# michna

lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,א
thu:
  המביא גט ממדינת הים, צריך שיאמר בפניי נכתב ובפניי נחתם.  רבן גמליאל אומר, אף המביא מרקם ומן ההגר; רבי אליעזר אומר, אפילו מכפר לודים ללוד.  וחכמים אומרין, אין צריך שיאמר בפניי נכתב ובפניי נחתם, אלא המביא ממדינת הים.  והמוליך והמביא ממדינה למדינה במדינת הים, צריך שיאמר בפניי נכתב ובפניי נחתם; רבן שמעון בן גמליאל אומר, אפילו מאגמוניה לאגמוניה


lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,ב
thu:
  רבי יהודה אומר, מרקם למזרח ורקם כמזרח, מאשקלון ולדרום ואשקלון כדרום, מעכו ולצפון ועכו כצפון; רבי מאיר אומר, עכו כארץ ישראל לגיטים


lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,ג
thu:
  המביא גט בארץ ישראל, אינו צריך שיאמר בפניי נכתב ובפניי נחתם; אם יש עליו עוררין, יתקיים בחותמיו.  המביא גט ממדינת הים, ואינו יכול לומר בפניי נכתב ובפניי נחתם--אם יש עליו עדים, מתקיים בחותמיו


lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,ד
thu:
  אחד גיטי נשים ואחד שיחרורי עבדים, שווים במוליך ובמביא; זו אחת מן הדרכים, ששוו גיטי נשים לשיחרורי עבדים


lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,ה
thu:
  כל גט שיש עליו עד כותי--פסול, חוץ מגיטי נשים ושיחרורי עבדים.  מעשה שהביאו לפני רבן גמליאל לכפר עותנאי גט אישה, והיו עדיו עדי כותים; והכשיר.  כל השטרות העולות בערכיות של גויים--אף על פי שחותמיהן גויים--כשרים, חוץ מגיטי נשים ושיחרורי עבדים; רבי שמעון אומר, כולם כשרים--לא הוזכרו, אלא בזמן שנעשו בהדיוט


lvr: 36
prk: 01
id: 3601
nru: א,ו
thu:
  האומר תנו גט זה לאשתי, ושטר שיחרור זה לעבדי--אם רצה להחזיר בשניהם, יחזיר, דברי רבי מאיר.  וחכמים אומרין, בגיטי נשים, אבל לא בשיחרורי עבדים--לפי שזכין לו לאדם שלא בפניו, ואין חבין לו אלא בפניו:  שאם ירצה שלא לזון את עבדו, רשאי; ושלא יזון את אשתו, אינו רשאי.  אמר להם, והרי הוא פוסל את עבדו מן התרומה, כשם שהוא פוסל את אשתו מן התרומה.  אמרו לו, מפני שהוא כקניינו.  האומר תן גט זה לאשתי, ושטר שיחרור זה לעבדי, ומת--לא ייתנו לאחר מיתה; תנו מנה לאיש פלוני, ומת--ייתנו לאחר מיתה.


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,א
thu:
  המביא גט ממדינת הים ואמר, בפניי נכתב אבל לא בפניי נחתם, בפניי נחתם אבל לא בפניי נכתב, בפניי נכתב כולו, בפניי נחתם חצייו, בפניי נכתב חצייו, בפניי נחתם כולו--פסול.  אחד אומר בפניי נכתב, ואחד אומר בפניי נחתם--פסול.  שניים אומרין בפנינו נכתב, ואחד אומר בפניי נחתם--פסול; ורבי יהודה מכשיר.  אחד אומר בפניי נכתב, ושניים אומרין בפנינו נחתם--כשר


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ב
thu:
  נכתב ביום ונחתם ביום, בלילה ונחתם בלילה, בלילה ונחתם ביום--כשר.  ביום ונחתם בלילה, פסול; רבי שמעון מכשיר, שרבי שמעון אומר, כל גיטין שנכתבו ביום ונחתמו בלילה, פסולין--חוץ מגיטי נשים


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ג
thu:
  בכל כותבין--בדיו, ובסקרא, בקומוס, ובקלקנתוס, ובכל דבר שהוא רושם; אין כותבין לא במשקין, ולא במי פירות, ולא בכל דבר שאינו של קיימה.  על הכול כותבין--על העלה של זית, ועל קרן של פרה ונותן לה את הפרה, על ידו של עבד ונותן לה את העבד; רבי יוסי הגלילי אומר, אין כותבין לא על דבר שיש בו רוח חיים, אף לא על האוכלין


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ד
thu:
  אין כותבין במחובר לקרקע.  כתבו במחובר, ותלשו וחתמו ונתנו לה--כשר; רבי יהודה פוסל, עד שתהא כתיבתו וחתימתו בתלוש.  רבי יהודה בן בתירה אומר, אין כותבין לא על הנייר המחוק, ולא על הדפתרא, מפני שהוא יכול להזדייף; וחכמים מכשירין


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ה
thu:
  הכול כשרין לכתוב את הגט, אפילו חירש שוטה וקטן.  האישה כותבת את גיטה, והאיש כותב שוברו--שאין קיום הגט, אלא בחותמיו.  הכול כשרים להביא את הגט, חוץ מחירש שוטה וקטן וסומא ונוכרי


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ו
thu:
  קיבל הקטן והגדיל, חירש ונתפקח, סומא ונתפתח, שוטה ונשתפה, נוכרי ונתגייר--פסול.  אבל פיקח ונתחרש וחזר ונתפקח, פיתח ונסתמא וחזר ונתפתח, שפוי ונשתטה חזר ונשתפה--כשר.  זה הכלל--כל שתחילתו וסופו בדעת, כשר


lvr: 36
prk: 02
id: 3602
nru: ב,ז
thu:
  אף הנשים שאינן נאמנות לומר מת בעלה, נאמנות להביא גיטה--חמותה, ובת חמותה, וצרתה, ויבמתה, ובת בעלה.  מה בין הגט למיתה, שהכתב מוכיח.  האישה עצמה מביאה את גיטה, ובלבד שהיא צריכה לומר, בפניי נכתב ובפניי נחתם.


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,א
thu:
  כל גט שנכתב שלא לשם אישה, פסול.  כיצד:  היה עובר בשוק, ושמע קול הסופרים מקרים, איש פלוני מגרש את פלונית ממקום פלוני, ואמר, זה שמי וזה שם אשתי--פסול מלגרש בו.  יותר על כן, כתב לגרש את אשתו, ונמלך, מצאו בן עירו ואמר לו, שמי כשמך שם אשתי כשם אשתך--פסול מלגרש בו.  יותר מכן, היו לו שתי נשים ששמותיהן שווין, כתב לגרש בו את הגדולה--לא יגרש בו את הקטנה.  יותר מכן, אמר ללבלר כתוב, ואיזו שארצה אגרש--פסול מלגרש בו


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ב
thu:
  הכותב טופסי גיטין--צריך שיניח מקום האיש, ומקום האישה, ומקום הזמן.  שטרי מלווה--צריך שיניח מקום המלווה, ומקום הלווה, ומקום המעות, ומקום הזמן.  שטרי מקח--צריך שיניח מקום הלוקח, ומקום המוכר, ומקום המעות, ומקום השדה, ומקום הזמן, מפני התקנה.  רבי יהודה פוסל בכולן; רבי אלעזר מכשיר בכולן, חוץ מגיטי נשים--שנאמר "וכתב לה" (דברים כד,א; דברים כד,ג), לשמה


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ג
thu:
  המביא גט, ואבד ממנו--אם מצאו על אתר, כשר; ואם לאו, פסול.  מצאו בחפיסה, או בגלוסקמא--אם הכירו, כשר.  המביא גט, והניחו זקן או חולה--נותנו לה, בחזקת שהוא קיים.  בת ישראל שנישאת לכוהן, והלך בעלה למדינת הים--אוכלת בתרומה, בחזקת שהוא קיים.  השולח חטאתו ממדינת הים--מקריבין אותה, בחזקת שהוא קיים


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ד
thu:
  שלושה דברים אמר רבי אלעזר בן פרטא לפני חכמים, וקיימו את דבריו:  על עיר שהקיפה כרקום, ועל הספינה המיטרפת בים, ועל היוצא לידון--שהן בחזקת קיימין.  אבל עיר שכבשה כרקום, וספינה שאבדה בים, והיוצא ליהרג--נותנין עליהן חומרי חיים, וחומרי מתים:  בת ישראל לכוהן, ובת כוהן לישראל--לא תאכל בתרומה


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ה
thu:
  המביא גט בארץ ישראל, וחלה--הרי זה משלחו ביד אחר; אם אמר לו טול לי ממנה חפץ פלוני--לא ישלחנו ביד אחר, שאין רצונו שיהא פקדונו ביד אחר


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ו
thu:
  המביא גט ממדינת הים, וחלה--עושה בית דין שליח, ומשלחו, ואומר לפניהם, בפניי נכתב ובפניי נחתם; ואין השליח האחרון צריך שיאמר, בפניי נכתב ובפניי נחתם, אלא אומר, שליח בית דין אני


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ז
thu:
  המלווה מעות את הכוהן ואת הלוי ואת העני, להיות מפריש עליהן מחלקן--מפריש עליהן, בחזקת שהן קיימין; ואינו חושש שמא מת כוהן או לוי, או שמא העשיר העני.  מתו, צריך ליטול רשות מן היורשין; אם הלוון בפניי בית דין, אינו צריך ליטול רשות


lvr: 36
prk: 03
id: 3603
nru: ג,ח
thu:
  המניח פירות להיות מפריש עליהן תרומה ומעשרות, מעות להיות מפריש עליהן מעשר שני--מפריש עליהן, בחזקת שהן קיימין.  אם אבדו, הרי זה חושש מעת לעת, דברי רבי אליעזר.  רבי יהודה אומר, בשלושה פרקים בודקין את היין--בקדים של מוצאי החג, ובהוצאת סמדר, ובשעת כניסת מים לבוסר.


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,א
thu:
  השולח גט לאשתו והגיע בשליח, או ששלח אחריו שליח, ואמר לו, גט שנתתי לך בטיל--הרי זה בטיל.  קדם אצל אשתו, או ששלח אצלה שליח, ואמר לה, גט ששלחתי לך בטיל הוא--הרי זה בטיל.  אם משהגיע גט על ידה, אינו יכול לבטלו


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ב
thu:
  בראשונה, היה עושה בית דין במקום אחר ומבטלו; התקין רבן גמליאל הזקן, שלא יהו עושין כן, מפני תיקון העולם.  בראשונה, היה משנה שמו ושמה, שם עירו ושם עירה; התקין רבן גמליאל הזקן, שיהא כותב איש פלוני וכל שם שיש לו, אישה פלונית וכל שם שיש לה, מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ג
thu:
  אין אלמנה נפרעת מנכסי יתומים, אלא בשבועה; נמנעו מלהשביע, התקין רבן שמעון בן גמליאל, שתהא נודרת ליתומים כל שירצו, וגובה כתובתה.  והעדים חותמין על הגט, מפני תיקון העולם.  והלל תיקן פרוזבול, מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ד
thu:
  עבד שנשבה ופדאוהו--לשם עבד, ישתעבד; לשם בן חורין, לא ישתעבד.  רבן שמעון בן גמליאל אומר, בין כך ובין כך, ישתעבד.  עבד שעשאו רבו אפותיקי לאחרים, ושיחררו--שורת הדין, אין העבד חייב כלום; אלא מפני תיקון העולם, כופין את רבו, ועושה אותו בן חורין, וכותב שטר על דמיו.  רבן שמעון בן גמליאל אומר, אינו כותב, אלא משחרר


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ה
thu:
  מי שחצייו עבד וחצייו בן חורין--עובד את רבו יום אחד, ואת עצמו יום אחד, כדברי בית הלל.  בית שמאי אומרין, תיקנתם את רבו, ואת עצמו לא תיקנתם:  לישא שפחה אינו יכול, בת חורין אינו יכול; ייבטל מפרייה ורבייה--והלוא לא נברא העולם אלא לפרייה ורבייה, שנאמר "לא תוהו בראה, לשבת יצרה" (ישעיהו מה,יח).  אלא מפני תיקון העולם, כופין את רבו, ועושה אותו בן חורין, וכותב שטר על חצי דמיו.  חזרו בית הלל להורות כדברי בית שמאי


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ו
thu:
  המוכר את עבדו לגויים, או לחוצה לארץ--יצא בן חורין.  אין פודין את השבויים יתר על דמיהן, מפני תיקון העולם.  ואין מבריחין את השבויים, מפני תיקון העולם; רבן שמעון בן גמליאל אומר, מפני תקנת שבויים.  אין לוקחין ספרים ותפילין ומזוזות מן הגויים יתר על דמיהם, מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ז
thu:
  המוציא את אשתו משום שם רע, לא יחזיר; משום נדר, לא יחזיר.  רבי יהודה אומר, כל נדר שידעו בו רבים, לא יחזיר; ושלא ידעו בו רבים, יחזיר.  רבי מאיר אומר, כל נדר שהוא צריך חקירת חכם, לא יחזיר; ושאינו צריך חקירת חכם, יחזיר.  אמר רבי אלעזר, לא אסרו אלא מפני זה.  אמר רבי יוסי ברבי יהודה, מעשה בצידן באחד שאמר לאשתו, קונם שאני מגרשיך, וגירשה; והתירו לו חכמים שיחזירנה, מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ח
thu:
  המוציא את אשתו משום איילונית, רבי יהודה אומר, לא יחזיר; וחכמים אומרין, יחזיר.  נישאת לאחר, והיו לה בנים, והיא תובעת כתובתה--אמר רבי יהודה, אומרין לה, שיתוקיך יפה ליך מדיבוריך


lvr: 36
prk: 04
id: 3604
nru: ד,ט
thu:
  המוכר את עצמו ואת בניו לגויים--אין פודין אותן, אבל פודין את הבנים לאחר מיתת אביהם.  המוכר שדהו לנוכרי, וחזר ולקחה ממנו ישראל--הלוקח מביא ביכורים, מפני תיקון העולם.


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,א
thu:
  הניזקין, שמין להן בעידית; ובעל חוב, בבינונית; וכתובת אישה, בזיבורית.  רבי מאיר אומר, אף כתובת אישה בבינונית


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ב
thu:
  אין נפרעין מנכסים משועבדים, במקום שיש נכסים בני חורין, ואפילו הן זיבורית.  אין נפרעין מנכסי יתומים, אלא מן הזיבורית


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ג
thu:
  אין מוציאין לאכילת הפירות, לשבח הקרקעות, למזון האישה והבנות, מנכסים משועבדים, מפני תיקון העולם.  המוצא מציאה--לא יישבע, מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ד
thu:
  יתומים שסמכו אצל בעל הבית, או שמינה להן אביהן אפטרופוס--חייב לעשר את פירותיהן.  אפטרופוס שמינהו אבי יתומים, יישבע; שמינהו בית דין, לא יישבע.  אבא שאול אומר, חילוף הדברים.  המטמא והמדמע והמנסך--שוגג, פטור; מזיד, חייב.  הכוהנים שפיגלו במקדש--מזידין, חייבין


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ה
thu:
  העיד רבי יוחנן בן גודגדה על החירשת שהשיאה אביה, שהיא יוצאה בגט.  ועל קטנה בת ישראל שנישאת לכוהן, שהיא אוכלת בתרומה; ואם מתה, בעלה יורשה.  ועל המריש הגזול שבנאו בבירה, שייתן את דמיו.  ועל החטאת הגזולה שלא נודעה לרבים, שהיא מכפרת--מפני תיקון המזבח


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ו
thu:
  לא היה סיקריקון ביהודה, בהרוגי המלחמה; מהרוגי המלחמה ואילך, ישבו סיקריקון.  כיצד:  לקח מן הסיקריקון, וחזר ולקח מבעל הבית--מקחו בטיל; מבעל הבית, וחזר ולקח מן הסיקריקון--מקחו קיים.  מן האיש, וחזר ולקח מן האישה--מקחו בטיל; מן האישה, וחזר ולקח מן האיש--מקחו קיים.  זו משנה הראשונה.  בית דין של אחריהם אמרו, הלוקח מן הסיקריקון, נותן לבעלים רביע; אימתיי, בזמן שאין בידם ליקח.  אבל אם יש בידם ליקח, הם קודמין לכל אדם.  רבי הושיב בית דין ונמנו, שאם שהת לפני סיקריקון שנים עשר חודש--כל הקודם ולוקח, נותן לבעלים רביע


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ח
thu:
  אלו דברים אמרו מפני דרכי שלום:  כוהן קורא ראשון, אחריו לוי, ואחריו ישראל, מפני דרכי שלום.  מערבין בבית ישן, מפני דרכי שלום.  בור שהוא קרוב לאמה מתמלא ראשון, מפני דרכי שלום.  מציאת חירש שוטה וקטן--יש בהן גזל, מפני דרכי שלום; רבי יוסי אומר, גזל גמור.  מצודות חיה ועופות ודגים--יש בהן גזל, מפני דרכי שלום; רבי יוסי אומר, גזל גמור.  העני המנקף בראש הזית--מה שתחתיו גזל, מפני דרכי שלום; רבי יוסי אומר, גזל גמור.  אין ממחין ביד עניי גויים בלקט בשכחה ובפיאה, מפני דרכי שלום


lvr: 36
prk: 05
id: 3605
nru: ה,ט
thu:
  משאלת אישה לחברתה החשודה על השביעית, נפה וכברה ריחיים ותנור; אבל לא תבור, ולא תטחן עימה.  אשת חבר משאלת לאשת עם הארץ, נפה וכברה, ובוררת וטוחנת ומרקדת עימה; אבל משתטיל למים--לא תיגע אצלה, שאין מחזקין ידי עוברי עבירה.  בכולם, לא אמרו אלא מפני דרכי שלום.  ומחזקין ידי גויים בשביעית, אבל לא ידי ישראל; ושואלין בשלומן, מפני דרכי שלום.


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,א
thu:
  האומר התקבל גט זה לאשתי, או הולך גט זה לאשתי--אם רצה להחזיר, יחזיר; האישה שאמרה התקבל לי גיטי--אם רצה להחזיר, לא יחזיר.  לפיכך אם אמר הבעל אי אפשי שתקבל לה אלא הא לך ותן לה--אם רצה להחזיר, יחזיר.  רבן שמעון בן גמליאל אומר, אף האומרת טול לי גיטי--אם רצה להחזיר, לא יחזיר


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ב
thu:
  האישה שאמרה התקבל לי גיטי, צריכה שתי כיתי עדים:  שניים שיאמרו בפנינו אמרה, ושניים שיאמרו בפנינו קיבל וקרע--אפילו הן הראשונים והן האחרונים, או אחד מן הראשונים ואחד מן האחרונים ואחד מצטרף עימהם.  נערה מאורסה, היא ואביה מקבלין את גיטה; אמר רבי יהודה, אין שתי ידיים זוכות כאחת, אלא אביה מקבל את גיטה בלבד.  וכל שאינה יכולה לשמר את גיטה, אינה יכולה להתגרש


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ג
thu:
  קטנה שאמרה התקבל לי גיטי--אינו גט, עד שיגיע גט לידה; לפיכך אם רצה בעל להחזיר, יחזיר:  שאין הקטן עושה שליח.  אם אמר לו אביה, צא וקבל לבתי גיטה--אם רצה להחזיר, לא יחזיר.  האומר תן גט זה לאשתי במקום פלוני, ונתנו לה במקום אחר--פסול; הרי היא במקום פלוני, ונתנו לה במקום אחר--כשר.  האישה שאמרה התקבל לי גיטי במקום פלוני, וקיבלו לה במקום אחר--פסול; ורבי אליעזר מכשיר.  הבא לי גיטי למקום פלוני, והביאו לה למקום אחר--כשר


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ד
thu:
  הבא לי גיטי, אוכלת בתרומה עד שיגיע גט לידה; התקבל לי גיטי, אסורה מלאכול בתרומה מיד.  התקבל לי גיטי למקום פלוני--אוכלת בתרומה, עד שיגיע גט לאותו מקום; ורבי אלעזר אוסר מיד


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ה
thu:
  האומר כתבו גט ותנו לאשתי, גרשוה, כתבו איגרת ותנו לה--הרי אלו יכתבו וייתנו.  פטרוה, פרנסוה, עשו לה כנימוס, עשו לה כראוי--לא אמר כלום.  בראשונה, היו אומרין, היוצא בקולר ואמר כתבו גט לאשתי--הרי אלו יכתבו וייתנו; חזרו לומר, אף המפרש והיוצא בשיירה.  רבי שמעון השזורי אומר, אף המסוכן


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ו
thu:
  מי שהיה מושלך בבור ואמר, כל השומע קולי יכתוב גט לאשתי--הרי אלו יכתבו וייתנו.  הבריא שאמר כתבו גט לאשתי, רצה לשחק בה.  מעשה בבריא אחד שאמר כתבו גט לאשתי, ועלה לראש הגג ונפל ומת.  אמר רבן שמעון בן גמליאל, אמרו חכמים, אם מעצמו נפל, הרי זה גט; ואם הרוח דחייתו, אינו גט


lvr: 36
prk: 06
id: 3606
nru: ו,ז
thu:
  אמר לשניים תנו גט לאשתי, או לשלושה כתבו גט ותנו לאשתי--הרי אלו יכתבו וייתנו.  לשלושה תנו גט לאשתי--יאמרו הם לאחרים כתובו, מפני שעשאן בית דין, דברי רבי מאיר.  וזו הלכה שלח חנינה איש אונו מבית האסורים, מקובל אני באומר לשלושה תנו גט לאשתי--שיאמרו לאחרים כתובו, מפני שעשאן בית דין.  אמר רבי יוסי, נומנו לשליח; אף אנו מקובלים, שאפילו אמר לבית דין הגדול שבירושלים תנו גט לאשתי, שילמדו ויכתבו וייתנו לה.  אמר לעשרה תנו גט לאשתי, אחד כותב ושניים חותמין.  כולכם כתובו--אחד כותב, וכולם חותמין; לפיכך, אם מת אחד מהם--הרי הגט בטיל.


