביה מן והמת יהיה לו דהא מסקנא דמילתא מן והמת יהיה לו נפקא לן דההוא דעבד שיעור מיתה מחייב ומיהו כולה מילתא לא מצינו למילף מינה דעיקר קרא לכדרבא אתא: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: שלא היה בה הבל למיתה
txt:
<span class='five'>שלא היה בה הבל למיתה. </span>שהיתה רחבה הרבה מש'ה פטור אף בנזקין כדאמרינן איש אחד ולא שנים דהוה ליה כחופר בור ט' ובא אחר והשלימה לעשרה: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: כגון שלא היה בו הבל לא למיתה ולא לנזקין
txt:
<span class='five'>כגון שלא היה בו הבל לא למיתה ולא לנזקין. </span>הלכך ראשון פטור אף בנזקין ואליבא דרב דאמר להבלו ולא לחבטו ואליבא דרבי אצטריך לשנויי שלא היה בו הבל אפי' לנזקין דאילו היה בו הבל לנזקין הוי ראשון שותף לנזקין ולשמואל דאמר אף על החבטה חייבה תורה מוקי לה במלא ספוגות בקרקעותיו דאין כאן חבט: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: באנו למחלוקת רבי ורבנן
txt:
<span class='five'>באנו למחלוקת רבי ורבנן. </span>לרבנן אחרון חייב בין לנזקין בין למיתה לרבי אחר אחרון למיתה אחר שניהן לנזקין: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: טם טפח
txt:
<span class='five'>טם טפח. </span>החופר בור ט' ואחר השלימו לעשרה וחזר אחרון וסתם ומילא עפר אותו טפח שהוסיף: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: טם
txt:
<span class='five'>טם. </span>סתם בלשון ארמי [סתמום] טמונין פלשתאי <span class='mareimakom'>(בראשית כו)</span> : 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: הרי קירב הזיקא
txt:
<span class='five'>הרי קירב הזיקא. </span>שמיעט מקום מעמד רגלים ושמא לא היה הולך השור עד מקום פי הבור שבתחילה: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: וראשון מאימת מיפטר
txt:
<span class='five'>וראשון מאימת מיפטר. </span>דניטעון על השני היתה השמירה דפשיטא לן דהני עבר דקתני מתני' נשתמש קאמר דאי כדקתני מתני' שעברו עליו שניהן זה אחר זה אמאי ראשון פטור הרי גם הוא פשע: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: דליו
txt:
<span class='five'>דליו. </span>כסוי הבור לכסותו שהראשון פתחו ודלה ובא שני ומצאו ומסר לו ראשון את כיסוי הבור: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: והאי מדידיה קממלא
txt:
<span class='five'>והאי מדידיה קממלא. </span>ולא הוי ליה שני שואל על חלקו של ראשון שיהא כולו מוטל עליו לשומרו הלכך אם הזיק שניהם חייבין אבל מסר לו את הדלי נעשה זה שומר שקיבל עליו לכסותו: 


lvr: 41
pgn: 51
dfh: b
trm: לעולם בחזקה
txt:
<span class='five'>לעולם בחזקה. </span>לבד מסירת דליו בעי לאחזוקי ביה ומיהו להכי מהני מסירה דאי בחזקה לחודה בעי למימר ליה לך חזק וקני כו':  משכוכית


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: אי במסירה
txt:
<span class='five'>אי במסירה. </span>קני להו שהיה רה'ר או חצר שאינה של שניהן שאין משיכה קונה שם דאין משיכה אלא בסמטא או בחצר של שניהן בהמוכר את הספינה בבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף עו:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: עיזא דאזלא בריש עדרא
txt:
<span class='five'>עיזא דאזלא בריש עדרא. </span>יש לבעל העדר עז חריף ודרך העזים להלך בראש והעדר הולך אחריהם: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: עביד לנגדא סמותא
txt:
<span class='five'>עביד לנגדא סמותא. </span>לעז המושכת מנקר עיניה ונכשלת ונופלת בבורות והעדר אחריה כך כשהמקום נפרע משונאי ישראל ממנה להן פרנסים שאינן מהוגנין: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: השני חייב
txt:
<span class='five'>השני חייב. </span>והראשון פטור ובגמרא מפרש עד מתי ראשון פטור אבל לא כסהו ראשון ובא שני ומצאו מגולה ולא כסהו שניהן חייבין ודקתני השני חייב הא אוקימנא שהניחו ראשון לשני משתמש וסמך עליו שיכסנו: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: נפל לפניו מקול הכרייה
txt:
<span class='five'>נפל לפניו מקול הכרייה. </span>בור כרוייה ונכנס כורה שכיר לתוכו להרחיב או להעמיק ושור הולך על שפת הבור ושמע קול הפטיש ונבעת ונפל על פניו בבור: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>בעל הבור ואפילו שור שהוא פקח דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף נד:)</span> במתניתא דבעל הבור פטור דאיבעי עיוני ומיזל הכא חייב שקול הכרייה ביעתתו ובגמרא פריך נימא כורה גרם ליה. ל'א לפניו מקול הכרייה בעל הבור חייב דאע'ג דאיכא למימר כורה גרם ליה וכורה גרמא בעלמא הוא דעבד דקי'ל  המבעית את חבירו פטור מדיני אדם ותרוייהו ליפטרו אפ'ה בעל הבור חייב כר' נתן כדמפרש בגמ' וזה שמעתי: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: לאחריו מקול הכרייה פטור
txt:
<span class='five'>לאחריו מקול הכרייה פטור. </span>כדמפרש בגמרא ואיידי דנקט ברישא מקול הכרייה תנא סיפא לאחריו מקול הכרייה: בכלי שור שייכא שבירה העול והמחרישה בכלי חמור שייכא קריעה חבילת בגדים ומרדעת שעל גביו: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: בן או בת
txt:
<span class='five'>בן או בת. </span>כלומר אע'ג דקטנים הן וליכא למימר איבעי להו עיוני ומיזל אפ'ה פטור מגזירת הכתוב שור ולא אדם חמור ולא כלים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: וראשון עד אימת מיפטר
txt:
<span class='five'>וראשון עד אימת מיפטר. </span>היכא דבא השני ונשתמש בו ולא כסהו עד אימת רמיא כולה חיובא אשני וראשון פטור: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: בכדי שידע
txt:
<span class='five'>בכדי שידע. </span>שיבא גם הראשון אחרי כן ויראנו מגולה הואיל ושניהן יודעין שהוא מגולה רמיא חיובא אתרוייהו: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: ושמואל אמר בכדי שיודיעוהו
txt:
<span class='five'>ושמואל אמר בכדי שיודיעוהו. </span>אע'פ שלא בא וראהו חייב בחלקו ולא רמיא כולה אשני דהא לא גילהו דנחייביה משום פותח לשון מורי לשון אחר עד כדי שיודיעוהו אפי' בא וראהו פטור עד שיודיעוהו ולשון ראשון כשר: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: ויכרות ארזים כו'
txt:
<span class='five'>ויכרות ארזים כו'. </span>אבל לשני שבא ונשתמש בו לא יהבינן שיעורא כולי האי דהוה ליה לאותובי שומרים עילויה: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: ואתו שוורים ונפלו ביה
txt:
<span class='five'>ואתו שוורים ונפלו ביה. </span>דאי נפלו ביה גמלים לא מבעיא לן דחייב דהא לגבי גמלים פושע הוא: 


lvr: 41
pgn: 52
dfh: a
trm: אי שכיחי גמלים פושע הוא
txt:
<span class='five'>אי שכיחי גמלים פושע הוא. </span>אף לגבי שוורים דאית ליה לאסוקי אדעתיה דגמלים מרעי ליה:  ולא


lvr: 41
pgn: 52
dfh: b
trm: הכי הוא דאיבעיא לן כו' ושכיחי גמלים
txt:
<span class='five'>הכי הוא דאיבעיא לן כו' ושכיחי גמלים. </span>ומיהו גמלים לא ארעוה אלא מתוכו התליע ועבר עליו שור ונפחת: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: וזה וזה בבור
txt:
<span class='five'>וזה וזה בבור. </span>ואפילו הכי אשמועינן מתניתין דפטור הואיל ולא מהבלא מית אלא מחבטא וקרקע עולם דבני רה'ר הזיקתו: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: הכא בנזקי בור בשור
txt:
<span class='five'>הכא בנזקי בור בשור. </span>שהשור נכנס לחצר בעה'ב שלא ברשות ולא הפקיר לא רשותו ולא בורו ונפל לבור והבאיש את מימיו: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: נפל לפניו מקול הכרייה חייב ואמאי נימא כורה גרם ליה
txt:
<span class='five'>נפל לפניו מקול הכרייה חייב ואמאי נימא כורה גרם ליה. </span>וכורה פטור הוא דגרמא בעלמא הוא (ואפילו הכורה בעל הבור איכא למיפטריה מהאי טעמא דכיון דמשום גרמא נפל אסתלק חיובא דבור מיניה ורמי אפשיעותא דקול הכורה וההוא גרמא בעלמא דפטור ע'א) וכשאין הכורה בעל הבור עסקינן אלא שהוא שכירו וכגון שהיתה בור כרויה ועומדת קודם לכן דאי האי כרייה הוי כורה חייב דאין שליח לדבר עבירה דאסור לקלקל רה'ר: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: בעל הבור הזיקא עביד
txt:
<span class='five'>בעל הבור הזיקא עביד. </span>כלומר בתוך שלו נמצא הנזק וכל היכא דלא אפשר לאשתלומי מכורה דקול גרמא בעלמא הוא משתלם מיניה דבעל הבור: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: בעל הבור פטור
txt:
<span class='five'>בעל הבור פטור. </span>בין שהשור הניזק שוטה בין שהוא פקח דאמר ליה בעל הבור אי לאו תורך לא נפל והאי דחיפה מעשה בידים הואי ולא גרמא: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: רבי נתן אומר בעל הבור משלם מחצה
txt:
<span class='five'>רבי נתן אומר בעל הבור משלם מחצה. </span>שהרי בין שניהם המיתוהו אפי' הוי שור הניזק פיקח חייב דליכא למימר אבעי לך עיוני ומיזל דהא חבירו דחפו: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: הא במועד
txt:
<span class='five'>הא במועד. </span>דמיחייב נ'ש דכל חד משלם מחצה ממה נפשך אי תרוייהו כוליה הזיקא עביד דעל ידי חד מינייהו מיית השתא דעבדי תרוייהו משלם כל חד פלגא אי כל חד וחד פלגא הזיקא עביד מאי דעבד משלם דהא מועד הוא: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: אי קסבר האי כוליה הזיקא עבד
txt:
<span class='five'>אי קסבר האי כוליה הזיקא עבד. </span>הואיל דבלאו בור נמי מיית הוי כאילו המיתו כולו וכן גבי בור הואיל ובלאו מכת נגיחות השור הוי מיית כאילו המיתו כולו ומשום הכי מחמיר ג' חלקים על בעל הבור: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: האי משלם פלגא והאי פלגא
txt:
<span class='five'>האי משלם פלגא והאי פלגא. </span>כיון דבעל השור נמי כוליה הזיקא עבד ושור תם משלם חצי נזק שהוא עושה: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: ואי קסבר
txt:
<span class='five'>ואי קסבר. </span>הואיל ושניהם עשאוה יחד האי פלגא עבד והאי פלגא עבד ומשום הכי שור רביע הוא דמשלם דהא תם הוא ופלגא מאי דעבד משלם: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: ובעל השור
txt:
<span class='five'>ובעל השור. </span>דתם הוא לשלם רביע ובעל הבור דמועד הוא לשלם פלגא ואידך מפסיד ניזק: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: שותפותאי מאי אהניא לי
txt:
<span class='five'>שותפותאי מאי אהניא לי. </span>בלאו שותפות נמי פלגא הוא דמשלמנא וכיון דבעל הבור נמי כוליה הזיקא עביד משלם ג' חלקים: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: מאי דאית לי כו'
txt:
<span class='five'>מאי דאית לי כו'. </span>אבל רבנן בתר מעיקרא אזלי וסברי דבעל השור כולה הזיקא עבד הלכך במועד בעל השור משלם כוליה ובתם בעל השור משלם פלגא ופלגא מפסיד וגבי מתניתין נמי בתר כורה אזלינן ושניהם פטורין: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: a
trm: באנו למחלוקת כו'
txt:
<span class='five'>באנו למחלוקת כו'. </span>לרבנן בעל האבן חייב דהוא גרם כל הנפילה ומשום גרמא בנזקין ליכא למיפטריה  דאבן נמי היינו בור והזיקא בידים הוא כדתניא בפ'ג <span class='mareimakom'>(דף כח:)</span> הא מה דומה לזה אבנו וסכינו כו' ולרבי נתן בין שניהם משלמי:  ה'ג


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: מאי ניהו שור בכור דלא פריק ליה
txt:
<span class='five'>מאי ניהו שור בכור דלא פריק ליה. </span>בכור בעל מום שאין בר פדיון דכיון דלאו בר פדיון הוא לא נפק מקדושה קמייתא הלכך שור הקדש קרינא ביה ואע'פ שהכהן אוכלו לא קרינא ביה שור רעהו דמשלחן גבוה קזכו והאי דנקט פסולי המוקדשים ולא נקט שור ושור הקדש שנגחו רבותא אשמעינן דאף לבכור בעל מום פטור הואיל ולא נפדה אבל פסולי המוקדשין שנפדו חייב לשלם אם נגחו דשור רעהו קרינא ביה מדאמר לקמן בשמעתין דשור הדיוט שנגח לשור פסולי המוקדשין חייב אלמא שור רעהו הוי): 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: אביי אמר ח'נ משלם
txt:
<span class='five'>אביי אמר ח'נ משלם. </span>בעל השור והשאר מפסיד הניזק ובתם מוקמינן לה וכדרבי נתן דאמר מה דלית ליה לאשתלומי מהאי לשתלם מהאי והוי כמי שאין לו שותף ומשלם ח'נ כדינו: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: לענין נזקין
txt:
<span class='five'>לענין נזקין. </span>כגון אם דחפו שם אדם והוזק משלמין בין כולן פחת דמיו דכולן חייבין בנזקי אדם דהא דקיימא לן לגבי בור שור ולא אדם בקטלא קיימא לן כגון אם נפל לתוכו עבד ומת אבל בנזקין חייב וכרבי נתן היא דלא אזיל בתר דחיפה לחודה: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: אדם
txt:
<span class='five'>אדם. </span>שדחפו חייב אבל השור והבור פטורים דקיימא לן <span class='mareimakom'>(לעיל ד' כו.)</span> איש בעמיתו ולא שור בעמיתו וכן בדמי ולדות אנשים כתיב  (גבי ולדות) ולא שוורים: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: אדם ובור פטורין
txt:
<span class='five'>אדם ובור פטורין. </span>אדם דהא בר קטלא הוא ואי נמי לא אתרו ביה פטור מדתנא דבי חזקיה בהמניח את הכד <span class='mareimakom'>(לעיל לה.)</span> ובור דכתיב שור ולא אדם: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: ושור פסולי המוקדשין
txt:
<span class='five'>ושור פסולי המוקדשין. </span>אם דחפו לתוכו שור פסולי המוקדשין שנפדה דקרינא ביה שור רעהו אחר שפדאו: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: מי שהמת שלו
txt:
<span class='five'>מי שהמת שלו. </span>שיכול למכור הנבילה יצא זו שאף על פי שנפדה טעון קבורה דאמרינן גבי פסולי המוקדשין שנפדו במס' בכורות בפ' שני <span class='mareimakom'>(ד' טו.)</span> תזבח ולא גיזה בשר ולא חלב ואכלת ולא לכלביך מכאן שאין פודין את הקדשים להאכילן לכלבים: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: לבעלים מטפלין בנבילה
txt:
<span class='five'>לבעלים מטפלין בנבילה. </span>כדאמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(ד' י:)</span> והמת יהיה לו לניזק אתה אומר לניזק כו': 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: ומאי חזית דהאי והמת יהיה לו דשור מפקת ליה לבעלים מטפלין בנבילה
txt:
<span class='five'>ומאי חזית דהאי והמת יהיה לו דשור מפקת ליה לבעלים מטפלין בנבילה. </span>ומחייבת ליה אנגיחת פסולי המוקדשין: 


lvr: 41
pgn: 53
dfh: b
trm: שור ולא אדם
txt:
<span class='five'>שור ולא אדם. </span>מדלא כתיב ונפל שמה הנופל אלמא למעוטי אתא ולקמיה פריך שאר בהמות מנא ליה דלמא כולם ממעטינן:  לחלק


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: ונפל טובא משמע
txt:
<span class='five'>ונפל טובא משמע. </span> [כמו ועשה בצלאל ואהליאב] <span class='mareimakom'>(שמות לו)</span> ובא האות והמופת <span class='mareimakom'>(דברים יג)</span> ובא הארי ואת הדוב <span class='mareimakom'>(שמואל א יז)</span> : 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: אף כל בעלי חיים
txt:
<span class='five'>אף כל בעלי חיים. </span>לרבנן קמתרץ לה ולר' יהודה אתא או ורבי אף שאר מטלטלין: עופות אין מטמאין במגע ובמשא: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: לכתוב רחמנא חד פרט
txt:
<span class='five'>לכתוב רחמנא חד פרט. </span>או שור או חמור ודרשינן כל כעין הפרט ומדכתב אידך אם אינו ענין לדבר שנבלתו מטמאה דהא אתי בכללא תנהו ענין לעופות דדמו לפרטא בחד צד דהוה בעלי חיים ואיכא למפרך השתא דתרוייהו צריכי מהיכא ממעט אדם אלא מהך מלתא דעופות מקשי ואזיל עד דמפיק ליה מכוליה טעמא: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: שאין קדוש בבכורה לא
txt:
<span class='five'>שאין קדוש בבכורה לא. </span>כגון סוסים וגמלים כתב רחמנא שור דלא איצטריכא דהא מכלל אתי לרבויי אפי' סוסים וגמלים הואיל ודמו לפרטא משני צדדין בעלי חיים ונבלתן מטמא אבל עופות דלא דמו אלא בחד צד לא: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לא תימא חזר וכלל למדרשיה בכלל ופרט וכלל אלא אימא אמר קרא והמת יהיה לו כו': 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: כלים בני מיתה נינהו
txt:
<span class='five'>כלים בני מיתה נינהו. </span>בתמיה ול'ל קרא למעטינהו לרבנן ורבי יהודה היכי מצי לרבויינהו הא לא קרינן בהו והמת יהיה לו: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: שבירתן זו היא מיתתן
txt:
<span class='five'>שבירתן זו היא מיתתן. </span>הלכך לרבנן אתא חמור למעוטינהו הואיל ולאו מיתה ממש היא ושור למעוטי אדם שאינו מין בהמה ואי כתב רחמנא חד הוה אמינא למעוטי אדם אבל כלים לא דכי קא ממעט בעלי חיים דכוותיה קא ממעט להכי איצטריך חמור ולרבי יהודה או לרבויי כלים אתא אף ע'ג דלאו בני מיתה נינהו ממש ושור למעוטי אדם בעלי חיים דכוותיה ולקמן פריך לר' יהודה חמור למה לי: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: שור פסולי המוקדשין
txt:
<span class='five'>שור פסולי המוקדשין. </span>שנפדה אין המיתה שלו דקיימא לן בבכורות בפרק ב' <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span> גבי פסולי המוקדשין לאחר פדיונו תזבח ולא גיזה בשר ולא חלב ואכלת ולא לכלביך: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: a
trm: ושה דאבידה
txt:
<span class='five'>ושה דאבידה. </span>כיון דכתיב לכל אבידת אחיך למה לי דכתב רחמנא חמור ושור ושה ושלמה ובפרק אלו מציאות דרשינן להו לכולהו בר משה: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: שור חרש שוטה וקטן
txt:
<span class='five'>שור חרש שוטה וקטן. </span>שור שהוא חרש או שוטה או קטן או סומא או מהלך בדרך בלילה ואפילו הוא פקח: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: ולתשלומי כפל
txt:
<span class='five'>ולתשלומי כפל. </span>ואע'ג דכתיב משור ועד חמור שאר בהמה וחיה מרבינן בגמ' וכן בכולהו: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: לכלאים
txt:
<span class='five'>לכלאים. </span>דהרבעה אע'ג דכתיב בהמתך לא תרביע כלאים הוי נמי חיה ועוף בכלל כדיליף בגמרא וכן לענין כלאים דהנהגה דלא תחרוש בשור וחמור: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: חיה בכלל בהמה
txt:
<span class='five'>חיה בכלל בהמה. </span>דכתיב זאת הבהמה אשר תאכלו וכתיב בתריה איל וצבי <span class='mareimakom'>(דברים יד)</span> : 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: לתשלומי כפל על כל דבר פשע על שור כו' כל דבר פשיעה
txt:
<span class='five'>לתשלומי כפל על כל דבר פשע על שור כו' כל דבר פשיעה. </span>ואפי' דבר שאין בו רוח חיים בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(לקמן סב:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: משבת
txt:
<span class='five'>משבת. </span>דכתיב שורך וחמורך וכל בהמתך <span class='mareimakom'>(דברים ה)</span> : 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: בדברות הראשונות נאמר בהמתך
txt:
<span class='five'>בדברות הראשונות נאמר בהמתך. </span>ולא נאמר בהן שור וחמור ובדברות האחרונות הוסיף להזכיר שור וחמור: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: מה שור וחמור האמור כאן חיה ועוף כיוצא בהן
txt:
<span class='five'>מה שור וחמור האמור כאן חיה ועוף כיוצא בהן. </span>ולקמיה מפרש טעמא מוכל דמשמע ריבוי: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: אף כל
txt:
<span class='five'>אף כל. </span>מקום שנאמר שור וחמור כגון פריקה וחסימה ודומין להן חיה ועוף כיוצא בהן: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: נכתוב רחמנא חד פרטא
txt:
<span class='five'>נכתוב רחמנא חד פרטא. </span>ודרשינן כל דדמי ליה משני צדדין מדכתב אידך אם אינו ענין לדבר שנבלתו מטמאה תנהו לענין עופות דדמי לפרטא בחד צד דהוו בעלי חיים דכוותיה: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: כתב רחמנא שור
txt:
<span class='five'>כתב רחמנא שור. </span>דלא אצטריך דהא קדוש הוא בבכורה ומחמור קאתי תנהו לענין סוסים וגמלים דדמי לפרטא משני צדדין נבלתו מטמאה ובעלי חיים הן אבל עופות לא: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: פרי מפרי
txt:
<span class='five'>פרי מפרי. </span>ולד מולד יין מענבים ושכר מתמרים למעוטי כמהין ופטריות ומים ומלח דאינו פרי מפרי וגדולי קרקע למעוטי דגים שאינן נקחין בכסף מעשר: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: אדם נמי ליתסר
txt:
<span class='five'>אדם נמי ליתסר. </span>למשוך בקרון עם הבהמה דהא גבי שבת מוזהר כבהמה דכתיב ועבדך ואמתך ובהמתך: 


lvr: 41
pgn: 54
dfh: b
trm: רב אחא בר יעקב
txt:
<span class='five'>רב אחא בר יעקב. </span>מפפונאי היה דאמרינן בהשותפין <span class='mareimakom'>(ב'ב דף טז.)</span> דריש רב אחא בר יעקב מפפונאי דשטן ופנינה לשם שמים נתכוונו: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: a
trm: כאן שנה
txt:
<span class='five'>כאן שנה. </span>במשנה זו דקתני כלאים נוהג בעופות למדנו דכל עופות כלאים זה בזה מין בשאינו מינו: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: a
trm: הנהיג בעיזא ושיבוטא
txt:
<span class='five'>הנהיג בעיזא ושיבוטא. </span>קשר קרון לעז ודג זה צף על המים וזה מושך עמו על שפת הים: כלאים בחוצה לארץ לא נהגה דמצוה התלויה בארץ היא וכל חובת קרקע אין נוהג אלא בארץ מן התורה: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: a
trm: אידי ואידי מקום חיובא
txt:
<span class='five'>אידי ואידי מקום חיובא. </span>אם היה מנהיג ספינה בים בשני דגים של שני מינין חייב דהא דרשינן למינהו למינהו מיבשה:  הדרן עלך שור שנגח את הפרה


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: הניחה בחמה
txt:
<span class='five'>הניחה בחמה. </span>מצערא לה שמשא ולא סגי ליה בנעילה כראוי דמוקמינן בגמרא דהיינו דלת שיכולה לעמוד ברוח מצויה: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: נפלה לגינה
txt:
<span class='five'>נפלה לגינה. </span>באונס מגג בעלה הסמוך לגינת חבירו או שהיתה רה'ר גבוה מן הגינה ונפלה: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: שמין בית סאה באותה שדה
txt:
<span class='five'>שמין בית סאה באותה שדה. </span>אין שמין את הערוגה לבדה מפני שמפסיד מזיק ששמין אותה בכל שווייה ורחמנא אמר ובער בשדה אחר ודרשינן בגמ' מלמד ששמין אותו על גב שדה אחרת אלא שמין בית סאה באותה שדה כמה היתה יפה קודם שנאכלה ממנה הערוגה הזאת וכמה היא יפה עכשיו והשתא לא משלם כולהו דמיה דמי שלוקח בית סאה כשהיא בתבואתה אינו מזלזל בה בשביל הפסד ערוגה אחת כי אם דבר מועט: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: משלמת
txt:
<span class='five'>משלמת. </span>כל ההיזק והיכא שיימינן אגב שדה היכא דעדיין לא נגמרו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: מאן תנא מועד בשמירה פחותה סגי ליה
txt:
<span class='five'>מאן תנא מועד בשמירה פחותה סגי ליה. </span>מני מתני' דאמר צאן שהזיקה בשן ורגל הוא דהיינו מועד בתחילתו סגי לה בנעילה כראוי דהיינו שמירה פחותה כדאוקימנא שיכולה לעמוד ברוח מצויה ואי אתי רוח שאין מצויה לא קאי: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: ונעל בפניו כראוי </span>גרסי': <span class='five'>תם חייב
txt:
<span class='five'>ונעל בפניו כראוי </span>גרסי': <span class='five'>תם חייב. </span>דלא סגי ליה בפחותה וטעמא דר' יהודה בפרק שור שנגח ד' וה' <span class='mareimakom'>(לעיל דף מה:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: ר'א
txt:
<span class='five'>ר'א. </span>פליג אתרוייהו דאילו ר'מ מיהו בשמירה מעולה סגי ליה ור'א סבר לית ליה נטירותא למועד: 


lvr: 41
pgn: 55
dfh: b
trm: אי בכותל בריא בדיני אדם נמי ניחייב
txt:
<span class='five'>אי בכותל בריא בדיני אדם נמי ניחייב. </span>מיהא אכותל דהא בידים עבד  ואבהמה ליכא למימר דמחייב דהא תנן פרצוה לסטים פטור:  בכותל


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: טמון איתמר
txt:
<span class='five'>טמון איתמר. </span>שכיסה קמת חבירו בסדינין כשראה דליקה אצלה והוא לא שלח את הבערה ושוייה טמון וגרם להפסיד את הניזק ולפטור את המבעיר דפטור על טמון באש: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: אם לא יגיד
txt:
<span class='five'>אם לא יגיד. </span>בתרי קא משתעי מדקפיד אהגדה משמע שאילו מגידין מתחייב זה ממון  ועוד קי'ל <span class='mareimakom'>(סוטה דף ב:)</span> כל מקום שנאמר עד הרי כאן שני עדים עד שיפרט לך הכתוב אחד כדכתיב לא יקום עד אחד באיש <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span> : 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: אלא בחד
txt:
<span class='five'>אלא בחד. </span>שמחייבו שבועה ובדיני שמים מיחייב דאי הוה מסהיד מחייב ליה שבועה ודלמא לא הוי משתבע בשיקרא ומשלם: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: העושה מלאכה במי חטאת
txt:
<span class='five'>העושה מלאכה במי חטאת. </span>ששקל כנגדן משקלות במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף נג.)</span> והן נפסלין במלאכה: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: פטור מדיני אדם
txt:
<span class='five'>פטור מדיני אדם. </span> דהיזק שאינו ניכר לא שמיה היזק וכולהו הני תיובתי מתנייתא נינהו: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: ר'מ מחייב בהזיקן
txt:
<span class='five'>ר'מ מחייב בהזיקן. </span>פלוגתייהו מיפרשא בהמניח את הכד <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> בנתקל פושע ובמפקיר נזקיו: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: והוא שחתרה
txt:
<span class='five'>והוא שחתרה. </span>הא דתנן נפרצה בלילה פטור כגון שחתרה הבהמה והפילה הכותל דאנוס הוא: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: הניחא למאן דאמר כו'
txt:
<span class='five'>הניחא למאן דאמר כו'. </span>פלוגתא היא בסוף המפקיד <span class='mareimakom'>(ב'מ דף מב.)</span> תרי לישני דש'ס אליבא דרב יוסף: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: אלא מתני' בכותל בריא ואפילו לא חתרה</span>: <span class='five'>הניחה בחמה כו' אמר רבה ואפילו חתרה
txt:
<span class='five'>אלא מתני' בכותל בריא ואפילו לא חתרה</span>: <span class='five'>הניחה בחמה כו' אמר רבה ואפילו חתרה. </span>ובכותל בריא: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: a
trm: תחלתו בפשיעה
txt:
<span class='five'>תחלתו בפשיעה. </span>שהניחה בחמה ופשיעה היא אצל פתיחת הדלת דאמרינן לקמיה כל תחבולות שיכולה לעשות עושה אגב צערה: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: b
trm: דקמו לה באפה
txt:
<span class='five'>דקמו לה באפה. </span>שלא משכוה אלא עמדו בפניה לכל צד שלא תלך אנה ואנה אלא לקמה לאכול: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: b
trm: אלא תחתיו דשומר
txt:
<span class='five'>אלא תחתיו דשומר. </span>והכי משמע מסרה שומר לרועה נכנס הרועה תחתיו ואזלי בעלים ומשתעו דינא בהדי שני והראשון מסתלק: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: b
trm: שומר שמסר לשומר חייב
txt:
<span class='five'>שומר שמסר לשומר חייב. </span>אפילו באונסין דאמר ליה מפקיד את מהימנת לי בשבועה איהו לא מהימן לי בשבועה שנאנסה בפ' המפקיד <span class='mareimakom'>(ב'מ לו:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: b
trm: שומר אבידה
txt:
<span class='five'>שומר אבידה. </span>הכניס אבידת חבירו לביתו כדכתיב ואספתו אל תוך ביתך וגו' <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 56
dfh: b
trm: דלא בעי למיתב רפתא לעניא
txt:
<span class='five'>דלא בעי למיתב רפתא לעניא. </span>דהעוסק במצוה פטור מן המצוה מובלכתך בדרך נפקא לן במס' סוכה <span class='mareimakom'>(ד' כה.)</span>:  החזירה