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,א
thu:
  מי שאחזו קורדייקוס ואמר, כתבו גט לאשתי--לא אמר כלום; אמר כתבו גט לאשתי, ואחזו קורדייקוס, וחזר ואמר אל תכתובו--אין דבריו האחרונים כלום.  נשתתק--אמרו לו נכתוב גט לאשתך, והרכין בראשו--בודקין אותו שלושה פעמים:  אם אמר על לאו לאו, ועל הין הין--הרי אלו יכתבו וייתנו


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ב
thu:
  אמרו לו נכתוב גט לאשתך, אמר להם כתובו, אמרו לסופר וכתב, ולעדים וחתמו--אף על פי שכתבוהו וחתמוהו ונתנוהו לו, וחזר ונתנו לה--הרי הגט בטיל, עד שיאמר לסופר כתוב, ולעדים חתומו


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ג
thu:
  זה גיטיך אם מתי, זה גיטיך מחולי זה, זה גיטיך לאחר מיתתי--לא אמר כלום; מהיום אם מתי, מעכשיו אם מתי--הרי זה גט.  מהיום לאחר מיתתי, אינו גט; ואם מת--חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ד
thu:
  זה גיטיך מהיום, אם מתי מחולי זה--עמד והילך בשוק וחלה ומת, אומדין אותו:  אם מחמת חולי הראשון מת, הרי זה גט; ואם לאו, אינו גט.  [ד] ולא תתייחד עימו אלא בפני עדים, אפילו עבד, אפילו שפחה--חוץ משפחתה, מפני שליבה גס בשפחתה.  מה היא באותן הימים:  רבי יהודה אומר, כאשת איש לכל דבר; רבי יוסי אומר, מגורשת ואינה מגורשת


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ה
thu:
  הרי זה גיטיך, על מנת שתיתני לי מאתיים זוז--הרי זו מגורשת, ותיתן.  על מנת שתיתני לי מכאן ועד שלושים יום--נתנה לו בתוך שלושים יום, מגורשת; ואם לאו, אינה מגורשת.  אמר רבן שמעון בן גמליאל, מעשה בצידון באחד שאמר לאשתו, הרי זה גיטיך, על מנת שתיתני לי אצטליתי, ואבדה אצטליתו; ואמרו חכמים, תיתן לו את דמיה


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ו
thu:
  הרי זה גיטיך, על מנת שתשמשי את אבא, ועל מנת שתניקי את בני--כמה היא מניקתו, שתי שנים; רבי יהודה אומר, שמונה עשר חודש.  מת הבן, או שמת האב--הרי זה גט.  על מנת שתשמשי את אבא שתי שנים, ועל מנת שתניקי את בני שתי שנים--מת הבן, או שאמר האב אי אפשי שתשמשני שלא בהקפדה--אינו גט.  רבן שמעון בן גמליאל אומר, בזה גט; כלל אמר רבן שמעון בן גמליאל, כל עכבה שאינה הימנה, הרי זה גט


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ז
thu:
  הרי זה גיטיך, אם לא באתי מכאן ועד שלושים יום--היה הולך מיהודה לגליל, הגיע לאנטיפטרס וחזר--בטיל התנאי.  הרי זה גיטיך, אם לא באתי מכאן ועד שלושים יום, והיה הולך מגליל ליהודה, והגיע לכפר עותנאי וחזר--בטיל התנאי.  הרי זה גיטיך, אם לא באתי מכאן ועד שלושים יום, והיה הולך למדינת הים, הגיע לעכו וחזר--בטיל התנאי.  הרי זה גיטיך, כל זמן שאעבור מכנגד פנייך שלושים יום--היה הולך ובא, הולך ובא--הואיל ולא נתייחד עימה, הרי זה גט


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ח
thu:
  הרי זה גיטיך, אם לא באתי מכאן ועד שנים עשר חודש--מת בתוך שנים עשר חודש, אינו גט.  מעכשיו אם לא באתי מכאן ועד שנים עשר חודש, ומת בתוך שנים עשר חודש--הרי זה גט


lvr: 36
prk: 07
id: 3607
nru: ז,ט
thu:
  אם לא באתי מכאן ועד שנים עשר חודש, כתבו גט ותנו לאשתי--כתבו בתוך שנים עשר חודש, ונתנו בתוך שנים עשר חודש--אינו גט.  כתבו ותנו גט לאשתי, אם לא באתי מכאן ועד שנים עשר חודש--כתבו בתוך שנים עשר חודש, ונתנו לאחר שנים עשר חודש--אינו גט; רבי יוסי אומר, בזה גט.  כתבו לאחר שנים עשר חודש, ונתנו לאחר שנים עשר חודש, ומת--אם גט קדם למיתה, הרי זה גט; ואם מיתה קדמה לגט, אינו גט; ואם אינו ידוע--זו היא שאמרו, מגורשת ואינה מגורשת.


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,א
thu:
  הזורק גט לאשתו--היא בתוך ביתה, או בתוך חצרה--הרי זו מגורשת.  זרקו לה לתוך ביתו, או לתוך חצרו--אפילו עימה במיטה, אינה מגורשת; לתוך חיקה, או לתוך קלתה--הרי זו מגורשת


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ב
thu:
  אמר לה כנסי שטר חוב זה, או שמצאתו מאחריו--קורא והרי הוא גיטה, אינו גט:  עד שיאמר לה, הרי הוא גיטיך.  נתן בידה והיא ישנה--ניעורה, קורא והרי הוא גיטה--אינו גט:  עד שיאמר לה, הרי הוא גיטיך.  הייתה עומדת ברשות הרבים, וזרקו לה--קרוב לה, מגורשת; קרוב לו, אינה מגורשת; מחצה למחצה, מגורשת ואינה מגורשת


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ג
thu:
  וכן לעניין קידושין, ולעניין החוב.  אמר לו, זרוק לי את חובי, וזרקו לו--קרוב למלווה, זכה הלווה; קרוב ללווה, הלווה חייב; מחצה למחצה, שניהם יחלוקו.  הייתה עומדת בראש הגג, וזרקו לה--כיון שהגיע לאוויר הגג, הרי זו מגורשת.  הוא מלמעלן, והיא מלמטן, וזרקו לה--כיון שיצא מרשות הגג, ונמחק או נשרף--הרי זו מגורשת


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ד
thu:
  בית שמאי אומרין, פוטר אדם את אשתו בגט ישן; בית הלל אוסרים.  איזה הוא גט ישן--כל שנתייחד עימה, מאחר שכתבו לה.  [ה] כתב לשם מלכות שאינה הוגנת, לשם מלכות מדיי, לשם מלכות יוון, לבניין הבית, או לחורבן הבית, היה במזרח וכתב במערב, במערב וכתב במזרח--תצא מזה ומזה, וצריכה גט מזה ומזה.  ואין לה כתובה לא פירות ולא מזונות ולא בלאות, על זה ועל זה; אם נטלה מזה ומזה, תחזיר.  והוולד ממזר מזה ומזה.  לא זה וזה מיטמאין לה, ולא זה וזה זכאין לא במציאתה ולא במעשה ידיה ולא בהפר נדריה.  הייתה בת ישראל, נפסלה מן הכהונה; בת לוי, מן המעשר; בת כוהן, מן התרומה.  מתה, אין יורשיו של זה ושל זה יורשין כתובתה; מתו--אחיו של זה ושל זה חולצין, ולא מייבמין.  שינה שמו ושם עירו, שמה ושם עירה--תצא מזה ומזה, וכל הדרכים האלו בה


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ה
thu:
  [ו] כל העריות שאמרו צרותיהן מותרות, הלכו הצרות האלו ונישאו, ונמצאו אלו איילונייות--תצא מזה ומזה, וכל הדרכים האלו בה


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ו
thu:
  [ז] הכונס את יבמתו, והלכה צרתה ונישאת לאחר, ונמצאת זו שהיא איילונית--תצא מזה ומזה, וכל הדרכים האלו בה


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ז
thu:
  [ח] כתב הסופר, וטעה ונתן גט לאישה ושובר לאיש, ונתנו זה לזה--לאחר זמן הרי הגט יוצא מתחת יד האיש, והשובר מיד האישה--תצא מזה ומזה, וכל הדרכים האלו בה.  רבי אלעזר אומר, אם על אתר יצא, אינו גט; אם לאחר זמן יצא, הרי זה גט:  שלא הכול מן הראשון לאבד זכותו של שני


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ח
thu:
  כתב לגרש את אשתו, ונמלך--בית שמאי אומרין, פסלה מן הכהונה; בית הלל אומרין, אף על פי שנתנו לה על תנאי, ולא נעשה התנאי--לא פסלה מן הכהונה.  [ט] המגרש את אשתו, ולנה עימו בפונדק--בית שמאי אומרין, אינה צריכה הימנו גט שני; ובית הלל אומרין, צריכה הימנו גט שני.  אימתיי, בזמן שמתגרשת מן הנישואין; מודים במתגרשת מן האירוסין, שאינה צריכה הימנו גט שני, מפני שאין ליבו גס בה.  כנסה בגט קירח--תצא מזה ומזה, וכל הדרכים האלו בה


lvr: 36
prk: 08
id: 3608
nru: ח,ט
thu:
  [י] גט קירח, הכול משלימין עליו, כדברי בן ננס; רבי עקיבה אומר, אין משלימין עליו אלא קרובים הראויים להעיד במקום אחר.  איזה הוא גט קירח, כל שקשריו מרובין מעדיו.


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,א
thu:
  המגרש את אשתו ואמר לה, הרי את מותרת לכל אדם אלא לאיש פלוני--רבי אליעזר מתיר; וחכמים אוסרין.  כיצד יעשה:  ייטלו הימנה, ויחזור וייתנו לה ויאמר לה, הרי את מותרת לכל אדם.  ואם כתבו בתוכו--אף על פי שחזר ומחקו, פסול


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ב
thu:
  הרי את מותרת לכל אדם, אלא לאבא, לאחי, ולאחיך, לעבד, ולנוכרי, ולכל מי שאין לה עליו קידושין--כשר.  הרי את מותרת לכל אדם, אלא אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט, ממזרת ונתינה לישראל, בת ישראל לממזר ולנתין, ולכל מי שיש לה עליו קידושין אפילו בעבירה--פסול.  [ג] גופו של גט, הרי את מותרת לכל אדם; רבי יהודה אומר, ודן דיהוי ליך מני ספר תרוכין ואיגרת שיבוקין וגט פיטורין למהך להתנסבא לכל גבר דיתיצבייין.  גופו של גט שיחרור--הרי את בן חורין, הרי את של עצמך


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ג
thu:
  [ד] שלושה גיטין פסולין; ואם נישאת, הוולד כשר:  כתב בכתב ידו ואין עליו עדים, יש עליו עדים ואין בו זמן, יש בו זמן ואין בו אלא עד אחד--הרי אלו שלושה גיטין פסולין; ואם נישאת, הוולד כשר.  רבי אלעזר אומר, אף על פי שאין עליו עדים, אלא שנתנו לה בפני עדים--כשר, וגובה מנכסים משועבדים:  שאין העדים חותמין על הגט, אלא מפני תיקון העולם


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ד
thu:
  [ה] שניים ששלחו שני גיטים שווין, ונתערבו--נותן שניהם לזו, ושניהם לזו; לפיכך אם אבד אחד מהן, הרי השני בטיל.  חמישה שכתבו כלל בתוך הגט, איש פלוני מגרש את פלונית ופלוני לפלונית, והעדים מלמטן--כולם כשרים, ויינתן לכל אחת ואחת.  היה כותב טופס לכל אחד ואחד, והעדים מלמטן--את שהעדים נקראין עימו, כשר


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ה
thu:
  [ו] שני גיטים שכתבן זה בצד זה, ושני עדים עברים באים מתחת זה לתחת זה, ושני עדים יוונים באים מתחת זה לתחת זה--את שהעדים הראשונים נקראין עימו, כשר.  עד אחד עברי ועד אחד יווני, עד אחד יווני ועד אחד עברי, באים מתחת זה לתחת זה--שניהם פסולין


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ו
thu:
  [ז] שייר מקצת הגט, וכתבו בדף השני, והעדים מלמטן--כשר.  כתבו העדים בראש הדף, מן הצד, או מאחוריו--בגט פשוט, פסול.  הקיף ראשו של זה לצד ראשו של זה, והעדים באמצע--שניהן פסולים.  ראשו של זה לצד סופו של זה, והעד מלמטן--את שהעדים נקראין בסופו, כשר


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ז
thu:
  [ח] גט שכתבו עברית ועדיו יוונית, יוונית ועדיו עברית, עד אחד עברי ועד אחד יווני, עד אחד יווני ועד אחד עברי--כשר.  כתב הסופר ועד, כשר; איש פלוני עד, כשר.  בן איש פלוני עד, כשר; איש פלוני בן איש פלוני, ולא כתב עד--כשר.  כתב חניכתו וחניכתה, כשר; כך היו בקיי הדעת שבירושלים כותבין


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,ט
thu:
  יצא שמה בעיר מקודשת, הרי זו מקודשת; מגורשת, הרי זו מגורשת.  ובלבד שלא יהא שם אמיתלא.  איזו היא אמיתלא:  גירש איש פלוני את אשתו על תנאי, זרק לה קידושיה ספק קרוב לה ספק קרוב לו--זו היא אמיתלא


lvr: 36
prk: 09
id: 3609
nru: ט,י
thu:
  בית שמאי אומרין, לא יגרש אדם את אשתו אלא אם כן מצא בה דבר ערווה, שנאמר "כי מצא בה ערוות דבר" (דברים כד,א); בית הלל אומרין, אפילו הקדיחה תבשילו, שנאמר "דבר".  רבי עקיבה אומר, אפילו מצא אחרת נאה ממנה, שנאמר "והיה אם לא תמצא חן בעיניו" (שם).


# bavli

id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ב,א משנה
pgu: ב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המביא גט ממדינת הים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צריך</span> שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם רבן גמליאל אומר אף המביא מן הרקם ומן החגר ר' אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אפילו מכפר לודים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ללוד</span> וחכ``א אינו צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם אלא המביא ממדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והמוליך</span> והמביא ממדינה למדינה במדינת הים צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם רשב``ג אומר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהגמוניא להגמוניא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ר' יהודה אומר מרקם למזרח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ורקם</span> כמזרח מאשקלון לדרום ואשקלון כדרום מעכו לצפון ועכו כצפון ר``מ אומר עכו כארץ ישראל לגיטין המביא גט בארץ ישראל אינו צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אם יש עליו עוררים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יתקיים בחותמיו</span>


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ב,ב גמרא
pgu: ב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לפי שאין בקיאין לשמה</span> רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לפי שאין עדים מצויין לקיימו</span> מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאתיוהו בי תרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי נמי ממדינה למדינה בארץ ישראל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי נמי באותה מדינה</span> במדינת הים ולרבה דאמר לפי שאין בקיאין לשמה ליבעי תרי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מידי דהוה אכל עדיות שבתורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד אחד נאמן באיסורין</span> אימור דאמרינן עד אחד נאמן באיסורין כגון חתיכה ספק של חלב ספק של שומן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דלא איתחזק איסורא</span> אבל הכא דאיתחזק איסורא דאשת איש הוי דבר שבערוה ואין דבר שבערוה פחות משנים רוב בקיאין הן ואפילו לר``מ דחייש למיעוטא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>סתם ספרי דדייני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיגמר גמירי</span> ורבנן הוא דאצרוך והכ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ג,א גמרא
pgu: ג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום עיגונא אקילו בה</span> רבנן האי קולא הוא חומרא הוא דאי מצרכת ליה תרי לא אתי בעל מערער ופסיל ליה חד אתי בעל ומערער ופסיל ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כיון דאמר מר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בפני כמה נותנו</span> לה רבי יוחנן ור' חנינא חד אמר בפני ב' וחד אמר בפני ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מעיקרא מידק דייק</span> ולא אתי לאורועי נפשיה ולרבא דאמר לפי שאין עדים מצויין לקיימו ליבעי תרי מידי דהוה אקיום שטרות דעלמא עד א' נאמן באיסורין אימר דאמרינן עד אחד נאמן באיסורין כגון חתיכה ספק של חלב ספק של שומן דלא איתחזק איסורא אבל הכא איתחזק איסורא דאשת איש הוי דבר שבערוה ואין דבר שבערוה פחות מב' בדין הוא דבקיום שטרות נמי לא ליבעי כדר``ל דאמר ר``ל עדים החתומים על השטר נעשו כמי שנחקרה עדותן בב``ד ורבנן הוא דאצרוך והכא משום עיגונא אקילו בה רבנן האי קולא הוא חומרא הוא דאי מצרכת ליה תרי לא אתי בעל מערער ופסיל ליה חד אתי בעל ומערער ופסיל ליה כיון דאמר מר בפני כמה נותנו לה רבי יוחנן ורבי חנינא חד אמר בפני שנים וחד אמר בפני ג' מעיקרא מידק דייק ולא אתי לאורועי נפשיה ורבא מאי טעמא לא אמר כרבה אמר לך מי קתני בפני נכתב לשמה בפני נחתם לשמה ורבה בדין הוא דליתני הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא</span> דאי מפשת ליה דיבורא אתי למגזייה השתא נמי אתי למגזייה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חדא מתלת</span> גאיז <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חדא מתרתי</span> לא גאיז ורבה מ``ט לא אמר כרבא אמר לך א``כ ניתני בפני נחתם ותו לא בפני נכתב ל``ל ש``מ בעינן לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ורבא בדין הוא</span> דליתני הכי אלא דא``כ אתי לאיחלופי בקיום שטרות דעלמא בעד אחד ורבה מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>התם</span> ידעינן הכא בפני התם אשה לא מהימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכא אשה מהימנא</span> התם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בעל דבר</span> לא מהימן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הכא בעל דבר מהימן</span> ורבא אמר לך אטו הכא כי אמרי ידעינן מי לא מהימני וכיון דכי אמרי ידעינן מהימני אתי לאיחלופי בקיום שטרות דעלמא בעד אחד ולרבה דאמר לפי שאין בקיאין לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מאן האי תנא</span> דבעי כתיבה לשמה ובע


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ג,ב גמרא
pgu: ג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חתימה</span> לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי רבי מאיר</span> חתימה בעי כתיבה לא בעי דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין כותבין</span> במחובר לקרקע כתבו על המחובר לקרקע תלשו חתמו ונתנו לה כשר אי רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כתיבה בעי</span> חתימה לא בעי וכי תימא לעולם רבי אלעזר היא וכי לא בעי רבי אלעזר חתימה לשמה מדאורייתא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דרבנן</span> בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלשה גיטין פסולין</span></span> דרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא בעי רבי אלעזר חתימה</span> לשמה דתנן ג' גיטין פסולין ואם ניסת הולד כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כתב בכתב ידו</span> ואין עליו עדים יש עליו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואין בו זמן</span> יש בו זמן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואין בו אלא עד אחד</span> הרי אלו שלשה גיטין פסולין ואם ניסת הולד כשר רבי אלעזר אומר אף על פי שאין עליו עדים אלא שנתנו לה בפני עדים כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וגובה מנכסים משועבדים</span> שאין העדים חותמים על הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא מפני תיקון העולם</span> ואלא רבי מאיר היא וכי לא בעי רבי מאיר כתיבה לשמה מדאורייתא מדרבנן בעי והא אמר רב נחמן אומר היה רבי מאיר אפילו מצאו באשפ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ד,א גמרא
pgu: ד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וחתמו ונתנו לה כשר וכ``ת אנן מדאורייתא קא מתנינן לה אי הכי אומר היה ר``מ דבר תורה מיבעי ליה אלא לעולם רבי אלעזר היא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכי לא בעי רבי אלעזר חתימה היכא דליכא עדים כלל</span> היכא דאיכא עדים בעי דאמר רבי אבא מודה רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במזוייף מתוכו</span> שהוא פסול רב אשי אמר הא מני ר' יהודה היא דתנן ר' יהודה פוסל עד שתהא כתיבתו וחתימתו בתלוש ומעיקרא מאי טעמא לא מוקמינן לה כר' יהודה מהדרינן אר``מ דסתם מתני' ר``מ מהדרינן אר' אלעזר דקי``ל הילכתא כוותיה בגיטין תנן רבן גמליאל אומר אף המביא מן הרקם ומן החגר רבי אליעזר אומר אפילו מכפר לודים ללוד ואמר אביי בעיירות הסמוכות לארץ ישראל ומובלעות בתחום א``י עסקינן ואמר רבה בר בר חנה לדידי חזי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ההוא אתרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והוי</span> כמבי כובי לפומבדיתא מכלל דת``ק סבר הני לא צריך מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר לפי שאין בקיאין לשמה והני גמירי ומר סבר לפי שאין עדים מצויין לקיימו והני נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא שכיחי</span> לא רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מתרץ לטעמיה</span> ורבא מתרץ לטעמיה רבה מתרץ לטעמיה דכולי עלמא לפי שאין בקיאין לשמה והכא בהא קמיפלגי ת``ק סבר הני כיון דסמוכות מיגמר גמירי ואתא רבן גמליאל למימר מובלעות גמירי סמוכות לא גמירי ואתא רבי אליעזר למימר מובלעות נמי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שלא תחלוק במדינת הים</span> רבא מתרץ לטעמיה דכולי עלמא לפי שאין עדים מצויין לקיימו ותנא קמא סבר הני כיון דסמוכות מישכח שכיחי ואתא רבן גמליאל למימר מובלעות שכיחי סמוכות לא שכיחי ואתא רבי אליעזר למימר מובלעות נמי לא שלא תחלוק במדינת הים תנן וחכמים אומרים אינו צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם אלא המביא ממדינת הים והמוליך מכלל דתנא קמא סבר מוליך לא צריך מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר לפי שאין בקיאין לשמ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ד,ב גמרא
pgu: ד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והני גמירי</span> ומר סבר לפי שאין עדים מצויין לקיימו והני נמי לא שכיחי רבה מתרץ לטעמיה ורבא מתרץ לטעמיה רבה מתרץ לטעמיה דכולי עלמא לפי שאין בקיאין לשמה והכא בגזירת מוליך אטו מביא קמיפלגי דתנא קמא סבר לא גזרינן מוליך אטו מביא ורבנן בתראי סברי גזרינן מוליך אטו מביא ורבא מתרץ לטעמיה דכולי עלמא לפי שאין עדים מצויין לקיימו ורבנן בתראי לפרושי טעמיה דתנא קמא הוא דאתו תנן המביא גט ממדינה למדינה במדינת הים צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא באותה מדינה</span> במדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא צריך</span> לרבא ניחא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לרבה קשיא</span> לא תימא הא באותה מדינה במדינת הים לא צריך אלא אימא ממדינה למדינה בארץ ישראל לא צריך הא בהדיא קתני לה המביא גט בארץ ישראל אינו צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי מההיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוה אמינא הני מילי דיעבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל לכתחילה</span> לא קא משמע לן ואיכא דמותיב לה הכי הא ממדינה למדינה בארץ ישראל לא צריך לרבה ניחא לרבא קשיא לא תימא ממדינה למדינה בארץ ישראל לא צריך אלא אימא הא באותה מדינה במדינת הים לא צריך אבל ממדינה למדינה בארץ ישראל מאי צריך ליתני המביא ממדינה למדינה סתם לעולם ממדינה למדינה בארץ ישראל נמי לא צריך ד<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כיון דאיכא עולי רגלים</span> מישכח שכיחי תינח בזמן שבית המקדש קיים בזמן שאין בית המקדש קיים מאי איכא למימר כיון דאיכא בתי דינין דקביעי מישכח שכיחי תנן רבן שמעון בן גמליאל אומר אפילו מהגמוניא להגמוניא ואמר רבי יצחק עיר אחת היתה בארץ ישראל ועססיות שמה והיו בה ב' הגמוניות שהיו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקפידין זה על זה</span> לפיכך הוצרכו לומר מהגמוניא להגמוניא לרבא ניחא לרבה קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רבה אית ליה דרבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא מאי בינייהו</span> איכא בינייהו דאתיוה בי תרי אי נמי באותה מדינה במדינת הים תנן המביא גט ממדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואינו יכול</span> לומר בפני נכתב ובפני נחתם אם יש עליו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יתקיים בחותמיו</span> והוינן בה מאי ואינו יכול לומ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ה,א גמרא
pgu: ה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אילימא חרש חרש בר איתויי גיטא הוא והתנן הכל כשרים להביא את הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוץ מחרש שוטה וקטן</span> ואמר רב יוסף הכא במאי עסקינן כגון שנתנו לה כשהוא פקח ולא הספיק לומר בפני נכתב ובפני נחתם עד שנתחרש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לרבא ניחא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לרבה קשיא</span></span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאחר שלמדו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אי הכי</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יכול נמי</span> גזירה שמא יחזור דבר לקלקולו אי הכי אינו יכול נמי פקח ונתחרש מילתא דלא שכיחא ומילתא דלא שכיחא לא גזור בה רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא אשה דלא שכיחא</span> ותנן האשה עצמה מביאה גיטה ובלבד שצריכה לומר בפ``נ ובפ``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שלא תחלוק בשליחות</span> אי הכי בעל נמי אלמה תניא הוא עצמו שהביא גיטו אין צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם טעמא מאי אמור רבנן צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם דילמא אתי בעל מערער ופסיל ליה השתא מינקט נקיט ליה בידיה וערעורי קא מערער עליה תא שמע דבעא מיניה שמואל מרב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שנים שהביאו גט</span> ממדינת הים צריכין שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם או אין צריכין אמר ליה אין צריכין ומה אילו יאמרו בפנינו גרשה מי לא מהימני לרבא ניחא לרבה קשיא הכא במאי עסקינן לאחר שלמדו אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חד נמי</span> גזרה שמא יחזור דבר לקלקולו אי הכי בי תרי נמי בי תרי דמייתו גיטא מילתא דלא שכיחא ומילתא דלא שכיחא לא גזור בה רבנן והא אשה דלא שכיחא ותנן האשה עצמה מביאה גיטה ובלבד שהיא עצמה צריכה לומר בפני נכתב ובפני נחתם שלא תחלוק בשליחות אי הכי בעל נמי אלמה תניא הוא עצמו שהביא גיטו אינו צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם טעמא מאי אמור רבנן צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם דילמא אתי בעל מערער ופסיל ליה השתא מינקט נקיט ליה בידיה וערעורי קא מערער עליה ת``ש המביא גט ממדינת הים ונתנו לה ולא אמר לה בפ``נ ובפ``נ אם נתקיים בחותמיו כשר ואם לאו פסול הוי לא הוצרכו לומר בפ``נ ובפ``נ להחמיר עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא להקל</span> עליה לרבא ניחא לרבה קשיא הכא במאי עסקינן לאחר שלמדו והאמרת גזירה שמא יחזור הדבר לקלקולו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כשניסת</span> אי הכי הוי לא הוצרכו לומר בפ``נ ובפני נחתם להחמיר עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא להקל עליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משום דניסת הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכי קאמר</span> וכי תימא להחמיר עלה ולפקה הוי לא הוצרכו לומר בפני נכתב ובפני נחתם להחמיר עליה אלא להקל עלי