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: למקום שיראנה
txt:
<span class='five'>למקום שיראנה. </span>בעליה: שומר חנם פטור מגניבה ואבידה ושומר שכר חייב בפ' השואל <span class='mareimakom'>(ב'מ דף צד:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: מודינא לך
txt:
<span class='five'>מודינא לך. </span>באבידת בעלי חיים דחייב המוצא בגניבה ואבידה ולאו משום שכר מצוה אלא משום דגניבה ואבידה דידהו פשיעותא היא: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: דכיון דנקטו נגרי ברייתא
txt:
<span class='five'>דכיון דנקטו נגרי ברייתא. </span>כיון שראה שמלומדות הן לצאת בעי נטירותא יתירתא ואפי' הוי שומר חנם חייב אבל שומר אבידה דמטלטלי פטור מגניבה ואבידה: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: הכל צריכין דעת בעלים
txt:
<span class='five'>הכל צריכין דעת בעלים. </span>גונב וגוזל או אחד מארבעה שומרין שהחזירו צריך להודיעו לבעלים ואם לא הודיעו חייב המחזיר באחריותן: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: טענת גנב
txt:
<span class='five'>טענת גנב. </span>לפטור עצמו ע'י גנב שטוען נגנבה הימנו האבידה שמצאתי ונמצא שבידו הוא משלם תשלומי כפל כגנב עצמו דדרשינן בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(לקמן דף סג:)</span> ואם לא ימצא הגנב אם לא ימצא כמו שאמר אלא הוא עצמו גנבו וכתיב בתריה ישלם שנים אי אמרת בשלמא שומר אבידה כשומר חנם דמי משום הכי משלם כפל דהוי בעי למפטר נפשיה בטענת גנב: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: לסטים מזויין גזלן הוא
txt:
<span class='five'>לסטים מזויין גזלן הוא. </span>ובטענת אונס פטר נפשיה וכפל בטוען טענת גנב הוא דכתב ביה רחמנא (דכתיב) וגונב מבית האיש <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: a
trm: גנב הוא
txt:
<span class='five'>גנב הוא. </span>ומשלם כפל וכן הפוטר עצמו בטענת לסטים מזויין ולענין חיוב לא מיחייב שומר שכר עליה אם אמת אתו דהא אניס:  לא


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: בכל טענותיו
txt:
<span class='five'>בכל טענותיו. </span>כלומר כל טענות שעל ידי גנב בין מזויין ובין שאינו מזויין דהא שומר חנם פטור בגניבה ואבידה הלכך כשנמצא שקרן משלם כפל: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: תאמר בשומר שכר שאינו משלם כפל
txt:
<span class='five'>תאמר בשומר שכר שאינו משלם כפל. </span>בטענת גנב שאינו מזויין אפי' נמצאת בידו דהא מעיקרא לא הוה פטר נפשיה מקרנא: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: שפטר בו שבורה ומתה
txt:
<span class='five'>שפטר בו שבורה ומתה. </span>דכתיב ביה ומת או נשבר או נשבה וכתיב בתריה שבועת ה' תהיה בין שניהם <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> : 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: מה לשומר שכר כו'
txt:
<span class='five'>מה לשומר שכר כו'. </span>תאמר בשואל שאין בו כפל לעולם דהא מיחייב באונסין דכתיב ונשבר או מת וכי נמי טעין לסטים מזויין נטלו הימנו הוה מיחייב נפשיה בקרנא ומי שאינו בא לגנוב את הקרן לא ישלם כפל: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: קרנא בלא שבועה עדיפא מכפילא בשבועה
txt:
<span class='five'>קרנא בלא שבועה עדיפא מכפילא בשבועה. </span>שואל עדיף שמתחייב בשבורה ומתה בלא שום שבועת שקר משומר שכר שפטור עליהן ואע'פ שיש בשומר שכר כפל בטוען טענת לסטים מזויין אין זה חומר דכפל אינו בשומרין עד שישבע לשקר שנגנבה הימנו ואח'כ באו עדים בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(לקמן דף סג:)</span> הלכך קנסא משום שבועה הוא דקנסיה רחמנא: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: סברוה
txt:
<span class='five'>סברוה. </span>רבנן דבעו לסייעיה לרב יוסף מהא ר'י היא דאמר שוכר כשומר שכר דמי בהשוכר את הפועלים <span class='mareimakom'>(ב'מ צג.)</span> ומחייב בגניבה: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: ומדקתני
txt:
<span class='five'>ומדקתני. </span>אינו נשבע מכלל דאי בעי אשתבועי דנגנבה כדקטעין הוה מפטר והיכי דמי דמפטר הא מיחייב בגניבה אלא ודאי דקטעין לסטים מזויין גנבה בחזקה וקתני דכי נמצא אותו לסטים משלם כפל: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: ר' זירא אמר
txt:
<span class='five'>ר' זירא אמר. </span>לעולם כשומר שכר דמי ואפי' הכי לא תסייעיה דהאי דקתני כפל בלסטים שאינו מזויין קאמר וקתני רישא אינו נשבע מכלל דאי בעי פטר נפשיה במאי עסקינן בטוען טענת לסטים מזויין הלכך אי בעי איפטר וכשנמצא הגנב נמצא שאינו מזויין ובר כפל הוא: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: אמר רב
txt:
<span class='five'>אמר רב. </span>האי דקתני מה שנהנית משלמת שנחבטה קאמר כשחבטה על התבואה שיקעתן בקרקע והפסידם והיא נהנית שלא לקתה מקרקע: ופרכינן אבל אכלה אפי' מה שנהנית לא משלמת בתמיה: 


lvr: 41
pgn: 57
dfh: b
trm: לימא רב לטעמיה דאמר
txt:
<span class='five'>לימא רב לטעמיה דאמר. </span>גבי הכניס פירותיו לחצר חבירו שלא ברשות בשור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לעיל דף מז:)</span> דקתני הוזקה בהם בהמה של בע'ה חייב בעל הפירות ואמר רב כשהוחלקה בהן שנו אבל אכלה והתריזה פטור המכניס דהוה לה שלא תאכל והכא נמי אמר בעל הבהמה בירידתה אנוסה היא שהרי נפלה ובאכילתה היה לה שלא תאכל ומה אני יכול לעשות:  לא


lvr: 41
pgn: 58
dfh: a
trm: אימא
txt:
<span class='five'>אימא. </span>האי בעל השדה מבריח ארי מנכסי חבירו הוא שהציל את בהמת חבירו שלא נחבטה בקרקע ומצוה הוא דעבד ומידי לא לשקול קמ'ל: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>שאכלה מיד באותה ערוגה שנפלה שם דכיון דאנוסה היא בנפילה אנוסה היא נמי באכילתה דכיון דחזיא לתבואה תותה לא מוקמה אנפשה: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: a
trm: אף על גב שחזרה שלא לדעת
txt:
<span class='five'>אף על גב שחזרה שלא לדעת. </span>דהשתא לא סגי לה בשמירה פחותה דאמר ליה כיון דילפא כו': 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: סאה בס' סאין
txt:
<span class='five'>סאה בס' סאין. </span>האי בית סאה דקתני במתני' דבשביל ערוגה אחת שמין בית סאה לאו בית סאה באנפי נפשה שיימינן דמכחישין ליה למזיק לפי שבית סאה נמכרת ביוקר לפי שמועט הוא ואינו מצוי לימכר ועני שאין ידו משגת לדמי קרקע גדולה קונה אותו ביותר מדמיו וקרחת ערוגה של קב או קביים חשיב לו לפי דמיו אלא שמין ששים סאים כמה שוין ורואין כמה דמים מגיעין לבית סאה וחוזרין ושמין כמה נפחתו דמיו בשביל קרחת ערוגה זו וא'ת למה הוזכר בית סאה שאם היה שמין מתחלה הערוגה בששים סאין כמה היו יפין וכמה הן יפין לא היה משלם כלום שאין קרחת ערוגה קטנה ניכרת בששים סאין אבל בבית סאה ניכרת: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: תרקב בששים תרקבין
txt:
<span class='five'>תרקב בששים תרקבין. </span>שלשים סאין שמין ולא ששים דא'כ מפסדת ליה לניזק שאין קונין מצויין לששים סאין לפי שמרובין הן לאדם בינוני ומועטין הן למשופע בנכסים: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: מפני שמשביח מזיק
txt:
<span class='five'>מפני שמשביח מזיק. </span>דששים קבים אין להם מכר מפני שמרובין הן לעני ומועטין לבינוני וכל שכן לעשיר ועוד שאין קרחת קב ניכרת בששים קבים: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: מפני שפוגם מזיק
txt:
<span class='five'>מפני שפוגם מזיק. </span>לפי שאדם המשופע בנכסים ותאב לקנות קרקע גדולה קונה אותה כשהוא מוצאה בהרבה יותר מדמיו ועוד קרחת כור גדולה היא מאד אלא כל סאה שמין בששים: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: קטמה נטיעה </span>גרסינן בהמה שקטמה נטיעה: <span class='five'>גוזרי גזירות
txt:
<span class='five'>קטמה נטיעה </span>גרסינן בהמה שקטמה נטיעה: <span class='five'>גוזרי גזירות. </span>קונסי קנסות אדמון וחנן בן אבשלום בפרק בתרא דכתובות: 


lvr: 41
pgn: 58
dfh: b
trm: במשוייר שבה
txt:
<span class='five'>במשוייר שבה. </span>רואין את הנותר לפי מה שתעלה כל ערוגה וערוגה בימי הקציר ומשלם: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: בזמן שאכלה לולבי גפנים
txt:
<span class='five'>בזמן שאכלה לולבי גפנים. </span> האשכולות נראה בחניטת הגפנים וניכר ועדיין לא פרח להיות הענבים גמורים והוא לולב וכן יחור בתאנים: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: אבל אכלה פגים
txt:
<span class='five'>אבל אכלה פגים. </span>בתאנה או בוסר בענבים שהן כפול הלבן והוו כפירות גמורים רואין אותן כו': 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: לנזקין מן העידית
txt:
<span class='five'>לנזקין מן העידית. </span>אותה שומא ששמו ב'ד מאה או מאתים יגבה קרקע במאה או במאתים מן העידית שבנכסיו: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: ולא תימא
txt:
<span class='five'>ולא תימא. </span>דהאי מיטב של ניזק דקאמר ר' ישמעאל וקשיא לן בפ'ק אכלה כחושה משלם שמינה ותרצה רב אידי כגון שאכלה כו' דהמוציא מחבירו עליו הראיה וכחושה הוא דמשלם אלא מאי מיטב דניזק דקאמר ר' ישמעאל לאו בספיקא מיירי וה'ק אותה ערוגה שאכלה ישלם כפי מה שהיתה ראויה להטיב ולהשביח לקמיה: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: כחש גופנא
txt:
<span class='five'>כחש גופנא. </span>לנכות מן התשלומין מה שיכחישו הענבים בגפנים אם יעמדו שם עד הבציר שתמיד יונקים לחלוח הגפן: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: אביי אמר מסיימי ומסיימי ומאן תנא דחייש לכחש גופנא ר'ש
txt:
<span class='five'>אביי אמר מסיימי ומסיימי ומאן תנא דחייש לכחש גופנא ר'ש. </span>דשמענא ליה בדוכתא אחריתי: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: נכי חיה
txt:
<span class='five'>נכי חיה. </span>בדמי ולדות קמיירי דמנכה לו מה שהבעל עתיד ליתן בשכר המיילדת ונזק האשה שהיא נזוקה ומצטערת עכשיו יותר משיש לה חיה הרי הוא משלם לאשה נזק וצער ונמצא הכל בכלל ומדמי ולדות שהוא נותן לבעל מנכין שכר חיה: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: a
trm: נכי מזונות
txt:
<span class='five'>נכי מזונות. </span>שהוא צריך להוסיף על מזונות אשתו בימי קישויה והשתא אין קישוי אלמא מנכינן מה שהוא עתיד להוציא: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: b
trm: בששים
txt:
<span class='five'>בששים. </span>עם הקרקע דהכל בכלל שהקונה קרקע בפירותיה נותן עיניו קצת בשבח של אחר זמן: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: b
trm: אבדה כתובתה
txt:
<span class='five'>אבדה כתובתה. </span>ולא מצית לומר נחת רוח עשיתי לבעלי דא'כ הוה לה למעבד לראשון אלא ודאי גמרה ומקניא: 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: b
trm: נטר בי דרי
txt:
<span class='five'>נטר בי דרי. </span>שומר הגרנות שמנהגן היה לעשות כל בני הבקעה בגורן אחד זה גדישו וזה גדישו וממנין שומר ובההיא אפי' רבי מודה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 59
dfh: b
trm: המביא את העצים חייב
txt:
<span class='five'>המביא את העצים חייב. </span>דאי לאו אחרון קמא לא עביד מידי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: ליהוי כזורה
txt:
<span class='five'>ליהוי כזורה. </span>דחייב משום מלאכה בשבת אע'פ שהרוח מסייעתו כשהוא מגביה התבואה ברחת שקורין פליי'א: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: כגון שליבה ברוח מצויה
txt:
<span class='five'>כגון שליבה ברוח מצויה. </span>כשמתחיל ללבות לא היתה הרוח נושבת בחזקה ולא היה מבעיר בכך ובאתה רוח שאינה מצויה ולבתו דמילתא דלא סליק אדעתא הוא אבל זורה לענין שבת סגי לה ברוח מצויה ולהכי איכוין: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: צמרה צמורי
txt:
<span class='five'>צמרה צמורי. </span>לשון אישתא צמירתא <span class='mareimakom'>(שבת דף סז.)</span> חמימות כלומר שלא נפח ממש אלא בנשימה כדרך המחמם בנשימתו את ידיו דאין זה ליבוי כלל: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: מלאכת מחשבת
txt:
<span class='five'>מלאכת מחשבת. </span>נתקיימה מחשבתו דניחא ליה ברוח מסייעתו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: דשכיח אש גבייהו
txt:
<span class='five'>דשכיח אש גבייהו. </span>אין בני אדם מזדהרין בהן דלכך עומדין הלכך איכא למימר זה פשע: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: ולר'י
txt:
<span class='five'>[ולר'י]. </span>פלוגתא דרבי יהודה בהאי פירקא <span class='mareimakom'>(ד' סא:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: a
trm: הוה אמינא מה שבשדה
txt:
<span class='five'>הוה אמינא מה שבשדה. </span>תבואה קאמר קרא ולא קרקע ממש להכי כתב קמה בהדיא דהשתא אתרבי שדה לגופה של קרקע: הכי גרסינן 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: b
trm: בכי טוב
txt:
<span class='five'>בכי טוב. </span>בעוד חמה זורחת ילין במלון ולא ימתין עד שתחשך ולבקר לא ישכים לצאת עד שיאיר כי טוב לישנא מעליא האור כי טוב כלומר טוב הוא לצאת בו וליכנס בו מפני המזיקין והליסטין: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: b
trm: פתח הכתוב בנזקי
txt:
<span class='five'>פתח הכתוב בנזקי. </span>שהזיק ממונו דכתיב כי תצא משמע מעצמה שהדליק בתוך שלו והלכה ודלקה בתוך של חבירו: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: b
trm: משום חציו
txt:
<span class='five'>משום חציו. </span>כזורק חץ שמזיק למרחוק דאיהו גופיה עביד הכא נמי איהו גופיה עביד ונפקא מיניה לחייבו בד' דברים אם הוזק בה אדם כדאמרינן בפ'ב <span class='mareimakom'>(דף כג.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: b
trm: טמון באש קמיבעיא ליה
txt:
<span class='five'>טמון באש קמיבעיא ליה. </span>מעשה בא לפניו במחנה ששרפו אנשיו גדיש של ישראל ונצרך לשאול הלכה אם חייבין לשלם כלים הטמונים בתוכו כר' יהודה או פטורין כרבנן: 


lvr: 41
pgn: 60
dfh: b
trm: מלך פורץ
txt:
<span class='five'>מלך פורץ. </span>גדר שדה אחרים לעשות לו דרך ולאוכלוסין שלו דאמרי' בב'ב <span class='mareimakom'>(דף ק:)</span> דרך המלך אין לה שיעור: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: קראי למה לי </span>ולא גרסינן תרי: <span class='five'>מכדי גמרא שלחו ליה
txt:
<span class='five'>קראי למה לי </span>ולא גרסינן תרי: <span class='five'>מכדי גמרא שלחו ליה. </span>לא נצרך אלא ללמוד הלכה כמו ששלחו לו ומאי ולא אבה: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: דעבד לשם שמים
txt:
<span class='five'>דעבד לשם שמים. </span>כיון דאיכא איסורא גבי איניש דעלמא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: דרך הרבים
txt:
<span class='five'>דרך הרבים. </span>י'ו אמות מעגלות דדגלי מדבר ילפינן במסכת שבת <span class='mareimakom'>(ד' צח.)</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: תנא דידן קא חשיב מלמעלה למטה שש אמות או חמש אמות או ד' אמות פטור
txt:
<span class='five'>תנא דידן קא חשיב מלמעלה למטה שש אמות או חמש אמות או ד' אמות פטור. </span>דס'ל עד ועד בכלל: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: ותנא ברא קחשיב מלמטה למעלה שתי אמות או שלש אמות חייב
txt:
<span class='five'>ותנא ברא קחשיב מלמטה למעלה שתי אמות או שלש אמות חייב. </span>וד' אמות פטור דס'ל עד ולא עד בכלל וכולן שוין בד' אמות דפטור לתנא דידן עד ועד בכלל לתנא ברא עד ולא עד בכלל: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: ואפילו בשדה קוצים
txt:
<span class='five'>ואפילו בשדה קוצים. </span>אפילו היתה שדה שקופצת  [לשם] האור מעל לגדר מלאה קוצים שנוח האש לבער בה ולדלג פטור: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: אבל נכפפת
txt:
<span class='five'>אבל נכפפת. </span>שהרוח מטה אותה וכופה לצדדין ומפסיק השלהבת ודולגת לשון מורי. לישנא אחרינא נכפפת אש נמוכה הולכת ונסרכת בעשבים ובקסמים שעל גבי קרקע הלכך אפילו עברה דרך רה'ר רחב מאד חייב: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: a
trm: שוללין
txt:
<span class='five'>שוללין. </span>מתקבצין כמו מן השלל של ביצים <span class='mareimakom'>(ביצה דף ז.)</span> דבר אחר לשון שלל ומלקוח <span class='mareimakom'>(במדבר לא)</span> דבר המקובץ: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: באגני
txt:
<span class='five'>באגני. </span>כמו באגנות <span class='mareimakom'>(שמות כד)</span> קוניי'ש בלע'ז: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: באמצע בית כור
txt:
<span class='five'>באמצע בית כור. </span>אם יש לו חצי בית כור לכל רוח פטור ובקולחת שדילגה וכדאוקימנא אבל נכפפת בוערת והולכת כל שעה אפילו עד מאה מיל חייב: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: הכל לפי הדליקה
txt:
<span class='five'>הכל לפי הדליקה. </span>קס'ד ה'ק הכל ישלם כל כמה שהדליק בין רחוק בין קרוב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: מעזיבה
txt:
<span class='five'>מעזיבה. </span>טיח של סיד על תקרה ודומה לו בספר עזרא <span class='mareimakom'>(נחמיה ג)</span>  ויעזבו (את) ירושלים עד החומה: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: לפי גובה
txt:
<span class='five'>לפי גובה. </span>כשהאש גבוהה וגדולה קופצת למרחוק: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: היה גדי כפות לו כו' חייב
txt:
<span class='five'>היה גדי כפות לו כו' חייב. </span>על הגדי דבעלי חיים נמי אתרבו מאו הקמה ומשום דקם ליה בדרבה מיניה ליכא למפטריה דאינו חייב מיתה על העבד דהואיל ואינו כפות היה לו לברוח ופטור עליו ממיתה ומתשלומים אבל היה עבד כפות לו פטור אפילו על הגדי ועל הגדיש דחייב מיתה על העבד דכתיב נקם ינקם <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> וקם ליה בדרבה מיניה ואפי' לא התרו בו שאינו נהרג הא קי'ל <span class='mareimakom'>(כתובות ד' לד:)</span> דחייבי מיתות שוגגין פטורין ובגדי לא שני לן בין כפות לשאינו כפות ואיידי דנקט בעבד נקט בגדי ואיכא דאמרי בגדי נמי דוקא נקט סמוך פטור דהיה לו לברוח והכי קאמר היה עבד כפות לו או גדי סמוך לו פטור ואע'ג דפשיט בשילהי פ' שני <span class='mareimakom'>(כז.)</span> שורו כממונו דאם הניח גחלת עליו ונשרף חייב התם הוא דהניח על גבי שור דלא היה לו לשור ליטול אבל הכא היה לו לברוח: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: במדליק את הבירה
txt:
<span class='five'>במדליק את הבירה. </span>בתוך של חבירו הוא ואפ'ה יהיב טעם משום דדרך בני אדם להניח כלים בבתים אבל גדיש לא: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: בדידה
txt:
<span class='five'>בדידה. </span>בגדיש ולשמעינן אע'פ שאין דרך להטמין בו חייב הואיל והדליק לתוך של חבירו וכ'ש בירה: 


lvr: 41
pgn: 61
dfh: b
trm: בתרתי פליגי [פליגי] במדליק בתוך שלו כו'
txt:
<span class='five'>בתרתי פליגי [פליגי] במדליק בתוך שלו כו'. </span>ופטרי רבנן אפילו כלים שדרכן להטמין בגדיש דהא גזירת הכתוב הוא דטמון באש פטור ור' יהודה מחייב אטמון ובכלים ל'ש אותן שאין דרכן להטמין ול'ש אותן שדרכן להטמין: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: a
trm: חטין וחיפן בשעורים
txt:
<span class='five'>חטין וחיפן בשעורים. </span>אע'פ שנותן לו רשות לחטין אינו משלם אלא שעורין דאמר ליה לא ראיתי אלא שעורין לפיכך לא נזהרתי בהן כל כך: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: a
trm: מאי הוה ליך גביה דאזקתיה
txt:
<span class='five'>מאי הוה ליך גביה דאזקתיה. </span>בידים ששרפתו או שהשלכתו לים ולא דמי למשאיל מקום לחבירו להגדיש שעורין והגדיש חטים דאמרן לעיל אינו משלם אלא דמי שעורין דמבעיר לא מזיק בידים הוא אלא פושע כדכתיב כי תצא אש מעצמה מפי המורה: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: a
trm: עשו תקנת נגזל באשו
txt:
<span class='five'>עשו תקנת נגזל באשו. </span>כי היכי דתקנו רבנן לנגזל לישבע כמה גזלו ויטול דתנן במסכת שבועות <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span> אלו נשבעין ונוטלין השכיר והנגזל כך תקנו באשו שישבע מה הטמין ויטול: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: a
trm: אליבא דמ'ד לא דיינינן דינא דגרמי
txt:
<span class='five'>אליבא דמ'ד לא דיינינן דינא דגרמי. </span>בפרק הגוזל ומאכיל <span class='mareimakom'>(לקמן דף קיז:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: b
trm: מתני'</span> <span class='five'>גץ
txt:
<span class='five'>מתני'</span> <span class='five'>גץ. </span>אשטנציי'ל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: b
trm: למעלה מעשרים אמה
txt:
<span class='five'>למעלה מעשרים אמה. </span>לא חזו לה אינשי ולא מפרסם ניסא ואנן לפרסומי ניסא בעינן:  הדרן עלך הכונס <span class='shastitle7'>מרובה. אין הגונב אחר הגנב כו'. </span>דכתיב וגונב מבית האיש ולא מבית הגנב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: b
trm: בטוען טענת גנב
txt:
<span class='five'>בטוען טענת גנב. </span>גנב בא וגנבו ודרשינן לקמן בשמעתין דחייבו רחמנא כפילא אם נשבע ונמצא שקרן: 


lvr: 41
pgn: 62
dfh: b
trm: שהוקשו לקרקעות
txt:
<span class='five'>שהוקשו לקרקעות. </span>דכתיב והתנחלתם אותם וגו' <span class='mareimakom'>(ויקרא כה)</span> : 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: דהא כל חד וחד כלל ופרט באנפיה נפשיה דרשינן ליה
txt:
<span class='five'>דהא כל חד וחד כלל ופרט באנפיה נפשיה דרשינן ליה. </span>כלומר היכא דאיכא פרטי יתירי כל חד וחד מרבי כעין דידיה ולא דרשינן כולהו בהדי הדדי דליהוי כעין הפרט דשלמה לרבות בעלי חיים שאין נבילתן מטמאה כדאמר לקמן כדתני דבי חזקיה שדי שור בין המצא לתמצא כו' שדי חמור בין המצא לתמצא אלמא כל חד וחד באפי נפשיה מדריש: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: א'כ
txt:
<span class='five'>א'כ. </span>דכעין הפרט בכל צדדין הוא דמייתי לא נכתוב אלא חד מהני פרטי דבעלי חיים ומתרבי כעין הפרט כל שנבלתו מטמאה ומדכתב פרטי יתירי תנם ענין לרבות שאר בעלי חיים: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: קדוש בבכורה
txt:
<span class='five'>קדוש בבכורה. </span>כעין שור ושה הוא דמתרבי מכעין הפרט דחמור דדמי ליה בתלת צדדין בעלי חיים ובבכורה ונבלתו מטמאה אבל צבי ואיל דלא דמי ליה אלא בתרתי לא להכי כתב שור דאם אינו ענין לו תנהו ענין לשאינו קדוש בבכורה דדמי מיהת בתרתי לפרטא ב'ח ונבלתו מטמא ולעולם עופות לא: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: א'כ לכתוב רחמנא שור וחמור שה למה לי לאתויי עופות</span>: <span class='five'>ואימא טהורין
txt:
<span class='five'>א'כ לכתוב רחמנא שור וחמור שה למה לי לאתויי עופות</span>: <span class='five'>ואימא טהורין. </span>דדמי לפרטא קצת דיש טומאה בנבלתם קצת לטמא בבית הבליעה: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: אבל עופות טמאים לא
txt:
<span class='five'>אבל עופות טמאים לא. </span>דלית בהו טומאה כדאיתא בחולין <span class='mareimakom'>(ד' ק:)</span> יכול תהא נבלת עוף טמא מטמא בגדים אבית הבליעה ת'ל נבלה וטרפה לא יאכל לטמאה בה מי שאיסורו משום בל תאכל נבילה וטריפה יצא זה שאין איסורו משום בל תאכל נבילה וטריפה אלא משום בל תאכל טמא: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: מכדי כתיב
txt:
<span class='five'>מכדי כתיב. </span>בראש הפרשה כלל ופרט כי יתן איש ודרשינן ליה בפרק הזהב לענין שבועת שומרין למימר דאין נשבעין אלא על כעין הפרט שמטלטל וגופו ממון: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: ואי ס'ד האי על כל דבר פשע
txt:
<span class='five'>ואי ס'ד האי על כל דבר פשע. </span>דאתא לענין כפל למידרשיה בכלל ופרט אתא ולא מתרבי לכפל אלא כעין הפרט לכתבינהו להני פרטי בקרא קמא ולדרוש כל חד באפי נפשיה כדקאמרת דהא בקרא קמא נמי כפילא כתיב אלא ש'מ האי כללא דקרא בתרא ריבויא הוא ולענין כפל [לא] דרשינן כלל ופרט וקרא קמא דכתיב ביה כלל ופרט לענין שבועה הוא דאתא כדכתיב בתריה ונקרב בעל הבית וגו': 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: a
trm: שלמה
txt:
<span class='five'>שלמה. </span>יש לה סימנים כדאמרינן באלו מציאות <span class='mareimakom'>(ב'מ דף כז.)</span> מה שלמה מיוחדת שיש לה סימנים כו': 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: באבידה
txt:
<span class='five'>באבידה. </span>מוצא אבידה שטוען נגנבה הימני לאחר שמצאתיה: שנאמר על כל אבידה וגו' ובטוען טענת גנב מוקמינן ליה להאי קרא לקמן בשמעתין: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: הודה מעצמו משלם קרן וחומש ואשם
txt:
<span class='five'>הודה מעצמו משלם קרן וחומש ואשם. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span>  או מכל אשר ישבע עליו לשקר וגו' וזהו אשם גזילות ואינו בא אלא על הודאת פיו דאע'פ דלא כתב בההיא פרשה הודאה כתב רחמנא באשם גזל הגר בפרשת נשא והתודו את חטאתם וגו' וחומש נמי אינו בלא אשם: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: בטוען טענת גנב
txt:
<span class='five'>בטוען טענת גנב. </span>בבעל הבית שטוען טענת גנב בפקדון זה כדכתיב וגונב מבית האיש וגו' הכתוב מדבר וקאמר דאם ימצא שהוא גנב שישלם שנים: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: כשהוא אומר אם לא ימצא הגנב
txt:
<span class='five'>כשהוא אומר אם לא ימצא הגנב. </span>ולקמיה מוקמינן לה בטוען טענת גנב שנמצא הוא בעצמו גנב הוי אומר דהאי קרא דלעיל נמי כשנמצא בעל הבית שקרן קאמר ולקמיה פרכינן תרי קראי למה לי: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm:
כשהוא אומר אם לא ימצא הגנב הרי טוען טענת גנב אמור הא מה אני מקיים כו'</span>: <span class='five'>אם לא ימצא כמו שאמר

txt:
<span class='five'>כשהוא אומר אם לא ימצא הגנב הרי טוען טענת גנב אמור הא מה אני מקיים כו'</span>: <span class='five'>אם לא ימצא כמו שאמר. </span>שטוען נגנבה כדכתיב וגונב מבית האיש: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: אלא הוא עצמו גנבו
txt:
<span class='five'>אלא הוא עצמו גנבו. </span>ונקרב בעל הבית כלומר והוא כבר נשבע בדבר שלא שלח ידו מה כתיב אחריו על כל דבר פשע וגו' ישלם שנים: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: או אינו אלא לדין
txt:
<span class='five'>או אינו אלא לדין. </span> לפרעון דשומר חנם שטוען נגנבה ישלם דהאי קרא בשומר חנם כתיב כדאמרי' בהשואל <span class='mareimakom'>(ב'מ דף צד:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: למעוטי טענת אבד
txt:
<span class='five'>למעוטי טענת אבד. </span>אם טען נאבדה הימנו ועדים מעידים שגנבו פטור מכפל אפילו נשבע: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: הקישא הוא
txt:
<span class='five'>הקישא הוא. </span>כיון דסמיכי להדדי הני קראי איתקש גנב וטוען טענת גנב להדדי מה גנב משלם תשלומי ארבעה וחמשה אם טבח ומכר אף טוען טענת גנב משלם ארבעה וחמשה ואע'ג דאיכא למיפרך מה לגנב עצמו שכן חייב כפל בלא שבועה תאמר בטוען טענת גנב שצריך שבועה אין משיבין על ההיקש כדאמרינן להא מילתא בהגוזל עצים <span class='mareimakom'>(לקמן דף קח.)</span> ואיכא דאמרי הקישא כדמפרש התם הואיל וגנב משלם כפל וטוען טענת גנב משלם כפל מה גנב טבח ומכר משלם תשלומי ארבעה וחמשה אף טוען טענת גנב טבח ומכר משלם ארבעה וחמשה ולאו מילתא היא דהאי מה מצינו בנין אב הוא ולא הקישא אלא סמיכות המקראות קרי היקש והכי נמי שמעינן התם: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: הניחא למ'ד חד בגנב וחד בטוען [טענת גנב] שפיר
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד חד בגנב וחד בטוען [טענת גנב] שפיר. </span>נפקא ליה גנב מהכא אלא למ'ד כו': 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: מדתנא דבי חזקיה
txt:
<span class='five'>מדתנא דבי חזקיה. </span>דדריש קרא אחרינא דמשתעי בגנב עצמו אם המצא תמצא בידו הגניבה וגו' והאי דנקט דרשה ולא נקט קרא משום דמקרא לא נפקא לן בהדיא אלא בעלי חיים כדכתיב משור ועד חמור עד שה חיים ומדרשה מרבה להו תנא דבי חזקיה לכולהו: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: יאמר שור וגניבה והכל בכלל
txt:
<span class='five'>יאמר שור וגניבה והכל בכלל. </span>דמרבינן כל כעין הפרט דבר המטלטל וגופו ממון חמור ושה למה לי ומשני אילו כן וכו' ולקמיה מפרש מאי קאמר הא לאו כלל ופרט וכלל הוא דקדריש ליה כעין הפרט: 


lvr: 41
pgn: 63
dfh: b
trm: אף כל קרב
txt:
<span class='five'>אף כל קרב. </span>ולא מתרבי מכעין הפרט אלא הקרב למזבח להכי כתב שה דלא תימא כל לאתויי קרב למזבח קאתי דמה יש לך להביא שקרב למזבח ולא נכתב בפירוש שה כשהוא אומר שה הרי שה אמור הא מה אני מקיים גניבה שאני דורש בכעין הפרט:  לרבות


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: אף כל קדוש בבכורה
txt:
<span class='five'>אף כל קדוש בבכורה. </span>ולא מתרבי מדרשא אלא חמור הלכך מה היה לך להביא שלא נכתב חמור להכי כתב חמור דע'כ כלל ופרט  לשאר דברים אתי: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: מי כתיב שור
txt:
<span class='five'>מי כתיב שור. </span>ברישא והדר גניבה דהוה ליה פרט וכלל דנימא הכל בכלל דנעשה כלל מוסיף על הפרט גניבה ושור כתיב דהוה ליה כלל ופרט ושור אין מידי אחרינא לא: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: וכי תימא אילו נאמר קאמר
txt:
<span class='five'>וכי תימא אילו נאמר קאמר. </span>אילו נאמר שור ברישא והדר גניבה לא היה צריך לכתוב יותר ולמה לא נכתב כן: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: אילו נאמר שור וגניבה
txt:
<span class='five'>אילו נאמר שור וגניבה. </span>בתמיה הא ודאי ה'ל פרט וכלל ושפיר קשיא לי' ומאי אילו כן קמהדר ליה: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: אלא כדכתיב קאמרי
txt:
<span class='five'>אלא כדכתיב קאמרי. </span>בתמי' גניבה ושור הא הוה ליה כלל ופרט ומאי הכל בכלל דקא קשי' לי' ומאי מה הפרט מפורש דמהדר ליה הא כלל ופרט לא מרבי מידי: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: אחיים סמיך
txt:
<span class='five'>אחיים סמיך. </span>גניבה דה'ל כללא קמא סמיך ליה אחיים דהוי כללא בתרא ודריש בכלל ופרט וכלל וסיפא דקתני ויאמר גניבה שור ושה וחמור והכל בכלל הואיל ואחיים סמיך ליה מאי קשיא לי' הא טפי לא כתיב אם המצא תמצא קשיא ליה כדאמר במסקנא ומיהו אפסקיה גמרא למילתי' דרבא בפרכי אחריתי ולא שבק לאסוקיה למילתי': 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: יאמר גניבה ושור ושה וחמור וחיים והכל בכלל
txt:
<span class='five'>יאמר גניבה ושור ושה וחמור וחיים והכל בכלל. </span>אם המצא תמצא ל'ל ומשני אילו כן הייתי אומר אף כל ב'ח להכי איצטריך אם המצא תמצא למימר דלאו מגניבה וחיים דרשינהו לכלל אלא מאם המצא תמצא ושדינהו לכל הני פרטי בינייהו כדמפרש לקמן: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: a
trm: הדר פריך תנא דבי חזקיה מה יש לך להביא שאר ב'ח כשהוא אומר חיים הרי בעלי חיים אמור
txt:
<span class='five'>הדר פריך תנא דבי חזקיה מה יש לך להביא שאר ב'ח כשהוא אומר חיים הרי בעלי חיים אמור. </span>כלומר מקרא בהדיא נפקי ולאו מכלל ופרט הלכך מה אני מקיים כלל ופרט לרבות כל דבר ואכתי המצא תמצא למה לי והכי מסקנא דתנא דבי חזקיה:  אי


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: לרבות כל דבר מהיכא מייתי לה מכלל בתרא כללא גופא חיים כתיב ביה
txt:
<span class='five'>לרבות כל דבר מהיכא מייתי לה מכלל בתרא כללא גופא חיים כתיב ביה. </span>כלומר איצטריך אם המצא תמצא דאי מגניבה וחיים דרשת לכלל איכא למיפרך שאר דברים מהיכא מייתית להו מכללא בתרא אף כל כללא גופיה חיים כתיב ביה דכל היכא דדרשינן כלל ופרט וכלל אף כל מכללא בתרא מידרש דכללא קמא למעוטי הוא דאתי דבלאו איהו הוי פרט וכלל דאיתרבו כל מילי ומהני כללא קמא למעוטי מאי דלא דמי ליה לפרטא וכללא בתרא לרבויי אתי דאי לאו איהו ה'ל כלל ופרט ואין בכלל אלא מה שבפרט הלכך לא דרשינן מיניה אלא בעלי חיים ובטיל ליה כלל ופרט דאע'ג דדריש תנא דבי ר' ישמעאל בעלמא כללא דלא דמי (ליה פרטא) הני מילי לרבויי מידי דהוי בכללא בתרא: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: והא תרי כללי דסמיכי נינהו
txt:
<span class='five'>והא תרי כללי דסמיכי נינהו. </span>המצא תמצא והיכי מצי למדרש מינייהו כלל ופרט וכלל: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: אלא לאתויי דבר המסויים
txt:
<span class='five'>אלא לאתויי דבר המסויים. </span>אין אבל דבר שאינו מסויים לא ומריבויא דרשינן לה ולא ממשמעותא דיש בהמות הרבה שאין בהן סימן דאי ממשמעותא דקרא נפקא תיפוק מכעין הפרט דשור: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: דתנא דבי ר' ישמעאל במים במים ב' פעמים
txt:
<span class='five'>דתנא דבי ר' ישמעאל במים במים ב' פעמים. </span>ולא גרס כל מקום שנאמר במים במים תאכלו כל אשר במים כל אשר לו סנפיר וקשקשת במים הואיל וכללים סמוכים הם והפרט אינו ביניהן אלא אחריהם כתיב בימים ובנחלים דמשמע דימים ונחלים הוא דבעינן סנפיר וקשקשת אבל שיחין ומערות לא אין זה נדרש בכלל ופרט דלא ליתרבי אלא כעין הפרט אלא בריבה ומיעט וריבה ואתרבי כל מילי אלא דמיעוט מהני למעוטי פורתא חדא מילתא ותו לא: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: חד למעוטי קרקע כו'
txt:
<span class='five'>חד למעוטי קרקע כו'. </span>ועד השתא לא מצי לתרוצי הכי דכי הוה דיינינן להו בכלל ופרט לא הוה מתרבי כעין הפרט אלא דבר המטלטל וגופו ממון וממילא הוי ממעטי כל הני: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: אחייה לקרן כעין שגנב
txt:
<span class='five'>אחייה לקרן כעין שגנב. </span>לקמן היא בשמעתין דאם גנב בהמה והוכחשה או הוזלה משלם כשעת הגניבה דכתיב חיים החייהו לקרן של גניבה שיהא שלם: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: ההוא מיבעי לי' למודה בקנס דפטור
txt:
<span class='five'>ההוא מיבעי לי' למודה בקנס דפטור. </span>אם לא באו עדים אחרי כן ואייתר ליה אם המצא תמצא לפטור אפילו באו עדים דאי לא כתיב אלא חד קרא הוה מוקמינן ליה בלא באו עדים: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: כל הני פרטי למה לי
txt:
<span class='five'>כל הני פרטי למה לי. </span>אי למעוטי קרקעות ועבדים ושטרות כדאמרן הא אימעיטו להו להנך מהנך פרטי דכתיבי בעל כל דבר פשע: 


lvr: 41
pgn: 64
dfh: b
trm: ואימא גנב עצמו
txt:
<span class='five'>ואימא גנב עצמו. </span>לא ישלם כפל עד שישבע לשקר הואיל ומקראי דלעיל נפקא לן גנב עצמו:  כחושה


lvr: 41
pgn: 65
dfh: a
trm: כחושה והשמינה כו'
txt:
<span class='five'>כחושה והשמינה כו'. </span>הגנב פטמה וקשיא לרב דאמר תשלומי ד' וה' כשעת העמדה בדין וקס'ד בין שבחה בין הכחישה הגנב בידים: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: a
trm: ומשני משום דא'ל כו'
txt:
<span class='five'>ומשני משום דא'ל כו'. </span>אבל שבחה בדמים שהוקרו בהמות בשוק או שנתפטמה מאליה משלם כפל כי השתא: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: a
trm: תברה
txt:
<span class='five'>תברה. </span>בידים או שתייה משלם ד' ובהמפקיד <span class='mareimakom'>(ב'מ דף מג.)</span> מפרש טעמא דכל כמה דאיתיה בעינא ברשותא דמרה קיימא דהא בעי לאהדורה הלכך ברשותא דמרה הוקרה וההיא שעתא דתברה ושתייה הוא דקא גזיל לה אבל איתבר ממילא אמאי מחייבת ליה אההיא שעתא דגזלה וההיא שעתא זוזא הוא דשוייא וגבי טביחה ומכירה הוי כי תברה או שתייה: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: a
trm: משלם כפל ואשם וחומש עולה לו בתוך הכפל
txt:
<span class='five'>משלם כפל ואשם וחומש עולה לו בתוך הכפל. </span>שהרי חומש לבעלים הוא והוא שקל וע'כ הא דר' יעקב בששוין כאחד החומש והכפל קמיירי דאי הוה כפילא טפי מחומשא לאו חומשא הוי ולא מיפטר ליה עד דמשלם חומש דחומש כפרה דשבועה הוא:  וחכ'א


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: וחכ'א ממון המשתלם בראש
txt:
<span class='five'>וחכ'א ממון המשתלם בראש. </span>שאינו משלם אלא קרן והשיב את אשמו היינו קרן שהוא אשם וחוטא עליו ובקרא אחרינא כתיב התם ואת אשמו יביא לה' וגו': 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: ושאינו משתלם בראש
txt:
<span class='five'>ושאינו משתלם בראש. </span>כי הכא דאיכא כפל לא שייך בה דין חומש כלל ואפי' לא שוין חומשא וכפילא פטור ור'ש אשם קאתי לאסופי לפטורא: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: דכפילא זוזא וחומשא זוזא
txt:
<span class='five'>דכפילא זוזא וחומשא זוזא. </span>דחומש בתר קרנא שיימינן וקרן משלם כעין שגנב נמצא קרן ד' וחומשו מוסיף עליו מבחוץ זוזא וכפילא זוזא וכפל כשעת העמדה בדין והיינו כרב דאי לאו קרן כעין שגנב לא הוי זוזא חומש ואי כפל כעין שגנב הוי ד' אלא ש'מ כרב: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: נעשה שינוי בידו וקנאו
txt:
<span class='five'>נעשה שינוי בידו וקנאו. </span>בשינוי להא מילתא דאם טבח ומכר שלו הוא טובח וכו' ופטור מד' וה' אבל קרן וכפל משלם קרן כי השתא וכפל כעין שגנב או כשעת העמדה בדין: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: כעין שגנב
txt:
<span class='five'>כעין שגנב. </span>לקמן אותבינן לרב מהא דאמר תשלומי כפל ד' וה' כשעת העמדה בדין ולרבה דאמר תברה או שתייה משלם ד' [כדהשתא] ליכא לאותובי דיכול לשנויי דהך מתניתא כפל ד' וה' דוקא נקט אבל קרן היכא דאשכח כי השתא משלם: 


lvr: 41
pgn: 65
dfh: b
trm: ונקנינהו בשינוי השם
txt:
<span class='five'>ונקנינהו בשינוי השם. </span>נהי דשבח דגופיה לא הוי שינוי דממילא קשבח ואזל ומיהו בשמא ודאי אישתני: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: a
trm: אבל לענין שלומי
txt:
<span class='five'>אבל לענין שלומי. </span>כגון כפל לר' אילעא וד' וה' לר' חנינא א'נ ביוקרא וזולא בלא שינוי דכולי עלמא כדמעיקרא משלם דקתני כעין שגנב: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: a
trm: לימא תיהוי תיובתא דרב
txt:
<span class='five'>לימא תיהוי תיובתא דרב. </span>דאמר לעיל כשעת העמדה בדין כשהוזלה וכ'ש כשהוקרה דהתם אפי' קרן מחייב ליה רב כי השתא דהא כרבה ס'ל דאמר תברה או שתייה משלם ד': 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: a
trm: שינוי קונה
txt:
<span class='five'>שינוי קונה. </span>היכא דשני להו בידים פשיטא ליה דמדאורייתא ודאי קנה וכי מהדר לא בעי לאהדרינהו בעינייהו אלא דמים משלם כגון צמר ועשאו בגדים דהא כתיבא בהדיא ותנינא כו' אבל יאוש מספקא ליה הא דאמור רבנן קני אי דאורייתא אי דרבנן: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: a
trm: עד שצבעו פטור
txt:
<span class='five'>עד שצבעו פטור. </span>מראשית הגז דקנייה בשינוי ואפילו דמים לא משלם דאין כהן יכול להזמינו בדין דיכול לומר לאחר אתננו אבל קודם שצבעו מי שחטפו זכה בו: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: a
trm: מוצא אבדה לאו כיון דמייאש ליה מרה
txt:
<span class='five'>מוצא אבדה לאו כיון דמייאש ליה מרה. </span>מקמי דתיתי לידיה קני לה אם נתייאשו בעלים קודם שמצאה זה קנה דתניא באלו מציאות <span class='mareimakom'>(ב'מ דף כב:)</span> מנין לאבידה ששטפה נהר הואיל ונתייאשו הבעלים שהיא מותרת ת'ל אשר תאבד ממנו שאבודה ממנו ומצויה לשאר בני אדם יצתה זו אלמא קני והכא בגזילה דאתי לידיה מקמי יאוש והדר אייאוש סגי ליה בדמים: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: ולא הגזול
txt:
<span class='five'>ולא הגזול. </span>דגזול לאו לרצון אתי קס'ד דגזל בהמת חולין ואייתי ה'ד אי נימא כו': 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: משכבו
txt:
<span class='five'>משכבו. </span>איש אשר יגע במשכבו <span class='mareimakom'>(שם טו)</span> גזירת הכתוב להוציא את המשכב הגזול שאינו נעשה אב הטומאה לטמא אדם: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: דגזל קרבן דחבריה
txt:
<span class='five'>דגזל קרבן דחבריה. </span>שהקדיש חבירו ולעולם לפני יאוש ואיצטריך לאשמועינן דאינו עולה לרצון כלל ואפי' לבעלים הראשונים ואע'ג דלא הוה יאוש. ל'א דגזל קרבן דחבריה הלכך אפי' לאחר יאוש לא קנייה דקרבן אינו נגזל דכל היכא דאיתיה בי גזא דרחמנא איתיה: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: מחשבה מטמאתן
txt:
<span class='five'>מחשבה מטמאתן. </span>בעל הבית אינו עשוי למוכרן ועושה מהן מטות ודולבקאות וקטבלאות ומשחשב עליהן לדבר שראוי לו בלא חסרון מלאכה מקבלין טומאה מיד: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: ושל עבדן
txt:
<span class='five'>ושל עבדן. </span>העשוי למכור אין מחשבתו מטמאתו דעביד דממליך ומזבין והלוקח יעשה מהם מנעלים ועדיין לא נגמרה מלאכתן לכך: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: של גנב מחשבתו מטמאתם
txt:
<span class='five'>של גנב מחשבתו מטמאתם. </span>דקננהו ביאוש דקסבר סתם גניבה יאוש בעלים היא דלא ידע למאן לתבעו: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: ושל גזלן אין מחשבה מטמאתן
txt:
<span class='five'>ושל גזלן אין מחשבה מטמאתן. </span>ואע'פ שחישב עליהן לדבר שאין בו חסרון מלאכה כגון לכיסוי חבילות סוסים ופרדים כמו שעושין מעורות דובין מ'ט דסתם גזילות ליכא יאוש דכיון דידע מאן שקליה אזיל ותבע ליה לדינא: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: חילוף הדברים
txt:
<span class='five'>חילוף הדברים. </span>סתם גזילה איכא יאוש דכיון דלעיניה גזלה מיניה איניש אלמא הוא אבל סתם גניבה ליכא יאוש דסבר משכחנא ליה לגנב: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: שקצען
txt:
<span class='five'>שקצען. </span>דרומי'ר בלעז דאיכא תרתי שינוי מעשה ויאוש ולעולם יאוש גרידא לא קני: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: והלא עיצבא שנו כאן
txt:
<span class='five'>והלא עיצבא שנו כאן. </span>שחשב עליהן לעיצבא דולבקי שאוכלין עליו וכעין שולחן הוא: 


lvr: 41
pgn: 66
dfh: b
trm: ועיצבא אינה צריכה קיצוע
txt:
<span class='five'>ועיצבא אינה צריכה קיצוע. </span>דבלאו קיצוע נמי מטמאה דהא חזיא למילתיה שהקיצוע אינו עשוי אלא לייפות ומנא תימרא דבעיצבא קעסיק דתנן גבי דההיא במס' כלים כל מקום שאין חסרון מלאכה כו': 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: a
trm: המלטטים
txt:
<span class='five'>המלטטים. </span>המלטי כדאמרינן בהשותפין <span class='mareimakom'>(ב'ב דף ו.)</span> שנותנים נסרים סביב פתחי חלונות ופתחין ובמקום חורי קיבוע הקורות: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: a
trm: ר' זירא אמר
txt:
<span class='five'>ר' זירא אמר. </span>מריש היינו טעמא דלא מקניא בשינוי השם משום דחוזר לברייתו הוא אם יסתר הוי כשורא כדמעיקרא אבל אברזין תו לא מקרי משכא: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: a
trm: על גזל אביו
txt:
<span class='five'>על גזל אביו. </span>בהגוזל <span class='mareimakom'>(לקמן ד' קד:)</span> מפרש לה אפילו נשבע אביו לשקר אבל אקרן מחייב ליה קרא כדאמרינן התם: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: b
trm: וכ'ת הא כתיב תחתיו תחתיו חד תחתיו מייתר כו'
txt:
<span class='five'>וכ'ת הא כתיב תחתיו תחתיו חד תחתיו מייתר כו'. </span>וכ'ת הא כתיב תרי זימני תחתיו דמישתמעי חד אשור וחד אשה דאי תרוייהו אחד קיימי הכי איבעי ליה למיכתב ה' בקר וד' צאן ישלם תחתיו לאו מילתא היא דאיכא למימר חד תחתיו אייתר לדרשה אחרינא ואכתי תשעה משתמעי בין אשור בין אשה: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: b
trm: נגידים
txt:
<span class='five'>נגידים. </span>גויעים כדמתרגמינן ויגוע ואיתנגיד <span class='mareimakom'>(בראשית מט)</span> כלומר כחושין וקרובין למות: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: b
trm: ה'א עד דגנב תרתי וטבח לחד ומזבין לחד
txt:
<span class='five'>ה'א עד דגנב תרתי וטבח לחד ומזבין לחד. </span>להכי אצטריך שור או שה דרישא למימר דאע'ג דחד הוא דגנב מחייב: 


lvr: 41
pgn: 67
dfh: b
trm: ואימא עד דגנב תרתי
txt:
<span class='five'>ואימא עד דגנב תרתי. </span>כדכתיב בסיפא תחת השור תחת השה ולהכי אצטריך שור או שה דרישא: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: מי איכא נשתרש
txt:
<span class='five'>מי איכא נשתרש. </span>הא לא אהנו מעשיו דשינוי רשות ששינהו מרשותו לרשות לוקח בלא יאוש ליכא למ'ד דקני: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: ואי ס'ד יאוש
txt:
<span class='five'>ואי ס'ד יאוש. </span>גרידא קניה גנב אמאי משלם ארבעה וחמשה הא דמי בעלמא הוא דאית להו לבעלים גביה ושלו טבח ומכר: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: שאינה חוזרת
txt:
<span class='five'>שאינה חוזרת. </span>קס'ד דה'ק דלא מחייב אלא היכא דמכירתו מכירה גמורה וקנייה לוקח: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: פרט לשהקנה לו לשלשים יום
txt:
<span class='five'>פרט לשהקנה לו לשלשים יום. </span>כלומר לעולם לפני יאוש והאי אינה חוזרת דקתני לא למעוטי היכא דלא אהנו מעשיו דאע'ג דלא אהנו חייביה רחמנא הואיל ושנה בחטא אלא למעוטי היכא דלא מכר גנב ללוקח אלא לעשות בה מלאכה שלשים יום דהוא כשכירות בעלמא: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: גנב ומכר
txt:
<span class='five'>גנב ומכר. </span>קנייה לוקח בשינוי רשות הלכך (ראשון משלם ד' וה') שני משלם כפל ללוקח: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: ושני אינו משלם אלא קרן
txt:
<span class='five'>ושני אינו משלם אלא קרן. </span>ולקמן פריך אמאי לא משלם כפל הא קנייה גנב ראשון בשינוי מעשה: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: ואי ס'ד כו'
txt:
<span class='five'>ואי ס'ד כו'. </span>ואי קשיא הא יכול לתרוצה כגון שנתייאשו בעלים לאחר מכירת גנב דקונה לוקח וביד גנב לא היה יאוש לקנותה ה'נ משני ליה לקמן: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: ואיפוך סיפא למציעתא כו'
txt:
<span class='five'>ואיפוך סיפא למציעתא כו'. </span>ותני במציעתא שני אין משלם אלא קרן דלא קנייה לוקח בשינוי רשות בלא יאוש: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: א'ר זביד כולה לפני יאוש
txt:
<span class='five'>א'ר זביד כולה לפני יאוש. </span>ואפוכי נמי לא תפכה וסיפא כדאוקימנא כב'ש ומציעתא דקתני שני משלם כפל כגון שנתייאשו הבעלים לאחר מכירה ולא נתייאשו ביד גנב ולהכי ראשון משלם ד' וה' דלא הוי יאוש גבי' דליקנייה ורישא נמי לפיכך שני פטור מכפל: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: ולא תימא
txt:
<span class='five'>ולא תימא. </span>הא דנקט מתני' חיובא דשני גבי לוקח ולא נקט לה לחיוב דשני גבי ראשון ותוקמה נמי בלאחר יאוש כדמשני בלוקח משום דבעי יאוש ושינוי רשות אלא ביאוש לחודיה נמי קני כרב ואם גנבה מראשון לאחר יאוש משלם לו כפל: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>להכי נקט תנא לכוליה מלתא בדליכא יאוש גבי גנב משום דלא משכחת לה דמשלמי תרוייהו האי תשלומי ד' וה' והאי כפל: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: אלא בהכי
txt:
<span class='five'>אלא בהכי. </span>דאי הוי יאוש ביד גנב לא מיחייב קמא במכירתו ד' וה' וכיון דמציעתא לא סגי לה אלא לפני יאוש תנא נמי לרישא בלפני יאוש ופטרו מכפל: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: a
trm: חיובא לאחר יאוש הוא דאהנו מעשיו
txt:
<span class='five'>חיובא לאחר יאוש הוא דאהנו מעשיו. </span>משקנאו לוקח ותלתא אמוראי נינהו רב סבר יאוש קני הלכך לא מיחייב אלא בלפני יאוש דאי לאחר יאוש שלו הוא טובח ומוכר ורב נחמן ורב ששת סברי יאוש גרידא לא קני ומשום הכי לאחר יאוש מיחייב ומיהו בהא פליגי דרב נחמן לא בעי אהנו מעשיו הלכך אפילו לפני יאוש גרידא נמי חייב ורב ששת בעי מכירה גמורה: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: תדע שסתם גניבה
txt:
<span class='five'>תדע שסתם גניבה. </span>מיד מתייאשין ואם מכרן גנב לאחר מיד קנה דאיכא תרתי יאוש ושינוי רשות וממאי שהרי אמרה תורה גנב ומכר משלם ד' וה' והא דלמא לא אייאוש מרה ולאו מכירה היא: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: אלא לאו משום דסתם גניבה יאוש בעלים היא
txt:
<span class='five'>אלא לאו משום דסתם גניבה יאוש בעלים היא. </span>אלמא מדיליף ר' אלעזר טעמא מהאי ש'מ כרב ששת ס'ל דאי שמענא ליה למרה בהדיא דלא אייאש פטור המוכר מד' וה': 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: ודלמא
txt:
<span class='five'>ודלמא. </span>חייביה רחמנא ואע'ג דלא אייאוש לר'א פריך דיליף מהכא יאוש לסתם גניבה: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: גניבה בנפש
txt:
<span class='five'>גניבה בנפש. </span>הגונב נפש ומכרו אין כאן יאוש שאין אדם מתייאש על עצמו ורחמנא חייביה אע'ג דלא אהנו מעשיו: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: לאחר יאוש מאי
txt:
<span class='five'>לאחר יאוש מאי. </span>מי ס'ל יאוש גרידא קני כרב ושלו טובח ומוכר או דלמא יאוש לא קני וכ'ש דלאחר יאוש מחייב דאהנו מעשיו: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: ואינו משלם ד' וה'
txt:
<span class='five'>ואינו משלם ד' וה'. </span>דהא כי טבח דהקדש טבח ורעהו אמר רחמנא ישלם שנים לרעהו ולא להקדש וכיון דפטריה מכפל תו לא מחייב בטביחה ומכירה דתשלומי ארבעה וחמשה אמר רחמנא ולא שלשה וארבעה וכי מדלית כפל מינייהו הוו ליה שלשה וארבעה: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: מה ביתו שלו אף כל שלו </span>גרסי': <span class='five'>שהקדישו בעלים
txt:
<span class='five'>מה ביתו שלו אף כל שלו </span>גרסי': <span class='five'>שהקדישו בעלים. </span>ולעולם לפני יאוש: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: סבר לה כצנועין
txt:
<span class='five'>סבר לה כצנועין. </span>דאמרינן לקמן <span class='mareimakom'>(ד' סט.)</span> בכרם רבעי הצנועים מניחין כו' בני אדם חסידים שרוצין לסלק ידי כל אדם מן העבירה כשיש להן כרם רבעי וחוששין שמא אוכלין ממנו עוברי דרכים בלא פדיון: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: מניחין מעות ואומרים כל הנלקט מזה
txt:
<span class='five'>מניחין מעות ואומרים כל הנלקט מזה. </span>כל מה שלקטו בני אדם היום מכאן יהא מחולל אלמא אע'ג דליתיה ברשותייהו מיפרק ותפיס להו למעות בקדושה: 


lvr: 41
pgn: 68
dfh: b
trm: והרי חזרה קרן לבעלים
txt:
<span class='five'>והרי חזרה קרן לבעלים. </span>אי כשהקדישו בעלים כפל אמאי משלם הרי חזרה קרן לידם דאקדשוה כל היכא דאיתיה וכפל לא מחייב אלא כשנמצאת ביד גנב שבאו עדים כדכתיב אם המצא תמצא בידו: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: a
trm: בקזוזות
txt:
<span class='five'>בקזוזות. </span>מוט'ש נותן פיסת רגבים סביבות הגבולים להודיע שהוא כרם רבעי ואסור בלא פדיון: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: a
trm: אבל בשאר שני שבוע
txt:
<span class='five'>אבל בשאר שני שבוע. </span>שהן באים לגזול יניחם ויאכלו דבר האסור והלעיטהו לרשע וימות: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: a
trm: רבי דוסא
txt:
<span class='five'>רבי דוסא. </span>לענין לקט קציר קמיירי דקיימא לן שני שבולין לקט שלש אינו לקט ואין כל העניים בקיאין בהלכה לפיכך צריך בעל הבית להפקיר: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: a
trm: דאית ליה לר' יהודה ברירה
txt:
<span class='five'>דאית ליה לר' יהודה ברירה. </span>דקאמר כל שילקוט וכי לקיט אמרינן הוברר שזה הפקר ואע'פ שאין בעל הבית יודע בשחרית דשמא לא ילקטו יותר על דינם:  הלוקח