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ה,ב גמרא
pgu: ה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טעמא מאי דילמא אתי בעל מערער ופסיל ליה השתא בעל לא קא מערער אנן ניקום ונערער עלה בפלוגתא דר' יוחנן ור' יהושע בן לוי חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפי שאין בקיאין</span> לשמה וחד אמר לפי שאין עדים מצויין לקיימו תסתיים דר``י בן לוי הוא דאמר לפי שאין בקיאין לשמה דר' שמעון בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אייתי גיטא</span> לקמיה דר' יהושע בן לוי וא``ל צריכנא למימר בפני נכתב ובפני נחתם או לא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא צריכת</span> לא אמרו אלא בדורות הראשונים שאין בקיאין לשמה אבל בדורות האחרונים דבקיאין לשמה לא תסתיים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ותסברא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא</span> רבה אית ליה דרבא</span> ועוד הא אמרינן שמא יחזור דבר לקלקולו אלא ר``ש בר אבא איניש אחרינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוה בהדיה</span> והא דלא חשיב ליה משום כבודו דר``ש:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בפני כמה נותנו לה</span> רבי יוחנן ור' חנינא חד אמר בפני שנים וחד אמר בפני שלשה תסתיים דר' יוחנן הוא דאמר בפני שנים דרבין בר רב חסדא אייתי גיטא לקמיה דר' יוחנן ואמר ליה זיל הב לה באפי תרי ואימא להו בפ``נ ובפני נחתם תסתיים לימא בהא קמיפלגי דמאן דאמר בפני שנים קסבר לפי שאין בקיאין לשמה ומאן דאמר בפני שלשה קסבר לפי שאין עדים מצויין לקיימו ותסברא הא מדר' יהושע בן לוי אמר לפי שאין בקיאין לשמה רבי יוחנן אמר לפי שאין עדים מצויין לקיימו והכא היכי קאמר ר' יוחנן בפני שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ועוד הא רבה אית ליה דרבא</span> אלא דכ``ע בעינן עדים מצויין לקיימו והכא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשליח נעשה עד ועד נעשה דיין קמיפלגי</span> מ``ד בפני שנים קסבר שליח נעשה עד ועד נעשה דיין ומאן דאמר בפני ג' קסבר שליח נעשה עד ואין עד נעשה דיין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והא קיימא לן בדרבנן דעד נעשה דיין</span> אלא הכא בהא קמיפלגי דמר סבר כיון דאשה כשירה להביא את הגט זמנין דמייתא ליה איתתא וסמכי עלה ואידך אשה מידע ידעי ולא סמכי עלה תניא כוותיה דרבי יוחנן המביא גט ממדינת הים ונתנו לה ולא אמר לה בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יוציא</span> והולד ממזר דברי רבי מאיר וחכ``א אין הולד ממזר כיצד יעשה יטלנו הימנה ויחזור ויתננו לה בפני שנים ויאמר בפני נכתב ובפני נחתם ור``מ משום דלא אמר בפני נכתב ובפני נחתם יוציא והולד ממזר אין ר``מ לטעמיה דאמר רב המנונא משמיה דעולא אומר היה ר``מ כל המשנה ממטבע שטבעו חכמים בגיטין יוציא והולד ממזר בר הדיא בעי לאתויי גיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אתא לקמיה דרבי אחי</span> דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ממונה אגיטי</span> א``ל צריך אתה לעמוד על כל אות ואות אתא לקמיה דרבי אמי ור' אסי אמרי ליה לא צריכת וכי תימא אעביד לחומרא נמצא אתה מוציא לעז על גיטין הראשונים רבה בר בר חנה אייתי גיטא פלגא איכתב קמיה ופלגא לא איכתב קמיה אתא לקמיה דרבי אלעזר אמר ליה אפילו לא כתב בו אלא שיטה אחת לשמה שוב אינו צריך רב אשי אמ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ו,א גמרא
pgu: ו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אפי' קן קולמוסא וקן מגילתא תניא כוותיה דרב אשי המביא גט ממדינת הים אפי' הוא בבית וסופר בעלייה הוא בעלייה וסופר בבית אפי' נכנס ויוצא כל היום כולו כשר הוא בבית וסופר בעלייה הא לא קא חזי ליה אלא לאו כגון דשמע קן קולמוסא וקן מגילתא אמר מר אפי' נכנס ויוצא כל היום כולו כשר מאן אילימא שליח השתא הוא בבית וסופר בעלייה דלא חזי ליה אמרת כשר נכנס ויוצא מיבעיא אלא סופר פשיטא משום דנכנס ויוצא נפסליניה לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דנפק לשוקא</span> ואתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מהו דתימא איניש אחרינא אשכחיה</span> ואמר ליה קמ``ל:  איתמר בבל רב אמר כא``י לגיטין ושמואל אמר כחו``ל לימא בהא קא מיפלגי דמר סבר לפי שאין בקיאין לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והני</span> גמירי</span> ומ``ס לפי שאין עדים מצויין לקיימו והני נמי לא שכיחי ותסברא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא רבה אית ליה דרבא</span> אלא דכ``ע בעינן לקיימו רב סבר כיון דאיכא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מתיבתא</span> מישכח שכיחי ושמואל סבר מתיבתא בגירסייהו טרידי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איתמר נמי</span> אמר ר' אבא אמר רב הונא עשינו עצמינו בבבל כא``י לגיטין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מכי אתא רב לבבל</span> מתיב ר' ירמיה ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מרקם</span> למזרח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ורקם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כמזרח</span> מאשקלון לדרום ואשקלון כדרום מעכו לצפון ועכו כצפון והא בבל לצפונה דא``י קיימא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1101' data-rgl='7'> ירמיהו א </span> ויאמר ה' אלי מצפון תפתח הרעה ותנן ר``מ אומר עכו כא``י לגיטין ואפי' ר``מ לא קאמר אלא בעכו דמקרבא אבל בבל דמרחקא לא הוא מותיב לה והוא מפרק לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לבר מבבל</span> עד היכן היא בבל אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כמחלוקת ליוחסין</span> כך מחלוקת לגיטין ורב יוסף אמר מחלוקת ליוחסין אבל לגיטין דברי הכל עד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ארבא תניינא</span> דגישרא רב חסדא מצריך מאקטיספון לבי ארדשיר ומבי ארדשיר לאקטיספון לא מצריך לימא קסבר לפי שאין בקיאין לשמה והני גמירי ותסברא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והא רבה אית ליה דרבא</span> אלא דכ``ע בעינן לקיימו והני כיון ד<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אזלי לשוקא</span> להתם הנך ידעי בחתימות ידא דהני והני בדהנך לא ידעי מ``ט בשוקייהו טרידי רבה בר אבוה מצריך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מערסא לערסא</span> רב ששת מצריך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>משכונה לשכונה</span> ורבא מצריך באותה שכונה והא רבא הוא דאמר לפי שאין עדים מצויין לקיימו שאני בני מחוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דניידי</span> רב חנין מישתעי רב כהנא אייתי גיטא ולא ידענא אי מסורא לנהרדעא אי מנהרדעא לסורא אתא לקמיה דרב א``ל צריכנא למימר בפני נכתב ובפני נחתם או לא צריכנא אמר ליה לא צריכ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ו,ב גמרא
pgu: ו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי עבדת אהנית מאי אי עבדת אהנית דאי אתי בעל מערער לא משגחינן ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כדתניא</span> מעשה באדם אחד שהביא גט לפני רבי ישמעאל אמר לו צריך אני לומר בפני נכתב ובפני נחתם או איני צריך אמר לו בני מהיכן אתה אמר לו רבי מ<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כפר סיסאי</span> אני אמר לו צריך אתה לומר בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלא תיזקק</span> לעדים לאחר שיצא נכנס לפניו רבי אלעאי אמר לו רבי והלא כפר סיסאי מובלעת בתחום ארץ ישראל וקרובה לציפורי יותר מעכו ותנן רבי מאיר אומר עכו כארץ ישראל לגיטין ואפי' רבנן לא פליגי עליה דר``מ אלא בעכו דמרחקא אבל כפר סיסאי דמקרבא לא אמר לו שתוק בני שתוק הואיל ויצא הדבר בהיתר יצא הא איהו נמי שלא תיזקק לעדים קאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא סיימוה קמיה</span> שלח ליה ר' אביתר לרב חסדא גיטין הבאים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משם לכאן</span> אין צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם לימא קסבר לפי שאין בקיאין לשמה והני גמירי ותסברא והא רבה אית ליה דרבא אלא דכ``ע בעינן לקיימו וכיון דאיכא רבים דסלקי ונחתי מישכח שכיחי אמר רב יוסף מאן לימא לן דר' אביתר בר סמכא הוא ועוד הא איהו דשלח ליה לרב יהודה בני אדם העולין משם לכאן הן קיימו בעצמן<span class='tlm-sfr' data-chp='1404' data-rgl=''> יואל ד </span> ויתנו <את> הילד בזונה והילדה מכרו ביין וישתו וכתב ליה בלא שירטוט וא``ר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שתים</span> כותבין שלש אין כותבין במתניתא תנא שלש כותבין ארבע אין כותבין א``ל אביי אטו כל דלא ידע הא דר' יצחק לאו גברא רבה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשלמא מילתא דתליא בסברא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לחיי</span> הא גמרא היא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וגמרא לא שמיע ליה</span> ועוד הא ר' אביתר הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דאסכים מריה על ידיה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0719' data-rgl='2'> שופטים יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ותזנה עליו פילגשו</span> רבי אביתר אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>זבוב מצא לה</span> ר' יונתן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נימא מצא לה</span> ואשכחיה ר' אביתר לאליהו א``ל מאי קא עביד הקב``ה א``ל עסיק בפילגש בגבעה ומאי קאמר אמר ליה אביתר בני כך הוא אומר יונתן בני כך הוא אומר א``ל ח``ו ומי איכא ספיקא קמי שמיא א``ל אלו ואלו דברי אלהים חיים הן זבוב מצא ולא הקפיד נימא מצא והקפיד אמר רב יהודה זבוב בקערה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נימא באותו מקום</span> זבוב מאיסותא ונימא סכנתא איכא דאמרי אידי ואידי בקערה זבוב אונסא ונימא פשיעותא אמר רב חסדא לעולם אל יטיל אדם אימה יתירה בתוך ביתו שהרי פילגש בגבעה הטיל עליה בעלה אימה יתירה והפילה כמה רבבות מישראל אמר רב יהודה אמר רב כל המטיל אימה יתירה בתוך ביתו סוף הוא בא לידי שלש עבירות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>גילוי עריות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שפיכות דמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וחילול שבת</span> אמר רבה בר בר חנה הא דאמרי רבנן שלשה דברים צריך אדם לומר בתוך ביתו ערב שבת עם חשיכה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עשרתם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ערבתם</span> הדליקו את הנר צרי


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ז,א גמרא
pgu: ז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  למימרינהו בניחותא כי היכי דליקבלו מיניה אמר ר' אשי אנא לא שמיעא לי הא דרבה בר בר חנה וקיימתיה מסברא א``ר אבהו לעולם אל יטיל אדם אימה יתירה בתוך ביתו שהרי אדם גדול הטיל אימה יתירה בתוך ביתו והאכילוהו דבר גדול ומנו ר' חנינא בן גמליאל האכילוהו ס``ד השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בהמתן של צדיקים</span> אין הקב``ה מביא תקלה על ידם צדיקים עצמן לא כ``ש אלא בקשו להאכילו דבר גדול ומאי ניהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבר מן החי</span> שלח ליה מר עוקבא לר' אלעזר בני אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>העומדים עלי</span> ובידי למסרם למלכות מהו שרטט וכתב ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2639' data-rgl='2'> תהילים לט </span> אמרתי אשמרה דרכי מחטוא בלשוני אשמרה לפי מחסום בעוד רשע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לנגדי</span> אע``פ שרשע לנגדי אשמרה לפי מחסום שלח ליה קא מצערי לי טובא ולא מצינא דאיקום בהו שלח ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2637' data-rgl='7'> תהילים לז </span> דום לה' והתחולל לו דום לה' והוא יפילם לך חללים חללים השכם והערב עליהן לבהמ``ד והן כלין מאיליהן הדבר יצא מפי ר``א ונתנוהו ל<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גניבא</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קולר</span> שלחו ליה למר עוקבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זמרא</span> מנא לן דאסיר שרטט וכתב להו<span class='tlm-sfr' data-chp='1309' data-rgl='1'> הושע ט </span> אל תשמח ישראל אל גיל בעמים ולישלח להו מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1024' data-rgl='9'> ישעיהו כד </span> בשיר לא ישתו יין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ימר שכר</span> לשותיו אי מההוא ה``א ה``מ זמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמנא</span> אבל דפומא שרי קמ``ל א``ל רב הונא בר נתן לרב אשי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0615' data-rgl='22'> יהושוע טו </span> קינה ודימונה ועדעדה א``ל מתוותא דארץ ישראל קחשיב א``ל אטו אנא לא ידענא דמתוותא דא``י קא חשיב אלא רב גביהא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מארגיזא</span> אמר בה טעמא כל שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קנאה</span> על חבירו ודומם שוכן עדי עד עושה לו דין א``ל אלא מעתה<span class='tlm-sfr' data-chp='0615' data-rgl='31'> יהושוע טו </span> צקלג ומדמנה וסנסנה הכי נמי א``ל אי הוה רב גביהא מבי ארגיזא הכא הוה אמר בה טעמא רב אחא מבי חוזאה אמר בה הכי כל מי שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צעקת לגימא</span> על חבירו ודומם שוכן בסנה עושה לו דין א``ל ריש גלותא לרב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כלילא</span> מנא לן דאסור א``ל מדרבנן דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בפולמוס</span> של אספסיינוס גזרו על עטרות חתנים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ועל האירוס</span> אדהכי קם רב הונא לאפנויי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רב חסדא</span> קרא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1221' data-rgl='8'> יחזקאל כא </span> כה אמר ה' אלהים הסר המצנפת והרם העטרה זאת לא זאת השפלה הגבה והגבוה השפיל וכי מה ענין מצנפת אצל עטרה אלא לומר לך בזמן שמצנפת בראש כ``ג עטרה בראש כל אדם נסתלקה מצנפת מראש כ``ג נסתלקה עטרה מראש כל אדם אדהכי אתא רב הונא אשכחינהו דהוי יתבי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>האלהים מדרבנן</span> אלא חסדא שמך <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וחסדאין מילך</span> רבינא אשכחיה למר בר רב אשי דהוה גדיל כלילא לברתיה א``ל לא סבר לה מר הסר המצנפת והרם העטרה א``ל דומיא דכ``ג בגברי אבל בנשי לא מאי זאת לא זאת דרש ר' עוירא זימנין א``ל משמיה דרב אמי וזימנין א``ל משמיה דרב אסי בשעה שאמר הקב``ה לישראל הסר המצנפת והרם העטרה אמרו מלאכי השרת לפני הקב``ה רבש``ע זאת להן לישראל שהקדימו לפניך בסיני נעשה לנשמע אמר להן לא זאת להן לישראל שהשפילו את הגבוה והגביהו את השפל והעמידו צלם בהיכל דרש רב עוירא זימנין א``ל משמיה דרב אמי וזימנין אמר לה משמיה דרב אסי מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1901' data-rgl='12'> נחום א </span> כה אמר ה' אם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שלמים</span> וכן רבים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וכן נגוזו ועבר</span> וגו' אם רואה אדם שמזונותיו מצומצמין יעשה מהן צדקה וכ``ש כשהן מרובין מאי וכן נגוזו ועבר תנא דבי ר' ישמעאל כל הגוזז מנכסיו ועושה מהן צדקה ניצל מדינה של גיהנם משל לשתי רחילות שהיו עוברות במים אחת גזוזה ואחת אינה גזוזה גזוזה עברה ושאינה גזוזה לא עבר


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ז,ב גמרא
pgu: ז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='1901' data-rgl=''> נחום א </span> ועניתיך אמר מר זוטרא אפי' עני המתפרנס מן הצדקה יעשה צדקה לא אענך עוד תני רב יוסף שוב אין מראין לו סימני עניות:  רבי יהודה אומר מרקם למזרח כו':  למימרא דעכו לצפונה דא``י קיימא ורמינהו היה מהלך מעכו לכזיב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מימינו למזרח הדרך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טמאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום ארץ העמים</span> ופטורה מן המעשר ומן השביעית עד שיודע לך שהיא חייבת משמאלו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>למערב</span> הדרך טהורה משום ארץ העמים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חייבת במעשר ובשביעית</span> עד שיודע לך שהיא פטורה עד היכן עד כזיב רבי ישמעאל ברבי יוסי אומר משום אביו עד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לבלבו</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רצועה נפקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ויהיב תנא סימנא</span> הכי אין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קרא נמי יהיב סימנא</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0721' data-rgl='19'> שופטים כא </span> ויאמרו הנה חג ה' בשילו מימים ימימה אשר מצפונה לבית אל מזרחה השמש למסלה העולה מבית אל שכמה ומנגב ללבונה ואמר רב פפא למזרחה של מסלה תנא חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>המביא גט בספינה</span> כמביא בא``י ותניא אידך כמביא בחו``ל א``ר ירמיה לא קשיא הא ר' יהודה הא רבנן דתנן עפר חו``ל הבא בספינה לארץ חייב במעשר ובשביעית א``ר יהודה אימתי בזמן שהספינה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>גוששת</span> אבל אין הספינה גוששת פטור אביי אמר הא והא ר' יהודה היא ול``ק כאן בזמן שאין הספינה גוששת כאן בזמן שהספינה גוששת א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>עציץ</span> נקוב המונח על גבי יתדות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>באנו למחלוקת רבי יהודה ורבנן</span> אמר רבא דילמא לא היא עד כאן לא קאמר ר' יהודה התם אלא בספינ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ח,א גמרא
pgu: ח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>העשויה לברוח</span> אבל עציץ שאינו עשוי לברוח לא אי נמי עד כאן לא קאמרי רבנן התם אלא בספינה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דלא מפסיק אוירא</span> דמיא כי ארעא סמיכתא דמיא אבל עציץ דמפסיק אוירא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>רב נחמן בר יצחק אמר</span> בנהרות דארץ ישראל ד<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כולי עלמא לא פליגי</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כי פליגי בים הגדול</span> דתניא איזהו ארץ ואיזהו חוצה לארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כל ששופע ויורד מטורי אמנון ולפנים</span> ארץ ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מטורי אמנון ולחוץ</span> חוצה לארץ הנסין שבים רואין אותן כאילו חוט מתוח עליהם מטורי אמנון עד <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נחל מצרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מן החוט ולפנים</span> א``י מן החוט ולחוץ חו``ל רבי יהודה אומר כל שכנגד ארץ ישראל הרי הוא כא``י שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0434' data-rgl='6'> במדבר לד </span> וגבול ים והיה לכם הים הגדול וגבול זה יהיה לכם גבול ים והנסין שבצדדין רואין אותן כאילו חוט מתוח עליהן מקפלוריא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ועד ים אוקיינוס</span> ומנחל מצרים ועד ים אוקיינוס מן החוט ולפנים א``י מן החוט ולחוץ חו``ל ורבנן האי וגבול מאי עבדי ליה מיבעי ליה לנסין ורבי יהודה נסין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא צריכי קרא</span>:  ר``מ אומר עכו כא``י וכו':  בעו מיניה מרבי חייא בר אבא המוכר עבדו ל<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סוריא</span> כמוכר בחו``ל דמי או לא אמר להו תניתוה ר``מ אומר עכו כארץ ישראל לגיטין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לגיטין אין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לעבדים לא</span> וכ``ש סוריא דמרחקא טובא:  ת``ר בשלשה דרכים שוותה סוריא לארץ ישראל ובשלשה לחו``ל:  סימן ע``ב ב``ר ר``ק:  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עפרה טמא</span> כחו``ל והמוכר עבדו לסוריא כמוכר בחו``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>והמביא גט מסוריא</span> כמביא מחו``ל ובשלשה לא``י חייבת במעשר ובשביעי' כא``י <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והרוצה ליכנס לה בטהרה נכנס</span> והקונה שדה בסורי