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: הלוקח יין מבין הכותים
txt:
<span class='five'>הלוקח יין מבין הכותים. </span>בערב שבת בין השמשות כדתניא בתוספתא וקדש עליו היום ואין לו מה לשתות בשבת ואין לו פנאי להפריש: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: מיחל
txt:
<span class='five'>מיחל. </span>מוציא מעשר שני לחולין על מעות שיש לו בבית דמה שיש לו פנאי לתקן יתקן דהא באמירה בעלמא סגי כדאמרי' לקמן: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: אוסרין
txt:
<span class='five'>אוסרין. </span>דלית להו ברירה לומר מן החולין הוא שותה ותרומה ומעשר ראשון נותרין בנוד: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: לקוחות הן
txt:
<span class='five'>לקוחות הן. </span>ולא אמרינן הוברר הדבר שזה חלק המגיע לכל אחד וירושה לא קאמר רחמנא דתיהדר אלא אמרינן חלקו של זה היה ראוי לזה והחליפו והרי הוא כמקח וחוזרין ומחליפין ביובל: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: אלא לעולם כל הנלקט
txt:
<span class='five'>אלא לעולם כל הנלקט. </span>אמרו צנועין ורבי דוסא ודקא קשיא סתם משנה דצנועין לרבי יוחנן: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: ר' יוחנן סתמא אחרינא אשכח
txt:
<span class='five'>ר' יוחנן סתמא אחרינא אשכח. </span>ואי קשיא והא לא סגיא דלא מתהפכא מתני' משום ברירה לא תיפוך דאית ליה לרבי יהודה ברירה וטעמא דלוקח יין קתני התם משום שמא יבקע הנוד ולא משום ברירה: 


lvr: 41
pgn: 69
dfh: b
trm: מאן תנא צנועין רבי מאיר
txt:
<span class='five'>מאן תנא צנועין רבי מאיר. </span>דאמר בקדושין מעשר ממון גבוה הוא דכל היכא דאיתיה למעשר לאו דידיה הוא אלא דגבוה הוא ולענין פדייה אוקמיה ברשותו דמחייב ליה חומשא ואי לאו דידיה הוא לא הוה יהיב חומש שאין מוסיף חומש אלא בעלים דכתיב ממעשרו: הכא נמי בכרם רבעי אע'ג דלאו דידיה הוא קדש קדש ממעשר יליף אבל לקט והקדש בעלמא לא אבל השתא דאמר רבי יוחנן צנועין ורבי דוסא אמרו דבר אחד ש'מ טעמייהו משום דלא בעי ברשותו ואפילו במילתא דעלמא דכל כמה דלא אייאוש יכול להפקיר ולהקדיש ולחלל:  אורכתא


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: משום דר' יוחנן
txt:
<span class='five'>משום דר' יוחנן. </span>דהואיל ואינו ברשות הבעלים אינו יכול להקנותו לשליח הלכך אם אבד יכול לחזור ולתבוע מיד הנאמן: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: מיגו דמשתעי
txt:
<span class='five'>מיגו דמשתעי. </span>נאמן דינא בהדי שליח אפלגא על כרחיה דלא מצי למימר ליה לאו בעל דברים דידי את משתעי אכולה: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: לא מפקינן מיניה
txt:
<span class='five'>לא מפקינן מיניה. </span>אף על גב דלא כתיב ביה אפיק לנפשך ל'א ואי תפס שליח ממון שהוציא ועיכבו לעצמו לא מפקינן מיניה כך מצאתי כתוב בתשובות הגאונים וזה עיקר: רב אשי פליג עליה דאמימר: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: כיון דכתיב קבילית עלאי
txt:
<span class='five'>כיון דכתיב קבילית עלאי. </span>אלמא שליח שויה הלכך אי תפיס מפקינן מיניה וללישנא קמא נמי אי תפס משל נאמן מפקינן מיניה דהא שליח בעלמא הוא והוי כתופס לבעל חוב: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm:
והלכתא שליח שוייה ולא שקיל מידי</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>על פי שנים

txt:
<span class='five'>והלכתא שליח שוייה ולא שקיל מידי</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>על פי שנים. </span>כלומר שנים מעידין אותו שגנב: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: וטבח ומכר ואחר כן מת אביו
txt:
<span class='five'>וטבח ומכר ואחר כן מת אביו. </span>אבל מת אביו ואח'כ טבח ומכר תנא בסיפא דפטור שהרי ירש את אביו ושלו הוא טובח ומוכר: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: בשני אלו
txt:
<span class='five'>בשני אלו. </span>בטרפה ובחולין בעזרה דקא סבר רבי שמעון שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה אבל לרפואה ולכלבים שחיטה ראויה היא דאי בעי מצי אכיל מיניה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: a
trm: דבר ולא חצי דבר
txt:
<span class='five'>דבר ולא חצי דבר. </span>על פי שנים עדים יקום דבר והני עדי טביחה דקתני במתני' או על פי שנים עדים אחרים חצי דבר קמסהדי דאי לאו עדי גניבה איכא למימר דידיה קא טבח:  חלפתא


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: דאע'ג דעדי ביאה
txt:
<span class='five'>דאע'ג דעדי ביאה. </span>הבאים להמית צריכין לעדות קדושין דאי לא קידשה איכא למימר פנויה היא: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: כיון דעדי קדושין לא צריכין לעדי ביאה
txt:
<span class='five'>כיון דעדי קדושין לא צריכין לעדי ביאה. </span>דבלאו נינהו שוו לה קמאי אשת איש ליאסר על כל העולם: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: הכא נמי כו'
txt:
<span class='five'>הכא נמי כו'. </span>עדי גניבה חייבו ליה כפילא בלאו עדי טביחה אבל הני דעדות חזקה שלשתן הכיתות צריכות זו לזו: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: למעוטי אחד אומר אחת בגבה וכו'
txt:
<span class='five'>למעוטי אחד אומר אחת בגבה וכו'. </span>וקאתו לשויה גדולה לענין עונשין או לענין שיהו קידושיה קדושין: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: אכתי קטנה היא כו'
txt:
<span class='five'>אכתי קטנה היא כו'. </span>הלכך לא מצטרפין אבל לגבי חזקה כולן מעידין שהיה מוחזק בה: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: זרוק גניבה לחצרי
txt:
<span class='five'>זרוק גניבה לחצרי. </span>בשבת ואני אתן לך מעות וכן עשה קנאה לוקח וזה נתחייב מיתה: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: קלוטה כמי שהונחה
txt:
<span class='five'>קלוטה כמי שהונחה. </span>הזורק מרשות לרשות כיון שקלטה האויר נתחייב משום שבת נמצא חיוב שבת וחיוב מכירה באין כאחד שאויר חצר קנה ללוקח דכיון דסופו לנוח כמונח דמי: 


lvr: 41
pgn: 70
dfh: b
trm: ואפילו בא על אמו
txt:
<span class='five'>ואפילו בא על אמו. </span>ונתן לה טלה באתננה אסור ואף על גב דאי לא הוה יהיב לה ניהלה והואיל תבעה ליה בדינא לא אמרינן ליה קיים לה תנאה דהא מתחייב בנפשיה הוא:  אפי'


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: ר' מאיר היא
txt:
<span class='five'>ר' מאיר היא. </span>במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף ד.)</span> מעידים אנו בפלוני שחייב לחבירו מאתים זוז ונמצאו זוממין לוקין ומשלמין שלא השם המביאן לידי מכות מביאן לידי תשלומין: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: וכי
txt:
<span class='five'>וכי. </span>שליח חוטא ושולח מתחייב בתשלומי ד' וה' והא קיימא לן דאין שליח לדבר עבירה במסכת קדושין <span class='mareimakom'>(דף מב:)</span>: אין מכירה אלא בשנים מוכר ולוקח: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: התם
txt:
<span class='five'>התם. </span>כי עביד איהו  דפטרה ליה לאו משום דלא מיחייב אלא משום דקם ליה בדרבה מיניה: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: בשלמא ע'ז ושור הנסקל
txt:
<span class='five'>בשלמא ע'ז ושור הנסקל. </span>איסורי הנאה נינהו דאמר במסכת ע'ז <span class='mareimakom'>(דף נד.)</span> אע'פ שאמרו המשתחוה לבהמת חבירו לא אסרה עשה בה מעשה אסרה: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: במזיד לא יאכל
txt:
<span class='five'>במזיד לא יאכל. </span>בו ביום והוא הדין לאחרים ואיידי דתנא רישא בדידיה תנא נמי סיפא בדידיה והכי איבעי לן לפרושי בהכל שוחטין: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: רבי יהודה אומר בשוגג יאכל
txt:
<span class='five'>רבי יהודה אומר בשוגג יאכל. </span>הוא בעצמו למוצאי שבת ובו ביום לא הוא ולא אחרים ואיידי דבעי למיתנא סיפא בדידיה תנא נמי ברישא בדידיה: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: a
trm: במזיד לא יאכל
txt:
<span class='five'>במזיד לא יאכל. </span>הוא עולמית אבל אחרים אוכלים: בדר' יוחנן הסנדלר גרסינן יאכל: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: כיון דשחיט בה פורתא איתסרא
txt:
<span class='five'>כיון דשחיט בה פורתא איתסרא. </span>משום זבחי מתים דקא סלקא דעתך ישנה לשחיטה מתחילה ועד סוף ומתחילתה נאסרה משום זבחי מתים ולענין תשלומין ד' וה' וטבחו כולו בעינן כדאמרינן לקמן כי גמר לה לאו דמריה קטבח שכבר איבדה ממנו קודם שחיטה ונאסרה עליו והוה ליה כמו שהשליכה לאור קודם שחיטה דמשלם קרן וכפל ותו לא: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: מוחזר
txt:
<span class='five'>מוחזר. </span>ואומר לו הרי שלך לפניך נמצאת שאע'פ שאינו שוה כלום גורם לממון הוא דכל זמן שהוא קיים שומר פוטר את עצמו בו ואם יאבד ישלם דמיו: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: קדשים שחייב באחריותן
txt:
<span class='five'>קדשים שחייב באחריותן. </span>גנב שגנב קדשים מבית בעלים אם קיבלם בעליו עליו באחריות כגון דאמר הרי עלי עולה והפריש זו: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>לשלם כפל דאע'ג דלאו דידיה הוה אלא דהקדש כיון דגורם לממון הוא דאי מית בידו בעי לשלומי כדידיה דמיא: 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: מי מצית מוקמת למתניתין
txt:
<span class='five'>מי מצית מוקמת למתניתין. </span>דגנב וטבח ביום הכפורים כרבי מאיר לחודיה דאמר לוקה ומשלם והא מדקתני כו': 


lvr: 41
pgn: 71
dfh: b
trm: לרפואה ולכלבים
txt:
<span class='five'>לרפואה ולכלבים. </span>ואיצטריך לאשמועינן אע'ג דלרבי שמעון שחיטה שאינה ראויה לא שמה שחיטה הך שחיטה ראויה קא חשיב לה אבל ביום הכפורים פליג משום דאין לוקה ומשלם: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: a
trm: ומאי שנא סיפא
txt:
<span class='five'>ומאי שנא סיפא. </span>כיון דרישא אפי' לא עמד בדין [קאמר רחמנא] דחמשה בקר ואפי' חמשה חצאי בקר סיפא כשמת אביו ואחר כך טבח ומכר למה לא ישלם לאחיו את חלקם: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: a
trm: אינה לשחיטה אלא לבסוף
txt:
<span class='five'>אינה לשחיטה אלא לבסוף. </span>הלכך כל כמה דטבח דמריה קא טבח ובגמר שחיטה הוא דמיתסר בהנאה: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: a
trm: כגון ששחט מיעוט סימנין בחוץ וגמרן בפנים
txt:
<span class='five'>כגון ששחט מיעוט סימנין בחוץ וגמרן בפנים. </span>או השלימן לרוב דבגמר טביחה הוא דאיתסרא ועד השתא דמריה קא טבח: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: a
trm: אינה לשחיטה
txt:
<span class='five'>אינה לשחיטה. </span>אין שחיטה נקראת אלא לבסוף ונפקא מינה לענין המחשב בקדשים חוץ למקומם או חוץ לזמנן או מחשב שלא לשמן אינה מחשבה אא'כ חישב בסוף שחיטה: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: a
trm: חולין שנשחטו בעזרה
txt:
<span class='five'>חולין שנשחטו בעזרה. </span>פלוגתא היא במסכת קדושין <span class='mareimakom'>(דף נח.)</span> אי דאורייתא היא אי דרבנן:  דאי


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: אההוא פורתא
txt:
<span class='five'>אההוא פורתא. </span>מחייב דכי היכי דהוי שחיטה לענין חולין בעזרה בתחילתה הוי נמי טביחה לענין תשלומין: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: וגמרן בפנים
txt:
<span class='five'>וגמרן בפנים. </span>דאיכא וטבחו כולו קודם שנאסרה בהנאה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: והאחרונים משלמים ג'
txt:
<span class='five'>והאחרונים משלמים ג'. </span>לשור וכגון שהוזמו אחרונים תחילה דאי עדי גניבה הוזמו תחילה בטלה לה עדות טביחה דדלמא בעלים מכרוהו לו וכי מיתזמי אמאי משלמי: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: בטלה עדות שניה
txt:
<span class='five'>בטלה עדות שניה. </span>והוא משלם כפל משום ראשונים והן פטורין דאין עדים משלמין ממון עד שיזומו שניהן: 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: בטלה כל העדות
txt:
<span class='five'>בטלה כל העדות. </span>והוא פטור והן פטורין ואפי' חזרו והוזמו אחרונים אחרי כן אין משלמין שהרי בטלה עדותן כבר והוכחשו דכיון דלא גנב לא טבח ואהכי לא מחייבו אלא אעמנו הייתם שסתרו גופה של עדות וכ'ש אם הוזמו שנים הראשונים תחילה שעדות שניה בטלה אלא שבזמן שלא הוזמו אלא אחד בטלו שתיהן אבל כשהוזמו שניהם לא בטלה עדות ראשונה אלא משלמין כפל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 72
dfh: b
trm: למפרע נפסל
txt:
<span class='five'>למפרע נפסל. </span>העיד בניסן והוזם על עדות זו באייר כל העדיות שהעיד בינתים פסולות דמשעה שהעיד עדות זו נפסל: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: בגזלנותא
txt:
<span class='five'>בגזלנותא. </span>שלא הזימוהו אלא העידו שנים על אלו שהן גזלנין והכא ליכא למימר סמוך אהני דהא מילתא אחריתא היא: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: והלכתא שהעידו בבת אחת והוזמו
txt:
<span class='five'>והלכתא שהעידו בבת אחת והוזמו. </span>ולא גרסינן והוזמו בבת אחת דכיון דהעידו בבת אחת ליכא למימר בשעת עדות טביחה פסולין הוו ואפילו אי אמרינן למפרע נפסל דהא תוך כדי דיבור הוה והזמה לא איכפת לן אי בבת אחת אי בזה אחר זה ובלבד שיזומו על הטביחה תחילה: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: בטלה כולה
txt:
<span class='five'>בטלה כולה. </span>ומשלמי כפל והוא פטור דכיון דלא גנב לא טבח ואפילו חזרו והוזמו על הטביחה פטורין: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: בכת אחת בזה אחר זה
txt:
<span class='five'>בכת אחת בזה אחר זה. </span>שהעידו היום על הגניבה ואמרו באחד בשבת גנב ולמחר על הטביחה ואמרו בשני בשבת טבח: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: וא'ר יוסי
txt:
<span class='five'>וא'ר יוסי. </span>דכי אמרי להו סהדי עמנו הייתם ביום שני הוזמו אף על הגניבה שביום ראשון מהיכא תיתי האי: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: ומאי נינהו כו' אבל בעדות אחת בבת אחת
txt:
<span class='five'>ומאי נינהו כו' אבל בעדות אחת בבת אחת. </span>שהעידו על שתיהן זו בתוך כדי דיבור של זו ואמרו באחד בשבת גנב ובשני בשבת טבח והוזמו על שני בשבת ואע'ג דאאחד בשבת לא איתזום מיהו איגלאי מלתא דכי אסהוד פסולין הוו דסבר ר' יוסי למפרע הוא נפסל ובטלה כל עדות אותה שעה שכולה עדות אחת היא: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: אגניבה דלא מיתזמי לא איתזום
txt:
<span class='five'>אגניבה דלא מיתזמי לא איתזום. </span>ואע'ג דבהדדי אסהידו ליה הא לא אתחיל פסולייהו מההיא שעתא דנימא אע'ג דאאחד בשבת לא איתזום מיהו שעת עדותן שעת פסלות היתה: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: a
trm: איתזמו להו [נמי] אגניבה
txt:
<span class='five'>איתזמו להו [נמי] אגניבה. </span>האי איתזמו לאו הזמה דוקא (נקט) לשלם ממון אלא איפסלו להו אגניבה משום פסול עדות:  לאו


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: לאו כדיבור דמי
txt:
<span class='five'>לאו כדיבור דמי. </span>והוו ליה שני עדיות ומשום חדא לא אתכחש אידך דמשעת דיבור אחרון נפסלו ולא משעת דיבור ראשון: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm:
הרי זו תמורת עולה תמורת שלמים </span>ולא גרסינן ותמורת שלמים: <span class='five'>הרי זו תמורת עולה דברי ר'מ

txt:
<span class='five'>הרי זו תמורת עולה תמורת שלמים </span>ולא גרסינן ותמורת שלמים: <span class='five'>הרי זו תמורת עולה דברי ר'מ. </span>דאית ליה לר'מ תפוס לשון ראשון: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: דבריו קיימין
txt:
<span class='five'>דבריו קיימין. </span>ותרעה עד שתסתאב ותימכר ויביא בדמי חציה עולה ובדמי חציה שלמים: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: שהוכחשו ולבסוף הוזמו נהרגין
txt:
<span class='five'>שהוכחשו ולבסוף הוזמו נהרגין. </span>וכשנגמר הדין על פיהם קודם שהוכחשו אמרה רבא שאם לא נגמר הדין עדיין אפילו הוזמו מתחילה אין נהרגין שאין העדים זוממין נהרגין עד שיגמר הדין והכי מיתוקמא בסיפא דשמעתין כגון דאתו בי תרי ואמרי הכי ופסקנוה לדינא אפומייהו: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: שסימא את עין עבדו
txt:
<span class='five'>שסימא את עין עבדו. </span>ויצא לחירות ואח'כ הפיל את שינו וחייב ליתן לו דמי שינו: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: שהרי הרב אומר כן
txt:
<span class='five'>שהרי הרב אומר כן. </span>כלומר דניחא ליה לרב בסהדותא דהני ולקמן מפרש מאי ניחותא: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: ש'מ הכחשה תחילת הזמה היא
txt:
<span class='five'>ש'מ הכחשה תחילת הזמה היא. </span>דאי לאו תחילת הזמה היא מאחר שבטלה עדותן מי אית בהו דין הזמה: 


lvr: 41
pgn: 73
dfh: b
trm: אמר ליה אביי לא
txt:
<span class='five'>אמר ליה אביי לא. </span>אי דהוכחשו על ידי כת ראשונה שוב אין כת שלישית מזימתן והכא כשאין שם כת ראשונה אלא הם ודקשיא לך דמי עבד לרב בעי לשלומי הכא כגון שכת שניה אפכינהו ואזמינהו שאמרו להם אותו היום שאתם אומרים עמנו הייתם במקום פלוני אבל ביום אחר הוה ואיפכא הוה דממה נפשך עבד נפיק לחירות והן משלמין לו דמי עין שרצו להפסידו וניחא ליה לרב דניפוק בעינו ויתן לו דמי שינו ואי קשיא הואיל וראשונים הם מאי הוי מפסדי ליה הא לחירות הוי מפקי ליה ואכתי דמי עבד לרב בעי לשלומי לקמיה פריך ליה ומוקמינן לה בשעמד בדין:  מדסיפא


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: מדסיפא
txt:
<span class='five'>מדסיפא. </span>בשתי כיתות להכי תלי רישא בסיפא דרישא לא ניחא לן לאוקמה בשתי כיתות אלא בג' משום דקתני שהרי הרב אומר כן ואי דלא אתאי כת אחריתי מקמי דידהו ואמרו איפכא לא הוה ניחא ליה בהני דמפקי ליה לעבד לחירות אלא מדסיפא מיתוקמא בשתי כיתות וע'כ במיפך והזמה מוקמית ליה הלכך רישא נמי אוקי במיפך והזמה: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: אילימא דלא קמודו
txt:
<span class='five'>אילימא דלא קמודו. </span>הנך בתראי בחבלא דעבד כלל אלא דקאמרי עמנו הייתם ותו לא מידי: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: ואפכינהו
txt:
<span class='five'>ואפכינהו. </span>ואהנו ליה לרב לפוטרו מדמי עין שהן מרובין מדמי שן ומיהו עבד נפיק לחירות: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: ואזמינהו
txt:
<span class='five'>ואזמינהו. </span>והכא ליכא למימר כדאמר רבא ברישא דאתאי כת אחריתי מקמי דידהו ואמרי איפכא סימא את עינו והפיל את שינו דאי אתאי כת אחריתי ברישא והדר אמרי הני הפיל את שינו וסימא את עינו כיון דלא אפומייהו פסקינן דינא אלא בראשונים שמזקיקים את הרב לדמי שן שישנו בכלל דמי עין של אחרונים אפילו נמצאו זוממין אלו האחרונים לא הוי מחייבו דאין עדים זוממים מתחייבים עד שיגמר הדין על פיהם הלכך הך סיפא מוכחא לפום ריהטא בשתי כיתות ומיפך והזמה: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: והיכי דמי
txt:
<span class='five'>והיכי דמי. </span>בין רישא ובין סיפא כיון דהשתא מוקמת לה במיפך והזמה ובשתי כיתות עדים היכי דמי: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: אי דמאחרי אחורי הני בתראי
txt:
<span class='five'>אי דמאחרי אחורי הני בתראי. </span>כגון דאמרי קמאי יום ראשון הוה מעשה ואתו בתראי ואמרי יום שני הוה מעשה ואיפכא הוה: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: אכתי כוליה עבד בעי לשלומי לרב
txt:
<span class='five'>אכתי כוליה עבד בעי לשלומי לרב. </span>דכי מחייבי ליה מיום ראשון להוציא עבדו לחירות אכתי לא הוה בר חיובא דהא ביום שני הוה מעשה ואכתי כוליה עבד בעי לשלומי לרב דכי אתו לאסהודי לחיוביה לרב אכתי לאו בר חיובא הוא: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: ואי דלא העמידו
txt:
<span class='five'>ואי דלא העמידו. </span>העבד לרבו בדין קודם שבאת כת ראשונה להעיד אכתי כולי דמי עבד בעי שלומי דהא כוליה בעי אפסודיה מיניה דאכתי גברא לא מיחייב דאי הוה בעי הוה אתא לבי דינא ומודה ומפטר דמודה בקנס פטור וחירות דשן ועין קנסא הוא: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: כשעמד בדין
txt:
<span class='five'>כשעמד בדין. </span>על החבלות הללו ע'י עדים אחרים בב'ד אחר וחייבוהו להניח העבד וברח דהשתא אי קאתי בעלים קמן הא לא מהניא ליה הודאה וקתבע ליה האי עבד הפלת את שיני וסימת את עיני והעמדתיך בדין ונתחייבת לי דמי עיני והביא עדים אלו על כך ואתו סהדי אחריני ואפכינהו ואמרו לא חייבינהו ב'ד אלא דמי שן ואזמינהו הלכך בין רישא ובין סיפא אדמי עבד לא מחייבי דהא מב'ד קמא נפק עבד לחירות אלא שזה היה מחזיק בו אבל דמי עין משלמי לעבד בבבא דרישא דהא ממונא דעין אית ליה גביה מבית דין קמא וקבעו הני למיפטריה ובסיפא משלמי דמי עין לרב דקא מחייבי ליה אשקרא וע'כ בדאפכינהו מוקמת ליה דאי לאו הכי כיון דליכא סהדי אבי דינא קמא כוליה עבד בעי שלומי: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: אילימא מרישא
txt:
<span class='five'>אילימא מרישא. </span>דמוקי לה בשלש כיתות סוף סוף מי קא איתכחשו דתיהוי עדותן בטילה בהכחשה דקמאי הא אי לאו מיתזמי דינא כוותייהו פסקינן ויהיב דמי שן דישנו בכלל עדות הראשונים ומשום הכי מהניא בהן תורת הזמה אבל גבי שנים אומרים הרג ושנים אומרים לא הרג דאיתכחוש קמאי ולא קטלינן ליה ולעולם אימא לך כיון דבטיל סהדותייהו לא מהניא בהו תורת הזמה: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: מדרישא
txt:
<span class='five'>מדרישא. </span>מוכחא בשלש כיתות דקתני שהרי הרב אומר כן אלמא דאתו כת אחריתי ברישא דהוה מחייב ליה דמי עין: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: סיפא נמי בשלש
txt:
<span class='five'>סיפא נמי בשלש. </span>כיתות ונהי דלא אפשר דתהוי כת אחריתי קודמת דא'כ דקמאי אמרי סימא והדר הפיל והני אמרי הפיל והדר סימא לא מיגמר דינא אפומייהו למיתן דמי עינא אלא דמי שן והוי בכללא דתרוייהו וכיון דלא נגמר הדין על פיהם לא מחייבי הני מציעאי בהזמה דכת שלישית מיהו הכי מוקי לה דאתו הני בי תרי ברישא ואמרי הפיל והדר סימא ופסקינן לדינא אפומייהו כו': 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: דקא מכחשי לקמאי
txt:
<span class='five'>דקא מכחשי לקמאי. </span>ובטלה עדותן דלא יהיב דמים היתירים וקתני דכי נמצאו זוממים על ידי כת שלישית משלמין: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: a
trm: אלא סיפא למה לי
txt:
<span class='five'>אלא סיפא למה לי. </span>לאוקמה בדוחקא בשלש כיתות הא בתרי סגיא ובדאפכינהו ואזמינהו ורישא כדמשמע בשלשה ודלא בדאפכינהו ומיהו מינה ליכא למידק מידי:  ניפוק


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: וקתני משלמין ד' וה'
txt:
<span class='five'>וקתני משלמין ד' וה'. </span>ואע'ג דמשלישי בשבת היו מוכחשים על הטביחה דכיון דלא גנב לא טבח: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: על הטביחה תחילה
txt:
<span class='five'>על הטביחה תחילה. </span>ונתחייבו בתשלומי שלשה ועדיין עדות גניבה קיימת וכשהוזמו ונתחייבו בכפל הרי חמשה: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: לוקין
txt:
<span class='five'>לוקין. </span>משום לא תענה ואע'ג דלאו שאין בו מעשה הוא הא מייתי בהדיא במס' מכות <span class='mareimakom'>(ד' ב:)</span> דמלקות בעדים זוממין כתיב מוהצדיקו [את] הצדיק [וגו']: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: מאי חזית דסמכת כו'
txt:
<span class='five'>מאי חזית דסמכת כו'. </span>בשלמא הזמה חידוש גזירת הכתוב הוא אבל הכחשה לאו חידוש [כשתסרה] גופה של עדות הוא דכתביה רחמנא: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: בבא הרוג ברגליו
txt:
<span class='five'>בבא הרוג ברגליו. </span>אותו שאמר עליו שהוא נהרג בא חי ברגליו לפנינו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: ע'פ עד אחד פשיטא
txt:
<span class='five'>ע'פ עד אחד פשיטא. </span>בשלמא ע'פ עצמו אצטריך לאשמועינן דמודה בקנס פטור אלא ע'פ עד אחד למה לי: 


lvr: 41
pgn: 74
dfh: b
trm: כי אתי עד אחד מצטרף
txt:
<span class='five'>כי אתי עד אחד מצטרף. </span>דהלכה כר' יהושע בן קרחה דאמר סנהדרין <span class='mareimakom'>(ד' ל.)</span> שומעין דבריו של זה היום וכשיבא חבירו למחר שומעין את דבריו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: שלא בבית דין הוה
txt:
<span class='five'>שלא בבית דין הוה. </span>לא היו בית דין יושבין ולא מקום ישיבת ב'ד הוה אלא בשוק הודה לו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: תמצא בדיינין פרט למרשיע את עצמו
txt:
<span class='five'>תמצא בדיינין פרט למרשיע את עצמו. </span>והאי קרא למ'ל מאשר ירשיעון אלהים נפקא פרט למרשיע את עצמו אלא לאו שמע מינה חד למודה בקנס ולא בעדים וחד למודה בקנס ואחרי כן באו עדים: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: מיבעי ליה לגנב עצמו
txt:
<span class='five'>מיבעי ליה לגנב עצמו. </span>לחייב כפל לגנב עצמו דדרשינן כלל ופרט מהמצא תמצא כדתנא דבי חזקיה: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: אבל לא טבחתי ולא מכרתי
txt:
<span class='five'>אבל לא טבחתי ולא מכרתי. </span>רבותא אשמעי' כדאמרינן לקמן דאע'ג דאטביחה לא הודה ונמצא שטבח או מכר דבאו עדים פטור דכיון דמכפל איפטר ליה בהודאה דגנבתי תו לא מחייב ארבעה וחמשה דכיון דמדלית כפל מינייהו הוי ליה תשלומי שלשה וארבעה והני לא כתיבי: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: לשמואל ודאי תנאי היא
txt:
<span class='five'>לשמואל ודאי תנאי היא. </span>דהא לא מצי למימר דתנא קמא קאי כוותיה דהשתא ומה הכא דשמע שממשמשין ובאין ומחמת ביעתותייהו אודי פטר ליה ואף ע'ג דהדרו אתו כל שכן מודה מעצמו ואח'כ באו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: לרב מי לימא
txt:
<span class='five'>לרב מי לימא. </span>מי איצטריכא ליה לאוקמי מילתיה כתנאי או דלמא מצי לשנויי לר' אלעזר בר ר' שמעון אליביה ולמימר דשני ליה לר' אלעזר בין ראה עדים שממשמשין ובאין למודה מעצמו בלא פחד עדים: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: באומר גנבתי
txt:
<span class='five'>באומר גנבתי. </span>דחייב עצמו לשלם קרן מיהא בהודאה הלכך הודאה גמורה היא ופטור מכפל ומארבעה וחמשה: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: שהרי פטר עצמו מכלום
txt:
<span class='five'>שהרי פטר עצמו מכלום. </span>בהודאה דטביחה לא היה מחייב עצמו בכלום שהיה יודע שהמודה בקנס פטור הלכך לאו הודאה היא ומשלם אם באו עדים ולא אמרינן מודה בקנס ובאו עדים פטור אלא היכא דאיכא קרן וקנס דאיחייב ליה ממונא בהודאתו ומתכוין להחזיר ממון: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm:
אמר רבא </span>גרסינן ולא גרסינן אמר ליה קפחתינהו לסבי דבי רב רב המנונא קרי סבי דבי רב כדאמר בפ'ק דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יז:)</span>:  <span class='five'>[קפחתי]

txt:
<span class='five'>אמר רבא </span>גרסינן ולא גרסינן אמר ליה קפחתינהו לסבי דבי רב רב המנונא קרי סבי דבי רב כדאמר בפ'ק דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יז:)</span>:  <span class='five'>[קפחתי]. </span> יש בידי תשובה לקפח דבריו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: דהא רבן גמליאל
txt:
<span class='five'>דהא רבן גמליאל. </span>בהודאה שסימא את עין עבדו פטר עצמו מכלום היה דאין כאן אלא קנס וכי מודה מפטר מאיליו והא חזינן לעיל דאותביה רב חסדא לרב הונא מינה מדוקיא דכבר אין לך עדים הא אתו עדים מחייב: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: ולא שני ליה
txt:
<span class='five'>ולא שני ליה. </span>רב הונא למימר דשאני רבן גמליאל דפוטר עצמו מכלום הוה וכי האי גוונא צריכא ליה לאוקמי בחוץ לבית דין הא בבית דין מיפטר ליה בההיא הודאה אליבא דרב: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: שהרי חייב עצמו בקרן
txt:
<span class='five'>שהרי חייב עצמו בקרן. </span>בהודאה ראשונה הלכך נפטר מן הכפל וכיון דליכא כפל תו לא מחייב בארבעה וחמשה: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: שהרי פטר עצמו מכלום
txt:
<span class='five'>שהרי פטר עצמו מכלום. </span>כלומר אין זה הודאה שהרי אינו בא להשיב כלום בהודאתו דיודע הוא דמודה בקנס פטור הלכך לפטור עצמו נתכוין: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: a
trm: למה לי דקתני
txt:
<span class='five'>למה לי דקתני. </span>הכי הואיל ואתא לאשמועינן דמודה בקנס פטור לשמעינן בין בכפל ובין בד' וחמשה וניתני גנב וטבח ומכר ע'פ עד אחד או ע'פ עצמו אינו משלם אלא קרן אלא לאו ש'מ להכי לא נקט הודאה גבי קרן וכפל דבעי למיתני ע'פ עצמו דומיא דעד אחד ולמימר דאי הדר אתו עדים חייב ואי הוה תני הודאה גבי גניבה תו לא מיתני ליה ע'פ עצמו דומיא דעד אחד דא'נ אתו עדים פטור אבל השתא דלא אודי בקרן דשני עדים שהעידו על הגניבה חייבוהו מחייב אף בארבעה וחמשה לכי אתו סהדי כר' יוחנן:  ה'ג


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm:
אלא לאו הא קמ'ל גנב על פי שנים וטבח ומכר ע'פ עצמו או ע'פ אחד דלא חייב עצמו בקרן הוא דאמרינן ע'פ עצמו כו'

txt:
<span class='five'>אלא לאו הא קמ'ל גנב על פי שנים וטבח ומכר ע'פ עצמו או ע'פ אחד דלא חייב עצמו בקרן הוא דאמרינן ע'פ עצמו כו'. </span>כלומר בכי האי גוונא הוא דאמר דומיא דעד אחד לחייביה כי הדר אתו סהדי אבל היכא דגניבה עצמו מודה לא אמרינן דומיא דעד אחד: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: ניתני גנבתי או שאמר טבחתי ומכרתי
txt:
<span class='five'>ניתני גנבתי או שאמר טבחתי ומכרתי. </span>פטור מתשלומי ד' וה' ושמעינן מינה תרתי דאע'ג דלא הודה אלא אטביחה ופטר עצמו מכלום הויא הודאה אלא מדלא תני הכי ש'מ טעמא דאמר גנבתי כו': 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: לימא כתנאי
txt:
<span class='five'>לימא כתנאי. </span>הודאה דטביחה אי הודאה הויא בלא הודאה דגניבה דלא מחייב עצמו בקרן לפוטרו אם באו עדים או לא: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: בטלה כולה
txt:
<span class='five'>בטלה כולה. </span>דכיון דלא גנב לא טבח והראשונים משלמין כפל והוא פטור והאחרונים פטורין: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: אילימא ארישא
txt:
<span class='five'>אילימא ארישא. </span>דהוזמו עדי גניבה וקאמר סומכוס הן משלמין כפל בשבילו לבעלים כמשפטו והוא משלם שלשה משום טביחה דעדי טביחה לא הוזמו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: אלא לאו על כרחיך מילתא אחריתי
txt:
<span class='five'>אלא לאו על כרחיך מילתא אחריתי. </span>אמור רבנן דקאי סומכוס עלה ולא משכחת דתיקו מילתא דסומכוס אתנא קמא שפיר אלא הכי כגון דאתו כו': 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: אין גנבתי
txt:
<span class='five'>אין גנבתי. </span>והך הודאה דגנב לאו הודאה היא דהא מחמת הני עדים דקאמרי ליה גנבת הוא דמודה אבל הודאה דטביחה ומכירה לאו מחמת ביעתותייהו אודי דהא לא אמרי ליה [טבחת] אלא גנבת: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: ואייתי בעל הבית סהדי
txt:
<span class='five'>ואייתי בעל הבית סהדי. </span>אחריני דגנב וטבח ומכר וקאמרי רבנן דהן משלמין תשלומי כפל לגנב והגנב לבעלים והוא פטור מד' וה' דהא אודי אטביחה והודאה היא ואע'ג דאייתי בעל הבית סהדי דגנב פטור דהודאה גמורה היא אף ע'פ שלא חייב עצמו בקרן וקאמר להו סומכוס הן משלמין כפל והוא משלם תשלומי שלשה דהודאה דטביחה לאו הודאה היא שהרי פטר עצמו מכלום: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: רבנן סברי אע'ג דגניבה מחמת עדים קא מודה
txt:
<span class='five'>רבנן סברי אע'ג דגניבה מחמת עדים קא מודה. </span>ואינה הודאה וחייב לשלם לבעלם אותו כפל שנוטל מאלו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: הודאה דטביחה
txt:
<span class='five'>הודאה דטביחה. </span>דלאו מחמת ביעתותא אודי מיהא הודאה היא ופטור מד' וה' אע'ג דפטר עצמו מכלום בהודאה זו דהא הודאה שגנבתי כמאן דאמר לא גנבתי דמי דמחמת קמאי אודי ומה דמחייב בקרן וכפל משום עדות האחרונים הוא ולאו משום הודאתו: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: לא דכולי עלמא הודאה דטביחה
txt:
<span class='five'>לא דכולי עלמא הודאה דטביחה. </span>בלא הודאה דגניבה לאו כלום היא לפוטרו במקום עדים כרבי יוחנן ואי הני סהדי בתראי סהדותא מעליותא הויא לא הוי פטרי ליה רבנן אלא הכא בעדות שאי אתה יכול להזימה עסקינן וכגון דהני עדים אחרונים הכשרים שהביא בעל הבית להעיד שגנב וטבח ומכר על פי הגנב הביאם שאמר הגנב בבית דין בפני פלוני ופלוני גנבתי כדמפרש ואזיל ואתו פלוני ופלוני כו': רבנן פטרי ליה לגנב מארבעה וחמשה אלא משלם לבעלים קרן לבדו והוא נוטל כפל מן הראשונים שרצו להפסידו כפל וקנסא לא משלם מאי טעמא דהני סהדי בתראי אינן עדים דאינך יכול להזימם ולקיים בעדות זו דין הזמה שהרי הוא הודה תחילה שבפניהם גנב ועל פיו באו להעיד ולאו עדות היא הלכך אמאי מחייבת ליה אהודאת פיו על פי עצמו לא ישלם קנס ואהא מילתא קאי סומכוס וסבר עדות שאי אתה יכול להזימה עדות היא ועדים המוזמין משלמין תשלומי כפל לבעלים במקום גנב והוא משלם שלשה לפר דהא אתו סהדי דטבח ומכר: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: היכא דאמרי לא ידעינן באיזו יום באיזו שעה
txt:
<span class='five'>היכא דאמרי לא ידעינן באיזו יום באיזו שעה. </span>דאיכא למימר דלהכי עבדי דמסתפו דלא ליתו סהדי דלזמינהו והלא באותה שעה עמנו הייתם ועדים שקרנים הם: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: אבל הכא
txt:
<span class='five'>אבל הכא. </span>דהא דאין אתה יכול להזימה היינו משום דקושטא קא מסהדי מכל שכן דעדותן עדות דסיועי קא מסייעי להו הלכך הך ראשונים שהוזמו משלמים בשבילו כפל והוא משלם שלשה לתשלומי חמשה דפר ושנים לאיל דעדות איכא והודאה ליכא דהודאה דגניבה מחמת ביעתותא דקמאי אודי והודאה דטביחה פוטר עצמו מכלום הוה: 


lvr: 41
pgn: 75
dfh: b
trm: תשלומי כפל
txt:
<span class='five'>תשלומי כפל. </span>אמר סומכוס בכי האי גוונא דקמאי משלמין כפל דמשמע קרן וכפל ואמאי כיון דקא מודי ואמר גנבתי איהו קרן קא בעי לשלומי דבשלמא קנסא דכפל הוו קא בעי לאפסודי בעדות שקר דידהו דאכתי לא עמד בדין ואיכא למימר דמודה ומיפטר אלא קרן הוא מחוייב וקאי ולא מפסדי ליה מידי:  תשלום


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: כי קא טבח דהקדש קא טבח
txt:
<span class='five'>כי קא טבח דהקדש קא טבח. </span>דהא בלאחר יאוש קיימינן דאי לפני יאוש לא קדשה וכיון דאייאוש קנייה הקדש ביאוש ושינוי רשות הלכך לאו דמריה קטבח: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: ר'ש היא
txt:
<span class='five'>ר'ש היא. </span>וכגון שאמר הרי עלי עולה והפריש גניבה זו לנדרו דכיון דחייב באחריותו ודבר הגורם לממון הוא כממון דמי ולאו מכירה היא ומיהו לענין טביחה פטור דאע'ג דברשות גנב קיימא דאם אבדו חייב באחריותם להקדש חל עליה מיהא שם הקדש לאפוקי מרשות מרה קמא ולאו דמרה קא טבח: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: דר' יוסי הגלילי
txt:
<span class='five'>דר' יוסי הגלילי. </span>בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יב:)</span> הלכך לאו מכירה היא ומיהו מרשות מרה קמא אפקינהו שם הקדש וכי קא טבח לאו דמרה קא טבח ל'א בטביחה משום הכי לא מחייב דבשעת טביחה דהקדש נינהו דאמר בפ'ק דכי אמר רבי יוסי הגלילי ממון בעלים מחיים אבל לאחר טביחה לא אלא משלחן גבוה קא זכו ולא נהירא לי דבכי האי שחיטה לא אמר ר' יוסי הגלילי דמשלחן גבוה קא זכו אלא במקדש בחלקו שחלקו בקדשים דהויא התם שחיטה וזריקה והקטרת חלבים אבל בשעת טביחה אכתי ממון בעלים הם: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: מכרו להדיוט מעיקרא תורא דראובן
txt:
<span class='five'>מכרו להדיוט מעיקרא תורא דראובן. </span>קודם שמכרו קרוי השור על שמו של גנב ומשמכרו קרוי על שם לוקח אבל מכרו לשמים עדיין שם המקדישו עליו שקרוי עולתו של פלוני: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: אמרי נהי דסבר רבי שמעון כו'
txt:
<span class='five'>אמרי נהי דסבר רבי שמעון כו'. </span>דקא סלקא דעתך משום טביחה לא מחייב ליה ר'ש דאפילו הפרישו לשם נדר המוטל עליו אחריות נפק מרשות מריה קמא ונעשה זה שומר להקדש וכי טבח לאו דמריה קא טבח וכי מחייב ליה ר'ש אשעתא דהקדש קמחייב ליה דהויא מכירה הלכך מיבעי ליה למימר איפכא: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: דאכתי לא נפיק מרשותיה
txt:
<span class='five'>דאכתי לא נפיק מרשותיה. </span>הלכך לאו מכירה היא ואטביחה נמי לא מחייב דמרשות מריה קמא נפיק: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: אמילתא אחריתי קאי
txt:
<span class='five'>אמילתא אחריתי קאי. </span>דהיכא דאקדיש גנב בין לנדר בין לנדבה לא מחייב ליה ר'ש לאו אשעתא דהקדש משום דעדיין שמו עליו נדבתו של פלוני ולאו אטביחה דהא מרשות מריה קמא נפק אלא אגונב הקדש שהקדישו בעלים קאי דכיון דחייב בעלים באחריות כי קא טבח דמריה קא טבח דדבר הגורם לממון כממון דמי: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: קדשים נמי שחיטה שאינה ראויה היא
txt:
<span class='five'>קדשים נמי שחיטה שאינה ראויה היא. </span>דקדשים הנשחטין בחוץ פסולין ומאי טעמא דרבי שמעון דאמר קדשים שחייב באחריותן חייב דמשמע שאם גנב קדשים וטבחן דחייב בתשלומי ד' וה': 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: a
trm: שלא לשם בעליהן
txt:
<span class='five'>שלא לשם בעליהן. </span>דשחיטה ראויה היא דקיימא לן <span class='mareimakom'>(זבחים ד' ב.)</span> כל הזבחים שנזבחו שלא לשמן כשרים וקרן לא חזרה לבעלים דקיימא לן שלא עלו לבעלים לשם חובה:  בעלי


lvr: 41
pgn: 76
dfh: b
trm: תהי
txt:
<span class='five'>תהי. </span>לשון מריח בקנקן כמו תהי ליה אקנקניה <span class='mareimakom'>(ב'ב ד' כב.)</span> כלומר דייק לה רבי אלעזר ופריך לרבין אליבא דרבי יוחנן וכי שחיטתו מתרת והלא זריקה מתרת ובשעת טביחה שחיטה שאינה ראויה היא: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: b
trm: וכל העומד לפדות כו'
txt:
<span class='five'>וכל העומד לפדות כו'. </span>ובעלי מומין כפדוים דמו הואיל וסופן לכך ובבעלי מומין מעיקרן עסקינן דאי בשקדם הקדישן את מומן תו לא חזו לפדיון משנשחטו דשמעינן ליה לרבי שמעון בן לקיש אליבא דר' שמעון בשמעתא בתרייתא דמסכת תמורה <span class='mareimakom'>(ד' לב:)</span> קדשי מזבח בכלל העמדה והערכה ומשנשחטה אינה יכולה לעמוד אבל בבעל מום מעיקרו מודה: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: b
trm: יש נותר שמטמא כו'
txt:
<span class='five'>יש נותר שמטמא כו'. </span>לרבי שמעון איסורי הנאה אין מטמאין טומאת אוכלין דדריש מכל האוכל אשר יאכל אוכל שאתה יכול להאכילו לאחרים או לנכרי או לישראל קרוי אוכל בפרק קמא דבכורות <span class='mareimakom'>(ד' ט:)</span> ואם היתה לה שעת היתר הנאה משנשחטה ירדה עליו דין קבלת טומאה ואפילו נאסר לאחר כן מקבלת טומאה: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: b
trm: לן לפני זריקה
txt:
<span class='five'>לן לפני זריקה. </span>קדשים הנפסלין להיות נותר בלילה אחת כגון תודה וקדשי קדשים כולן אם לא נזרק דמן ולא ניתר באכילה אין מטמא טומאת אוכלין: 


lvr: 41
pgn: 76
dfh: b
trm: וקיימא לן
txt:
<span class='five'>וקיימא לן. </span>בפרק המנחות והנסכים דהאי לפני זריקה קודם שנראה לזריקה קאמר דלא הוה ליה שהות ביום דלאו עומד לזרוק ביום הוה דליכא למימר כזרוק דמי לשוויה אוכלא: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: ואמר ריש לקיש
txt:
<span class='five'>ואמר ריש לקיש. </span>איזו שעת הכושר היתה לה דאומר היה ר'ש פרה נפדית אפילו נשחטה על המערכה כמשפט אם מצא אחרת יפה ממנה וזהו שעת הכושר שלה ואע'פ דלא נפדית אפילו הכי משוי לה אוכלא הואיל וראויה לפדות: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: לא הויא מכירה
txt:
<span class='five'>לא הויא מכירה. </span>דאין קדשים תמימים יוצאים לחולין הלכך בבעלי מומין עסקינן דאיתנהו בתרוייהו: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: גנב כלאים
txt:
<span class='five'>גנב כלאים. </span>מכבשה ותיש בא ואע'ג דכתיב גבי טביחה שה ואמר רבא לקמן כל מקום שנאמר שה אין כלאים במשמע הכא מחייב דאיתרבי בהדיא כדלקמן: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: דתנא טריפה בחדא
txt:
<span class='five'>דתנא טריפה בחדא. </span>דלא מצי לערובי כלאים וטריפה ולמיתני טביחה ומכירה בתרוייהו בהדדי ואצטריך למיתני טריפה בחדא במכירה ולא בטביחה: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: תנא נמי כלאים בחדא
txt:
<span class='five'>תנא נמי כלאים בחדא. </span>ואף על גב דאיתיה בתרוייהו ונקט ביה טביחה דפתח ביה קרא ברישא: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: או
txt:
<span class='five'>או. </span>שור או שה דאמר בפ' דלעיל <span class='mareimakom'>(דף סז:)</span> שור דסיפא ושה דרישא מייתר הלכך או נמי מייתר: 


lvr: 41
pgn: 77
dfh: b
trm: גבי גניבה דכתיב שור או שה
txt:
<span class='five'>גבי גניבה דכתיב שור או שה. </span>דאי לא הוה כתיב או לרבות לא משתמע כלאים מינייהו שהרי אין מתעברין זה מזה שאין עיבורן שוה דבהמה גסה יולדת לתשעה ודקה לחמשה הלכך או לרבויי אתא ולא להוציא דהא בלאו הכי לא אתי כלאים במשמעות דקרא:  להוציא


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: מדסיפא למעט
txt:
<span class='five'>מדסיפא למעט. </span>או דסיפא דקרא כשב או עז ודאי למעט אתא שהרי כלאים באים מהם וממילא משתמע לרבות לא איצטריך ואי לרבות נדמה כל שכן דלא איצטריך דכיון דמרישא הוא מתרבי כלאים כל שכן נדמה דקיל: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: אי לקדשים
txt:
<span class='five'>אי לקדשים. </span>למימרא דפסול לקרבן דכתיב בהו שה בנדבות בפרשת נסכים <span class='mareimakom'>(במדבר טו)</span> או לשה בכבשים וגו': 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: אי למעשר בהמה
txt:
<span class='five'>אי למעשר בהמה. </span>ואע'ג דלא כתיב ביה שה אלא צאן קאמר רבא דפסול הא אמרינן בבכורות לענין מילי טובא דגמר תחת השבט מתחת אמו הלכך להא מלתא יליף נמי ופסול: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: העברה העברה
txt:
<span class='five'>העברה העברה. </span>והעברת כל פטר רחם לה' <span class='mareimakom'>(שמות יג)</span> וכל אשר יעבור <span class='mareimakom'>(ויקרא כז)</span> : 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: לענין פדיון פטר חמור
txt:
<span class='five'>לענין פדיון פטר חמור. </span>דכתיב שה וקא אשמעינן רבא טעמא דמתני' דקתני אין פודין בכלאים מהכא הוא: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: לטמא שנולד מן הטהור
txt:
<span class='five'>לטמא שנולד מן הטהור. </span>פרה שילדה סוס ואביו סוס או רחל שילדה חזיר ואביו חזיר דאסור באכילה דכתיב זאת הבהמה אשר תאכלו שור שה כשבים <span class='mareimakom'>(דברים יד)</span> וכיון דכתיב שה פרט לכלאים כה'ג הוא: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: a
trm: וטהורה מטמאה מי מיעברא
txt:
<span class='five'>וטהורה מטמאה מי מיעברא. </span>דאיצטריך למעוטי והא קיימא לן בפ'ק דבכורות <span class='mareimakom'>(דף ז.)</span> לעולם אין מתעברת לא טמאה מן הטהורה ולא טהורה מן הטמאה:  דאיעבר


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: דאיעבר מקלוט כרבי שמעון
txt:
<span class='five'>דאיעבר מקלוט כרבי שמעון. </span>קלוט פרסותיו קלוטות ונולד מן הטהור ורבי שמעון קרי ליה טמא דתניא בכורות <span class='mareimakom'>(דף ו:)</span> רבי שמעון אומר גמל גמל שני פעמים אחד גמל הנולד מן הגמלה ואחד גמל הנולד מן הפרה ואפילו עברתו מן הטהור משור גמור קאסר ליה ר'ש ופליג עליה רבי יהושע היכא דעברתו מן הטהור משור שאינו קלוט ומתירו בסימן אחד של טהרה או מעלה גרה או מפריס פרסה ודורש את זה לא תאכלו את הגמל זה אי אתה אוכל בסימן אחד אבל יש אחר שאתה אוכל בסימן אחד ואי זה זה טמא הנולד מן הטהור ועיבורו מן הטהור יכול אף עיבורו מן הטמא כלומר יכול כשם שאני מכשיר בו כך אני מכשיר בבנו אם נתעברה פרה הימנו ת'ל שה כשבים ושה עזים עד שיהא נולד משני כבשים שיהו אביו ואמו כבשים וההיא פסולא דבנו דנפקא ליה לר' יהושע מכבשים משמע ליה לרבא משה: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: בכבש
txt:
<span class='five'>בכבש. </span>דאמר ליה עולה קא מחייבת ועולה משלימנא לך ולא אפסדתך תו מידי דהא יוצא בה אתה ידי נדרך: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: גנב פטר עצמו
txt:
<span class='five'>גנב פטר עצמו. </span>דאתשלומין דבעלים מחייב והרי הוציאו ידי נדרו ואפסידא דהקדש מיפטר דמבית האיש כתיב ולא הקדש ואליבא דר' שמעון נקט לה דאמר קדשים שחייב באחריותן חייב פלוגתייהו דרבנן ור'א וטעמייהו בפרק בתרא דמנחות: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>ואפי' לרבנן דהא לאו שחיטה היא כלל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: המעכב בשחיטה
txt:
<span class='five'>המעכב בשחיטה. </span>דבר שאם ניטל הימנה נעשית בו נבילה מחיים כגון וושט או קנה או הירך וחלל שלה או כבד או אחד מבני מעיים דלא מתיר לה שחיטה אבל ידה ורגלה מן הארכובה ולמטה לא וטעמא דכולהו מפרש לקמן: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: ור'ש בן אלעזר
txt:
<span class='five'>ור'ש בן אלעזר. </span>לא דריש דומיא דטביחה ומיהו גיזותיה לא הוי שיור דלמיגז קיימי: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: שותף שגנב מחבירו
txt:
<span class='five'>שותף שגנב מחבירו. </span>פטור מארבעה וחמשה אפי' מחלק חבירו דליכא וטבחו כולו באיסורא: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: שותף שטבח לדעת חבירו
txt:
<span class='five'>שותף שטבח לדעת חבירו. </span>משלמין בין שניהם דאיכא וטבחו כולה בחיובא דהטובח חייב על חלקו וחבירו נמי עשאו שליח והא רבינן לעיל <span class='mareimakom'>(דף עא.)</span> דיש שליח לדבר עבירה הכא דאמרינן תחת לרבות את השליח: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: שותף שטבח שלא לדעת חבירו
txt:
<span class='five'>שותף שטבח שלא לדעת חבירו. </span>פטור דליכא וטבחו כולו בחיובא דבההוא פלגא דחבריה לא נעשה שליח והוה ליה כטובח ומוכר אחר הגנב דפטור ועל חלקו נמי פטור הואיל וליכא וטבחו כולו בחיובא ואף על גב דאמרן לעיל חמשה בקר ואפי' חמשה חצאי בקר הני מילי היכא שגנב בהמת השותפין וטבחו ואחר כך הודה לאחד מהם על חלקו דבשעת טביחה הואי כוליה בחיובא והכי אמרינן בהגוזל <span class='mareimakom'>(לקמן דף קו:)</span> דשותף שטבח שלא לדעת חבירו פטור: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: חוץ ממלאכתה
txt:
<span class='five'>חוץ ממלאכתה. </span>אם תרצה לשוחטה שחוט מיד ואם תעשה בה מלאכה המלאכה היא שלי מי הוי שיור או לא: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: עובר ירך אמו הוא
txt:
<span class='five'>עובר ירך אמו הוא. </span>פלוגתא בתמורה <span class='mareimakom'>(ל: לא.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 78
dfh: b
trm: גנב ונתן לאחר וטבח
txt:
<span class='five'>גנב ונתן לאחר וטבח. </span>לא נתן במתנה דא'כ אפילו לא טבח מחייב אנתינה משום מכירה כדקתני סיפא אלא עשאו שליח לטביחה או למכירה:  והקיף


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: גנב ופרע בהקיפו
txt:
<span class='five'>גנב ופרע בהקיפו. </span>שהקיפו חבירו פרקמטיא באשראי ופרע לו בהמה זו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: או שגנב חוץ מרשותו
txt:
<span class='five'>או שגנב חוץ מרשותו. </span>קנאו במשיכה מיד ונעשה גנב עליו אבל גנב וטבח ומכר ברשותו פטור דלא נעשה עליו גנב: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: הגביהו
txt:
<span class='five'>הגביהו. </span>אפי' ברשות בעלים שהרי הגבהה קונה בכל מקום במסכת קדושין <span class='mareimakom'>(דף כה:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: נתנו
txt:
<span class='five'>נתנו. </span>בעליו לבכורות בנו לכהן בה' סלעים של פדיון הבן ל'א נתנו גנב לבכורות בנו ונתנו לו שם במקום שגנבו לשומר חנם ולשואל: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>הגנב מכלום ולשון אחרינא עיקר האי חייב אגנב קאי דמחייב גנב בקנין שלוחיו דאי בנותנו בעליו מאי חייב נהי דשואל מצי למימר חייב באונסין אלא שאר שומרים מי חייבי במתה כדרכה ועוד לגבי כהן ובעל חוב מאי חייב ופטור איכא הפסיד ולא הפסיד מבעי ליה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: a
trm: לא גנב
txt:
<span class='five'>לא גנב. </span>והכי קאמר נתן בעל הבית לבכורות בנו כו' ובא גנב לגונבו משם היה מושכו ויוצא כו':  שכירות