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ח,ב גמרא
pgu: ח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כקונה בפרוארי ירושלים</span> חייבת במעשר ובשביעית כא``י קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כיבוש יחיד</span> שמיה כיבוש והרוצה ליכנס לה בטהרה נכנס והאמרת עפרה טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשידה תיבה ומגדל</span> דתניא הנכנס לארץ העמים בשידה תיבה ומגדל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רבי מטמא</span> רבי יוסי ברבי יהודה מטהר ואפי' רבי לא קא מטמא אלא בארץ העמים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דגזרו על גושה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ועל אוירה</span> אבל סוריא על גושה גזרו על אוירה לא גזרו והקונה שדה בסוריא כקונה בפרוארי ירושלי' למאי הילכתא אמר רב ששת לומר שכותבין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אונו</span> ואפילו בשבת בשבת ס``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כדאמר רבא</span> אומר <לעובד כוכבים> {לגוי} ועושה ה``נ אומר <לעובד כוכבים> {לגוי} ועושה ואע``ג דאמירה <לעובד כוכבים> {לגוי} שבות משום ישוב א``י לא גזור רבנן:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עבד שהביא גיטו</span> וכתוב בו עצמך ונכסיי קנויין לך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עצמו קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נכסים לא קנה</span>:  איבעיא להו כל נכסיי קנויין לך מהו אמר אביי מתוך שקנה עצמו קנה נכסים א``ל רבא בשלמא עצמו ליקני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מידי דהוה אגט אשה</span> אלא נכסים לא ליקני מידי דהוה אקיום שטרות דעלמא הדר אמר אביי מתוך שלא קנה נכסים לא קנה עצמו א``ל רבא בשלמא נכסים לא ליקני מידי דהוה אקיום שטרות דעלמא אלא עצמו ליקני מידי דהוה אגט אשה אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אחד זה ואחד זה</span> עצמו קנה נכסים לא קנה א``ל רב אדא בר מתנה לרבא כמאן כר``ש דאמר פלגינן דיבורא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הכותב כל נכסיו לעבדו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יצא בן חורין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שייר קרקע כל שהוא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא יצא בן חורין</span></span> ר``ש אומ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ט,א גמרא
pgu: ט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לעולם הוא בן חורין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד שיאמר</span> כל נכסיי נתונין לפלוני עבדי חוץ מאחד מריבוא שבהן והאמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן אע``פ שקילס רבי יוסי את רבי שמעון הלכה כר' מאיר דתניא כשנאמרו דברים לפני ר' יוסי קרא עליו המקרא הזה<span class='tlm-sfr' data-chp='2824' data-rgl='26'> משלי כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שפתים ישק</span> משיב דברים נכוחים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומי אמר רב נחמן הכי</span> והאמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכיב מרע</span> שכתב כל נכסיו לעבדו ועמד חוזר בנכסים ואינו חוזר בעבד חוזר בנכסים מתנת שכיב מרע הוא ואינו חוזר בעבד שהרי יצא עליו שם בן חורין אלא אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>התם</span> היינו טעמא משום דלאו כרות גיטא הוא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אם יש עליו עוררין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יתקיים בחותמיו</span>:  ערער כמה אילימא ערער חד והאמר ר' יוחנן דברי הכל אין ערער פחות משנים ואלא ערער תרי תרי ותרי נינהו מאי חזית דסמכת אהני סמוך אהני אלא ערער <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דבעל</span>


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ט,א משנה
pgu: ט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המביא גט ממדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואינו יכול</span> לומר בפ``נ ובפ``נ אם יש עליו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יתקיים בחותמיו</span> אחד גיטי נשים ואחד שחרורי עבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שוו למוליך ולמביא</span> וזו אחת מן הדרכים ששוו גיטי נשים לשחרורי עבדים


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ט,א גמרא
pgu: ט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי אינו יכול לומר אילימא חרש חרש בר אתויי גיטא הוא והתנן הכל כשרין להביא את הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חוץ מחרש שוטה וקטן</span> אמר רב יוסף הכא במאי עסקינן כגון שנתנו לה כשהוא פיקח ולא הספיק לומר בפני נכתב ובפני נחתם עד שנתחרש:  אחד גיטי נשים ואחד שיחרורי עבדים:  תנו רבנן בשלשה דרכים שוו גיטי נשים לשיחרורי עבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שוו למוליך ולמביא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כל גט</span> שיש עליו עד כותי פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חוץ מגיטי נשים</span> ושחרורי עבדים וכל השטרו


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף ט,ב גמרא
pgu: ט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  העולים בערכאות של <עובדי כוכבים> {גוים} אע``פ <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שחותמיהן</span> <עובדי כוכבים> {גוים} כשירין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חוץ מגיטי נשים</span> ושחרורי עבדים וכדברי ר``מ בארבעה האומר תן גט זה לאשתי ושטר שחרור זה לעבדי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לחזור בשניהם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יחזור</span> דברי ר``מ בשלמא לרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מנינא</span> למעוטי הא דרבי מאיר אלא לר' מאיר מנינא למעוטי מאי למעוטי הא דתניא עדים שאין יודעים לחתום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מקרעין להם נייר חלק</span> וממלאים את הקרעים דיו אמר רשב``ג במה דברים אמורים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בגיטי נשים</span> אבל שחרורי עבדים ושאר כל השטרות אם יודעין לקרות ולחתום חותמין ואם לאו אין חותמין קרייה מאן דכר שמיה חסורי מחסרא וה<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כי קתני</span> עדים שאין יודעין לקרות קורין לפניהם וחותמין ושאין יודעין לחתום מקרעין להם:  ותו ליכא והאיכא האומר תנו גט זה לאשתי ושטר שחרור זה לעבדי ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא יתנו לאחר מיתה</span> תנו מנה לפלוני ומת יתנו לאחר מיתה כי קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מילתא דליתיה</span> בשטרות מילתא דאיתיה בשטרות לא קתני דשלח רבין משמיה דר' אבהו הוו יודעין ששלח ר``א לגולה משום רבינו שכיב מרע שאמר כתבו ותנו מנה לפלוני ומת אין כותבין ונותנין שמא לא גמר להקנותו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא בשטר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואין שטר</span> לאחר מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והאיכא לשמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בשלמא לרבה</span> היינו מוליך ומביא אלא לרבא קשיא ותו בין לרבה בין לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>האיכא מחובר</span> כי קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>פסולא דרבנן</span> דאורייתא לא קתני והא ערכאות של <עובדי כוכבים> {גוים} דפסולא דאורייתא הוא וקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בעדי מסירה</span> וכרבי אלעזר דאמר עדי מסירה כרתי והא מדקתני סיפא ר' שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אף אלו</span> כשירין וא``ר זירא ירד רבי שמעון לשיטתו של ר``א דאמר עדי מסירה כרתי מכלל דתנא קמא סבר ל


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איכא בינייהו שמות מובהקין</span> והא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חזרה</span> דאורייתא וקתני אלא כי קתני מילתא דליתא בקידושין מילתא דאיתא בקידושין לא קתני והא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חזרה גופה איתא בקידושין</span> בשליחות בעל כורחה דבגירושין איתא ובקידושין ליתא


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,א משנה
pgu: י
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כל גט שיש עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עד כותי פסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חוץ מגיטי נשים</span> ושחרורי עבדים מעשה שהביאו לפני ר``ג לכפר עותנאי גט אשה והיו עדיו עדי כותים והכשיר


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מני מתני' לא ת``ק ולא ר``א ולא רבן שמעון בן גמליאל דתניא מצת כותי מותרת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואדם יוצא בה ידי חובתו בפסח</span> רבי אלעזר אוסר לפי שאין בקיאין בדקדוקי מצות רשב``ג אומר כל מצוה שהחזיקו בה כותים הרבה מדקדקין בה יותר מישראל מני אי ת``ק אפילו שאר שטרות נמי אי רבי אלעזר אפילו גט אשה נמי לא ואי רבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי דאחזוק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אפי' שאר שטרות נמי</span> אי דלא אחזוק אפילו גט אשה נמי לא וכי תימא רבן שמעון בן גמליאל היא ודאחזוק בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא אחזוק בהא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי הכי מאי איריא</span> חד אפילו תרי נמי אלמה אמר רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא הכשירו בו</span> אלא עד אחד כותי בלבד לעולם רבי אלעזר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כגון דחתים ישראל</span> לבסו


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,ב גמרא
pgu: י
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאי לאו דכותי חבר הוה</span> לא מחתים ליה מקמיה אי הכי אפילו שאר שטרות נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא</span> אמרינן רווחא שבק למאן דקשיש מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הכא נמי</span> רווחא שבק למאן דקשיש מיניה א``ר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זאת אומרת</span> עדי הגט אין חותמין זה בלא זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי טעמא</span> אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גזירה משום כולכם</span> גופא אמר רבי אלעזר לא הכשירו בו אלא עד אחד כותי בלבד מאי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תנינא כל גט שיש עליו עד כותי פסול</span> כו' אי ממתניתין הוה אמינא אפי' תרי נמי והאי דקתני חד משום דבשטרות אפי' חד נמי לא קמ``ל ותרי לא והא קתני מעשה והביאו לפני רבן גמליאל לכפר עותנאי גט אשה והיו עדיו עדי כותים והכשיר אמר אביי תני עדו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רבא אמר לעולם תרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ורבן גמליאל מיפלג פליג</span> וחסורי מיחסרא והכי קתני ורבן גמליאל מכשיר בשנים ומעשה נמי שהביאו לפני רבן גמליאל לכפר עותנאי גט אשה והיו עדיו עדי כותים והכשיר


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,ב משנה
pgu: י
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  כל השטרות העולים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בערכאות</span> של <עובדי כוכבים> {גוים} אע``פ שחותמיהם <עובדי כוכבים> {גוים} כשירים חוץ מגיטי נשים ושחרורי עבדים ר``ש אומר אף אלו כשירין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא הוזכרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא</span> בזמן שנעשו בהדיוט


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף י,ב גמרא
pgu: י
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קא פסיק ותני</span> לא שנא מכר ל``ש מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשלמא</span> מכר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מכי יהיב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זוזי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קמייהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הוא דקנה</span> ושטרא ראיה בעלמא הוא דאי לא יהיב זוזי קמייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא הוו מרעי נפשייהו</span> וכתבין ליה שטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא</span> מתנה במאי קא קני לאו בהאי שטרא והאי שטרא חספא בעלמא הוא אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דינא דמלכותא</span> דינא ואב``א <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>תני חוץ מכגיטי נשים</span>:  רבי שמעון אומר אף אלו כשירין וכו':  והא לאו בני כריתות נינהו אמר רבי זירא ירד ר' שמעון לשיטתו של רבי אלעזר דאמר עדי מסירה כרתי והאמר ר' אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מודה ר' אלעזר במזויף מתוכו</span> שפסול הכא במאי עסקינ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יא,א גמרא
pgu: יא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשמות מובהקין</span> היכי דמי שמות מובהקין אמר רב פפא כגון הורמיז ואבודינא בר שיבתאי ובר קידרי ובאטי ונקים אונא אבל שמות שאין מובהקים מאי לא אי הכי אדתני סיפא לא הוזכרו אלא בזמן שנעשו בהדיוט לפלוג וליתני בדידה בד``א בשמות מובהקין אבל שמות שאין מובהקין לא הכי נמי קאמר בד``א בשמות מובהקין אבל בשמות שאין מובהקין נעשה כמי שנעשו בהדיוט ופסולין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואיבעית אימא סיפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אתאן לגיטי ממון</span> והכי קאמר לא הוזכרו גיטי ממון דפסולים אלא בזמן שנעשו בהדיוט תניא אמר ר' אלעזר בר' יוסי כך אמר ר``ש לחכמים בצידן לא נחלקו ר``ע וחכמים על כל השטרות העולין בערכאות של <עובדי כוכבי'> {גוים} שאע``פ שחותמיהן <עובדי כוכבים> {גוים} כשרים ואפי' גיטי נשים ושחרורי עבדים לא נחלקו אלא בזמן שנעשו בהדיוט שר``ע מכשיר וחכמים פוסלים חוץ מגיטי נשים ושחרורי עבדים רשב``ג אומר אף אלו כשירין במקום שאין ישראל חותמין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבל במקום שישראל חותמין</span> לא מקום שאין ישראל חותמין נמי ליגזור אטו מקום שישראל חותמין שמא בשמא מחליף אתרא באתרא לא מחליף רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סבר לאכשורי</span> בכנופיאתה דארמאי א``ל רפרם ערכאות תנן אמר רבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שטרא פרסאה</span> דמסריה ניהליה באפי סהדי ישראל מגבינן ביה מבני חרי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והא לא ידעי</span> למיקרא בדידעי והא בעינא כתב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שאינו יכול לזייף</span> וליכא בדאפיצן והא בעינא צריך שיחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מענינו של שטר בשיטה אחרונה</span> וליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בדמהדר</span> א``ה ממשעבדי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לית ליה קלא</span> בעא מיניה ריש לקיש מר' יוחנ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עדים החתומין על הגט</span> ושמותן כשמות <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מהו</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא בא לידינו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> לוקוס ולוס <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והכשרנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ודוקא לוקוס ולוס</span> דלא שכיחי ישראל דמסקי בשמהתייהו אבל שמהתא אחריני דשכיחי ישראל דמסקי בשמהתייהו לא איתיביה גיטין הבאים ממדינת הים ועדים חתומים עליהם אע``פ ששמותיהן כשמות <עובדי כוכבים> {גוים} כשירין מפני שרוב ישראל שבחו``ל שמותיהן כשמות <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>התם כדקתני טעמא</span> מפני שרוב ישראל שבחוץ לארץ שמותיהן כשמות <עובדי כוכבים> {גוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואיכא דאמרי כי מתניתא בעא מיניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ופשט ליה</span> ממתניתא


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יא,ב משנה
pgu: יא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האומר תן גט זה לאשתי ושטר שחרור זה לעבדי אם רצה לחזור בשניהן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יחזור</span> דברי ר``מ וחכ``א בגיטי נשים אבל לא בשחרורי עבדים לפי שזכין לאדם שלא בפניו ואין חבין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> בפניו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שאם ירצה שלא לזון את עבדו רשאי</span> ושלא לזון את אשתו אינו רשאי אמר להם והרי הוא פוסל את עבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מן התרומה</span> כשם שהוא פוסל את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמרו לו מפני שהוא קניינו</span>


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  יתיב רב הונא ורב יצחק בר יוסף קמיה דר' ירמיה ויתיב ר' ירמיה וקא מנמנם ויתיב רב הונא וקאמר ש``מ מדרבנן התופס לבעל חוב קנה א``ל רב יצחק בר יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואפי' במקום שחב לאחרים</span> א``ל אין אדהכי איתער בהו ר' ירמיה אמר להו דרדקי הכי א``ר יוחנן התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים לא קנה וא``ת משנתינו כל האומר תנו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כאומר זכו דמי</span> אמר רב חסדא התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים באנו למחלוקת רבי אליעזר ורבנן דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מי שליקט</span> את הפאה ואמר הרי זו לפלוני עני ר' אליעזר אמר זכה לו וחכ``א יתננו לעני הנמצא ראשון אמר אמימר ואיתימא רב פפ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יב,א גמרא
pgu: יב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דלמא לא היא עד כאן לא קאמר ר' אליעזר התם אלא דמיגו דאי בעי מפקר להו לנכסיה והוי עני וחזי ליה ומיגו דזכי ליה לנפשיה זכי לחבריה אבל הכא לא ועד כאן לא קאמרי רבנן התם אלא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0323' data-rgl='22'> ויקרא כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא תלקט לעני</span> לא תלקט לו לעני אבל הכא לא ור``א האי לא תלקט מאי עביד ליה מיבעי ליה להזהיר לעני על שלו:  שאם ירצה שלא לזון כו':  שמעת מינה יכול הרב לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לעבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עשה עמי</span> ואיני זנך הכא במאי עסקינן דא``ל צא מעשה ידיך למזונותיך דכוותה גבי אשה דאמר לה צאי מעשה ידיך במזונותיך אשה אמאי לא אשה בד<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא ספק</span>ה עבד נמי בדלא ספיק עבדא דנהום כרסיה לא שויא למריה ולמרתיה למאי מיתבעי תא שמע עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שגלה לערי מקלט</span> אין רבו חייב לזונו ולא עוד אלא שמעשה ידיו לרבו ש``מ יכול הרב לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך הכא במאי עסקינן דאמר לו צא מעשה ידיך למזונותיך אי הכי מעשה ידיו אמאי לרבו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>להעדפה</span> העדפה פשיטא מהו דתימא כיון דכי לית ליה לא יהיב ליה כי אית ליה נמי לא לישקול מיניה קמ``ל ומ``ש לערי מקלט סד``א<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl='42'> דברים ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וחי</span> עביד ליה חיותא טפי קמ``ל והא מדקתני סיפא אבל אשה שגלתה לערי מקלט בעלה חייב במזונותיה מכלל דלא אמר לה דאי אמר לה בעלה אמאי חייב ומדסיפא דלא אמר לה רישא נמי דלא אמר ליה לעולם דאמר ליה ואשה בדלא ספקה והא מדקתני סיפא ואם אמר לה צאי מעשה ידיך במזונותיך רשאי מכלל דרישא דלא אמר לה ה``ק ואם מספקת ואמר לה צאי מעשה ידיך במזונותיך רשאי מספקת מאי למימרא מהו דתימא<span class='tlm-sfr' data-chp='2645' data-rgl='14'> תהילים מה </span> כל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כבודה בת מלך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פנימה</span> קמ``ל לימא כתנאי רבן שמעון בן גמליאל אומר יכול העבד לומר לרבו בשני בצורת או פרנסני או הוציאני לחירות וחכמים אומרים הרשות ביד רבו מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר יכול ומר סבר אינו יכול ותיסברא האי או פרנסני או הוציאני לחירות או פרנסני או תן לי מעשה ידי בפרנסתי מיבעי ליה ועוד מאי שנא בשני בצורת אלא הכא במאי עסקינן דאמר לו צא מעשה ידיך למזונותיך ובשני בצורת לא ספק רשב``ג סבר או פרנסני או הוציאני לחירות כי היכי דחזו לי אינשי ומרחמין עלי ורבנן סברי מאן דמרחם אבני חרי אעבד נמי רחומי מרחם ת``ש דאמר רב המקדיש ידי עבדו אותו העבד לוה ואוכל ועושה ופורע ש``מ יכול הרב לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך הכא במאי עסקינן במעלה לו מזונות א``ה למא


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יב,ב גמרא
pgu: יב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לוה ואוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>להעדפה</span></span> ולימא ליה הקדש עד השתא סגי לך בלא העדפה והשתא נמי תיסגי לך בלא העדפה הקדש גופיה ניחא לי' כי היכי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דלשבח עבדיה</span> עושה ופורע קמא קמא קדיש ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בפחות פחות משוה פרוטה</span> הכי נמי מסתברא דאמר רב המקדיש ידי עבדו אותו העבד עושה ואוכל דאי לא עבדא מאן פלח ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי אמרת בשלמא</span> הך במעלה ואינו יכול <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והא</span> בשאינו מעלה שפיר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא אי אמרת</span> הך בשאינו מעלה ויכול דאי לא עבדא מאן פלח ליה מאן דבעי ניפלחיה אלא לאו ש``מ אינו יכול שמע מינה ת``ש דאמר ר' יוחנן הקוטע יד עבדו של חבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נותן שבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ורפואתו</span> לרבו</span> ואותו העבד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ניזון</span> מן הצדקה ש``מ יכול הרב לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך הכא במאי עסקי' <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>במעלה לו מזונות</span> אי הכי אמאי ניזון מן הצדקה להעדפה אי הכי ניזון מתפרנס מיבעי ליה אלא לאו ש``מ יכול ש``מ אמר מר נותן שבתו ורפואתו לרבו שבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פשיטא</span> רפואתו איצטריכא ליה רפואתו דידיה היא דבעי איתסויי ביה לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דאמדוה לחמשא יומי</span> ועבדו ליה סמא חריפא ואתסי בתלתא יומי מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צערא דידיה</span> הוא קמ``ל תניא א``ר אלעזר אמרנו לו למאיר והלא זכות הוא לעבד שיוצא מתחת ידי רבו לחירות אמר לנו חוב הוא לו שאם היה עבד כהן פוסלו מן התרומה אמרנו לו והלא מה אם ירצה שלא לזונו ושלא לפרנסו רשאי אמר לנו ומה אילו עבד כהן שברח ואשת כהן שמרדה על בעלה הלא אוכלין בתרומה וזה אינו אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבל אשה חוב הוא לה</span> שכן פסלה מן התרומה ומפסידה מן המזונות מאי קאמרו ליה ומאי קא מהדר להו ה``ק להו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>השבתוני על המזונות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מה תשיבוני על התרומה</span> וכי תימרו אי בעי זריק ליה גיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ופסיל ליה</span> שביק ליה ועריק ואזיל לעלמ


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומה אילו עבד כהן שברח ואשת כהן שמרדה על בעלה הלא אוכלים בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וזה אינו אוכל</span> שפיר קאמר להו אמר רבא היינו דקא מהדרי ליה במתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מפני שהוא קנינו</span> דאי בעי שקיל ארבעה זוזי מישראל ופסיל ליה כל היכא דאיתיה ולרבי מאיר תינח עבד כהן עבד ישראל מאי איכא למימר אמר רבי שמואל בר רב יצחק מפני שמפסידו משפחה כנענית אדרבה הרי הוא מתירו בבת חורין עבדא בהפקירא ניחא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>זילא ליה</span> שכיחא ליה פריצה ליה


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יג,א משנה
pgu: יג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האומר תנו גט זה לאשתי</span> שטר שחרור זה לעבדי ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא יתנו לאחר מיתה</span> תנו מנה לאיש פלוני ומת יתנו לאחר מיתה