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: בני שטרא נינהו
txt:
<span class='five'>בני שטרא נינהו. </span>בתמיה הא לא מקנו מטלטלין אלא במשיכה כדאמרינן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> ונהי נמי דמקנו בכספא לענין קבולי מי שפרע מיהו בשטר לא מיקנו מידי דדברים בעלמא נינהו כדאמרינן בהזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ דף מט.)</span> דברים אין בהם משום מחוסרי אמנה: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: וכיון דראוהו גזלן הוא
txt:
<span class='five'>וכיון דראוהו גזלן הוא. </span>ולא דומה לגנב בפני שנים דהתם אע'ג דחזו ליה שאר אינשי לא מיסתפי מינייהו דמימר אמר לא מינייהו שקילנא מידי אבל חורשין מרעה לכל היא ולא ידע דמאן ניהו הך בהמה וכיון דלא מיסתפי מכולי עלמא גזלן הוא: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: השוה כבוד עבד
txt:
<span class='five'>השוה כבוד עבד. </span>לא ירא מבני אדם כדרך שלא ירא מהקב'ה אבל גנב לא השוה עבד לקונו אלא כיבד העבד יותר מקונו שהוא ירא מבני אדם ומעין של מעלה לא נזהר: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: שה שהרכיבו
txt:
<span class='five'>שה שהרכיבו. </span>הגנב על כתיפו וזלזל את עצמו בו לפיכך היקל הקב'ה עליו בתשלומין: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: אין מגדלין בהמה דקה בארץ ישראל
txt:
<span class='five'>אין מגדלין בהמה דקה בארץ ישראל. </span>משום ישוב א'י שמבעיר את השדות וכל שדות א'י סתמן דישראל: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: אבל מגדלין בסוריא
txt:
<span class='five'>אבל מגדלין בסוריא. </span>ארם צובה דדוד כיבשה וקסבר דלא שמיה כיבוש והויא כחוצה לארץ ובחוצה לארץ מותר לגדל דלא חיישינן לישוב ואם יפסידו שדות אחרים ישלמנה: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: מפני הקדשים
txt:
<span class='five'>מפני הקדשים. </span>שישראל אוכלים שם בשר שלמים ותודה ומעשר בהמה ודרך תרנגולים לנקר באשפה שמא יביאו א] עצם כעדשה מן השרץ ויטמאו את הקדשים: 


lvr: 41
pgn: 79
dfh: b
trm: שלא ישהה האחרונה שבהן שלשים יום
txt:
<span class='five'>שלא ישהה האחרונה שבהן שלשים יום. </span>לקח בהמות קודם לרגל שלשים יום וסמוך לרגל לא יאמר הריני שוחט את המוקדמות ומאחר את האחרונות אף לאחר הרגל עד מלאות שלשים יום למקחן:  והטבח


lvr: 41
pgn: 80
dfh: a
trm: ובלבד שלא ישהה את העגונה
txt:
<span class='five'>ובלבד שלא ישהה את העגונה. </span>המאוחרת למקחו שלקח סמוך לעת השוק לא ישהה אותה לאחר יום השוק להשלים שלשים יום למקחה: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: a
trm: העגונה
txt:
<span class='five'>העגונה. </span>מאוחרת כמו הלהן תעגנה <span class='mareimakom'>(רות א)</span> תאחרנה מלהנשא: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: a
trm: ואע'פ שהיו חורשין סמוך לבתיהם
txt:
<span class='five'>ואע'פ שהיו חורשין סמוך לבתיהם. </span>ולא היו רועין בשדות אחרים ומשום חורשין ליכא גזל דאמר לעיל אבל מגדלין בחורשין ולקמן <span class='mareimakom'>(דף פא.)</span> נמי בתקנת יהושע תיקן שלא יקפיד בעל היער על כך אפי' הכי נענשו מפני ששדה קטנה היתה ביניהם ושל אחרים היתה: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: a
trm: מכי אתא רב לבבל
txt:
<span class='five'>מכי אתא רב לבבל. </span>רבו מתיישבין שם מפני ישיבתו לישנא אחרינא הוא בא ולמדנו להזהר בכך שראה שם רוב ישראל וישוב קבוע: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: b
trm: מלתא בעלמא הוא דעבד לשמואל
txt:
<span class='five'>מלתא בעלמא הוא דעבד לשמואל. </span>שמואל קטן שבכולן היה וזה שאין רב נכנס לפניו טיבותא ויקרא הוא דקא עבד ליה משום מעשה דלטייה לשמואל בשמונה שרצים <span class='mareimakom'>(שבת דף קח.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: b
trm: מלתא דנפשיה
txt:
<span class='five'>מלתא דנפשיה. </span>בב'ב בהשותפין <span class='mareimakom'>(דף יב:)</span> דאימנוה לאותוביה ברישא ולא איסתייעא מילתא: 


lvr: 41
pgn: 80
dfh: b
trm: אבעבועות פורח
txt:
<span class='five'>אבעבועות פורח. </span>בפריחתו דהיינו מבחוץ הוא מבעבע דהיינו לח מכלל דבפנים הוי יבש:  שיהו


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: חוץ משדה תלתן
txt:
<span class='five'>חוץ משדה תלתן. </span>דמעלו לה עשבים הגדילות עמה והתולשן מפסיד את התלתן תלתן מין קטנית ושמה פנגרי'א: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: חוץ מגרופיות של זית
txt:
<span class='five'>חוץ מגרופיות של זית. </span>הקוצץ זיתיו לשרוף מניח שתי גרופיות מלא שני אגרופין כדאמר בהמוכר את הספינה <span class='mareimakom'>(ב'ב דף פ.)</span> והן מחליפות ומוציאות בדין ומשם אין לקטום נטיעה מפני שמפסיד את הגרופיות: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: שלא יפרוס קלע
txt:
<span class='five'>שלא יפרוס קלע. </span>דרך ציידים לתקוע יתידות ולעשות גדרי קנים במים להלכד שם דגים וקורין לו במקומינו גזר ובארץ אשכנז קורין לו ווכ'א (שלא יפרוס קלע) מפני שמעכב ומעמיד את הספינה: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: לאחורי הגדר
txt:
<span class='five'>לאחורי הגדר. </span>לקמן מפרש לה לא נצרכה אלא ליטול הימנה צרור לקנח ואע'פ שפורץ את הגדר: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: ומהלכין בשבילי הרשות
txt:
<span class='five'>ומהלכין בשבילי הרשות. </span>סתם בני אדם משהכניסו תבואתם עד שעת הזריעה מפקירים שדותיהם ליכנס בהן כל אדם לקצר את הדרך שלא יקיף והן נקראין שבילי הרשות לפי שברשות עושין והתנה יהושע שלא יקפידו על כך : 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: עד שתרד רביעה שניה
txt:
<span class='five'>עד שתרד רביעה שניה. </span>זמנה בי'ז במרחשון כדאמרינן בתענית <span class='mareimakom'>(דף טז.)</span> ומאז והלאה הזרעים צומחות וקשה לה דריסת הרגל: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: ומסתלקין לצידי הדרכים
txt:
<span class='five'>ומסתלקין לצידי הדרכים. </span>בכל עת ואפי' בזמן שהתבואה בשדות הפקיר לכל אדם להסתלק מן הדרך מפני היתידות וליכנס לגבול שדה חבירו ולילך על המיצר אצל הדרך: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: מפני יתידות הדרכים
txt:
<span class='five'>מפני יתידות הדרכים. </span>בימות החמה יבש הטיט ונעשה כיתידות מקום דריסת האדם ובהמה שדרסו שם בימות החורף ונעשו כשחיתות: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: אין מחייבין אותו לעקור
txt:
<span class='five'>אין מחייבין אותו לעקור. </span>העשבים ממנה משום כלאים לפי דבעל כרחו עתיד ליטלו שמפסיד את התלתן: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: a
trm: ולא מחודו
txt:
<span class='five'>ולא מחודו. </span>מענפין גדולים וגסין כאילן גמור ל'א מחובו של אילן ממחבואתו מקום שיש ענפין הרבה דהיינו באמצע גבהו ולא מחודו מלמעלה ענף האמצעי שהוא עליון ועיקר האילן מתשובות הגאונים: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: ולא ממקום הרואה את החמה
txt:
<span class='five'>ולא ממקום הרואה את החמה. </span>סביבות צדדין מבחוץ מפני שהוא עיקר האילן שהחמה מבשלת שם את הפרי וממתיקו: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: מלא חבל חרם
txt:
<span class='five'>מלא חבל חרם. </span>מלא חבל של מצודה היה לו בדרומה מן היבשה למשוך רשתו חרם כמו מצודים וחרמים <span class='mareimakom'>(קהלת ז)</span> : 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: וכן אתה מוצא בכנעני
txt:
<span class='five'>וכן אתה מוצא בכנעני. </span>אע'פ שכתוב כאן הר האמורי אף כנעני ופריזי כך היו להם וישראל שירשו היה להם לכל אחד הר ושפלה ונגב ועמק ארץ שדות ובקעות שקורין כנפיינ'ה לכן נקראת נגב שכל שעה היא נגובה שאין שם צל אילנות וחמה זורחת ומנגבתה: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: אפילו בחוצה לארץ
txt:
<span class='five'>אפילו בחוצה לארץ. </span>וכ'ש בבבל שמצויין שם שיירות ועוברין ושבים והוצרך להתנות: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: גדולתו
txt:
<span class='five'>גדולתו. </span>שהוא מראה לנו שהוא ירא שמים מאד ואינו חושש לתנאי שהתנה יהושע ומחזי כיוהרא: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: מפנהו
txt:
<span class='five'>מפנהו. </span>אלמא לא קנה מקומו דאי קנה מקומו מצי בעל השדה של ימין ושל שמאל לעכוביה: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: נחיל
txt:
<span class='five'>נחיל. </span>של דבורים שהלכו לשדה חבירו ונתיישבו על שוכתה של אילן ואם יטול אחד אחד הן פורחות ואובדות מאחר שנתנו עיניהן באותה שוכה לפיכך קוצצה ונותן לו דמים: 


lvr: 41
pgn: 81
dfh: b
trm: ומציל דובשנו
txt:
<span class='five'>ומציל דובשנו. </span>זה בא בכדו של יין וזה בא בכדו של דבש ונסדקה חבית של דבש וכן זה בא בחבילת פשתן על חמורו וזה בא בחבילת עצים ומת חמורו של בעל פשתן יפרק זה את עציו וטוענו: דר' יהודה ודרבי ישמעאל יחידאי נינהו וברייתא דעשרה תנאים סתמא היא:  והא


lvr: 41
pgn: 82
dfh: a
trm: והא כי אתא וכו'
txt:
<span class='five'>והא כי אתא וכו'. </span>ומתניתא הויא תיובתא דקתני עשרה ותו לא ור' יוחנן אמורא הוא וקשיא ליה מתניתא: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: a
trm: רבי יהושע בן לוי
txt:
<span class='five'>רבי יהושע בן לוי. </span>אמרינהו ולא מתניתא דרבי יהושע בן לוי אמורא הוה ורבי יוחנן פליג עליה: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: a
trm: ושתהא אשה משכמת
txt:
<span class='five'>ושתהא אשה משכמת. </span>ביום שהיא צריכה לאפות ואופה שחרית כדמפרש שתהא פת מצויה לעני המחזר: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: a
trm: משום יושבי קרנות
txt:
<span class='five'>משום יושבי קרנות. </span>יושבי חניות כל ימות החול עוסקין בסחורה ואין קורין בשני ובחמישי תקון בגינייהו קריאה יתירה: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: a
trm: עשרה בטלנין
txt:
<span class='five'>עשרה בטלנין. </span>בני אדם כשירים בטלין ממלאכתן לעסוק בצרכי ציבור ולבא קודמין לבית הכנסת כדי שיהיו מצוין עשרה לעת התפלה ומתפרנסים משל צבור: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: אין הבית חלוט בה
txt:
<span class='five'>אין הבית חלוט בה. </span>כדין בתי ערי חומה אלא גאולה תהיה לו אם ירצה לגאול ואם יגיע יובל יוצא ביובל כבתי ערי חצרים: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: גינת ורדין
txt:
<span class='five'>גינת ורדין. </span>כך שמה והיא היתה צריכה לקטורת והיינו כיפת הירדן כריתות <span class='mareimakom'>(דף ו.)</span> על שם שדרך הורד לגדל על שפת הירדן: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: אהל הטומאה
txt:
<span class='five'>אהל הטומאה. </span>שמא יהא כזית מן המת מוטל בארץ והגזוזטראות מאהילות עליו ועל אנשים הרבה ונמצאת מרבה את הטומאה: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: משום שרצים
txt:
<span class='five'>משום שרצים. </span>דרכן ליגדל באשפה ומרבים טומאה לפי שמתים שם ומטמאים הקדשים שבירושלים: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: משום קדשים
txt:
<span class='five'>משום קדשים. </span>שתרנגולין מנקרין באשפה ומביאים בשר שרצים בפיהם ומטמאין את הקדשים: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: היו משלשין
txt:
<span class='five'>היו משלשין. </span>אותם שבפנים מורידין מעל החומה דינרין מתרומת הלשכה בקופה לאותן שבחוץ לקנות תמידין: 


lvr: 41
pgn: 82
dfh: b
trm: ועל אותה שעה שנינו
txt:
<span class='five'>ועל אותה שעה שנינו. </span>במנחות <span class='mareimakom'>(דף סד:)</span> מעשה שבא העומר שהיה רגיל לבא מן הקרוב לירושלים אותה שעה בא מגנות צריפין רחוק מירושלים לפי שהחריבו בני המצור את תבואות השדה: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: לשון סורסי למה אלא או לשון הקודש או לשון יוני
txt:
<span class='five'>לשון סורסי למה אלא או לשון הקודש או לשון יוני. </span>הוא לשון צח וסורסי לשון נלעג הוא: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: פרסי
txt:
<span class='five'>פרסי. </span>לשון נאה מארמי בארץ ישראל הסמוכה ליון נקט יוני ובבל הסמוך לפרס נקט לשון פרסי: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: עיני עוללה לנפשי
txt:
<span class='five'>עיני עוללה לנפשי. </span>לא גרסינן מאי דכתיב כלומר כך אמר רבן שמעון קורא אני על עצמי המקרא הזה שיש עלי לעולל עיני בבכי ודמעה מכל משפחות העיר: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: מדרכי האמורי
txt:
<span class='five'>מדרכי האמורי. </span>שמספרים מלפניהם ומשיירין בלורית מאחריהן ל'א דרך רומיים לגלח שער שלמעלה מן האוזן בתשובת הגאונים: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: בבל
txt:
<span class='five'>בבל. </span>שם המדינה ועיר אחת שבה נקראת נהרדעא ואותה העיר סמוכה לספר ואשמועינן רב נחמן דהואיל ויש בבבל ישוב קבוע וישראל הרבה מותר לגדל כלבים בעיר הסמוכה לספר כאילו היא מארץ ישראל: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: ניבי
txt:
<span class='five'>ניבי. </span>ינייבי'ש ל'א ארבע שיני הכלב הארוכות שבהן נושך כך שמעתי <span class='mareimakom'>(חולין דף נט.)</span> (בבכורות): 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: שקילי טיבותיך
txt:
<span class='five'>שקילי טיבותיך. </span>נטולה היא טובתך ומוטלת על הקוצים (שלא קשרת את הכלב) מה שאתה מנחמני הבל: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: כרסייהו בחמשים מליא
txt:
<span class='five'>כרסייהו בחמשים מליא. </span>במה שהן מלקטות ומנקרות בקרקע מלאין בחמשין אמה הלכך לגבי אכילת תבואת עיר אין לחוש ביותר: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: a
trm: בדידיה
txt:
<span class='five'>בדידיה. </span>שאותן שובכין שלו ומשום יוני שובכין שלא ילכדו בפחין אין לחוש דשלו הן אבל יש לחוש ליוני הישוב שבאין דרך השובכין למרחוק:  הדרן עלך מרובה


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: החובל. וכמה הוא יפה
txt:
<span class='five'>החובל. וכמה הוא יפה. </span>שהרי הזיקו והפסידו ממון זה שאם היה נצרך היה מוכר עצמו בעבד עברי: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: שבת
txt:
<span class='five'>שבת. </span>כל ימי החולי רואים אותו כאילו הוא שומר קישואין ונותן שכירתו של כל יום שהרי אין ראוי למלאכה כבידה אפילו בלא חולי שהרי נקטעה ידו ורגלו והוא כבר נתן לו דמיהן: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: והמתבייש
txt:
<span class='five'>והמתבייש. </span>אדם חשוב שנתבייש בושתו מרובה וכולהו חמשה דברים מקרא נפקי נזק דכתיב עין תחת עין צער פצע תחת פצע דהכי דרשינן בגמ' ריפוי ושבת רק שבתו יתן ורפא ירפא בושת דכתיב וקצותה את כפה ממון: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: הכאה הכאה גמרינן
txt:
<span class='five'>הכאה הכאה גמרינן. </span>אע'ג דקראי לא דמו גמרינן ג'ש כדתנא דבי ר' ישמעאל ושב הכהן ובא הכהן עירובין <span class='mareimakom'>(דף נא.)</span> ומכה אדם דקתני הכא הכאה הוא דקאמר ומכי יתן מום גמר דמום ע'י הכאה בא: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: והכתיב איש כי יכה כל נפש אדם
txt:
<span class='five'>והכתיב איש כי יכה כל נפש אדם. </span>ולקטלא לא אתא קרא אלא לראשי אברים כדכתיב בתריה עין תחת עין וכתיב יומת כלומר ינטל אברו וימות אותו אבר: 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: אמרי דנין ניזקין כו'
txt:
<span class='five'>אמרי דנין ניזקין כו'. </span>כלומר משום האי פירכא לא הוה מדחיק תנא למילף מלא תקחו הא מצי לשנויי הכי דנין ניזקין מניזקין כו': 


lvr: 41
pgn: 83
dfh: b
trm: ואכתי מבעי ליה לא תשקול ממונא ותפטריה
txt:
<span class='five'>ואכתי מבעי ליה לא תשקול ממונא ותפטריה. </span>מקטלא ולגופיה אצטריך ולא למעוטי אחריני: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: קיטע וקיטע היאך אני קורא כו'
txt:
<span class='five'>קיטע וקיטע היאך אני קורא כו'. </span>וכי תימא הכא נשקול ממונא התורה אמרה משפט שוה: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: מאי עבדינן ליה
txt:
<span class='five'>מאי עבדינן ליה. </span>הא גברא קטילא הוא והוה ליה  עדות שאי אתה יכול להזימה דהא אי משתכחי עדים זוממים פטורים דגברי קטילא בעו למקטל והלכך איהו נמי פטור והכי אמרינן באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף עח.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: יד ביד
txt:
<span class='five'>יד ביד. </span>גבי עד זומם כתיב ואשמועינן דאם העיד באיש פלוני שקיטע יד חבירו משלם ממון הניתן מיד ליד: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: במקום נזק
txt:
<span class='five'>במקום נזק. </span>ואע'פ שיש שם תשלומי הנזק משלם אף הצער ומקרא יתירא קדריש דהא כתיב כויה תחת כויה למה לי פצע תחת פצע וכויה וחבורה מדריש לקמן: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: ואיכא איניש דלא מפנק כו' נפקא מינה
txt:
<span class='five'>ואיכא איניש דלא מפנק כו' נפקא מינה. </span>מפצע תחת פצע למיתב ליה היאך דביני ביני: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: הייא
txt:
<span class='five'>הייא. </span>מהר כמו אשור הייא במסכת שבת <span class='mareimakom'>(דף קיט.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: אלא במזיק
txt:
<span class='five'>אלא במזיק. </span>עינו של מזיק שיימינן כמה הוא שוה לימכר עכשיו וכמה הוא יפה בלא עין והיינו ממש דקאמר עינו של מזיק נישומה תחת עינו של ניזק: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: וחמור אין משלם אלא נזק
txt:
<span class='five'>וחמור אין משלם אלא נזק. </span>כדאמרינן בפ' ב' <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> איש בעמיתו ולא שור בעמיתו: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: והא קמחייבת ליה לינוקא
txt:
<span class='five'>והא קמחייבת ליה לינוקא. </span>אתה חב ומריע לו שמוחל אתה על חבלותיו דהא תשלומין של תינוק הן ולא שלך כדתניא לקמן <span class='mareimakom'>(דף פז:)</span> קטנים יעשה להם סגולה: דאלס לעס וכסס: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: a
trm: כל הנישום כעבד
txt:
<span class='five'>כל הנישום כעבד. </span>הואיל ודבר שאין קצוב הוא אין גובין אותו בבבל וטעמא מפרש לקמן: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: אלהים בעינן
txt:
<span class='five'>אלהים בעינן. </span>דהא כולהו בפרשת אלה המשפטים כתיבי אדם באדם וכי יריבון אדם בשור וכי יגח ובההיא פרשה כתיב עד האלהים יבא דבר שניהם וקסבר אכולהו קאי והיינו מומחין וסמוכין ובבבל אין סמיכה כדאמר בסנהדרין פ' קמא <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span> שור בשור ושור באדם נמי התם כתיבי שור בשור וכי יגוף שור וגו' שור באדם ארבעה שומרים התם כתיבי ושליחות יד התם כתיב: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: מידי דהוה אהודאות והלואות
txt:
<span class='five'>מידי דהוה אהודאות והלואות. </span>דאמר בפרק קמא דסנהדרין <span class='mareimakom'>(ד' ג.)</span> דלא בעינן מומחין שלא תנעול דלת בפני לווין הודאות הבא לידון בעדי הודאה שאמרו בפנינו הודה לו והלואות שבא לידון בעדי הלואה שאומרים בפנינו הלוה לו: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: ופגם
txt:
<span class='five'>ופגם. </span>שייך באונס ומפתה והוא במקום נזק דאומדים כמה אדם רוצה ליתן בין שפחה בתולה לבעולה להשיאה לעבדו שיש לו קורת רוח ממנו אלמא ממונא הוא דאפחתה מכספא בושת לאו קנס הוא שהרי אין קצוב אלא לפי המבייש והמתבייש: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: ד' מאה זוזי
txt:
<span class='five'>ד' מאה זוזי. </span>כדתנן צרם באזנו תלש בשערו כו' במתני' <span class='mareimakom'>(לקמן דף צ.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: דשלח ליה רב חסדא
txt:
<span class='five'>דשלח ליה רב חסדא. </span>בהמניח את הכד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כז:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: בתם
txt:
<span class='five'>בתם. </span>אין גובין דקיימא לן פלגא נזקא קנסא בפ'ק <span class='mareimakom'>(ד' טו:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: אין מועד בבבל
txt:
<span class='five'>אין מועד בבבל. </span>דכיון דמנגיחות דתמות לא מייתינן ליה לבי דינא היכי מייעד ליה: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: והא לא שכיחא הוא
txt:
<span class='five'>והא לא שכיחא הוא. </span>לבא שור מועד מארץ ישראל לבבל ואמרינן לעיל במילתא דלא שכיח לא עבדינן שליחותייהו: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: בשן ורגל קאמר
txt:
<span class='five'>בשן ורגל קאמר. </span>כגון שנתחכך בחבירו להנאתו והזיקו  (והפילו על שור אחר) דהיינו תולדה דשן או שהזיק את שור חבירו בגופו דרך הילוכו שדחפו ולא כוון דהוי תולדה דרגל: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm:
רבי אומר כויה נאמרה תחילה בן עזאי אומר חבורה נאמרה תחילה</span>: <span class='five'>כויה דלית בה חבורה משמע

txt:
<span class='five'>רבי אומר כויה נאמרה תחילה בן עזאי אומר חבורה נאמרה תחילה</span>: <span class='five'>כויה דלית בה חבורה משמע. </span>והיינו דקאמר כויה לחודה נאמרה תחילה כלומר כויה שנאמר בפסוק תחילה היינו שומעין שיהא חייב על כויה גרידא אפילו בלא חבורה דליכא אלא צער לכך הוצרכה חבורה ללמד שאין חייב כלום עד שיהא חבורה עמה דכיון דמשלם רפוי משום חבורה משלם נמי צער אבל שלא במקום חבורה כגון על צפורן פטור דצער בלא נזק לא משלם דאי לאו משום הכי לא אצטריך חבורה דהשתא כויה בלא חבורה שמעינן דחייב כל שכן חבורה שיש בה נזק: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: בן עזאי סבר כויה דאית בה חבורה משמע
txt:
<span class='five'>בן עזאי סבר כויה דאית בה חבורה משמע. </span>והיינו דקאמר חבורה נאמרה תחילה כלומר מכויה האמורה ראשונה היינו שומעין שאין חייב אלא במקום שיש בה חבורה דסתם כויה יש בה חבורה לפיכך הוצרכה תורה לכתוב חבורה בהדיא דהשתא על כרחך כויה דרישא בלא חבורה היא וחייב בצער בלא נזק כמתניתין: 


lvr: 41
pgn: 84
dfh: b
trm: איפכא מסתברא
txt:
<span class='five'>איפכא מסתברא. </span>ומתניתין רבי היא ולא בן עזאי דלא עקרינן ליה מרבי דהוא סדרה ועוד דהכי מסתברא טפי דהא נאמרה דקאמרי רבי ובן עזאי אמסקנא דמילתא קיימי דמתוקמא בה דרשא דקרא ולאו אמשמעות קמא קאי דסוף המקרא עתיד להוציאו והכי קאמר רבי סוף המקרא מוכיח לנו דכויה בלא חבורה חייב הכתוב בתחילתו וצער משתלם שלא במקום נזק מאי טעמא כויה דאית בה חבורה משמע כתב רחמנא כו' ובן עזאי אומר סוף המקרא מוכיח לנו דחבורה נאמרה תחילה כלומר מסוף המקרא אנו למדין שכויה שחייב הכתוב בתחלתו אינה אלא אם כן יש עמה חבורה מאי טעמא כויה (נאמרה תחילה) דלית בה חבורה משמע כו': 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: רבי סבר אין דנין
txt:
<span class='five'>רבי סבר אין דנין. </span>הכא נמי כויה נאמרה תחילה כלל דכויה משמע בין שיש עמה חבורה בין שאין עמה חבורה ואי הוי חבורה סמיך ליה הוי דרשי חבורה פרט ואין בכלל אלא מה שבפרט יש עמה חבורה אין אין עמה חבורה לא השתא דכתיב פצע בינתים לא דיינינן ולקמן פריך חבורה לרבי למה לי והיינו דקאמר כויה נאמרה תחילה כלומר מתחילת הפסוק אנו למדין שהוא חייב בכויה גרידא ולא נאמר סופו מוכיח שמתחילתו לא חייב אלא כשיש חבורה ואין דנין ומתני' רבי היא: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: לדמים יתרים
txt:
<span class='five'>לדמים יתרים. </span>דאי לא כתיב אלא כויה תחת כויה הוה אמרינן בין אית ביה חבורה בין לית ביה חבורה דמי כויה משלם אבל תרתי לא משלם קמ'ל דמשלם תרוייהו: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: בין סם לסייף
txt:
<span class='five'>בין סם לסייף. </span>ידו המוכתבת למלך לקוצצה בסם שאין שם צער כלל כמה רוצה ליטול לקוצצה בסייף: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: כמה אדם רוצה ליתן
txt:
<span class='five'>כמה אדם רוצה ליתן. </span>לשליח המלך מידו המוכתבת למלכות לקוטעה בסייף ויקטענה השליח בסם: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: וחכמים אומרים שבתו ורפואתו כל שישנו כו'
txt:
<span class='five'>וחכמים אומרים שבתו ורפואתו כל שישנו כו'. </span>הקישן הכתוב וזה שאין חייב בשבת אינו חייב בריפוי ורבנן קמאי מחייבי ליה לתרוייהו: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: נתנה לאגד
txt:
<span class='five'>נתנה לאגד. </span>נתנה רשות לנחבל לאוגדה ולעטפה מפני צער הצנה ועולין הצמחים מחמת הבל וחום האגד: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: לא נתנה
txt:
<span class='five'>לא נתנה. </span>רשות לאגד וזה להנאתו אגד הלכך צמחים שעלו בה אין על המזיק להתחייב עליהן: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: תלמוד לומר שבתו יתן ורפא ירפא
txt:
<span class='five'>תלמוד לומר שבתו יתן ורפא ירפא. </span>שינה הכתוב בריפוי לחייבו אף על הצמחים והקיש שבת לריפוי: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: a
trm: כ'ש
txt:
<span class='five'>כ'ש. </span>דלא ניחא לי בהכי דאי פשעת בנפשך גנאי גדול הוא לי דקרו לי שור המזיק:  לרבות


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: לקתה מדת הדין
txt:
<span class='five'>לקתה מדת הדין. </span>כלומר לא שלם לו כל צרכו דהא כי מתפח האי גברא מחולי זה שנקטע  (רגלו) לא אגרא דשומר קישואין שקיל אלא דויל דוולא ושקיל אגרא יתירא ונמצא שכל ימי חליו אבד את זאת: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: מדת הדין לא לקתה שכבר נתן לו כו'
txt:
<span class='five'>מדת הדין לא לקתה שכבר נתן לו כו'. </span>ולכשיתרפא אינו ראוי לדלות ולילך בשליחות: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: קיטע ידו
txt:
<span class='five'>קיטע ידו. </span>עדיין הוא ראוי לשומר קישואין הלכך שבת כל ימי חליו נותן לו שכר שימור קישואין: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: קיטע את ידו ולא אמדוהו
txt:
<span class='five'>קיטע את ידו ולא אמדוהו. </span>בית דין ולא אמרו למזיק תן לו כך וכך ריפוי כך וכך שבת צער ובושת ואחרי כן שיבר את רגלו קודם שיתרפא: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: חדא חדא אמדינן
txt:
<span class='five'>חדא חדא אמדינן. </span>ואע'ג דבנזק לא נפקא לן מינה מידי דהא סוף סוף כל שעה הולכין ופוחתין את דמיו הלכך בין אומד כולה בין אומד כל אחד בפני עצמו מדה אחת היא: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: נפקא מינה למיתב ליה צער ובשת דכל אחד
txt:
<span class='five'>נפקא מינה למיתב ליה צער ובשת דכל אחד. </span>אבל ריפוי לא שהרי לא נתרפא בינתים ושבת לא שהרי נותן לו דמי כל מה שהיה שוה מתחילה והרי הוא עבדו: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: שבת הפוחתתו מדמים
txt:
<span class='five'>שבת הפוחתתו מדמים. </span>הכהו מכה שהוא צריך לשבות ממלאכתו וסופו להיות שלם כבתחילה ואין כאן אלא שבת אבל פוחתו עכשיו בדמים שאם היה בא לימכר עכשיו היו דמיו פוחתין: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: צמתה
txt:
<span class='five'>צמתה. </span>דשטריר'ט בלע'ז לשון צומת הגידין מקום שהגידין צומתין <span class='mareimakom'>(חולין דף עו.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 85
dfh: b
trm: ולא עשה בהן חבורה
txt:
<span class='five'>ולא עשה בהן חבורה. </span>דאין עליו חיוב מיתה עד שיעשה בהם חבורה באלו הן הנחנקין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף פד:)</span>:  חייב


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: לאו כגון שהכהו כו'
txt:
<span class='five'>לאו כגון שהכהו כו'. </span>דבאין סופו לחזור ליכא למימר דכל בלא חבורה סופו לחזור הוא: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: גלחו מהדר הדר היינו בעיין
txt:
<span class='five'>גלחו מהדר הדר היינו בעיין. </span>כלומר מה לי שיער מה לי יד הא בסופו לחזור מחייבת ליה: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: דבעי אחוויי גווני
txt:
<span class='five'>דבעי אחוויי גווני. </span>מראה ניענוע בראשו להראות מיני שחוק כדרך הליצנים דהשתא עד שיתרפא הנך קרטופני לא מצי מחוי ואע'פ שלא בטלו משאר מלאכה נותן לו שבת זו הואיל ומלאכתו בכך: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: שבכל יום ויום
txt:
<span class='five'>שבכל יום ויום. </span>עד שיחזור לקדמותו נותן לו בכל יום כמו שנשכרים פועלים בשוק ולא כשומר קישואין דהא לרבא לא יהיב ליה דמי ידו: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: כאילו ירדו כו'
txt:
<span class='five'>כאילו ירדו כו'. </span>ואין שמין את העני לפי עניותו להקל ולא את העשיר לפי עשרו שהרי אין לדמי בשתו סוף אלא כולן שוין בכך: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: נתכוון לבייש את זה כו' פטור
txt:
<span class='five'>נתכוון לבייש את זה כו' פטור. </span>מדשמעינן ליה לר' שמעון גבי קטלא באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף עט.)</span> נתכוון להרוג את זה והרג את זה פטור הכא נמי לא שנא דטעמא דהתם משום וארב לו הכא נמי כתיב במבושיו: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: a
trm: שיימינן בהו
txt:
<span class='five'>שיימינן בהו. </span>בכמה יתרצה עבד זה ויעשו לו בושת זה ואותו שומא יתן לבן חורין זה: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: b
trm: ערום בר בושת הוא
txt:
<span class='five'>ערום בר בושת הוא. </span>בתמיה כיון דאין מקפיד לילך ערום בפני בני אדם מי הוי בר בושת: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: b
trm: דלא כרבי יהודה
txt:
<span class='five'>דלא כרבי יהודה. </span>דאמר סומא אין לו בושת אם בייש חבירו פטור ומתניתין קתני ישן שבייש פטור ובסומא לא תנא הכי הלכך סומא חייב: בעדים זוממין כתיב <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span>  לא תחוס עינך עליו בבושת נמי כתיב <span class='mareimakom'>(שם כה)</span> וקצותה את כפה לא תחוס עינך עדים אי אפשר בסומין דבעינן ראיה דאם לא ראה שקטע ידו של חבירו היאך יעיד: 


lvr: 41
pgn: 86
dfh: b
trm: אתיא רוצח רוצח מחייבי גליות
txt:
<span class='five'>אתיא רוצח רוצח מחייבי גליות. </span>במיתה כתיב <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> לא תקחו כופר לנפש רוצח ובגלות כתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> לנוס שמה רוצח: במלקות כתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> אם בן הכות הרשע ובמיתה כתיב <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> אשר הוא רשע למות:  כל


lvr: 41
pgn: 87
dfh: a
trm: ושור אינו משלם אלא נזק
txt:
<span class='five'>ושור אינו משלם אלא נזק. </span>כדאמר בפ'ב <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> איש בעמיתו ולא שור בעמיתו: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: a
trm: ופטור מדמי ולדות
txt:
<span class='five'>ופטור מדמי ולדות. </span>כדאמר בשור שנגח את הפרה <span class='mareimakom'>(לעיל דף מב.)</span> אנשים ולא שוורים: מכה אביו ואמו אין חייב עד שיעשה בהן חבורה באלו הן הנחנקין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף פה:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: a
trm: חייבין לשלם
txt:
<span class='five'>חייבין לשלם. </span>שהרי מתחלה הן חייבין אלא שאין להם מה לשלם שנכסי מלוג של אשה משועבדים לבעל לפירות ולירושה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: a
trm: [שבח נעורים לאב
txt:
<span class='five'>[שבח נעורים לאב. </span>דכתיב] בנעוריה בית אביה כל שבח נעורים לאביה אפי' כסף קדושין שלו: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: a
trm: דאי בעי מסר לה אביה למוכה שחין
txt:
<span class='five'>דאי בעי מסר לה אביה למוכה שחין. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> את בתי נתתי לאיש הזה אלמא בידו לתתה למי שירצה הלכך כסף קדושין נמי לאביה: <span class='five'>לא מצי חביל בה.  דאין                     </span>


lvr: 41
pgn: 87
dfh: b
trm: מן השבת בזמן שהעבד שלו
txt:
<span class='five'>מן השבת בזמן שהעבד שלו. </span>ולא בעבד דאחר דנותן שבתו לרבו קתני מיהת דעבד עברי שלו פטור הואיל ומעשה ידיו שלו וה'נ כיון דבתו מעשה ידיה שלו לשקול שבת דידה וקשה לרב דאמר לא זיכתה תורה לאב אלא שבח נעורים בלבד דודאי אפי' חבלות זיכתה לו: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: b
trm: דרבא בריה דרב עולא
txt:
<span class='five'>דרבא בריה דרב עולא. </span>בפ' נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(דף מג.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: b
trm: לאבוה בעי למיתבא ליה
txt:
<span class='five'>לאבוה בעי למיתבא ליה. </span>דמאי שנא כי חבל בהו איהו דמפטר משבת משום דסמוכין על שולחנו כי חבלי בהו אחריני נמי ליתבו ליה: 


lvr: 41
pgn: 87
dfh: b
trm: והרי מציאה
txt:
<span class='five'>והרי מציאה. </span>דתנן בשנים אוחזין <span class='mareimakom'>(ב'מ דף יב:)</span> מציאת בנו ובתו הקטנים הרי אלו שלו ואוקימנא התם גדול וסמוך על שולחנו זהו קטן:  דאפחתיה


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: זוממי עבד
txt:
<span class='five'>זוממי עבד. </span>עדים שחייבוהו מיתת בית דין ונמצאו זוממין לא יהרוגו אלמה קים לן דעבד כישראל לענין מיתת ב'ד דתנן במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף ח:)</span> וישראל לוקה [וגולה] על ידי עבד: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: תיקשי לך גר
txt:
<span class='five'>תיקשי לך גר. </span>שלידתו והורתו בקדושה אפילו לרבי יהודה יש לו אחוה ופסול למלכות ואפילו לשוטר בעלמא אא'כ אמו מישראל בפרק החולץ ביבמות <span class='mareimakom'>(דף מה:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: פסולה לעדות
txt:
<span class='five'>פסולה לעדות. </span>דכתיב גבי עדים זוממין ועמדו שני האנשים ותניא בשבועות <span class='mareimakom'>(דף ל.)</span> בעדים זוממין הכתוב מדבר דמשמע אנשים ולא נשים קטן נמי מהכא נפקא לן דכתיב אנשים ולא קטנים ועוד דעדות שאי אתה יכול להזימה היא דלאו בר עונשין הוא: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: אינן בכל המצות
txt:
<span class='five'>אינן בכל המצות. </span>אלא במקצת דהא אשה מחוייבת בלאוין ועונשין וקטן ישנו במילה: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: מגזלן
txt:
<span class='five'>מגזלן. </span>דראוי לבא בקהל ופסול לעדות דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כג)</span>  אל תשת ידך וגו' כלומר אל תשת רשע דחמס עד: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: מגזלן וחד מהנך
txt:
<span class='five'>מגזלן וחד מהנך. </span>והצד השוה שבהן שאינם זהירים בכל המצות זה מפני רשעו וזה מפני שלא נצטוה: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: לא יומתו אבות על בנים
txt:
<span class='five'>לא יומתו אבות על בנים. </span>לא יומת שום אדם על פי מי שאין בנו מיוחס ונקרא על שם אביו והיינו עבד: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: דאי ס'ד
txt:
<span class='five'>דאי ס'ד. </span>כוליה קרא לכדאמר בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span> אתא לפסול קרובים: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: גר אין לו חייס דכתיב וזרמת סוסים זרמתם
txt:
<span class='five'>גר אין לו חייס דכתיב וזרמת סוסים זרמתם. </span>ואע'ג דכתיב בלאדן בן בלאדן ה'מ בגיותן אבל נתגיירו הבנים לא נתיחסו אחר אביהם בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(יבמות דף סב.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: דאי ס'ד גר נמי פסול
txt:
<span class='five'>דאי ס'ד גר נמי פסול. </span>דדרשינן על אבות על בנים שאין להם חייס אבות למה לי לאשתנויי בתרוייהו לכתוב ברישיה על בניהם לפסול קרובים ובסיפיה לישתני ולכתוב סתמא על אבות ושמעינן תרתי מדלא כתיב על אבותיהם: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: a
trm: כתבתינהו לנכסי מלוג
txt:
<span class='five'>כתבתינהו לנכסי מלוג. </span>לאחר שנישאת לר' אבא: בתר דשכיבא אזל רב שמואל כו':  הבעל


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: לאחר מותו
txt:
<span class='five'>לאחר מותו. </span>מהיום ולאחר מותו שהגוף קנוי לבן מהיום אלא שהאב אוכל הפירות עד יום מותו: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: מכורין עד שימות
txt:
<span class='five'>מכורין עד שימות. </span>לוקח אוכל פירות עד שימות האב וכשימות האב הולך הבן ומוציא מיד הלקוחות: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: דלא מת הבן בחיי האב דאתו ליד הבן
txt:
<span class='five'>דלא מת הבן בחיי האב דאתו ליד הבן. </span>דמה מכר לו ראשון לשני כל זכות שתבא לידו: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: כריש לקיש סבירא לן
txt:
<span class='five'>כריש לקיש סבירא לן. </span>דפסקינן הלכתא כריש לקיש בתלת חדא הא והחולץ למעוברת ומתנה באמצע בפרק החולץ <span class='mareimakom'>(יבמות דף לו.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: אלא לאו שמע מינה [כו'] לאו כקנין הגוף דמי
txt:
<span class='five'>אלא לאו שמע מינה [כו'] לאו כקנין הגוף דמי. </span>הני נכסי מלוג הקנויין בחייה לבעל לפירות לאו כקנין הגוף דמי ומתנתה מתנה ואע'ג דמתה בחייו: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: הכותב נכסיו לאביו
txt:
<span class='five'>הכותב נכסיו לאביו. </span>לאחר מותו ומכר האב בחיי הבן ומת האב בחיי הבן ואמר לן ריש לקיש דקנה לוקח שמעינן מינה משום דקנין פירות שהן קנויין לבן לאו כקנין הגוף דמי אבל השתא דלמא היינו טעמא דקנה לוקח אע'ג דלא אתי לידי דבן משום דראוי ליורשו הוא ואע'ג דבעלמא כקנין הגוף דמי הכא גופא ודאי אקני אב לבן בחייו למוכרן כשירצה דאי משום לאחר מיתה בלאו הכי הוה ירית ליה אבל רב שמואל בר אבא לא היה ראוי לירש את אמו אלא רבי אבא בעלה היה ראוי ליורשה: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: אבא לא ירית ברא
txt:
<span class='five'>אבא לא ירית ברא. </span>ואי הוה תני נמי איפכא הוה אמרת נמי טעמא משום דראוי ליורשו הוא: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>על כרחך ברא דכתב נכסי לאבוה בני אית ליה והאי דכתב נכסי לאבוה לאברוחינהו מבני קאתי דכי מיית לא ירתו ליה בני אלא אבוה וכי הוה תני איפכא הוה אמרת התם דקני לוקח שלקחו מן האב הוה טעמא משום דקנין פירות שיש לו לבן לאו כקנין הגוף הוא וכי זבין אב דידיה קזבין: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: הכא נמי
txt:
<span class='five'>הכא נמי. </span>הכותב נכסיו לבנו ודאי בני אחריני אית ליה ולאברוחינהו מאחיו משאר בניו של אב הוא דכתב ליה ומדאמרינן קנה לוקח שמע מינה קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי: 


lvr: 41
pgn: 88
dfh: b
trm: באושא התקינו
txt:
<span class='five'>באושא התקינו. </span>דאע'ג דבעלמא לאו כקנין הגוף דמי בעל בנכסי אשתו אלמוה רבנן לשעבודיה משום איבה והוי כלוקח ראשון:  והרי


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: והרי היא תחתיו
txt:
<span class='five'>והרי היא תחתיו. </span>דאי ודאי נתגרשה ע'י עדים אחרים כי משתכחי הנך עדים זוממין הוו משלמין לה כל כתובתה דהא בעו לאפסודי כולה מינה דקאמרי נתן לה אבל השתא שמא אינה עתידה ליטול כתובתה לעולם שמא תמות ויירשנה בעלה ונמצא שלא היו מפסידין אותה כלום לפיכך אין אומרים ישלמו לה כתובתה אלא אומדים כמה אדם רוצה ליתן לה מיד בכתובתה על הספק שאם נתארמלה או נתגרשה יטלנה הוא ואם תמות יירשנה בעלה והוא יפסיד מה שנתן ודמים הללו יתנו לה העדים דטובת הנאה זו מפסידין אותה מיד שאם תבא למוכרה בטובת הנאה זו לא תוכל. טובת הנאה כלומר דבר מועט: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: אם אמרו בנכסי מלוג
txt:
<span class='five'>אם אמרו בנכסי מלוג. </span>שתוכל למוכרן ואין הבעל מוציא מיד הלקוחות שהרי אם פיחתו פיחתו לה ואם הותירו הותירו לה: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: יאמרו בנכסי צאן ברזל
txt:
<span class='five'>יאמרו בנכסי צאן ברזל. </span>בכתובתה דהיינו נדוניא שהכניסה לו בשומא מבית אביה וכותבין אותה בכתובתה ומקבל עליו חתן אחריות ואם פיחתו פיחתו לו ואם הותירו הותירו לו כדאמרינן [ביבמות באלמנה לכהן גדול <span class='mareimakom'>(דף סו.)</span>] נכסי צאן ברזל נכסים העומדים באחריות המקבל לשלם כעין ברזל זה שהוא קשה להיות פוחת והתם ודאי לא מצי מזבנה: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: טובת הנאה
txt:
<span class='five'>טובת הנאה. </span>אשה המוכרת כתובתה לאחרים בטובת הנאה והדמים שלה הן ואין לבעל בהן כלום: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: רווח ביתא
txt:
<span class='five'>רווח ביתא. </span>אפילו אם הבעל נוטלן נוח לאשה למוכרה בחייה כדי שתהא פרנסתה מצויה בביתה בריוח: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: a
trm: וחזר המוכר ומחל לו מחול
txt:
<span class='five'>וחזר המוכר ומחל לו מחול. </span>הלכך אי אמרינן לה תזבן מפסדינן ליה ללוקח דהיא הדרה ומחלה לכתובתה לבעל הואיל ועל כרחה היא מוכרתה:  ה'ג


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: דהשתא נמי לא מידי קא יהבה ליה</span>: <span class='five'>אי דנפישא כתובתה מכתובה דאורייתא
txt:
<span class='five'>דהשתא נמי לא מידי קא יהבה ליה</span>: <span class='five'>אי דנפישא כתובתה מכתובה דאורייתא. </span>שכתב לבתולה יותר ממאתים ולאלמנה יותר ממאה הראויה לה מן התורה אמאי לא הפסידה: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: נוקמא אכתובה דאורייתא
txt:
<span class='five'>נוקמא אכתובה דאורייתא. </span>משום דרבי מאיר אסר לשהות עם אשתו אפילו שעה אחת בלא כתובה ותוספת תזבין לבעלה בטובת הנאה ותיתב ליה בחבליה: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: כשם שלא תמכור
txt:
<span class='five'>כשם שלא תמכור. </span>קס'ד הכי קאמר כשם שאינה יכולה למכור בעודה תחתיו כך לא תפסיד מכתובתה כלום בשביל שום חבלה ונזק שתזיק בעודה תחתיו: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: כתובת בנין דכרין
txt:
<span class='five'>כתובת בנין דכרין. </span>בפרק נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(כתובות ד' נב:)</span> בנין דכרין דיהוו ליכי מנאי אינון יהוין ירתון כסף כתובתיך יתר על חולקיהון דעם אחוהון היו לו שתי נשים וכתובת האחת גדולה משל חבירתה ומתו שתיהן בחייו וירשן או אחת בחייו וירשה אעפ'כ לא בטלה כתובתה אצל בניה אם יש לה בן זכר הימנו וכשבאין לחלוק בניו בנכסיו אחר מותו נוטלין אלו כתובת אמן ואלו כתובת אמן והשאר חולקין בשוה ואין יכולין בני הקיימת לומר אנו ניטול כתובת אמנו שהיא כבעלת חוב ואתם אל תטלו שאין לאמכם כתובה שהרי בעלה ירשה וקיי'ל התם דהמוכרת כתובתה לאחר בטובת הנאה ומתה בחיי בעלה וירשה מפסיד הלוקח אעפ'כ לא הפסידו בניה כתובת בנין דכרין ולא יאמרו בני חבירתה אמכם פשעה בה שאילו היתה קיימת לא היתה גובה שהרי לקוחות היו גובין אותה משום דאמרי להו זוזי אנסוה שהיתה צריכה למעות ולא לאפסדינהו נתכוונה: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: אבל לא לאיש
txt:
<span class='five'>אבל לא לאיש. </span>סימא בעלה את עין העבד או הפיל את שינו לא יצא לחירות לפי שאין גופו קנוי לו: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: סברוה
txt:
<span class='five'>סברוה. </span>בעלמא תרוייהו הני תנאי סבירא להו קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי והכא היינו טעמא דמאן דאמר לא לאיש ולא לאשה דאית ליה תקנת אושא הלכך משום איש לא נפקי דלא קני להם לגופייהו ממש משום אשה נמי לא נפקי דאלים שעבודיה למהוי כקנין הגוף: 


lvr: 41
pgn: 89
dfh: b
trm: קודם תקנה
txt:
<span class='five'>קודם תקנה. </span>הוי שעבודיה קיל כשאר קנין פירות דקים לן דלאו כקנין הגוף דמי:  הקדש


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: הקדש
txt:
<span class='five'>הקדש. </span>עשה שורו אפותיקי לבעל חובו וחזר לוה זה והקדישו קדושת הגוף למזבח הפקיע שיעבודיה דמלוה ומותר למזבח ואין בו משום גזל ששבח הקדש מפקיעו הואיל ולא היה קנוי לו ממש אלא עומד לגבות הימנו ודוקא קדושת הגוף אבל קדושת דמים לא אלימי לאפקועי שיעבוד מלוה דתנן מוסיף מלוה עוד דינר ופודה את הנכסים האלו על מנת לשלם לאשה את כתובתה כו' במסכת ערכין <span class='mareimakom'>(דף כג:)</span> ותכריכי המת כקדושת הגוף דמי ומפקעי ונאסרין בהנאה: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: חמץ
txt:
<span class='five'>חמץ. </span>נכרי שהלוה את ישראל על חמצו ולא הרהינו אצלו דמחוסר גוביינא שהיה עומד החמץ בביתו של ישראל ואין לנכרי עליו אלא שיעבוד כשבא עת ביעורו מפקיע איסור החמץ את שיעבוד הנכרי וחייב ישראל לבערו והא דתנן בפסחים <span class='mareimakom'>(דף ל:)</span> נכרי שהלוה לישראל על חמצו מותר בהנאה לאחר הפסח מוקי לה רבא התם בשהרהינו אצלו שנתנו במשכון ביד נכרי דלא מחוסר גוביינא ולאו שיעבוד אלא קנייה ממש: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: לית להו תקנתא דאושא
txt:
<span class='five'>לית להו תקנתא דאושא. </span>ושיעבודיה דבעל כשאר קנין פירות דעלמא הוא ובקנין פירות דעלמא פליגי: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: ראשון ישנו בדין יום או יומים
txt:
<span class='five'>ראשון ישנו בדין יום או יומים. </span>אם הכהו בתוך שלשים יום הללו ולא מת תחת ידו אלא עמד יום או יומים חי אינו נהרג דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> אך אם יום או יומים וגו' אבל שני אם הכהו בתוך שלשים יום הללו שהיה בבית ראשון אינו בדין יום או יומים ונהרג עליו אפי' מת מחולי זה לסוף שלש שנים דקנין פירות שהוא קנין לראשון כקנין הגוף דמי ולאו דשני הוא: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: לא עשו ולא כלום
txt:
<span class='five'>לא עשו ולא כלום. </span>שאינו לא לזה ולא לזה ואם מת אחד מהם זה הנשאר מוציא מידי הלקוחות ולא דמו לשותפין דעלמא דהתם יש לזה חלק בכולו ליטול חצי וכן לזה אבל הכא כולן קנויין לה לגוף וכולן קנויין לו לפירות וליכא מיוחד לא לזה ולא לזה: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: ראשי אברים
txt:
<span class='five'>ראשי אברים. </span>כ'ד הן שהעבד יוצא בהן לחירות בפ'ק דקדושין <span class='mareimakom'>(דף כה.)</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: סטרו
txt:
<span class='five'>סטרו. </span>על הלחי כמו הסוטר לועו של ישראל בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף נח:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: a
trm: צרם
txt:
<span class='five'>צרם. </span>משך ובבכורות <span class='mareimakom'>(דף לד.)</span> שמעתי לשון פוגם:  זה


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: אע'פ שאינו רשאי
txt:
<span class='five'>אע'פ שאינו רשאי. </span>כדמפרש טעמא בגמרא וכן קוצץ בנטיעות אין רשאי דעובר בבל תשחית <span class='mareimakom'>(דברים כ)</span> : 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: חייבין
txt:
<span class='five'>חייבין. </span>נטיעה בת שנה שתי כסף כדאמר בהכונס <span class='mareimakom'>(לעיל נח:)</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: מנה מדינה
txt:
<span class='five'>מנה מדינה. </span>שמינית שבמנה צורי סלע של מדינה חצי זוז כדאמר בשור שנגח <span class='mareimakom'>(לעיל ד' לז.)</span> חנן בישא תקע ליה כו': 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: שראו בלילה
txt:
<span class='five'>שראו בלילה. </span>ולמחרת כשבאין לדון אין דנין אלא ע'פ שמועה לפיכך צריך למקצתן להעיד ואם אין שם אלא ג' צריך להושיב אחרים ולהעיד בפניהם אבל ראו ביום עושין ע'פ הראייה לרבי טרפון מיד ורבי יהודה  הנשיא כרבי טרפון ס'ל: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: שמסור לעדה ולעדים
txt:
<span class='five'>שמסור לעדה ולעדים. </span>שיכול להביאו לב'ד לאומדו אם ראוי אגרוף זה לעשות חבלה זו ואם אין ראוי לא ישלם שמחמת חלשותו של זה ורכותו נחבל: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: לשיצתה אבן מתחת ידי עדים
txt:
<span class='five'>לשיצתה אבן מתחת ידי עדים. </span>שנאבדה מהן וב'ד לא ראוה אע'פ שראוה עדים פטור דבעינן אומדנא בב'ד: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: או אם נפלה הבירה
txt:
<span class='five'>או אם נפלה הבירה. </span>קודם שראוה בית דין כלום מצריך הכתוב לחזור ולבנות להראות גבהה לב'ד אלא אעדים סמכינן וכיון דראו עדים סמכינן אעדותייהו שאומרים לנו כך וכך היה ולא בעינן מסור לעדה אלא לעדים: 


lvr: 41
pgn: 90
dfh: b
trm: פרט לשיצתה אבן מתחת ידי מכה
txt:
<span class='five'>פרט לשיצתה אבן מתחת ידי מכה. </span>כלומר שנאבד מיד ולא ראוה עדים: והוציא הלה את ראשו וקבלה ל'ג: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: אלמא בעינן אומדנא דב'ד
txt:
<span class='five'>אלמא בעינן אומדנא דב'ד. </span>אף לנזקין דהא האי קרא בנזקין קאי דכתיב והכה איש את רעהו באבן או באגרוף ולא ימות וה'נ צריך לאומדו אם ראוי לנגיחות זו: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: ומשני מרידיא
txt:
<span class='five'>ומשני מרידיא. </span>משהין את השור לחרישה לשכירות ומשלם לניזק ואחרי כן ידינוהו דיני נפשות אבל קדמו ודנוהו ליסקל לא מענינן בדיניה לשהויי לרידיא: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: עלייה דמרה הוא
txt:
<span class='five'>עלייה דמרה הוא. </span>ואין בגופו של שור אלא כשאר נכסי בעליו ותם אין משלם מן העלייה: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: לקטלא הוא דאמדינן
txt:
<span class='five'>לקטלא הוא דאמדינן. </span>דכתיב באבן יד אשר ימות בה הכהו <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> : 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: אבל לנזקין
txt:
<span class='five'>אבל לנזקין. </span>אין אומדין דאפי' אין חפץ זה ראוי להיזק זה חייב דזמנין דאתזק בכל דהו: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: וריפוי ושבת עד שיתרפא
txt:
<span class='five'>וריפוי ושבת עד שיתרפא. </span>כלומר צריכין ב'ד לאמוד כמה ראוי להיות נופל למשכב בחולי זה ומחייבין את זה ליתן לו מיד כל ריפוי ושבתו ומזונות הצריכין לו עד שיתרפא: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: מקצר
txt:
<span class='five'>מקצר. </span>נופל למשכב כמו אקצירי <span class='mareimakom'>(ר'ה דף טז.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: מדקאמר ר'ע אפי' לעניים כו'
txt:
<span class='five'>מדקאמר ר'ע אפי' לעניים כו'. </span>וחזינא דלא חייב לתת לפורע ראש האשה אלא ארבע מאות זוז כת'ק שמע מינה תנא קמא לקולא קאמר דלעני לא יהבינא כולי האי וקאמר ליה ר' עקיבא לעני נמי יהבינא הכי ומעשה באחד שפרע ראש האשה עניה כו' דאי ס'ד האי שיעורא דארבע מאות דת'ק אפחות שבעניים קאמר והכל לפי כבודו לחומרא קאמר למיתב טפי לעשירים וקאתי ר'ע למימר אפילו עני שבישראל יטול יותר מארבע מאות זוז אמאי לא מחייב ליה לפורע ראש האשה למיתב טפי: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: a
trm: צללת במים אדירים
txt:
<span class='five'>צללת במים אדירים. </span>כלו' יגעת לפטור עצמך ולא העלית בידך כלום שברי חרסים אין ראוים לכלום: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: לא מבעיא בושת
txt:
<span class='five'>לא מבעיא בושת. </span>דהואיל ואדם רשאי לחבול בעצמו כי בייש בעצמו וביישו ביה אחרים לא מפטרי בהכי: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: אלא אפי' החובל בעצמו
txt:
<span class='five'>אלא אפי' החובל בעצמו. </span>חבלה ממש דאין רשאי בה ואיכא למימר הואיל ומקולקל הוא דאין מקפיד לא נחייבו אחריני עלוי' אפ'ה חייבין: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: מה הטבה רשות
txt:
<span class='five'>מה הטבה רשות. </span>בשבועות <span class='mareimakom'>(דף כז.)</span> מפרש ליה לקרא דלא מתוקם אלא בדבר הרשות: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: דכוותיה גבי הרעת אחרים
txt:
<span class='five'>דכוותיה גבי הרעת אחרים. </span>דקתני התם יכול נשבע להרע לאחרים ולא עשה יהא חייב ת'ל להרע או להטיב מה הטבה רשות בשבועות <span class='mareimakom'>(שם)</span> כו': 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: אנא בעינא למיעבד הא מצוה
txt:
<span class='five'>אנא בעינא למיעבד הא מצוה. </span>וכי טעין ליה היאך אתה אמרת לי להרגו מסתמא קושטא קאמר דכיון דלהכי קאי לא קפיד כולי האי ואינשי הוא דאינשי: 


lvr: 41
pgn: 91
dfh: b
trm: זה עץ מאכל
txt:
<span class='five'>זה עץ מאכל. </span>וה'ק רק עץ אשר תדע אם אינך יודע קרוב למצור אלא הוא קחנו ואפילו הוא של מאכל:  יכול