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יצחק בר שמואל בר מרתא משמיה דרב והוא שצבורין ומונחין בקרן זוית במאי עסקינן אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בבריא</span> כי צבורין מאי הוי הא לא משך ואלא בשכיב מרע מאי איריא צבורין כי אין צבורין נמי דהא קיי``ל דדברי שכיב מרע ככתובים וכמסורין דמו א``ר זביד לעולם בבריא וכדרב הונא אמר רב דאמר רב הונא אמר רב מנה לי בידך תנהו לו לפלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במעמד שלשתן קנה</span> רב פפא אמר לעולם בשכ``מ וכאידך דרב דאמר רב שכ``מ שאמר תנו מנה לפלוני מנכסי מנה זה נותנין מנה סתם אין נותנין חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שמא מנה קבור</span> קאמר והלכתא לקבורה לא חיישינן רב פפא מאי טעמא לא אמר כרב זבי


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  קסבר רב פפא כי אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא שנא במלוה</span> ולא שנא בפקדון רב זביד מ``ט לא אמר כרב פפא לא מיתוקמא מתני' בשכיב מרע ממאי מדקתני האומר תנו גט זה לאשתי ושטר שחרור זה לעבדי ומת לא יתנו לאחר מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טעמא דמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא מחיים נותנין</span> טעמא דאמר תנו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא לא אמר תנו</span> אין נותנין ושכיב מרע אע``ג דלא אמר תנו נותנין דתנן בראשונה היו אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>היוצא בקולר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואמר כתבו גט לאשתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי אלו יכתבו ויתנו</span> חזרו לומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המפרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והיוצא בשיירא</span> רבי שמעון שזורי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אף המסוכן</span> מתקיף לה רב אשי ומאן נימא לן דמתני' רבי שמעון שזורי היא דלמא רבנן היא גופא אמר רב הונא אמר רב מנה לי בידך תנהו לו לפלוני במעמד שלשתן קנה אמר רבא מסתברא מילתיה דרב בפקדון אבל במלוה לא והאלקים אמר רב אפילו במלוה אתמר נמי אמר שמואל משמיה דלוי מלוה לי בידך תנהו לו לפלוני במעמד שלשתן קנה וטעמא מאי אמר אמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נעשה כאומר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשעת מתן מעות</span> שעבדנא לך לדידך ולכל דאתו מחמתך א``ל רב אשי לאמימר אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הקנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לנולדים</span> דלא הוו בשעת מתן מעות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הכי נמי דלא קנו</span> דאפילו לר``מ דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם ה``מ לדבר שישנו בעולם אבל לדבר שאינו בעולם לא אלא א``ר אש


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יד,א גמרא
pgu: יד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בההיא הנאה דקא משתניא</span> ליה בין מלוה ישנה למלוה חדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומשעביד נפשיה</span> א``ל הונא מר בריה דרב נחמיה לרב אשי אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כגון הני דבי בר אלישיב</span> דכפתי ושקלי לאלתר ה``נ דלא קנו וכי תימא ה``נ א``כ נתת דבריך לשיעורין אלא אמר מר זוטרא הני תלת מילי שוינהו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כהלכתא בלא טעמא</span> חדא הא ואידך דאמר רב יהודה אמר שמואל הכותב כל נכסיו לאשתו לא עשאה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אפיטרופיא</span> ואידך דאמר רב חנניא המשיא אשה לבנו גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בבית</span> קנאו א``ל רב לרב אחא ברדלא קבא דמוריקא אית לי גבך יהביה לפלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>באפיה קאמינא לך דלא הדרנא בי</span> מכלל דאי בעי הדר ביה מצי הדר ביה ה``ק דברים הללו לא ניתנו לחזרה הא אמר רב חדא זימנא דאמר רב הונא אמר רב מנה לי בידך תנהו לו לפלוני במעמד שלשתן קנה אי מההיא הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הני מילי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מתנה מרובה</span> אבל מתנה מועטת לא ליבעי בפניו קמ``ל:  הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גינאי</span> דעביד חושבנא בהדי הדדי פש חמש איסתרי זוזי גבי חד מנייהו אמרי ליה יהבינהו ניהליה למרי ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>באפי מרי</span> ארעא וקנה מיניה לסוף אזל עבד חושבנא בין דיליה לנפשיה לא פש גביה ולא מידי אתא לקמיה דרב נחמן א``ל מאי איעביד לך חדא דאמר רב הונא אמר רב ועוד הא קנו מינך א``ל רבא אטו האי מי קאמר לא יהבינא דליכא גבאי קאמר א``ל א``כ קנין בטעות הוא וכל קנין בטעות חוזר איתמר הולך מנה לפלוני שאני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חייב</span> לו אמר רב חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>באחריותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואם בא לחזור</span> אינו חוזר ושמואל אמר מתוך שחייב באחריותו אם בא לחזור חוזר לימא בהא קמיפלגי דמר סבר הולך כזכי דמי ומר סבר הולך לאו כזכי דמי לא דכ``ע הולך כזכי דמי והכא בהא קמיפלגי מ``ס לא אמרינן מיגו ומ``ס אמרינן מיגו תניא כוותיה דרב הולך מנה לפלוני שאני חייב לו תן מנה לפלוני שאני חייב לו הולך מנה לפלוני פקדון שיש לו בידי תן מנה לפלוני פקדון שיש לו בידי חייב באחריותו ואם בא לחזור אינו חוזר פקדון <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לימא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אין רצונו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שיהא פקדונו ביד אחר</span> א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כשהוחזק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כפרן</span> רב ששת הוה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אשרתא</span> ד<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>סרבלי</span> במחוזא א``ל לרב יוסף בר חמא בהדי דאתית אייתינהו ניהלי אזל יהבינהו ליה אמרי ליה ניקני מינך <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אמר להו אין</span> לסוף אישתמיט להו כי אתא לגביה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שפיר עבדת</span> דלא שוית נפשך<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='7'> משלי כב </span> עבד לוה לאיש מלוה לישנא אחרינא שפיר עבדת עבד לוה לאיש מלוה ר' אחי בר' יאשיה הוה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>איספקא</span> דכספא בנהרדע


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר להו לר' דוסתאי ב``ר ינאי ולר' יוסי בר כיפר בהדי דאתיתו אתיוה ניהלי אזול יהביה ניהליה אמרי להו נקני מינייכו אמרי להו לא אמרי להו אהדריה ניהלן ר' דוסתאי ברבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר להו אין</span> ר' יוסי בר כיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר להו לא</span> הוו קא מצערו ליה א``ל חזי מר היכי קא עביד אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טב רמו ליה</span> כי אתו לגביה א``ל חזי מר לא מיסתייה דלא סייען אלא אמר להו נמי טב רמו ליה א``ל אמאי תיעבד הכי א``ל אותן בני אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הן אמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכובען אמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומדברין מחצייהן</span> ושמותיהן מבוהלין ארדא וארטא ופילי בריש אומרין כפותו כופתין אומרין הרוגו הורגין אילו הרגו את דוסתאי מי נתן לינאי אבא בר כמותי א``ל בני אדם הללו קרובים למלכות הן א``ל הן יש להן סוסים ופרדים שרצים אחריהן א``ל הן א``ל אי הכי שפיר עבדת:  הולך מנה לפלוני והלך ובקשו ולא מצאו תני חדא יחזרו למשלח ותניא אידך ליורשי מי שנשתלחו לו לימא בהא קמיפלגי דמר סבר הולך כזכי ומ``ס הולך לאו כזכי אמר ר' אבא בר ממל דכ``ע הולך לאו כזכי ולא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בבריא</span> הא בשכיב מרע רב זביד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והא</span> בשכיב מרע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא דאיתיה למקבל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בשעת מתן מעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הא דליתיה למקבל</span> בשעת מתן מעות רב פפא אמר הא והא בברי' <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הא דמית מקבל בחיי נותן</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דמית נותן</span> בחיי מקבל לימא הולך כזכי תנאי היא דתניא הולך מנה לפלוני והלך ובקשו ולא מצאו יחזרו למשלח מת משלח ר' נתן ור' יעקב אמרו יחזרו ליורשי משלח ויש אומרים ליורשי מי שנשתלחו לו ר' יהודה הנשיא אמר משום ר' יעקב שאמר משום ר``מ מצוה לקיים דברי המת וחכ``א יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וכאן אמרו</span> כל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מה שירצה שליח יעשה</span> א``ר שמעון הנשיא על ידי היה מעשה ואמרו יחזרו ליורשי משלח מאי לאו בהא קמיפלגי דת``ק סבר הולך לאו כזכי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ור' נתן ור' יעקב</span> נמי הולך לאו כזכי ואע``ג דמית לא אמרינן מצוה לקיים דברי המת ויש אומרים הולך כזכי ר' יהודה הנשיא אמר משום ר' יעקב שאמר משום ר' מאיר הולך לאו כזכי מיהו היכא דמית אמרינן מצוה לקיים דברי המת וחכמים אומרים יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מספקא להו</span> וכאן אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שודא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>עדיף</span> ורבי שמעון הנשיא מעשה אתא לאשמועי' לא בבריא דכולי עלמא לא פליגי והכא במאי עסקינן בשכיב מרע ובפלוגתא דר' אלעזר ורבנן קמיפלגי דתנן המחלק נכסיו <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>על פיו</span> ר' אלעזר אומר אחד בריא ואחד מסוכן נכסים שיש להן אחריות נקנין בכסף ובשטר ובחזקה ושאין להן אחריות אין נקנין אלא במשיכה וחכמים אומרים אלו ואלו נקנין באמירה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמרו לו</span> מעשה באמן של בני רוכל שהיתה חולה ואמרה תינת


id: 3601
lvr: 36
prk: 01
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כבינתי</span> לבתי והיא בשנים עשר מנה ומתה וקיימו חכמים את דבריה אמר להם בני רוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תקברם אמם</span> ת``ק כר``א ור' נתן ור' יעקב נמי כר``א אע``ג דמית לא אמרינן מצוה לקיים דברי המת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ויש אומרים כרבנן</span> ור' יהודה הנשיא שאמר משום ר``מ כר``א מיהו היכא דמית אמרינן מצוה לקיים דברי המת וחכמים אומרי' יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מספקא להו</span> וכאן אמרו שודא עדיף ור``ש הנשיא מעשה אתא לאשמועינן אבעיא להו ר``ש הנשיא נשיא הוא או משמיה דנשיא קאמר ת``ש דאמר רב יוסף הלכה כר``ש הנשיא ועדיין תיבעי לך נשיא הוא או דקאמר משמיה דנשיא תיקו גופא אמר רב יוסף הלכה כר``ש הנשיא והא קיי``ל דברי שכיב מרע ככתובין וכמסורין דמו רב יוסף מוקי לה בבריא והא ליורשי משלח קאמר וקיי``ל מצוה לקיים דברי המת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תני</span> יחזרו למשלח:
<BR


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף טו,א משנה
pgu: טו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המביא גט ממדינת הים ואמר בפני נכתב אבל לא בפני נחתם בפני נחתם אבל לא בפני נכתב בפני נכתב כולו ובפני נחתם חציו בפני נכתב חציו ובפני נחתם כולו פסול אחד אומר בפני נכתב ואחד אומר בפני נחתם פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שנים אומרים בפנינו נכתב ואחד</span> אומר בפני נחתם פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ור' יהודה מכשיר</span> אחד אומר בפני נכתב ושנים אומרים בפנינו נחתם כשר


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא תו ל``ל הא תנא ליה חדא זימנא המביא גט ממדינת הים צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם אי מההיא הוה אמינא צריך ואי לא אמר כשר קמ``ל:  בפני נכתב חציו ובפני נחתם כולו פסול:  הי חציו אלימא חציו ראשון והאמר ר``א אפילו לא כתב בו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שיטה אחת</span> לשמה שוב אינו צריך אלא אמר רב אשי חציו אחרון:  בפני נכתב כולו ובפני נחתם חציו פסול:  אמר רב חסדא ואפילו שנים מעידים על חתימת יד שני פסול מאי טעמא או כולו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קיום הגט</span> או כולו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תקנת חכמים</span> מתקיף לה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מי איכא מידי דאילו אמר חד כשר</span> השתא דאיכא תרי פסול אלא אמר רבא אפי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף טו,ב גמרא
pgu: טו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוא ואחר</span> מעידין על חתימת יד שני פסול מאי טעמא אתו לאיחלופי בקיום שטרות דעלמא וקא נפיק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נכי ריבעא דממונא</span> אפומא דחד סהדא מתקיף לה רב אשי מי איכא מידי דאילו מסיק ליה איהו לכוליה דיבורא כשר השתא דאיכא חד בהדיה פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> אמר רב אשי אפילו אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אני הוא עד שני</span> פסול מאי טעמא או כולו בקיום הגט או כולו בתקנת חכמים תנן בפני נכתב כולו בפני נחתם חציו פסול אידך חציו היכי דמי אילימא דליכא דקא מסהיד עליה כלל השתא אחד אומר בפני נכתב ואחד אומר בפני נחתם דהאי קמסהיד אכולה כתיבה והאי קמסהיד אכולה חתימה פסול חציו מיבעיא אלא או כדרבא או כדרב אשי ולאפוקי מדרב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר לך רב חסדא ולטעמיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בפני נכתב אבל לא בפני נחתם</span> ל``ל אלא לא זו אף זו קתני הכא נמי לא זו אף זו קתני אמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גידוד חמשה</span> ומחיצה חמשה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין מצטרפין</span> עד שיהא או כולו במחיצ' או כולו בגידוד דרש מרימר גידוד חמשה ומחיצה ה' מצטרפין והלכתא מצטרפין בעי אילפא ידים טהורות לחצאין או אין טהורות לחצאין היכי דמי אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דקא משו בי תרי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מרביעית</span></span> והא תנן מרביעית נוטלין לידים לאחד <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואפי' לשנים</span> ואלא דקא משי חדא חדא ידיה והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הנוטל ידו אחת</span> בנטילה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואחת בשטיפה</span> ידיו טהורות ואלא דקא משי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פלגא פלגא דידיה</span> והאמרי דבי ר' ינאי ידים אין טהורות לחצאין לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דאיכא משקה טופח</span> וכי איכא משקה טופח מאי הוי והתנ


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף טז,א גמרא
pgu: טז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנצוק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והקטפרס</span> ומשקה טופח <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חיבור</span></span> לא לטומאה ולא לטהרה לא צריכא דאיכא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טופח להטפיח</span> הא נמי תנינא טופח להטפיח חיבור <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלמא</span> לענין מקואות ורבי יהודה היא דתנן מקוה שיש בו ארבעים סאה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מכוונות</span> וירדו שנים וטבלו <שניהם בבת אחת טהורים> בזה אחר זה ראשון טהור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>השני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>טמא</span></span> רבי יהודה אומר אם היו רגליו של ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נוגעות במים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אף השני טהור</span> אמר רבי ירמיה הרי אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הבא ראשו ורובו</span> במים שאובין וטהור שנפלו על ראשו ועל רובו שלשה לוגין מים שאובין טמא בעי ר' ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חציו בביאה</span> וחציו בנפילה מאי תיקו אמר רב פפא הרי אמרו בעל קרי חולה שנתנו עליו תשעה קבין מים טהור בעי רב פפא חציו בטבילה וחציו בנתינה מאי תיקו:  אחד אומר בפני נכתב ואחד אומר כו':  אמר רב שמואל בר יהודה אמר רבי יוחנן לא שנו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאין הגט יוצא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מתחת ידי שניהם</span></span> אבל גט יוצא מתחת ידי שניה


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף טז,ב גמרא
pgu: טז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כשר</span> אלמא קסבר שנים שהביאו גט ממדינת הים אין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צריכין</span> שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם אמר ליה אביי אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סיפא דקתני</span></span> שנים אומרים בפנינו נכתב ואחד אומר בפני נחתם פסול ורבי יהודה מכשיר טעמא דאין הגט יוצא מתחת ידי שניהם הא גט יוצא מתחת ידי שניהם מכשרי רבנן אמר ליה אין וכי אין גט יוצא מתחת ידי שניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>במאי פליגי</span></span> מר סבר גזרינן דלמא אתיא לאיחלופי בקיום שטרות דעלמא בעד אחד ומר סבר לא גזרינן לישנא אחרינא אמרי לה אמר רב שמואל בר יהודה אמר רבי יוחנן אפי' גט יוצא מתחת ידי שניהם פסול אלמא קסבר שנים שהביאו גט ממדינת הים צריכין שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם אמר ליה אביי אלא מעתה סיפא דקתני שנים אומרים בפנינו נכתב ואחד אומר בפני נחתם פסול ור' יהודה מכשיר אפילו גט יוצא מתחת ידי שניהם פסלי רבנן אמר ליה אין במאי קא מיפלגי מר סבר לפי שאין בקיאין לשמה ומר סבר לפי שאין עדים מצויין לקיימו לימא דרבה ורבא תנאי היא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רבא מתרץ כלישנא קמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורבה</span> אמר לך דכולי עלמא בעינן לשמה והכא במאי עסקינן לאחר שלמדו ובגזירה שמא יחזור הדבר לקלקולו קמיפלגי דמר סבר גזרינן ומר סבר לא גזרינן וליפלוג נמי רבי יהודה ברישא הא אתמר עלה אמר עולא חלוק היה רבי יהודה אף בראשונה מתיב רב אושעיא לעולא רבי יהודה מכשיר בזו ולא באחרת מאי לאו למעוטי אחד אומר בפני נכתב ואחד אומר בפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא למעוטי בפני נחתם אבל לא בפני נכתב</span> סלקא דעתך אמינא הואיל ולא גזר רבי יהודה גזירה שמא יחזור דבר לקלקולו דלמא אתי לאחלופי בקיום שטרות דעלמא בעד אחד נמי לא גזר קא משמע לן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אתמר נמי</span> אמר רב יהודה שנים שהביאו גט ממדינת הים באנו למחלוקת רבי יהודה ורבנן רבה בר בר חנה חלש עול לגביה רב יהודה ורבה לשיולי ביה בעו מיניה שנים שהביאו גט ממדינת הים צריכין שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם או אין צריכין אמר להם אין צריכין מה אילו יאמרו בפנינו גירשה מי לא מהימני אדהכי אתא ההו


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חברא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שקלה לשרגא</span> מקמייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רחמנא או בטולך</span> או בטולא דבר עשו למימרא דארומאי מעלו מפרסאי והתני רבי חייא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2728' data-rgl='23'> איוב כח </span> אלהים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הבין דרכה</span> והוא ידע את מקומה יודע הקב``ה בישראל שאין יכולין לקבל גזירת ארומיים עמד והגלה אותם לבבל לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הא מקמי דניתו חברי לבבל</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לבתר דאתו חברי</span> לבבל:  אחד אומר בפני נכתב ושנים אומרים בפנינו נחתם כשר:  אמר רבי אמי אמר רבי יוחנן לא שנו אלא שהגט יוצא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מתחת יד עד כתיבה</span> דנעשו כשנים על זה וכשנים על זה אבל מתחת ידי עדי חתימה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פסול</span> אלמא קסבר שנים שהביאו גט ממדינת הים צריכין שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם אמר ליה רבי אסי אלא מעתה רישא דקתני שנים אומרים בפנינו נכתב ואחד אומר בפני נחתם פסול ור' יהודה מכשיר ואפילו גט יוצא מתחת ידי שניהם פסלי רבנן אמר ליה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זימנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אשכחיה</span> דיתיב וקאמר דאפילו גט יוצא מתחת ידי עדי חתימה כשר אלמא קסבר שנים שהביאו גט ממ``ה אין צריכין שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם אמר ליה רבי אסי אלא מעתה רישא דקתני שנים אומרים בפנינו נכתב ואחד אומר בפני נחתם פסול ורבי יהודה מכשיר טעמא דאין הגט יוצא מתחת ידי שניהם הא גט יוצא מתחת ידי שניהם מכשרי רבנן אמר ליה אין והא זמנין לא אמרת לן הכי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יתד היא</span> שלא תמוט


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יז,א משנה
pgu: יז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  נכתב ביום ונחתם ביום בלילה ונחתם בלילה בלילה ונחתם ביום כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ביום ונחתם בלילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פסול</span> רבי שמעון מכשיר שהיה רבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כל הגיטין</span> שנכתבו ביום ונחתמו בלילה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פסולין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חוץ מגיטי נשים</span>


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מפני מה תיקנו זמן בגיטין</span> רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>משום בת אחותו</span> ריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>משום פירות</span> ריש לקיש מ``ט לא אמר כרבי יוחנן אמר ל


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יז,ב גמרא
pgu: יז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  זנות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא שכיח</span>א ורבי יוחנן מאי טעמא לא אמר כריש לקיש קסבר יש לבעל פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד שעת נתינה</span> בשלמא לריש לקיש משום הכי קא מכשיר ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא לרבי יוחנן</span> מאי טעמא דר``ש דמכשיר אמר לך רבי יוחנן אליבא דר``ש לא קאמינא כי קאמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אליבא דרבנן</span> בשלמא לרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היינו דאיכא בין רבי שמעון לרבנן</span> אלא לריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאי איכא</span> בין רבי שמעון לרבנן פירי דמשעת כתיבה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד שעת חתימה</span> איכא בינייהו והא איפכא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שמעינן להו</span> דאתמר מאימתי מוציאין לפירות רבי יוחנן אמר משעת כתיבה וריש לקיש אמר משעת נתינה איפוך אמר ליה אביי לרב יוסף ג' גיטין פסולים ואם ניסת הולד כשר מה הועילו חכמים בתקנתן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אהנו דלכתחילה לא תינשא</span> גזייה לזמן דידיה ויהביה ניהלה מאי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לרמאי לא חיישינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כתוב בו</span> שבוע שנה חדש שבת מאי אמר ליה כשר ומה הועילו חכמים בתקנתן אהנו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לשבוע דקמיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ולשבוע דבתריה</span> דאי לא תימא הכי יומא גופיה מי ידעי' אי מצפרא אי מפניא אלא ליומא דקמיה וליומא דבתריה הכא נמי אהני לשבוע דקמיה ולשבוע דבתריה אמר ליה רבינא לרבא כתבי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואותביה בכיסתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאי מפייסה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תיפייס</span> מאי אמר ליה לא מקדים אינש פורענותא לנפשיה אמר ליה רבינא לרב אשי גיטין הבאים ממדינת הים דמיכתבי בניסן ולא מטו עד תשרי מה הועילו חכמים בתקנתם אמר ליה הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קלא אית להו</span> איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאימתי מונין לגט</span> רב אמר משעת נתינה ושמואל אמר משעת כתיבה מתקיף לה רב נתן בר הושעיא לשמואל יאמרו שתי נשים בחצר אחת זו אסורה וזו מותרת אמר ליה אביי זו זמן גיטה מוכיח עליה וזו זמן גיטה מוכיח עליה תניא כוותיה דרב תניא כוותיה דשמואל תניא כוותיה דרב השולח גט לאשתו ונשתהה שליח בדרך ג' חדשים כשהגיע גט לידה צריכה להמתין ג' חדשים ול<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גט ישן</span> אין חוששין שהרי לא נתייחד עמה תניא כוותיה דשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>המשליש</span> גט לאשתו ואמר לו אל תתנהו לה אלא לאחר ג' חדשים משנתנו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מותרת לינשא מיד</span> ולגט ישן אין חוששין שהרי לא נתייחד עמה רב כהנא ורב פפי ורב אשי עבדי משעת כתיבה רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע עבדי משעת נתינה והלכתא משעת כתיבה איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאימתי כתובה</span> משמטת רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משתפגום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ותזקוף</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פגמה</span> אע``פ שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>זקפה</span> זקפה אע``פ שלא פגמה תניא כוותיה דרב תניא כוותיה דשמואל תניא כוותיה דרב מאימתי כתובה משמטת משתפגום ותזקוף פגמה ולא זקפה זקפה ולא פגמה אינה משמטת עד שתפגום ותזקוף תניא כוותיה דשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אונס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וקנס</span> ופיתוי וכתובת אשה שזקפן במלוה משמטין ואם לאו אין משמטין מאימתי נזקפים במלוה משעת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>העמדה</span> בדין אמר שמואל כתובה כמעשה ב``ד דמיא מה מעשה ב``ד נכתבין ביום ונחתמין בלילה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אף כתובה</span> נכתבת ביום ונחתמת בלילה כתובתיה דרבי חייא בר רב איכתוב ביום ואיחתום בלילה הוה רב התם ולא אמר להו ולא מידי לימא כשמואל סבירא ליה עסוקין באותו ענין הוו דתניא אמר רבי אלעזר בר רבי צדוק <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא שנו</span> אלא כשאין עסוקין באותו ענין אבל עסוקין באותו ענין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כשר</span>:  ר``ש מכשיר:  אמר רבא מאי טעמא דר``ש קסבר כיון שנתן עיניו לגרשה שוב <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אין לו פירות</span> אמר ריש לקיש לא הכשיר ר``ש אלא לאלתר אבל מכאן ועד עשרה ימים ל


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יח,ב גמרא
pgu: יח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שמא פייס</span> ורבי יוחנן אמר אפי' מכאן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ועד עשרה ימים</span> אם איתא דפייס <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קלא אית ליה למילתא</span> איתמר אמר לעשרה כתבו גט לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמר ר' יוחנן שנים</span> משום עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכולם</span> משום תנאי וריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כולם משום עדים</span> היכי דמי אילימא דלא אמר להו כולכם והא תנן אמר לעשרה כתבו גט לאשתי אחד כותב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושנים חותמין</span> אלא דאמר להו כולכם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו דחתום בי תרי מינייהו ביומיה ואינך מכאן ועד עשרה ימים מאן דאמר משום תנאי כשר ומאן דאמר משום עדים פסול אי נמי כגון שנמצא אחד מהם קרוב או פסול למאן דאמר משום תנאי כשר למאן דאמר משום עדים פסול אי חתום בתחילה קרוב או פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמרי לה כשר</span> ואמרי לה פסול אמרי לה כשר תנאי הוא אמרי לה פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אתי לאיחלופי בשטרות דעלמא</span> ההוא דאמר להו לעשרה כתבו גט לאשתי חתום בי תרי מינייהו ביומיה ואינך מכאן ועד עשרה ימים אתא לקמיה דרבי יהושע בן לוי אמר לי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כדאי הוא ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לסמוך עליו בשעת הדחק</span> והאמר ריש לקיש לא הכשיר ר``ש אלא לאלתר אבל מכאן ועד עשרה ימים לא בההיא כרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סבירא ליה</span> והאמר ר' יוחנן שנים משום עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכולן משום תנאי</span> בההיא כריש לקיש סבירא ליה


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יט,א משנה
pgu: יט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בכל כותבים בדיו בסם בסיקרא ובקומוס ובקנקנתום ובכל דבר שהוא של קיימא אין כותבין לא במשקין ולא במי פירות ולא בכל דבר שאינו מתקיים על הכל כותבין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>על העלה של זית</span> ועל הקרן של פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ונותן לה את הפרה</span> על יד של עבד ונותן לה את העבד רבי יוסי הגלילי אומר אין כותבין לא על דבר שיש בו רוח חיים ולא על האוכלים


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דיו דיותא סם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סמא</span> סיקרא אמר רבה בר בר חנה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>סקרתא</span> שמה קומוס <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קומא</span> קנקנתום אמר רבה בר [בר חנה אמר] שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חרתא דאושכפי</span>:  ובכל דבר שהוא מתקיים וכו':  לאתויי מאי לאתויי הא דתני ר' חנינא כתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>במי טריא</span> ואפצא כשר תני ר' חייא כתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='25'>באבר</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשחור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובשיחור</span> כשר איתמר המעביר דיו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>על גבי סיקרא</span> בשבת רבי יוחנן וריש לקיש דאמרי תרוייהו חייב שתים אחת משום כותב ואחת משום <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מוחק</span> דיו ע``ג דיו סיקרא על גבי סיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פטור</span> סיקרא ע``ג דיו אמרי לה חייב ואמרי לה פטור אמרי לה חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מוחק הוא</span> אמרי לה פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מקלקל הוא</span> בעא מיניה ריש לקיש מר' יוחנן עדים שאין יודעים לחתום מהו שיכתבו להם בסיקרא ויחתמו כתב עליון כתב או אינו כתב א``ל אינו כתב א``ל והלא לימדתנו רבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כתב עליון כתב לענין שבת</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וכי מפני שאנו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מדמין</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נעשה מעשה</span> איתמר עדים שאין יודעים לחתום רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מקרעין</span> להם נייר חלק וממלאים את הקרעים דיו ושמואל אמר באבר באבר סלקא דעתך והתני רבי חייא כתבו באבר בשחור ובשיחור כשר לא קשיא הא באברא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>במיא דאברא</span> רבי אבהו אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>במי מילין</span> והתני רבי חנינא כתבו במי טריא ואפצא כשר ל``ק הא דאפיץ הא דלא אפיץ שאין מי מילין ע``ג מי מילין רב פפא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ברוק</span> וכן אורי ליה רב פפא לפפא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>תוראה</span> ברוק וה``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בגיטין</span> אבל בשטרות לא דההוא דעבד עובדא בשאר שטרות ונגדיה רב כהנ


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף יט,ב גמרא
pgu: יט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כוותיה דרב</span> עדים שאין יודעין לחתום מקרעין להן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נייר</span> חלק וממלאים את הקרעים דיו אמר רבן שמעון בן גמליאל בד``א בגיטי נשים אבל בשחרורי עבדים ושאר כל השטרות אם יודעין לקרות ולחתום חותמין ואם לאו אין חותמין קרייה מאן דכר שמה חסורי מיחסרא והכי קתני עדים שאין יודעין לקרות קורין לפניהם וחותמים ושאין יודעין לחתום כו' אמר ר``ש בן גמליאל במה דברים אמורים בגיטי נשים אבל שחרורי עבדים ושאר כל השטרות אם יודעין לקרות ולחתום חותמין ואם לאו אין חותמין א``ר אלעזר מ``ט דרבן שמעון בן גמליאל שלא יהו בנות ישראל עגונות אמר רבא הלכה כרשב``ג ורב גמדא משמיה דרבא אמר אין הלכה ואלא כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כרבנן</span> והא ההוא דעבד עובדא בשאר שטרות ונגדיה רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תרגמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אקריאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רב יהודה</span> מיצטער קרי וחתים א``ל עולא לא צריכת דהא ר' אלעזר מרא דארץ ישראל קרו קמיה וחתים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רב נחמן</span> קרו קמיה ספרי דייני וחתים ודווקא רב נחמן וספרי דייני דאית להו אימתא אבל רב נחמן וספרי אחריני ספרי דייני ואיניש אחרינא לא רב פפא כי הוה אתי לקמיה שטרא פרסאה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דעביד בערכאות</span> של כותים מקרי להו לשני כותים זה שלא בפני זה במסיח לפי תומו ומגבי ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ממשעבדי</span> אמר רב אשי אמר לי רב הונא בר נתן הכי אמר אמימר האי שטרא פרסאה דחתימי עליה סהדי ישראל מגבינן ביה ממשעבדי והא לא ידעי למיקרי בדידעי והא בעינן כתב שאינו יכול להזדייף וליכא בדאפיצן והא בעינן צריך לחזור מענינו של שטר בשיטה אחרונה וליכא בדמהדר ואלא מאי קמ``ל דכל לשון כשר תנינא גט <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שכתבו</span> עברית ועדיו יונית יונית ועדיו עברית כשר אי מההיא הוה אמינא הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בגיטין</span> אבל בשאר שטרות לא קמ``ל אמר שמואל נתן לה נייר חלק ואמר לה ה``ז גיטיך מגורשת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חיישינן</span> שמא במי מילין כתבו מיתיבי הרי זה גיטך ונטלתו וזרקתו לים או לאור או לכל דבר האבד וחזר ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שטר פסים</span> הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שטר אמנה</span> הוא מגורשת ולא כל הימנו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאוסרה</span> טעמא דאיכא כתב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הא ליכא כתב לא</span> כי קאמר שמואל דבדקינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במיא דנרא</span> אי פליט פליט ואי לא פליט לאו כלום הוא וכי פליט מאי הוי השתא הוא דפליט שמואל נמי חיישינן קאמר אמר רבינא אמר לי אמימר הכי אמר מרימר משמיה דרב דימי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הני בי תרי</span> דיהיב גיטא קמייהו צריכי למיקרייה מיתיבי ה``ז גיטך ונטלתו וזרקתו לים או לאור או לכל דבר האבד וחזר ואמר שטר פסים הוא שטר אמנה הוא מגורשת ולא כל הימנו לאוסרה ואי אמרת צריכי למיקרייה בתר דקריוה מי מצי אמר לה הכי לא צריכא דבתר דקריוה עייליה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לבי ידיה</span> ואפקיה מהו דתימא חלופי חלפיה קמ``ל ההוא גברא דזרק לה גיטא לדביתהו לביני דני אשתכח מזוזתא אמר רב נחמן מזוזתא ביני דני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא שכיח</span>א וה``מ דאשתכח חדא אבל ב' ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מדהא הואי</span> הא נמי הואי וגיטא אימור עכברים שקלוה ההוא גברא דעל לבי כנישתא שקל ספר תורה יהיב לה לדביתהו ואמר לה הא גיטך אמר רב יוסף למאי ליחוש לה אי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>משום מי מילין</span> אין מי מילין על גבי מי מילי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אי משום <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כריתות דאית בה</span> הא בעינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=' 1, 3'> דברים כד </span> וכתב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לה</span> לשמה וליכא וכי תימא ליחוש דילמא אקדים ויהב ליה זוזא לספרא מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא בעינן שינה שמו ושמה</span> שם עירו ושם עירה וליכא ורב יוסף מאי קמ``ל שאין מי מילין על גבי מי מילין אמר רב חסדא גט שכתבו שלא לשמה והעביר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עליו קולמוס</span> לשמה באנו למחלוקת רבי יהודה ורבנן דתניא הרי שהיה צריך לכתוב את השם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונתכוין לכתוב יהודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וטעה ולא הטיל בו דלת</span> מעביר עליו קולמוס ומקדשו דברי רבי יהודה וחכמים אומרים אין השם מן המובחר אמר רב אחא בר יעקב דילמא לא היא עד כאן לא קאמרי רבנן התם דבעינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl='2'> שמות טו </span> זה אלי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואנוהו</span> וליכא אבל הכא לא אמר רב חסדא יכילנא למיפסלינהו לכולי גיטי דעלמא אמר לי' רבא מאי טעמא אילימא משום דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> וכתב והכא איהי קא כתבה ליה ודילמא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אקנויי אקנו ליה רבנן</span> ואלא משום דכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ונתן</span> והכא לא יהיב לה מידי דלמא נתינת גט היא תדע דשלחו מתם כתבו על איסורי הנאה כשר:  גופא שלחו מתם כתבו על איסורי הנאה כשר אמר רב אשי אף אנן נמי תנינא על <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>העלה של זית</span> דילמא שאני עלה של זית <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דחזי לאיצטרופי</span> תניא רבי אומר כתבו על איסורי הנאה כשר נפק לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דרשה</span> משמיה דרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא קלסוה</span> משמיה דרבים וקלסוה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלמא</span> הלכתא כותיה תנו רבנן וכתב ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חקק</span> למימרא דחקיקה לאו כתיבה היא ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עבד שיצא</span> בכתב שעל גבי טבלא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ופינקס</span> יצא לחירות אבל לא בכתב שעל גבי כיפא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אנדוכתרי</span> אמר עולא אמר רבי אלעזר לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הא דחק תוכות</span> הא דחק יריכות ותוכות לא ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא היה כתבו</span> שוקע אלא בולט כדינרי זהב והא דינרי זהב תוכות הן כדינרי זהב ולא כדינרי זהב כדינרי זהב דבולט ולא כדינרי זהב דאילו התם תוכות הכא יריכות אמר ליה רבינא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רושמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מיחרץ חריץ</span> או כנופי מכניף אמר ליה מיחרץ חריץ איתיביה לא היה כתבו שוקע אלא בולט כדינרי זהב ואי סלקא דעתך מיחרץ חרי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כ,ב גמרא
pgu: כ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא בעינא מכתב</span> וליכא כדינרי זהב ולא כדינרי זהב כדינרי זהב דבולט ולא כדינרי זהב דאילו התם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מגואי</span> והכא מאבראי בעא מיניה רבא מרב נחמן כתב לה גט על טס של זהב ואמר לה התקבלי גיטך והתקבלי כתובתך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מהו</span> אמר ליה נתקבלה גיטה ונתקבלה כתובתה איתיביה התקבלי גיטך והשאר לכתובתך נתקבלה גיטה והשאר לכתובתה טעמא דאיכא שאר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא ליכא שאר לא</span> הוא הדין אע``ג דליכא שאר והא קמ``ל דאע``ג דאיכא שאר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי אמר לה</span> אין אי לא לא מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אוירא</span> דמגילתא הוא ת``ר הרי זה גיטך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והנייר</span> שלי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינה מגורשת</span> על מנת שתחזירי לי את הנייר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי זו מגורשת</span> בעי רב פפא בין שיטה לשיטה ובין תיבה לתיבה מאי תיקו ותיפוק ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> דספר אחד אמר רחמנא ולא שנים ושלשה ספרים לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמעורה</span> בעי רמי בר חמא היו מוחזקים בעבד שהוא שלו וגט כתוב על ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והרי הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יוצא מתחת ידה</span> מהו מי אמרינן אקנויי אקני לה או דלמא הוא מנפשיה עייל אמר רבא ותיפוק ליה דכתב שיכול <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>להזדייף הוא</span> ולרבא קשיא מתניתין על היד של עבד בשלמא מתני' לרבא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בעדי מסירה</span> ורבי אלעזר היא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא לרמי בר חמא קשיא</span> לרמי בר חמא נמי לא קשיא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כתובת קעקע</span> השתא דאתית להכי מתניתין <לרבא> נמי לא תיקשי בכתובת קעקע מאי הוי עלה תא שמע דאמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הגודרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין להן חזקה</span> בעי רמי בר חמא היו מוחזקין בטבלא שהיא שלה וגט כתוב עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והרי היא יוצאה מתחת ידו</span> מהו מי אמרינן אקנויי אקניתא ליה או דלמא <אשה> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא ידעה לאקנויי</span> אמר אביי ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אף הוא העיד</span> על כפר קטן שהיה בצד ירושלים והיה בו זקן אחד והיה מלוה לכל בני הכפר וכותב בכתב ידו ואחרים חותמים ובא מעשה לפני חכמים והכשירוהו ואמאי הא בעינא<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl=''> ירמיהו לב </span> ספר מקנה וליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא לאו</span> משום דאמרינן אקנויי מקנה להו אמר רבא ומאי קושיא דילמ


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כא,א גמרא
pgu: כא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זקן שאני דידע לאקנויי</span> אלא אמר רבא מהכא ערב היוצא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאחר חיתום שטרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גובה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מנכסים בני חורין</span> אמר רב אשי מאי קושיא דלמא גברא שאני דידע לאקנויי אלא אמר רב אשי מהכא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כותבת את גיטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והאיש כותב את שוברו</span> שאין קיום הגט אלא בחותמיו אמר רבא כתב לה גט ונתנו ביד עבדו וכתב לה שטר מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קנאתהו</span> ומתגרשת בו ואמאי חצר מהלכת היא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וחצר מהלכת לא קנה</span> וכי תימא בעומד והאמר רבא כל שאילו מהלך לא קנה עומד ויושב לא קנה והלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכפות</span> ואמר רבא כתב לה גט ונתנו בחצרו וכתב לה שטר מתנה עליו קנאתהו ומתגרשת בו וצריכא דאי אשמעינן עבד הוה אמינא דוקא עבד אבל חצר ליגזר משום <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חצרה הבאה לאחר מכאן</span> ואי אשמעינן חצר ה``א דוקא חצר אבל עבד ליגזר כפות אטו שאינו כפות קמ``ל אמר אביי מכדי חצר מהיכא איתרבי מידה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מה ידה דאיתא</span> בין מדעתה ובין בעל כורחה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אף חצרה</span> דאיתא בין מדעתה ובין בעל כורחה והא מתנה מדעתה איתא בעל כורחה ליתא מתקיף לה רב שימי בר אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והא שליחות</span> לקבלה דמדעתה איתא בעל כורחה ליתא וקא הוי שליח לקבלה ואביי אטו שליחו' מידה איתרבי מושלח<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> ושלחה איתרבי ואב``א שליחות לקבלה נמי אשכחן בעל כורחה שכן אב מקבל גט לבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קטנה</span> בעל כורחה:  על העלה של זית וכו':  בשלמא יד דעב


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא אפשר למקצייה</span> אלא קרן של פרה ליקצייה וליתביה לה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> וכתב ונתן לה מי שאינו מחוסר אלא כתיבה ונתינה יצא זה שמחוסר כתיבה קציצה ונתינה:  רבי יוסי הגלילי אומר וכו':  מ``ט דרבי יוסי הגלילי דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ספר</span> אין לי אלא ספר מנין לרבות כל דבר ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וכתב לה מכל מקום</span> אם כן מה ת``ל ספר מה ספר דבר שאין בו רוח חיים ואינו אוכל אף כל דבר שאין בו רוח חיים ואינו אוכל ורבנן אי כתיב בספר כדקאמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>השתא דכתיב ספר</span> לספירת דברים הוא דאתא ורבנן האי וכתב מאי עבדי ליה מיבעי להו בכתיבה מתגרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינה מתגרשת בכסף</span> ס``ד אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אקיש יציאה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הוייה</span></span> מה הוייה בכסף אף יציאה נמי בכסף קמ``ל ואידך נפקא ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מספר כריתות</span> ספר כורתה ואין דבר אחר כורתה ואידך מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דבר הכורת</span> בינו לבינה כדתניא הרי זה גיטיך על מנת שלא תשתי יין על מנת שלא תלכי לבית אביך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לעולם אין זה כריתות</span> עד שלשים יום הרי זה כריתות ואידך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מכרת כריתות</span> ואידך כרת כריתות לא דרשי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כא,ב משנה
pgu: כא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין כותבין במחובר</span> לקרקע כתבו במחובר תלשו וחתמו ונתנו לה כשר רבי יהודה פוסל עד שתהא כתיבתו וחתימתו בתלוש ר' יהודה בן בתירא אומר אין כותבין לא על ה<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נייר המחוק</span> ולא על הדיפתרא מפני שהוא יכול להזדייף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וחכמים מכשירין</span>


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כתבו על המחובר והאמרת רישא אין כותבין אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והוא ששייר</span> מקום ה<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תורף</span> וכן אמר ר' אלעזר א``ר אושעיא והוא ששייר מקום התורף וכן אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן והוא ששייר מקום התורף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ור' אלעזר היא</span> דאמר עדי מסירה כרתי וה``ק אין כותבין טופס שמא יכתוב תורף כתבו לטופס ותלשו כתבו לתורף ונתנו לה כשר וריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חתמו שנינו</span> ורבי מאיר היא דאמר עדי חתימה כרתי והכי קאמר אין כותבין תורף גזירה שמא יחתום כתבו לתורף תלשו חתמו ונתנו לה כשר כתבו על חרס של עציץ נקוב כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דשקיל ליה</span> ויהיב ליה ניהלה על עלה של עציץ נקוב אביי אמר כשר ורבא אמר פסול אביי אמר כש


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כב,א גמרא
pgu: כב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דשקיל ליה</span> ויהיב ליה ניהלה רבא אמר פסול גזרה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שמא יקטום</span>:  עציץ של אחד וזרעים של אחר מכר בעל עציץ לבעל זרעים כיון שמשך קנה מכר בעל זרעים לבעל עציץ לא קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עד שיחזיק בזרעים</span> עציץ וזרעים של אחד ומכרן לאחר החזיק בזרעים קנה עציץ וזו היא ששנינו נכסים שאין להם אחריות נקנין עם נכסים שיש להן אחריות בכסף ובשטר ובחזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>החזיק בעציץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אף עציץ לא קנה</span> עד שיחזיק בזרעים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נקבו בארץ ונופו בחוצה לארץ</span> אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתר נקבו אזלינן</span> רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בתר נופו אזלינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בדאשרוש</span> כ``ע לא פליגי כי פליגי בדלא אשרוש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובדאשרוש לא פליגי</span> והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שתי גנות זו על גב זו</span> וירק בינתים ר``מ אומר של עליון ר' יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>של תחתון</span> התם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כדקתני טעמא</span> א``ר מאיר מה אם ירצה עליון ליטול את עפרו אין כאן ירק אמר רבי יהודה מה אם ירצה התחתון למלאות את גנתו עפר אין כאן ירק ואכתי בדאשרוש לא פליגי והא תניא אילן מקצתו בארץ ומקצתו בחוצה לארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>טבל וחולין מעורבין זה בזה</span> דברי רבי רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הגדל בחיוב</span> חייב והגדל בפטור פטור מאי לאו מקצת נופו בארץ ומקצת נופו בחוצה לארץ לא מקצת שרשין בארץ ומקצת שרשין בחוצה לארץ ומאי טעמא דרשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דמפסיק צונמא</span> מאי טעמא דרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דהדרי ערבי</span> במאי קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מר סבר אוירא מבלבל</span> ומ``ס האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי:  ר' יהודה בן בתירא אומר כו':  א``ר חייא בר אסי משמיה דעולא ג' עורות הן מצה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>חיפה</span> ודיפתרא מצה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כמשמעו</span> דלא מליח ודלא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קמיח</span> ודלא אפיץ <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>למאי הלכתא</span> להוצאת שבת וכמה שיעורו כדקתני רב שמואל בר יהודה כדי לצור משקל קטנה וכמה אמר אביי כי ריבעא דריבעא דפומבדיתא חיפה דמליח ולא קמיח ולא אפיץ למאי הילכתא להוצאת שבת וכמה שיעורו כדתנן עור כדי לעשות קמיע דיפתרא דמליח וקמיח ולא אפיץ למאי הילכתא להוצאת שבת וכמה שיעורו כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לכתוב עליו את הגט</span>:  וחכמים מכשירין:  <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מאן חכמים</span> אמר רבי אלעז