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: מקורייהו
txt:
<span class='five'>מקורייהו. </span>מקור שלהן ועיקרן ל'א הבא לי קור שהוא רך לאכול וגדל סביב שרשיו כלומר כלה עיקרם מפני שמפסיד ונאכל את הקור: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: גופני קני דיקלי
txt:
<span class='five'>גופני קני דיקלי. </span>מדמי היין יכולין אנו לקנות קרקעות ואילו דקלי לא קני גופני אין שבחן עולה אלא לדבר מועט: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: שהיה לו ללמוד
txt:
<span class='five'>שהיה לו ללמוד. </span>דרך ארץ ולא למד מדקאמר ליה רחמנא נביא הוא דמשמע אין ממש בדבריך וראוי אתה ליהרג: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: בהדי הוצא לקי כרבא
txt:
<span class='five'>בהדי הוצא לקי כרבא. </span>קוץ הגדל אצל הכרוב כשבא לעקרו פעמים שנעקר הכרוב עמו ונמצא לוקה בשבילו כלומר שכיני רשע לוקין עמו: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: אותם שהוכפלו שמותם
txt:
<span class='five'>אותם שהוכפלו שמותם. </span>בברכת משה דן זבולון גד ואשר ונפתלי הודיעך הכתוב שחלשים שבכולן היו וצריכין חיזוק לפיכך כפל את שמם לחזקם ואותן הביא יוסף לפני פרעה כדי שלא יברור אותם להיות ראשי גייסות ולהטריחם: כל השבטים יצאו עצמותיהם ממצרים ונקברו בארץ ישראל שנאמר והעליתם את עצמותי מזה אתכם <span class='mareimakom'>(שמות יג)</span>  משמע שאף עצמותם העלו ולא נכתב יוסף אלא להודיעך שבחו של משה שכל ישראל נתעסקו בביזה והוא עסק במצוה: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: מגולגלין בארון
txt:
<span class='five'>מגולגלין בארון. </span>לא היה שלדו קיימת ומחוברת מפני נידוי דקאמר ליה ליעקב אם לא אביאנו אליך וחטאתי לך כל הימים <span class='mareimakom'>(בראשית מג)</span> ואע'פ שנתקיים התנאי נפקא לן במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף יא:)</span>  קללת חכם אפי' על תנאי היא באה: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: מי גרם לראובן כו'
txt:
<span class='five'>מי גרם לראובן כו'. </span>מדרש אגדה הוא בתנחומא מכיון שהודה יהודה ואמר צדקה ממני עמד ראובן ואמר אני בלבלתי יצועי אבי: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: a
trm: לשפא
txt:
<span class='five'>לשפא. </span>נכנס כל עצם ונתחבר למקומו ששף משם. לשפא אשלוייה שדונא בלע'ז כמו שף מדוכתיה <span class='mareimakom'>(חולין דף מב:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: אוכפא לגביך מוש
txt:
<span class='five'>אוכפא לגביך מוש. </span>כלומר טול אוכף של חמור והסירהו אליך ושים אותו על גביך כלומר הודה לדבריו ואל תענהו. מוש לשון לא ימיש <span class='mareimakom'>(שמות יג)</span>  כלומר הסירהו אליך כמו סורו נא <span class='mareimakom'>(בראשית יט)</span> : 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: ועיניה מטייפי
txt:
<span class='five'>ועיניה מטייפי. </span>עיניו מצפות למעלה למרחוק למזונותיו וחבירו בכתובות <span class='mareimakom'>(דף ס.)</span> נטוף עיניך: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: שפיל ואזיל
txt:
<span class='five'>שפיל ואזיל. </span>כלומר מחמת ענותנותו של אדם לא יהא בוש מלשאול דבר הצריך לו בין לתורה בין לפרנסתו ולתבוע חובו: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: כאשר ייטב וגו'
txt:
<span class='five'>כאשר ייטב וגו'. </span>באביגיל כתיב שהיתה מתנבאה שימות נבל בעלה ובתוך דבריה מרמזת לדוד שיזכיר את יפיה: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: חמרא למריה וטיבותא לשקייה
txt:
<span class='five'>חמרא למריה וטיבותא לשקייה. </span>היין של מלך הוא והשותין אותו מחזיקין טובה לשר המשקה ולא למלך: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: ויסמוך את ידיו
txt:
<span class='five'>ויסמוך את ידיו. </span>תלה החכמה והגדולה במשה כאילו הוא נותנה ליהושע והיא אינה אלא מפי הקב'ה: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: קינא דשרכי
txt:
<span class='five'>קינא דשרכי. </span>אילנות בטלים ואין עושים פרי כמו גברא דשרכא בטל כלומר דרך דקל רע ליגדל בצד אילן סרק: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: המחובר לטמא טמא כו'
txt:
<span class='five'>המחובר לטמא טמא כו'. </span>במסכת כלים היא בפרק טבעת אדם דקתני אונקלי של דרגש ושל שולחן טמאה ושל מנורת עץ טהורה זה הכלל המחובר לטמא טמא לטהור טהור אונקלי מסמר של מתכת עשוי כמזלג לתלות שם בהמה בשעת הפשטה ותחוב בכותל כדאמרינן בתמיד נשחט <span class='mareimakom'>(פסחים סד.)</span> אונקליות של ברזל היו תחובין בעמודים כו' ואם תחבו במנורת עץ דפשוטי כלי עץ  בטל מסמר לגבה ואינה מקבלת טומאה ואפי' נגעה בו טומאה אבל בדרגש ובשולחן שמקבלין טומאה הן אף הוא מקבל טומאה: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: לא לחנם הלך זרזיר
txt:
<span class='five'>לא לחנם הלך זרזיר. </span>רבי אליעזר סבר זרזיר עוף טמא הוא ורבנן פליגי עליה בשחיטת חולין באלו טריפות <span class='mareimakom'>(ד' סה.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 92
dfh: b
trm: אי דלית דורא דלינא
txt:
<span class='five'>אי דלית דורא דלינא. </span>אם תדלה ותגביה המשוי עמי דלינא. דורא משוי משל הוא שאין אדם רוצה ליכנס בסכנת היזק ממון ותחת עול דבר אלא אם כן משתתף חבירו עמו: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: אחד הצועק ואחד הנצעק במשמע
txt:
<span class='five'>אחד הצועק ואחד הנצעק במשמע. </span>וחרה אפי והרגתי אתכם <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> שנים במשמע: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: רבא אמר לפי שאין אדם מוחל על ראשי אבריו
txt:
<span class='five'>רבא אמר לפי שאין אדם מוחל על ראשי אבריו. </span>וברייתא לא תקשי דעל צערו מוחל אדם: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: ורבי יוחנן אמר
txt:
<span class='five'>ורבי יוחנן אמר. </span>אדם מוחל על הכל ומתניתין לאו דא'ל נחבל לחובל קטע את ידי על מנת שתהא פטור אלא קטע את ידי סתמא וא'ל חובל על מנת לפטור כלומר אמור לי אתה על מנת שאהיה פטור וא'ל היאך הן וקמ'ל מתני' דיש הן שהוא כלאו וכגון דמתמה אתמוהי: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: הכני פצעני
txt:
<span class='five'>הכני פצעני. </span>וא'ל זה ע'מ לפטור ואמר נחבל הן יש הן שהוא כלאו אי אתמה חייב ואי בניחותא אהדריה פטור וברייתא דלעיל דקתני הכני ופצעני ע'מ לפטור פטור בדאמר נחבל כולה מילתא הכני ופצעני ע'מ לפטור דהא ודאי דוקא אמר ליה: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: יש לאו שהוא כהן
txt:
<span class='five'>יש לאו שהוא כהן. </span>אי אתמה פטור והאי דנקט חיובא לגבי מכה ופוצע ופטורה לגבי ממונא אורחיה דמילתא נקט דמחיל איניש אממוניה טפי מגופיה: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: לשמור ולא לאבד
txt:
<span class='five'>לשמור ולא לאבד. </span>כי יתן וגו' לשמור דהפקידו אצלו לשמור חייב בפשיעה ולא כשהפקידו אצלו ע'מ לאבד או ע'מ לחלק לעניים דלא קרינא ביה לשמור דכיון דאמר ליה חלקהו תו לא דמפקיד נינהו ומאן קתבע ועניים לא מצו תבעי דלכל חד וחד מצי אמר לאו לדידך יהיבנא אלא לאחריני: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: דאתא לידיה
txt:
<span class='five'>דאתא לידיה. </span>וקרע בידי' חייב אי לא א'ל על מנת לפטור ואפילו אתא לידיה מעיקרא ע'מ לאבד: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: הא דאתא לידיה
txt:
<span class='five'>הא דאתא לידיה. </span>מעיקרא בתורת שמירה והדר אמר ליה קרע חייב אי לא אמר ליה ע'מ לפטור: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: a
trm: קיץ להו
txt:
<span class='five'>קיץ להו. </span>ממון כך וכך לשבת לכל אחד הוה ליה ממון שיש לו תובעין וקרינא ביה לשמור:  הדרן עלך החובל


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: הגוזל עצים. משלם כשעת הגזילה
txt:
<span class='five'>הגוזל עצים. משלם כשעת הגזילה. </span>דמי עצים וצמר ואין חייב להחזיר לו כלים דקני בשינוי: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: ודמי רחל הטעונה ליגזז
txt:
<span class='five'>ודמי רחל הטעונה ליגזז. </span>והעודף ששוה עכשיו הולד והגיזה יותר שלו הוא דקננהו בשינוי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> שפוי שייך בעצים וסתיתה באבנים ושניהן לשון תיקון שמתקנן ומחליקן: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: משלם כשעת הגזלה
txt:
<span class='five'>משלם כשעת הגזלה. </span>ומתניתין אמאי נקט כלים ובגדים הא אינו חוקקם עד שישפם תחלה וכן צמר מלבנו תחילה ואחרי כן טווהו ומשעת שפוי וליבון קנה מיד ולמה לי כולי האי: ה'ג 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: אמר אביי תנא דידן תני שינוי דרבנן
txt:
<span class='five'>אמר אביי תנא דידן תני שינוי דרבנן. </span>עצים ועשאן כלים בעצים משופים ומאי נינהו כו': 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: וכ'ש שינוי דאורייתא
txt:
<span class='five'>וכ'ש שינוי דאורייתא. </span>כלומר להכי נקט כלים לאשמועינן דהני עצים דקתני בנסרים משופים עסקינן ועשאן תיבות וקתדראות דהוי שינוי קל שחוזר לברייתו דאי בעי משליף ומנתק הנסרים זו מזו והרי הן נסרים כבתחילה ואפי' הכי קני וכ'ש עצים ושיפן דהוי שינוי גמור ומדאורייתא קני כדאמר במרובה <span class='mareimakom'>(לעיל דף סו.)</span> שינוי קונה כתיבא ותנינא והשיב את הגזלה מה תלמוד לומר אשר גזל אם כעין שגזל יחזיר ואם לאו דמי בעלמא בעי לשלומי: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: צמר ועשאן בגדים
txt:
<span class='five'>צמר ועשאן בגדים. </span>להכי לא נקט ליבנו דלא מבעי' צמר וליבנו דשינוי שאין חוזר הוא אלא אפילו גזל צמר טווי וארגו דהדר לברייתו דאי בעי סתר לה והוי חוטין כמעיקרא אפי' הכי קני: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: נמי שינוי דאורייתא
txt:
<span class='five'>נמי שינוי דאורייתא. </span>דלא הדר קתני דקני אבל שינוי דרבנן לא קני ודקשיא לך משיפוי וליבון הוא דקנה וכלים ובגדים למה לי הכי נמי קאמר: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: אין מצטרף
txt:
<span class='five'>אין מצטרף. </span>דתנן בשחיטת חולין חמש רחלות גוזזות כל אחת מנה ופרס חייבות בראשית הגז וראשית הגז מהו הגוזז רחל לאחר שגזזה נותן מן הגיזה לכהן לפי מה שירצה ובלבד שתהא נתינה חשובה וקתני דאם גזז אחת וצבעה וכן שניה וכן שלישית אין מצטרפות למנה ופרס להתחייב דקננהו בשינוי: 


lvr: 41
pgn: 93
dfh: b
trm: גזז ראשון ראשון וצבעו
txt:
<span class='five'>גזז ראשון ראשון וצבעו. </span>לבד או שגזז ראשון ראשון וטוואו וכל שעה כשהוא גוזז היה משנהו: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: בוצע ברך
txt:
<span class='five'>בוצע ברך. </span>גוזל ומברך בוצע כמו כל בוצע בצע <span class='mareimakom'>(משלי א)</span> : 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: מאי קאמר
txt:
<span class='five'>מאי קאמר. </span>איירי בשבחה וקתני הרי שלך לפניך והאי לישנא לא שייך למימר אלא בדבר שכיחש מקדמותו שאמר לו טלנו כמות שהוא כחוש: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: מצות פאה להפריש מן הקמה
txt:
<span class='five'>מצות פאה להפריש מן הקמה. </span>דכתיב לא תכלה פאת שדך לקצור <span class='mareimakom'>(ויקרא יט)</span> : 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: מרחו
txt:
<span class='five'>מרחו. </span>מחליק את הכרי ברחת ומירוח הוי גמר מלאכה למעשר הלכך מעשר כל מעשרותיו תחלה ואחר כך נותן לו פאה כדי שלא יפסיד עני שאילו היה נותנו קודם מירוח אע'פ שעני מצרף לקט שכחה ופאה הרבה ועושה מהן כרי פטור מן המעשר שהרי הפקר הוא אבל עכשיו שנתמרח ביד בעל הבית נתחייב במעשר דהכי אמרינן במסכת ברכות <span class='mareimakom'>(דף מ:)</span> לקט שכחה ופאה שעשאן בגורן הוקבעו: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: אף מפריש מן העיסה
txt:
<span class='five'>אף מפריש מן העיסה. </span>פאה אם לא נתנה כבר ואילו לת'ק מן העיסה לא דקנייה בשינוי והוי ממון שאין לו תובעים דעד השתא דישה לאו שינוי הוא דאוכל הוא כמו שהיה: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: תעזוב יתירא
txt:
<span class='five'>תעזוב יתירא. </span>בקדושים תהיו כתיב לא תכלה פאת שדך לקצור ובשור או כשב כתיב לא תכלה פאת שדך בקוצרך תרי קראי תעזוב אותו למה לי שמע מינה לאתויי שינוי דלא קני הכא: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: ותו לרבנן תעזוב יתירא למה לי</span>: <span class='five'>המפקיר והשכים לבקר
txt:
<span class='five'>ותו לרבנן תעזוב יתירא למה לי</span>: <span class='five'>המפקיר והשכים לבקר. </span>קודם שיבאו עניים לבצרה שיזכו בהפקר אם היו קודמין: פרט בכרם ולקט בקמה: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: חייב בפרט כו'
txt:
<span class='five'>חייב בפרט כו'. </span>דאע'ג דהפקר פטור מכולם דכתיב ארצך שדך וכרמך מהני תעזוב יתירא למעוטי כי האי גוונא דלא הוי הפקר לפטור ואע'ג שפטור מן המעשר ובכל הני כתיב תעזוב יתירא בקדושים כתיב כרמך לא תעולל ופרט כו' ובמשנה תורה <span class='mareimakom'>(כד)</span> כתיב כי תבצור כרמך לא תעולל וכן לא תפאר אחריך דהיינו פרט תפאר אישקוביי'ר ופאה נמי מהכא משמע דתנא דבי ר' ישמעאל <span class='mareimakom'>(חולין דף קלא.)</span> שלא תטול תפארתו ממנו שכחה כתיב במשנה תורה <span class='mareimakom'>(שם)</span> לא תשוב לקחתו וגו' ובאילן כתיב לא תפאר אחריך ואמר מר בפרק י' דחולין <span class='mareimakom'>(שם)</span> אחריך זו שכחה ולא בעי למיהדר ומכתב באילן לגר ליתום אלא לא תפאר אחריך ואנא ידענא דלעניים הוא כדאשכחן בעמרים אבל במעשר לא כתיב תעזוב יתירא: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: a
trm: אין שמין
txt:
<span class='five'>אין שמין. </span>בפרק ראשון <span class='mareimakom'>(דף יא.)</span> גבי בעלים מטפלין בנבילה אמר שמואל דלנזקין הוא דשמין את הנבילה לניזק ומוסיף עליה מזיק עד שמשלים לו נזקו אבל גנב וגזלן שנטלו בהמה ומתה או כחשה אין שמין את הנבילה אלא שלהם תהא והם ישלמו בהמה מעליא אלמא שינוי קני: פלוגתא דאביי ורבא לעיל בשמעתין: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: b
trm: אמרו הלכה כרבי שמעון בן אלעזר
txt:
<span class='five'>אמרו הלכה כרבי שמעון בן אלעזר. </span>כלומר הכי אמר שמואל יש שאומר הלכה כרבי שמעון בן אלעזר וליה לא סבירא ליה: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: b
trm: הנשתנית
txt:
<span class='five'>הנשתנית. </span>אע'פ שנשתנה חוזרת בעיניה כמות שהיא עכשיו ואפי' השביחה דשינוי לא קני: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: b
trm: מתניתין מוקי לה רבי יוחנן בגוזל עצים משופים כו'
txt:
<span class='five'>מתניתין מוקי לה רבי יוחנן בגוזל עצים משופים כו'. </span>משום הכי קאמר רבי יוחנן דטעמא משום תקנת השבים הוא דשינוי כי האי לאו שינוי הוא: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: b
trm: אין חייבין להחזיר
txt:
<span class='five'>אין חייבין להחזיר. </span>דכתיב והשיב את הגזלה אשר גזל והני לא גזול מידי דקנינהו בשינוי רשות וקסבר רשות יורש כרשות לוקח דמי: 


lvr: 41
pgn: 94
dfh: b
trm: בורות שיחין ומערות
txt:
<span class='five'>בורות שיחין ומערות. </span>להכניס בהן מים לשתות דהוי דבר הצריך לכל ויהנו מהן הנגזלים אלמא אהדורי בעי: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: משום פסידא דבירה שויוה רבנן כדליתא
txt:
<span class='five'>משום פסידא דבירה שויוה רבנן כדליתא. </span>ומיהו דמי בעי לאהדורי הואיל וגזילה קיימת בבירה: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: גזילה חוזרת בעיניה
txt:
<span class='five'>גזילה חוזרת בעיניה. </span>כמות שהיא עכשיו ריקנית יחזירנה והדר משלם דמי גיזות ועובר כמו שהיה בשעת הגזילה ולא שבח הגיזה שהשביחה אצלו ולא שבח הולד דלא קניס רבי יהודה אבל דמים שבשעת הגזילה משלם דליכא למאן דאמר כל הגזלנים בציר משעת הגזילה ישלמו: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: רואים אותה כאילו היא שומא אצלו בכסף
txt:
<span class='five'>רואים אותה כאילו היא שומא אצלו בכסף. </span>משעת הגזילה ומשלם דמים כשעת הגזילה ולקמן מפרש במאי פליגי ר' יהודה ור'ש: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: ונפקא מינה
txt:
<span class='five'>ונפקא מינה. </span>להיכא דלא השביחה אלא כחשה אי אמרת טעמא משום דשינוי במקומו עומד כחשה נמי הדר כדאיתא השתא ואי טעמא משום קנס' הוא ושינוי קני משלם כדמעיקר'  (היכא דליכא קנסא ה'נ איכא שינוי ומשלם כמעיקרא): 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: בעבדים אומר לו הרי שלך לפניך
txt:
<span class='five'>בעבדים אומר לו הרי שלך לפניך. </span>דעבדא כמקרקעי דמי וקרקע הדרא בעינה ואינה נגזלת לקנות לגזלן בשינוי ולהיות ברשותו: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: והכא קנסא קא קניס
txt:
<span class='five'>והכא קנסא קא קניס. </span>במתני' ובצבע דלאו גזלן הוא ולאו חוטא הוא לא קניס דהא שוגג הוא: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: פירות ושבח פירות
txt:
<span class='five'>פירות ושבח פירות. </span>תנן במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> אין מוציאין לאכילת פירות ולשבח קרקעות מנכסים משועבדים מפני תקון העולם הפסד לקוחות אכילת פירות ושבח קרקעו' מפרש להו בשנים אוחזין <span class='mareimakom'>(ב'מ ד' יד:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: שאין בו אחריות
txt:
<span class='five'>שאין בו אחריות. </span>שלא שיעבד לו לוה בשעת הלואה את נכסיו ולא כתב לו כל נכסי אחראין לך לפרוע מלוה זה: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: לאו טעות סופר הוא
txt:
<span class='five'>לאו טעות סופר הוא. </span>ואינו גובה מנכסי' משועבדים ולא אמרינן אין לך אדם המלוה מעותיו בלא שעבוד נכסי לוה והסופר טעה ולא כתב בו אחריות אלא דוקא אזלינן בתר שטר: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: רבי מאיר
txt:
<span class='five'>רבי מאיר. </span>בשנים אוחזין <span class='mareimakom'>(שם דף יב:)</span> מצא שטרי חוב אין בהן אחריות נכסים יחזיר לפי שאין ב'ד נפרעין מהן: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: a
trm: כשהוא גובה
txt:
<span class='five'>כשהוא גובה. </span>הלוקח חוזר על הגזלן שהנגזל בא ונוטל שדהו כמות שהוא והלוקח חוזר על הגזלן שמכרה לו באחריות:  גובה


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: גובה מנכסים משועבדים
txt:
<span class='five'>גובה מנכסים משועבדים. </span>שהוא קדם והויא כמלוה בשטר שהרי כתב לו בשטר המכירה שאם יטרפוה ממנו יחזור ויגבה מנכסיו: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: צבעו
txt:
<span class='five'>צבעו. </span>שוגג חשיב ליה דאיכא אינשי טובא דלא ידעי דאסור לשנות בדבור של בעל הבית: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: בשבח שעל גבי גזילה
txt:
<span class='five'>בשבח שעל גבי גזילה. </span>כגון שהשביחה אצלו ועדיין לא נטלה הימנו כגון ריקנית ונתעברה או טעונה גיזה: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: דרבי יהודה סבר דנגזל הוי
txt:
<span class='five'>דרבי יהודה סבר דנגזל הוי. </span>והכי קאמר רבי יהודה גזלה חוזרת בעיניה לבעליה בין לשבח בין לגריעותא כמו שהיא בשעת תביעה בב'ד היא חוזרת והיכא דגרעה כגון גזזה וילדה משלם פחתה ודאי דהדר קתבע ליה נגזל דמי גזיזה ועובר שגזל ממנו ופליגא אדר' מאיר דאמר כוליה שבחא יהיב ליה ואע'ג דקנה גיזה וולד בשינוי חזינא ליה כמאן דכוליה שבחא אכתי עלה כמי שלא נגזזה ומשלם כולה משום קנסא וקאמר ליה רבי יהודה כדאיתא השתא הדרא ואי הדר תבע נמי מיניה גיזה וולד יהיב ליה דמי דמעיקר' דקנה גיזה וולד בשינוי והיכא דעדיין כל השבח עליה חוזרת כמות שהיא ואתא ר'ש למימר אפילו שבחא עליה נוטלו גזלן דשינוי קונה ולא ישלם אלא דמים ראשונים כאילו היא שומא אצלו בכסף: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: לא ר' יהודה ולא ר'ש
txt:
<span class='five'>לא ר' יהודה ולא ר'ש. </span>וכ'ש דכר'מ לא מתוקמא דקתני רישא גזל פרה מעוברת וילדה רחל טעונה וגזזה משלם דמי פרה העומדת לילד כו' ולר'מ משלם גיזות וולדות כדהשתא: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: איידי דנסב רישא ילדה
txt:
<span class='five'>איידי דנסב רישא ילדה. </span>לאשמועינן דלא משלם גיזות וולדות כדהשתא אלא דמי פרה העומדת לילד נקט נמי סיפא ילדה: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: בכור לפשוט
txt:
<span class='five'>בכור לפשוט. </span>שהשביחו את הנכסים קודם חלוקה ובשעת חלוקה נוטל הבכור פי שנים בקרקעות צריך להחזיר לפשוט רביע השבח של חלק בכורה במעות שאין לו ליטול פי שנים במה שהשביח זה ואם השביח בי'ב זוז כשנטל זה פי שנים בקרקע נוטל מן השבח ח' זוזים צריך להחזיר לו ב' זוזים ומעלה לו בדמים ואין נותן לו מן הקרקע אלא אם רצה מסלקו בדמים ונותן לו שני זוזים ואין יכול לומר לו הפשוט תן לי קרקע כזה שוה ב' זוזים: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: ובעל חוב ללוקח
txt:
<span class='five'>ובעל חוב ללוקח. </span>ב'ח הטורף לקוחות בשביל חוב שיש לו על המוכר אין לו כח במה שהשביח לוקח ומסלקו ב'ח בדמים ונותן לו דמי שבחו ואין נותן לו קרקע בשיעור שבחו: 


lvr: 41
pgn: 95
dfh: b
trm: וב'ח ליתומים
txt:
<span class='five'>וב'ח ליתומים. </span>ב'ח שיורד לנכסי יתומים בשביל חוב אביהן אין לו במה שהשביחו נכסים לאחר מיתת אביהן כלום ומעלה להן לשבחן בדמים ונותן מעות אם ירצה: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: a
trm: מה שהשביח מכר
txt:
<span class='five'>מה שהשביח מכר. </span>ושקיל לוקח מחצה או שליש או רביע וכן יורש אי נמי כוליה שבחא כמתניתין מפני תקנת השבים כדאמרן לעיל בשמעתא קמייתא: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: a
trm: כל זכות שתבא לידו
txt:
<span class='five'>כל זכות שתבא לידו. </span>וכי היכי דגזלן אי אשבח הוה שקיל מחצה או שליש או רביע הכי נמי כי אשבח לוקח שקיל מחצה או שליש או רביע ואליבא דר'ש: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: מאי לאו ה'ה לנחלקה
txt:
<span class='five'>מאי לאו ה'ה לנחלקה. </span>וכיון דלענין פסול מפסלא לענין מקנה נמי שינוי הוא וקני: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: פנים חדשות באו לכאן
txt:
<span class='five'>פנים חדשות באו לכאן. </span>לא זו היא לבינה הראשונה אלא זו לבינה אחרת שהוצרך תיקון וגיבול בפני עצמה ומשונה היא מהראשונים דאי אפשר לצמצם או גדולה או קטנה: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: הדר עביד להו נסכא
txt:
<span class='five'>הדר עביד להו נסכא. </span>אם ירצה ושינוי החוזר לברייתו הוא והכא ליכא למימר פנים חדשות דאין אדם מקפיד על רבועה ותקונה אלא שתהא חתיכה בעלמא: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: נעשה שינוי בידו וקנאו
txt:
<span class='five'>נעשה שינוי בידו וקנאו. </span> לכך דאם טבח ומכר שלו הוא טובח ושלו הוא מוכר ואין משלם אלא כפל: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: פדנא
txt:
<span class='five'>פדנא. </span>תרגום של צמד בקר ופדן ארם על שם ששני ארמים היו ארם נהריים וארם צובה: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: דאמר הונא חברין עלאי דאנא ושבור מלכא
txt:
<span class='five'>דאמר הונא חברין עלאי דאנא ושבור מלכא. </span>שמואל אחי בדינא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: ונעבדה בה עבירה
txt:
<span class='five'>ונעבדה בה עבירה. </span>נרבעת או נעבדה פסולה לקרבן כדתניא בשור שנגח ארבעה וחמשה <span class='mareimakom'>(לעיל דף מ:)</span>: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: איפכא תניא
txt:
<span class='five'>איפכא תניא. </span>רבי מאיר אומר כשעת הגזלה וחכמים אומרים בעבדים אומר לו הרי שלך לפניך וקאמר רב הלכה כר' מאיר דמתניתין דהיינו רבנן דברייתא: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: חדא מקמי חדא
txt:
<span class='five'>חדא מקמי חדא. </span>אבל חדא משנה מקמי תרתי ברייתא מפיך והכא תרתי איכא חדא הא דאמרן לעיל ברייתא איפכא תניא ואידך הא דתניא כו': 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: המחליף כו'
txt:
<span class='five'>המחליף כו'. </span>להכי נקט מחליף גבי בהמה ולא תנא מוכר כדנקט בשפחה דבהמה אינה נקנית בכסף עד שימשוך וכי משך דבר הנראה לעינים הוא אם ילדה אם לאו ואין כאן ספק אבל בחליפין מתוקמא כגון שלא משך בעל החמור את הפרה אלא בעל הפרה משך את החמור ונקנית הפרה אל בעל החמור במשיכת החמור בכל מקום שהיא כדתנן קדושין <span class='mareimakom'>(ד' כח.)</span> כל הנעשה דמים באחר כיון שזכה זה נתחייב זה בחליפין ולא ידעינן השתא אי כבר ילדה פרה בשעת משיכת החמור וברשות מוכר ילדה או לאחר משיכת החמור וברשות לוקח [ילדה]: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: ישבע המוכר
txt:
<span class='five'>ישבע המוכר. </span>דאיכא הודאה במקצת ואיכא שבועה דאוריית'  דקטע לידיה דאם קתבע ליה האי לוקח שפחה שלימה יש לי בידך עם ולדה וזה אומר אין שפחה שלימה יש לך בידי אבל לא ולדה דמודה ליה במקצת ומשום הילך לא מפטר דהא קטע ידה ולאו הילך הוא והכי מוקי לה בהשואל: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: נשבעין ולא משלמין
txt:
<span class='five'>נשבעין ולא משלמין. </span>מי שתובעים אותו ישבע ויפטר דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> ולקח בעליו ולא ישלם מי שעליו לשלם הוא נשבע ולא נשבע התובע ויטול: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: אין נשבעין
txt:
<span class='five'>אין נשבעין. </span>וברשות מוכר תעמוד עד שיביא לוקח ראיה אלמא לרבנן עבדא כמקרקעי דמי: 


lvr: 41
pgn: 96
dfh: b
trm: אין נשבעין על הקרקעות
txt:
<span class='five'>אין נשבעין על הקרקעות. </span>בפרק הזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ דף נו.)</span>: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: שלא בשעת מלאכה
txt:
<span class='five'>שלא בשעת מלאכה. </span>בשעה [שאינו רגיל] לעשות מלאכה או שאין עכשיו לבעליו מלאכה לעשות דזה נהנה וזה אין חסר הוא ופטור: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: כדשלח ליה כו' הדר בחצר חבירו
txt:
<span class='five'>כדשלח ליה כו' הדר בחצר חבירו. </span>ומוקמינא לה בפ'ב <span class='mareimakom'>(דף כא.)</span> בחצר דלא קיימא לאגרא: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: ושאיה יוכת שער
txt:
<span class='five'>ושאיה יוכת שער. </span>שד הוא ושמו שאיה מכתת שערים וכותלי בית שאין אדם דר בתוכה: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: עביד לאגרא
txt:
<span class='five'>עביד לאגרא. </span>מסתמא כי נחית לה אדעתא דאגרא נחית הלכך לאו בתורת גזלן דיינינן ליה ונותן שכרה על כרחו אם רבין הן על דמי פחתה: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: נחת לה אדעתא דאגרא
txt:
<span class='five'>נחת לה אדעתא דאגרא. </span>רצה שכרה נוטל ואם פחתה יתר על שכרה נוטל דמי פחתה דהא ע'כ שקלה וגזל הוא: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: נחית לה אדעתא דגזלנותא
txt:
<span class='five'>נחית לה אדעתא דגזלנותא. </span>אפי' שכרה גדול מפחתה לא יהיב אלא פחתה דכל הגזלנין משלמין כשעת הגזלה: 


lvr: 41
pgn: 97
dfh: a
trm: אלא היכי דמי נפסל
txt:
<span class='five'>אלא היכי דמי נפסל. </span>דקתני מתניתין הרי שלך לפניך כגון שפסלתו מדינה זו בני מדינה פסלוהו מעצמן: 