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כב,ב גמרא
pgu: כב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ר' אלעזר היא</span> דאמר עדי מסירה כרתי ואמר ר``א לא הכשיר ר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא לאלתר</span> אבל מכאן עד עשרה ימים לא חיישי' דילמא הוה ביה תנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וזייפתיה</span> ור' יוחנן אמר אפי' מכאן עד עשרה ימים דאם איתא דהוה ביה תנאי מידכר דכירי ואמר ר``א לא הכשיר ר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא בגיטין</span> אבל בשאר שטרות לא דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl='14'> ירמיהו לב </span> ונתתם בכלי חרש למען יעמדו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ימים רבים</span> ורבי יוחנן אמר אפי' בשטרות והכתיב למען יעמדו ימים רבים התם עצה טובה קמ``ל


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כב,ב משנה
pgu: כב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הכל כשרין לכתוב את הגט אפי' חרש שוטה וקטן האשה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כותבת את גיטה</span> והאיש כותב את <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שוברו</span> שאין קיום הגט אלא בחותמיו


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,א גמרא
pgu: כג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והוא שהיה גדול עומד על גביו</span> א``ל רב נחמן אלא מעתה <עובד כוכבים> {גוי} וישראל עומד על גביו הכי נמי דכשר וכי תימא ה``נ והתניא <עובד כוכבים> {גוי} פסול <עובד כוכבים> {גוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לדעתיה דנפשיה עבד</span> הדר אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לאו מילתא היא דאמרי</span> דמדקא פסיל ליה <לעובד כוכבים> {לגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לענין הבאה</span> מכלל דלענין כתיבה כשר והתניא <עובד כוכבים> {גוי} פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ההיא</span> ר``א היא דאמר עדי מסירה כרתי ובעינן כתיבה לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא ודאי</span> <עובד כוכבים> {גוי} אדעתיה דנפשיה קעביד אמר רב נחמן אומר היה ר``מ אפי' מצאו באשפה חתמו ונתנו לה כשר איתיביה רבא לרב נחמן<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=' 1, 3'> דברים כד </span> וכתב לה לשמה מאי לאו כתיבת הגט לא חתימת עדים איתיביה רבא כל גט שנכתב שלא לשום אשה פסול אימא שנחתם שלא לשום אשה פסול איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כשהוא כותבו כאילו כותבו לשמה</span> מאי לאו כשהוא כותבו לתורף לשמה כאילו כותבו לטופס לשמה לא כשהוא חותמו לשמה כאילו כותבו לשמה ואיבעית אימא הני מתני' מני ר``א היא דאמר עדי מסירה כרתי ורב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והוא ששייר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקום התורף</span> וכן א``ר חגא משמיה דעולא והוא ששייר מקום התורף ור``א היא ורבי זריקא אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אינה תורה</span> מאי אינה תורה אמר רבי אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כאן הודיעך</span> שאין כח לשמה ור``מ היא דאמר עדי חתימה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והאמר רבה בר בר חנה</span> אמר רבי יוחנן ר``א היא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמוראי</span> נינהו ואליבא דר' יוחנן


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,א משנה
pgu: כג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הכל כשרין להביא את הגט חוץ מחרש שוטה וקטן וסומא <ועובד כוכבים> {וגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קיבל הקטן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והגדיל</span> חרש ונתפקח סומא ונתפתח שוטה ונשתפה <עובד כוכבים> {גוי} ונתגייר פסול אבל פקח ונתחרש וחזר ונתפקח פתוח ונסתמא וחזר ונתפתח שפוי ונשתטה וחזר ונשתפה כשר זה הכלל כל שתחילתו וסופו בדעת כשר


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,א גמרא
pgu: כג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא חרש שוטה וקטן דלאו בני דיעה נינהו <עובד כוכבים> {גוי} נמי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לאו בר היתירא הוא</span> אלא סומא אמאי לא אמר רב ששת לפי שאינו יודע ממי נוטלו ולמי נותנו מתקיף לה רב יוסף היאך סומא מותר באשתו היאך בני אדם מותרים בנשותיהם בלילה אלא בטביעות עינא דקלא הכא נמי בטביעות עינא דקלא אלא א``ר יוסף הכא בחוצה לארץ עסקינן דבעי למימר בפני נכתב ובפני נחתם ולא מצי למימר א``ל אביי אלא מעתה פתוח ונסתמא דמצי אמר הכי נמי דכשר והא קתני פתוח ונסתמא וחזר ונתפתח כשר חזר ונתפתח אין לא חזר ונתפתח לא ה``ה דאף על גב דלא חזר ונתפתח ואיידי דקתני שפוי ונשתטה וחזר ונשתפה טעמא דחזר ונשתפה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הא לא חזר ונשתפה לא</span> תנא נמי פתוח ונסתמא וחזר ונתפתח אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דיקא נמי</span> דקתני זה הכלל כל שתחילתו וסופו בדעת כשר ולא קתני כל שתחילתו וסופו בכשרות כשר ש``מ בעו מיניה מרבי אמי עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מהו שיעשה שליח</span> לקבל גט אשה מיד בעלה אמר להו מדקא פסיל ליה <לעובד כוכבים> {לגוי


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מכלל דעבד כשר</span> אמר רב אסי אמר רבי יוחנן אין העבד נעשה שליח לקבל גט לאשה מיד בעלה לפי שאינו בתורת גיטין וקדושין מתקיף לה ר' אלעזר טעמא במילתא דליתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הא במילתא דאיתיה</span> כשר והא <עובד כוכבים> {גוי} והא כותי דאיתנהו בתורת תרומה דנפשייהו דתנן <העובד כוכבים> {הנכרי} והכותי שתרמו משלהם תרומתם תרומה ותנן <עובד כוכבים> {נכרי} שתרם של ישראל אפי' ברשות אין תרומתו תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי טעמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לאו משום</span> דכתיב <אתם><span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=' 28, 3'> במדבר יח </span> גם אתם מה אתם ישראל אף שלוחכם ישראל אמרי דבי ר' ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא מה אתם בני ברית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אף שלוחכם בני ברית</span> אמר ר' חייא בר אבא א``ר יוחנן אין העבד נעשה שליח לקבל גט אשה מיד בעלה לפי שאינו בתורת גיטין וקידושין ואע``פ ששנינו הרי את שפחה וולדך בן חורין אם היתה עוברה זכתה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאי אם היתה עוברה</span> זכתה לו כי אתא רב שמואל בר יהודה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ר' יוחנן תרתי אמר</span> נראים דברים שהעבד מקבל גט לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מיד רבו של חבירו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אבל לא מיד רבו שלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואם לחשך אדם</span> לומר זו הלכה שנויה אם היתה עוברה זכתה לו אמור לו שני גדולי הדור פירשו את הדבר ר' זירא ור' שמואל בר רב יצחק חד אמר הא מני רבי היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>המשחרר חצי עבדו קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וחד אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי טעמא דרבי בהא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קסבר עובר ירך אמו הוא</span> ונעשה כמי שהקנה לה אחד מאבריה


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,ב משנה
pgu: כג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אף הנשים שאינן נאמנות לומר מת בעלה נאמנות להביא את גיטה חמותה ובת חמותה וצרתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יבמתה</span> ובת בעלה מה בין גט למיתה שהכתב מוכיח האשה עצמה מביאה את גיטה ובלבד שהיא צריכה לומר בפני נכתב ובפני נחתם


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והתניא כשם שאין נאמנות לומר מת בעלה כך אין נאמנות להביא גיטה אמר רב יוסף לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בארץ</span> כאן בחו``ל בארץ דלאו אדיבורה דידה קא סמכינן מהימנא בחו``ל דאדיבורה דידה קא סמכינן לא מהימנא א``ל אביי אדרבה איפכא מסתברא בארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דאי אתי בעל מערער</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>משגחינן ביה</span> דאיכא למימר לקלקולא קא מיכוונה לא מהימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בחוצה לארץ</span> דאי אתי בעל מערער לא משגחינן ביה מהימנא תניא כוותיה דאביי ר``ש בן אלעזר אומר משום ר``ע אשה נאמנת להביא גיטה מק``ו ומה נשים שאמרו חכמים אין נאמנות לומר מת בעלה נאמנות להביא גיטה היא שנאמנת לומר מת בעלה אינו דין שנאמנת להביא גיט


id: 3602
lvr: 36
prk: 02
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וממקום שבאת</span> מה להלן צריכות שיאמרו בפנינו נכתב ובפנינו נחתם אף היא צריכה שתאמר בפני נכתב ובפני נחתם אמר רב אשי מתניתין נמי דיקא דקתני האשה עצמה מביאה גיטה ובלבד שתהא צריכה לומר כו' ש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ורב יוסף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>רישא וסיפא בחוצה לארץ</span> מציעתא בארץ אין רישא וסיפא בחו``ל מציעתא בארץ ממאי מדקתני מה בין גט למיתה שהכתב מוכיח ולא קתני שה<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כתב ופה</span> מוכיח:  האשה עצמה מביאה וכו':  אשה מכי מטי גיטה לידה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איגרשה לה</span> אמר רב הונא באומר לא תתגרשי בו אלא בפני ב``ד פלוני סוף סוף כי מטיא התם איגרשה בה אלא אמר רב הונא בר מנוח משמיה דרב אחא בריה דרב איקא דאמר לה כי מטית התם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אתנחיה אארעא</span> ושקליה אי הכי הוה ליה טלי גיטך מעל גבי קרקע ואמר רבא טלי גיטך מעל גבי קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא אמר כלום</span> אלא דאמר לה הוי שליח להולכה עד דמטית התם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכי מטית התם הוי</span> שליח לקבלה וקבלי את גיטך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והא לא חזרה שליחות אצל הבעל</span> דאמר לה הוי שליח להולכה עד דמטית התם וכי מטית התם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שוי</span> שליח לקבלה הניחא למ``ד אשה עושה שליח לקבל גיטה מיד שליח בעלה אלא למ``ד אין האשה עושה שליח לקבל גיטה מיד שליח בעלה מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>טעמא מאי</span> משום דאיכא בזיון דבעל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הכא בעל לא קפיד</span> הניחא למ``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>משום בזיון דבעל</span> אלא למ``ד משום חצרה הבאה לאחר מיכן מאי איכא למימר דאמר לה הוי שליח להולכה עד דמטית התם וכי מטית התם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שוי שליח</span> להולכה וקבלי את גיטך מיניה ואיבעית אימא דאמר לה הוי שליח להולכה עד דמטית התם וכי מטית התם אימר קמי בי דינא בפני נכתב ובפני נחתם ומשוי בי דינא שליח וליתבוה ניהליך:
<BR


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כד,א משנה
pgu: כד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כל גט שנכתב שלא לשום אשה פסול כיצד היה עובר בשוק ושמע קול סופרים מקרין איש פלוני מגרש את פלונית ממקום פלוני ואמר זה שמי וזה שם אשתי פסול לגרש בו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יתר מיכן</span> כתב לגרש את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ונמלך</span> מצאו בן עירו ואמר לו שמי כשמך ושם אשתי כשם אשתך פסול לגרש ב


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כד,ב משנה
pgu: כד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  יתר מיכן היו לו שתי נשים ושמותיהן שוות כתב לגרש את הגדולה לא יגרש בו את הקטנה יתר מיכן אמר ללבלר כתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאיזו שארצה אגרש פסול לגרש בו</span>


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כד,ב גמרא
pgu: כד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כתב לגרש את אשתו ונמלך וכו' ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא רישא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במאי</span> אמר רב פפא בסופרין העשויין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>להתלמד</span> עסקינן אמר רב אשי דיקא נמי דקתני סופרין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מקרין</span> ולא קתני סופרין קוראין ש``מ מאי יתר מיכן תנא דבי ר' ישמעאל לא זה שנכתב שלא לשום גירושין אלא אף זה שנכתב לשום גירושין פסול ולא זה שנכתב שלא לשום גירושין דידיה אלא אף זה שנכתב לשום גירושין דידיה פסול ולא זה שלא נכתב לשום גירושין הא אלא אף זה שנכתב לשום גירושין הא פסול מאי טעמא אי כתב ונתן ספר כריתות בידה הוה אמינא למעוטי האיך קמא דלא עביד לשום כריתות אבל כתב לגרש את אשתו ונמלך דעביד לשום כריתות אימא כשר כתב רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> וכתב אי כתב רחמנא וכתב הוה אמינא למעוטי האי דלא איהו קא כתיב לה אבל יש לו שתי נשים דאיהו קא כתיב לה אימא כשר כתב רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=''> דברים כד </span> לה לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וסיפא</span> למה לי הא קא משמע לן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאין ברירה</span>:  כתב לגרש את הגדולה לא יגרש בו את הקטנה:  קטנה הוא דלא מצי מגרש ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא גדולה מצי מגרש</span> ביה אמר רבא זאת אומרת שני יוסף בן שמעון הדרין בעיר אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מוציאין שטר חוב</span> על אחרים א``ל אביי אלא מעתה רישא דקתני שמי כשמך פסול לגרש בו שני הוא דלא מצי מגרש ביה הא ראשון מצי מגרש ביה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הא אמרינן</span> ולא אחר יכול להוציא עליהן שטר חוב אלא מאי אית לך למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בעדי מסירה</span> ור' אלעזר היא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכא נמי בעדי מסירה</span> ור' אלעזר היא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פוסלין</span> בכהונה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חוץ מן הראשון</span> ושמואל אמר אף ראשון נמי פוסל ואזדא שמואל לטעמיה דאמר שמואל כל מקום ששנו חכמים גט פסול פסול ופוסל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חליצה פסולה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ופוסלת</span>ה</span> מן האחין במערבא אמרי משמיה דר' אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שמאל</span> ולילה פסולות ופוסלו


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קטן ואנפיליא</span> פסולות ואין פוסלות זעירי אמר כולן אין פוסלין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חוץ מן האחרון</span> וכן אמר רב אסי כולן אין פוסלין חוץ מן האחרון ור' יוחנן אמר אף אחרון נמי אינו פוסל ואזדא רבי יוחנן לטעמיה דא``ר אסי א``ר יוחנן האחין שחלקו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לקוחות הן</span> ומחזירין זה לזה ביובל וצריכא דאי איתמר בהא בהא קאמר רבי יוחנן דאין ברירה משום דבעינן לה לשמה אבל התם מכר הוא דאמר רחמנא ליהדר ביובל אבל ירושה ומתנה לא ואי אשמעינן שדה משום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלחומרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי נמי כתחילה</span> אבל הכא אימא לא צריכא:  בעא מיניה רב הושעיא מרב יהודה אמר ללבלר כתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאיזו שתצא בפתח תחילה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מהו</span> אמר ליה תניתוה יתר מיכן אמר ללבלר כתוב לאיזו שארצה אגרש פסול לגרש בו אלמא אין ברירה איתיביה האומר לבניו הריני שוחט את הפסח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על מי שיעלה מכם</span> ראשון לירושלים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיון שנכנס ראשון</span> ראשו ורובו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זכה בחלקו</span> ומזכה את אחיו עמו אמר ליה הושעיא ברי מה ענין פסחים אצל גיטין הא אתמר עלה א``ר יוחנן כדי לזרזן במצות דיקא נמי דקתני כיון שנכנס ראשון ראשו ורובו זכה בחלקו ומזכה את אחיו עמו אי אמרת בשלמא דאמנינהו מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שפיר</span> אלא אי אמרת דלא אמנינהו לאחר שחיטה מי קמיתמנו והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נמנין</span> ומושכין ידיהן ממנו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עד שישחט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תניא נמי הכי</span> מעשה וקדמו בנות לבנים ונמצאו בנות זריזות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובנים שפלים</span> אמר אביי קא בעי מיניה תולה בדעת אחרים וקא פשיט ליה תולה בדעת עצמו והדר מותיב ליה תולה בדעת אחרים אמר רבא מאי קושיא דלמא דמאן דאית ליה ברירה לא שנא תולה בדעת עצמו ולא שנא תולה בדעת אחרים אית ליה ברירה ומאן דלית ליה ברירה לא שנא תולה בדעת עצמו ולא שנא תולה בדעת אחרים לית ליה ברירה א``ל רב משרשיא לרבא והא רבי יהודה דתולה בדעת עצמו לית ליה ברירה ותולה בדעת אחרים אית ליה ברירה תולה בדעת עצמו לית ליה ברירה דתניא הלוקח יין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מבין הכותים</span> אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שני לוגין</span> שאני עתיד להפריש <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הרי הן תרומה</span> עשרה מעשר ראשון תשעה מעשר שנ


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומיחל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ושותה מיד</span> דברי ר``מ רבי יהודה ורבי יוסי ורבי שמעון אוסרין תולה בדעת אחרים אית ליה ברירה דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מה היא באותן הימים</span> ר' יהודה אומר הרי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כאשת איש</span> לכל דבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולכי מיית הוי גיטא</span> אמר ליה רב משרשיא לרבא הא ר``ש דתולה בדעת עצמו לית ליה ברירה ותולה בדעת אחרים אית ליה ברירה תולה בדעת עצמו לית ליה ברירה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא דאמרן</span> תולה בדעת אחרים אית ליה ברירה דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הריני בועליך</span> על מנת שירצה אבא אע``פ שלא רצה האב מקודשת ר' שמעון בן יהודה אומר משום רבי שמעון רצה האב מקודש


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לא רצה האב אינה מקודשת אמר ליה בין לר' יהודה בין לר``ש לא שנא תולה בדעת עצמו ולא שנא תולה בדעת אחרים אית להו ברירה והתם כדקתני טעמא אמרו לו לר``מ אי אתה מודה שמא יבקע הנוד ונמצא זה שותה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>טבלים למפרע</span> אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לכשיבקע</span>


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כו,א משנה
pgu: כו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הכותב טופסי גיטין</span> צריך שיניח מקום האיש ומקום האשה ומקום הזמן שטרי מלוה צריך שיניח מקום המלוה מקום הלוה מקום המעות מקום הזמן שטרי מקח צריך שיניח מקום הלוקח ומקום המוכר מקום המעות מקום השדה ומקום הזמן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מפני התקנה</span> ר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פוסל בכולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ר' אלעזר מכשיר בכולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חוץ מגיטי נשים</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=' 1, 3'> דברים כד </span> וכתב לה לשמה


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר שמואל צריך שיניח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אף מקום הרי את מותרת</span> לכל אדם ור' אלעזר היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עדי מסירה כרתי</span> ובעינן כתיבה לשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וצריכא</span> דאי אשמעינן הך קמייתא בההיא הוא דאיכא לאוקמה כר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דקתני אין כותבין</span> וקתני כתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל סיפא</span> דקתני שאין קיום הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אלא</span> בחותמיו אימא ר``מ היא דאמר עדי חתימה כרתי ואי אשמעי' בההיא ההיא נמי איכא לאוקמה כר``א אבל הא אימא מדסיפא ר``א הוי רישא לאו ר``א צריכא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מפני התקנה</span>:  מאי תקנה אמר ר' יונתן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מפני תקנת סופר</span> ור``א היא דאמר עדי מסירה כרתי ובדין הוא דאפי' טופס נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא לכתוב</span> ומשום תקנת סופרים שרו רבנן ר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פוסל בכולן</span> גזר טופס אטו תורף גזר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שטרות אטו גיטין</span> ור``א מכשיר בכולן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חוץ מגיטי נשים</span> טופס אטו תורף גזר שטרות אטו גיטין לא גזר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שנאמר וכתב לה</span>:  והא כי כתיב לה אתורף הוא דכתיב אלא אימא משום שנאמר וכתב לה לשמ


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כו,ב גמרא
pgu: כו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  קשיא דר' אלעזר אדר' אלעזר תרי תנאי ואליבא דר``א ר' שבתי אמר חזקיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משום קטטה</span> ור``מ היא דאמר עדי חתימה כרתי ובדין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאפי' תורף</span> נמי לכתוב וזמנין דשמעה ליה לסופר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דקא כתיב</span> וסברה איהו קאמר ליה והוה לה קטטה בהדיה רב חסדא אמר אבימי משום תקנת עגונות אמרי לה ר``מ ואמרי לה ר``א אמרי לה ר``מ דאמר עדי חתימה כרתי ובדין הוא דאפי' תורף נמי לכתוב וזמנין דהוה ליה קטטה בהדה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ורתח עלה</span> וזריק ליה ניהלה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומעגן ומותיב לה</span> אמרי לה ר``א דאמר עידי מסירה כרתי ובדין הוא דאפי' טופס נמי לא לכתוב וזמנין דבעי למיזל למדינת הים ולא אשכח ספרא ושביק לה ואזיל ומעגן ומותיב לה:  ומקום הזמן:  קפסיק ותני לא שנא מן הנישואין ולא שנא מן האירוסין בשלמא מן הנישואין בין למ``ד משום בת אחותו איכא בין למ``ד משום פירי איכא אלא מן האירוסין בשלמא למ``ד משום בת אחותו איכא אלא למ``ד משום פירי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ארוסה מי אית לה פירי</span> אמר רב עמרם הא מילתא שמעית מיניה דעולא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משום תקנת ולד</span> ולא ידענא מאי ניהו כיון דשמעיתא להא דתניא האומר כת<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בו</span> גט לארוסתי לכשאכנסנה אגרשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אינו גט</span> ואמר עולא מה טעם גזירה שמא יאמרו גיטה קודם לבנה ה``נ גזירה שמא יאמרו גיטה קודם לבנה א``ר זירא אמר ר' אבא בר שילא אמר רב המנונא סבא אמר רב אדא בר אהבה אמר רב הלכה כר``א קרי רב עליה דר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טובינא דחכימי</span> ואפי' בשאר שטרות נמי והאמר רב פפי משמיה דרבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אשרתא</span> דדייני דמיכתבה מקמי דליסהדי סהדי אחתימת ידייהו פסולה אלמא מיחזי כשיקרא ה``נ מיחזי כשיקרא וליתא מדרב נחמן דאמר רב נחמן אומר היה ר``מ אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מצאו באשפה</span> חתמו ונתנו לה כשר ואפילו רבנן לא פליגי עליה דר``מ אלא בגיטי נשים דבעינן כתיבה לשמה אבל בשאר שטרות לא דא``ר אסי א``ר יוחנן שטר שלוה בו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ופרעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אינו חוזר ולוה בו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שכבר נמחל שעבודו</span> טעמא דנמחל שעבודו אבל משום שיקרא לא חיישינן


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כז,א משנה
pgu: כז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המביא גט ואבד הימנו מצאו לאלתר כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואם לאו פסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מצאו בחפיסה</span> או בדלוסקמא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם מכירו כשר</span>


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כז,א גמרא
pgu: כז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורמינהו מצא גיטי נשים ושחרורי עבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דייתיקי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתנות</span> ושוברין הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא יחזיר</span> שאני אומר כתובין היו ונמלך עליהן שלא ליתנן הא אמר תנו נותנין ואפי' לזמן מרובה אמר רבה לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במקום שהשיירות מצויות</span> כאן במקום שאין השיירות מצויות ואפילו במקום שהשיירות מצויות והוא שהוחזקו שני יוסף בן שמעון בעיר אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאי לא תימא הכי</span> קשיא דרבה אדרבה דההוא גיטא דאישתכח <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בי דינא דרב הונא</span></span> והוה כתיב ביה בשוירי מתא דעל רכיס נהרא ואמר רב הונא חוששין לשני שוירי ואמר ליה רב חסדא לרבה פוק ועיין בה דלאורתא בעי לה מינך רב הונא נפק דק ואשכח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דתנן</span> כל מעשה ב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי זה יחזיר</span> והא בי דינא דרב הונא דכמקום שהשיירו' מצויות דמי וקא פשיט יחזיר אלמא אי הוחזקו שני יוסף בן שמעון בעיר אחת אין ואי לא לא עבד רבה עובדא בההוא גיטא דאישתכח בי כיתנא בפומבדיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כשמעתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>איכא דאמרי</span> בדוכתא היכא דתרו כיתנא ואף על גב דהוחזקו דלא שכיחן שיירתא ואיכא דאמרי בדוכתא דמזבני כיתנא והוא שלא הוחזקו ושכיחן שיירות רבי זירא רמי מתני' אברייתא ומשני תנן המביא גט ואבד הימנו אם מצאו לאלתר כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואם לאו פסול</span> ורמינהו מצא גט אשה בשוק בזמן שהבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מודה</span> יחזיר לאשה אין הבעל מודה לא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא לזה ולא לזה</span> ה


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כז,ב גמרא
pgu: כז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בזמן שהבעל מודה מיהת יחזיר לאשה ואפי' לזמן מרובה ומשני כאן במקום שהשיירות מצויות כאן במקום שאין השיירות מצויות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איכא דאמרי</span> והוא שהוחזקו הוא דלא ליהדר והיינו דרבה ואיכא דאמרי אע``ג דלא הוחזקו לא ליהדר ופליגא דרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשלמא דרבה</span> לא אמר כר' זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מתני' אלימא ליה לאקשויי</span> אלא רבי זירא מאי טעמא לא אמר כרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מי קתני</span> אם אמר תנו נותנין ואפילו לזמן מרובה דלמא אם אמר תנו נותנין כדקי``ל לאלתר רבי ירמיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כגון דקאמר</span>י עדים</span> מעולם לא חתמנו אלא על גט אחד של יוסף בן שמעון אי הכי מאי למימרא מהו דתימא ליחוש דלמא איתרמי שמא כשמא ועדים כעדים קמ``ל רב אשי אמר כגון דקאמר נקב יש בו בצד אות פלונית דהוה ליה סימן מובהק ודוקא בצד אות פלונית דהוה ליה סימן מובהק אבל נקב בעלמא לא מספקא ליה סימנין אי דאורייתא אי דרבנן רבה בר בר חנה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אירכס ליה</span> גיטא בי מדרשא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אי סימנא אית לי בגויה אי טביעות עינא אית לי בגויה</span> אהדרוה ניהליה אמר לא ידענא אי משום סימנא אהדרוה וקסברי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סימנים דאורייתא</span> אי משום טביעות עינא ודוקא צורבא מדרבנן אבל אינש בעלמא לא:  ואם לאו פסול:  ת``ר איזהו שלא לאלתר רבי נתן אומר ששהה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כדי שתעבור שיירא ותשרה</span> ר``ש בן אלעזר אומר כדי שיהא אדם עומד ורואה שלא עבר שם אדם ויש אומרים שלא שהה אדם שם רבי אומר כדי לכתוב את הגט רבי יצחק אומר כדי לקרותו אחרים אומרים כדי לכותבו ולקרותו ואפי' שהה ויש בו סימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מעידים עליו</span> דאמרי נקב יש בו בצד אות פלונית ואין מעידין על סימני הגוף דאמרי ארוך וגוץ מצאו קשור בכיס בארנקי ובטבע


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  או שמצאו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בין כליו</span> אפילו לזמן מרובה כשר איתמר רב יהודה אמר שמואל הלכה שלא שהה אדם שם רבה בר בר חנה אמר רב יצחק בר שמואל הלכה שלא עבר אדם שם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לימא</span> מר הלכה כמר ומר הלכה כמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משום דאפכי להו</span>:  מצאו בחפיסה או בדלוסקמא:  מאי חפיסה אמר רבה בר בר חנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חמת</span> קטנה מאי דלוסקמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טליקא</span> דסבי


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,א משנה
pgu: כח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המביא גט והניחו זקן או חולה נותן לה בחזקת שהוא קיים בת ישראל הנשואה לכהן והלך בעלה למדינת הים אוכלת בתרומה בחזקת שהוא קיים השולח חטאתו ממדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מקריבין אותה</span> בחזקת שהוא קיים


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא לא שנו אלא זקן שלא הגיע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לגבורות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וחולה</span> שרוב חולים לחיים אבל זקן שהגיע לגבורות וגוסס שרוב גוססין למיתה לא איתיביה אביי המביא גט והניחו זקן אפי' בן מאה שנה נותן לה בחזקת שהוא קיים תיובתא ואי בעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיון ד<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>איפליג</span></span> איפליג רמי ליה אביי לרבה תנן המביא גט והניחו זקן או חולה נותן לה בחזקת שהוא קיים ורמינהו הרי זה גיטך שעה אחת קודם למיתתו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אסורה לאכול</span> בתרומה מיד א``ל תרומה אגיטין קא רמית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תרומה אפשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גט לא אפשר</span> ורמי תרומה אתרומה תנן בת ישראל הנשואה לכהן והלך בעלה למדינת הים אוכלת בתרומה בחזקת שהוא קיים ורמינהו הרי זה גיטך שעה אחת קודם מיתתו אסורה לאכול בתרומה מיד אמר רב אדא בריה דרב יצחק שאני התם שהרי אסרה עליו שעה אחת קודם מיתתו מתקיף לה רב פפא ממאי דאיהו מיית ברישא דלמא איהי מייתא ברישא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא אמר אביי</span> לא קשיא הא רבי מאיר דלא חייש למיתה הא רבי יהודה דחייש למיתה <דתנן> [דתניא] הלוקח יין מבין הכותים אומר שני לוגין שאני עתיד להפריש הרי הן תרומה עשרה מעשר ראשון תשעה מעשר שני ומיחל ושותה מיד דברי רבי מאיר רבי יהודה ורבי יוסי ורבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אוסרין</span> רבא אמ


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמא מת לא חיישינן</span></span> שמא ימות חיישינן אמר ליה רב אדא בר מתנה לרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא נוד</span> דכשמא ימות הוא ופליגי אמר רב יהודה מדסקרתא שאני נוד דאפשר דמסר ליה לשומר מתקיף לה רב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ערביך ערבא צריך</span> אלא אמר רבא שמא מת לא חיישינן שמא ימות תנאי היא:  השולח חטאתו ממדינת הים וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והא בעינא סמיכה</span> אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בקרבן נשים</span> רב פפא אמר בחטאת העוף <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וצריכא</span> דאי אשמועינן גט משום דלא אפשר אבל תרומה דאפשר אימא לא ואי אשמועינן תרומה דזמנין דלא אפשר אבל חטאת העוף מספיקא לא ליעול חולין לעזרה צריכא


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,ב משנה
pgu: כח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שלשה דברים אמר רבי אלעזר בן פרטא לפני חכמים וקיימו את דבריו על עיר שהקיפה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כרקום</span> ועל הספינה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>המוטרפת</span> בים ועל היוצא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לידון</span> שהן בחזקת קיימין אבל עיר שכבשה כרקום וספינה שאבדה בים והיוצא ליהרג נותנין עליהן חומרי חיים וחומרי מתים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בת ישראל לכהן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בת כהן לישראל</span> לא תאכל בתרומה


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לא שנו</span></span> אלא בב``ד של ישראל אבל בב``ד של <עובדי כוכבים> {נכרים} כיון דגמיר ליה דינא לקטלא מיקטל קטלי ליה אמר ליה אביי בית דין של <עובדי כוכבים> {נכרים} נמי דמקבלי שוחדא אמר ליה כי שקלי מקמי דלחתום <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פורסי שנמג</span> לבתר דמיחתם פורסי שנמג לא שקלי מיתיבי כל מקום שיעמדו שנים ויאמרו מעידין אנו את איש פלוני שנגמר דינו בבית דינו של פלוני ופלוני ופלוני עדיו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הרי זה יהרג</span> דלמא בורח שאני ת``ש שמע מב``ד של ישראל שהיו אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>איש פלוני מת</span> איש פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נהרג</span> ישיאו את אשתו מ<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>קומנטריסין</span> של <עובדי כוכבים> {אומות של עולם} איש פלוני מת איש פלוני נהרג אל ישיאו את אשתו מאי מת ומאי נהרג אילימא מת מת ממש ונהרג נהרג ממש דכוותיה גבי <עובדי כוכבים> {נכרים} אמאי אל ישיאו את אשתו הא קיימא לן דכל מסיח לפי תומו הימוני מהימני ליה אלא לאו מת יוצא למות נהרג יוצא ליהרג <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וקתני</span> בב``ד ישראל ישיאו את אשתו לעולם מת ממש ונהרג ממש ודקאמרת דכוותיה גבי <עובדי כוכבים> {נכרים} אמאי לא והא קי``ל דכל מסיח לפי תומו הימוני מהימני ה``מ במילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דלא שייכי בה</span> אבל במילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דשייכי בה</span> עבדי לאחזוקי שיקרייהו א``ד א``ר יוסף ל``ש אלא בב``ד של <עובדי כוכבים> {נכרים


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אבל בב``ד של ישראל כיון דנפק ליה דינא לקטלא קטלי ליה א``ל אביי ב``ד של ישראל נמי אפשר דחזו ליה זכותא כי חזו ליה זכותא מקמי דליגמר דינא בתר גמר דינא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תו לא חזו ליה זכותא</span> לימא מסייעא ליה כ``מ שיעמדו שנים ויאמרו מעידים אנו את איש פלוני שנגמר דינו בבית דינו של פלוני ופלוני ופלוני עדיו ה``ז יהרג דלמא בורח שאני ת``ש שמע מב``ד של ישראל שהיו אומרים איש פלוני מת איש פלוני נהרג ישיאו את אשתו מקומנטריסים של <עובדי כוכבים> {נכרים} איש פלוני מת איש פלוני נהרג אל ישיאו את אשתו מאי מת ומאי נהרג אילימא מת ממש ונהרג ממש דכוותיה גבי <עובדי כוכבים> {נכרים} אמאי אל ישיאו את אשתו הא קיי``ל כל מסיח לפי תומו הימוני מהימני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אלא</span> לאו מת יוצא למות ונהרג יוצא ליהרג וקתני בב``ד של ישראל ישיאו את אשתו לעולם מת ממש ונהרג ממש דכוותיה גבי <עובדי כוכבים> {נכרים} אמאי לא והא קיי``ל דכל מסיח לפי תומו הימוני מהימני הני מילי במילתא דלא שייכי בה אבל במילתא דשייכי בה עבדי לאחזוקי שקרייהו


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,א משנה
pgu: כט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המביא גט בא``י וחלה הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משלחו ביד אחר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואם אמר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טול לי הימנה חפץ פלוני</span> לא ישלחנו ביד אחר שאין רצונו שיהא פקדונו ביד אחר


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חלה תנן</span> פשיטא חלה קתני מהו דתימא ה``ה אע``ג דלא חלה והאי דקתני חלה אורחא דמילתא קתני קמ``ל היכי דמי אי דא``ל הולך אע``ג דלא חלה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואי</span> דא``ל את הולך אפי' חלה נמי לא ואי רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אפילו</span> חלה נמי לא דתניא הולך גט זה לאשתי ה``ז <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משלחו ביד אחר</span> את הולך גט זה לאשתי הרי זה לא ישלחנו ביד אחר רשב``ג אומר בין כך ובין כך אין השליח עושה שליח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>איבעית אימא</span> הולך והוא דחלה ואי בעית אימא את הולך וחלה שאני ואי בעית אימא רשב``ג היא וחלה שאני תנן המביא גט בא``י וחלה הרי זה משלחו ביד אחר ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר לשנים תנו גט לאשתי</span> או לשלשה כתבו גט ותנו לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו אינהו אין אבל שליח לא אמר אביי התם טעמא מאי משום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בזיון דבעל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכא</span> בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא קפיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רבא אמר</span> משום דמילי נינהו ומילי לא מימסרן לשליח מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שליח מתנה</span> ובפלוגתא דרב ושמואל רב אמר מתנה אינה כגט ושמואל אמר מתנה הרי היא כגט:  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואם אמר לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טול לי הימנה חפץ פלוני</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמר ריש לקיש כאן שנה רבי</span> אין השואל רשאי להשאיל ואין השוכר רשאי להשכיר אמר לו רבי יוחנן זו אפילו תינוקות של בית רבן יודעים אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אלא</span> זימנין דגיטא נמי לא הוי דנעשה כמי שאמר לו אל תגרשה אלא בבית וגירשה בעלייה אל תגרשה אלא בימין וגירשה בשמאל דכולי עלמא היכא דנפקה לאפיה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ויהבה ליה חפץ</span> והדר שקלה מיניה גיטא כולי עלמא לא פליגי דגיטא גיטא מעליא הוי כי פליגי היכא דא``


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שקול מינה חפץ והדר הב לה גיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואזל איהו ויהיב לה גיטא</span> והדר שקל מינה חפץ רבי יוחנן פוסל בו וכ``ש בשלוחו וריש לקיש מכשיר בשלוחו וכ``ש בו


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,ב משנה
pgu: כט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המביא גט ממדינת הים וחלה עושה שליח בב``ד ומשלחו ואומר לפניהם בפני נכתב ובפני נחתם ואין שליח אחרון צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם אלא אומר שליח ב``ד אני


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמרו ליה רבנן לאבימי בריה דר' אבהו בעי מיניה מרבי אבהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שליח דשליח</span> משוי שליח או לא אמר להו הא לא תיבעי לכו מדקתני אין השליח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האחרון</span> מכלל דמשוי שליח אלא כי תיבעי לכו כי משוי שליח בב``ד או אפילו שלא בב``ד אמרו ליה הא לא מבעיא לן מדקתני אלא אומר שליח ב``ד אני רב נחמן בר יצחק מתני הכי אמרו ליה רבנן לאבימי בריה דר' אבהו בעי מיניה מר' אבהו שליח דשליח כי משוי שליח בב``ד או שלא בב``ד אמר להו ותיבעי לכו אי משוי שליח בעלמא אמרו ליה הא לא קא מיבעיא לן דתנן אין השליח האחרון מכלל דשליח משוי שליח אלא כי קא מיבעיא לן בב``ד או שלא בבית דין אמר להו הא נמי לא תיבעי לכו דקתני אלא אומר שליח ב``ד אני אמר רבה שליח בא``י עושה כמה שלוחין אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אם מת ראשון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בטלו כולן</span> אמר מר בר רב אשי הא דאבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דקטנותא היא</span> אילו מת בעל מידי מששא אית בהו כולהו מכח מאן קאתו מכח דבעל קאתו איתיה לבעל איתנהו לכולהו ליתיה לבעל ליתנהו לכולהו ההוא גברא דשדר לה גיטא לדביתהו אמר שליח <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא ידענא לה</span> אמר ליה זיל יהביה לאבא בר מניומי דאיהו ידע לה וליזיל וליתביה ניהלה אתא ולא אשכח לאבא בר מניומי אשכחיה לרבי אבהו ורבי חנינא בר פפא ור' יצחק נפחא ויתיב רב ספרא גבייהו אמרו ליה מסור מילך קמי דידן דכי ייתי אבא בר מניומי ניתביניה ליה וליזיל וליתביניה לה אמר להו רב ספרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שליח שלא ניתן לגירושין הוא</span></span> איכסופו אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קפחינהו</span> רב ספרא לתלתא רבנן סמוכי א``ר אשי במאי קפחינהו מי קאמר ליה אבא בר מניומי ולא את <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איכא דאמרי</span> אמר רבא קפחינהו רב ספרא לתלתא רבנן סמוכי בטעותא א``ר אשי מאי טעותא מאי קא אמר ליה אבא בר מניומי ולא את ההוא גברא דשדר לה גיטא לדביתהו א``ל לשליח לא תיתביה ניהלה עד תלתין יומין אתניס <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בגו תלתין</span> יומין אתא לקמיה דרבא אמר רבא חלה טעמא מאי משום דאנוס האי נמי אנוס הוא אמר ליה מסור מילך קמי דידן דלבתר תלתין יומין משוינן שליח ויהיב ליה ניהלה א``ל רבנן לרבא והא שליח שלא ניתן לגירושין הוא אמר להו כיון דלבתר תלתין יומין מצי מגרש כשליח שניתן לגירושין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וליחוש</span> שמא פייס מי לא תנן מעכשיו אם לא באתי מכאן ועד יב``ח ומת בתוך יב``ח הרי זה גט והוינן בה וניחוש שמא פייס ואמר רבה בר רב הונא הכי אמר אבא מרי משמיה דרב באומר נאמנת עלי לומר שלא באתי איכסיף לסוף איגלאי מילתא דארוסה הואי אמר רבא אם אמרו בנשואה יאמרו בארוסה אמר רבא הא ודאי קא מיבעיא ל


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כי משוו ב``ד שליח בפניו או שלא בפניו הדר פשטה בין בפניו בין שלא בפניו שלחו מתם בין בפניו בין שלא בפניו:  ההוא דאמר אי לא אתינא עד תלתין יומין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליהוי גיטא</span> אתא ופסקיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מברא</span> אמר להו חזו דאתאי חזו דאתאי אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא שמיה מתיא</span> ההוא דאמר להו אי לא פייסנא לה עד תלתין יומין ליהוי גיטא אזל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פייסה</span> ולא איפייסא אמר רב יוסף מי יהיב לה תרקבא דדינרי ולא איפייסא איכא דאמרי אמר רב יוסף מידי תרקבא דדינרי בעי למיתב לה הא פייסה ולא איפייסא הא כמאן דאמר יש אונס בגיטין הא כמאן דאמר אין אונס בגיטין


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המלוה מעות את הכהן ואת הלוי ואת העני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>להיות מפריש עליהן מחלקן</span> מפריש עליהן בחזקת שהן קיימין ואינו חושש שמא מת הכהן או הלוי או העשיר העני מתו צריך ליטול רשות מן היורשים אם הלוון בפני ב``ד אינו צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ליטול רשות מן היורשין</span>


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואף על גב דלא אתו לידיה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>במכרי כהונה</span> ולויה ושמואל אמר במזכה להם ע``י אחרים עולא אמר הא מני ר' יוסי היא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עשו את שאינו זוכה כזוכה</span> כולהו כרב לא אמרי במכרי לא קתני כשמואל לא קאמרי במזכה לא קתני כעולא נמי לא אמרי כיחידאה לא מוקמינן ת``ר המלוה מעות את הכהן ואת הלוי ואת העני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>להיות מפריש עליהן מחלקן</span> מפריש עליהן בחזקת שהן קיימין ופוסק עמהן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כשער הזול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואין בו משום רבית</span> ואין שביעית משמטתו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואם בא לחזור</span> אינו חוזר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נתייאשו הבעלים</span> אין מפריש עליהם לפי שאין מפרישין על האבוד אמר מר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>פוסק עמהם כשער הזול פשיטא</span> הא קא משמע לן אף על פי שלא פסק <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כמי שפסק דמי</span> ואין בו משום רבית מאי טעמא כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דכי לית ליה</span> לא יהיב ליה כי אית ליה נמי אין בו משום רבית ואין שביעית משמטתו דלא קרינא ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='2'> דברים טו </span> לא יגוש ואם בא לחזור אינו חוזר אמר רב פפא לא שנו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בעל הבית</span> בכהן אבל כהן בבעל הבית אם בא לחזור חוזר דתנן נתן לו מעות ולא משך הימנו פירות יכול לחזור בו:  נתייאשו הבעלים אין מפריש עליהן לפי שאין מפרישין על האבוד:  פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא צריכא דאקון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מהו דתימא אקנתא מילתא היא</span> קמ``ל:  תניא ר' אליעזר בן יעקב אומר המלוה מעות את הכהן ואת הלוי בב``ד ומתו מפריש עליהן בחזקת <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אותו השבט</span> ואת העני בבית דין ומת מפריש עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בחזקת עניי ישראל</span> ר' אחי אומר בחזקת עניי עולם מאי בינייה


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף ל,ב גמרא
pgu: ל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עניי כותיים</span> העשיר העני אין מפריש עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וזכה הלה במה שבידו</span> ורבנן מאי שנא למיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דעבוד תקנתא</span> ומאי שנא לעשירות דלא עבוד תקנתא מיתה שכיחא עשירות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא שכיחא</span> אמר רב פפא היינו דאמרי אינשי חברך מית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אשר</span> איתעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא תאשר</span>:  מת צריך ליטול רשות וכו':  תניא רבי אומר יורשין שירשו ומי איכא יורשין דלא ירתי אלא אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שירשו קרקע</span> ולא שירשו כספים א``ר יונתן הניח <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מלא מחט</span> גובה מלא מחט <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מלא קרדום</span> גובה מלא קרדום ור' יוחנן אמר אפילו הניח מלא מחט גובה מלא קרדום וכמעשה דקטינא דאביי:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ישראל שאמר ללוי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מעשר יש לך בידי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חושש</span></span>ין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לתרומת מעשר</span> שבו כור מעשר יש לך בידי חוששין לתרומת מעשר שבו מאי קאמר אמר אביי ה``ק ישראל שאמר ללוי מעשר יש לך בידי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והילך דמיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אין חוששין</span> שמא עשאו תרומת מעשר על מקום אחר כור מעשר יש לך בידי והילך דמיו חוששין שמא עשאו תרומת מעשר על מקום אחר אטו ברשיעי עסקינן דשקלי דמי ומשוו ליה תרומת מעשר אלא אמר רב משרשיא בריה דרב אידי הכי קאמר ישראל שאמר לבן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מעשר לאביך בידי</span> הילך דמיו אין חוששין שמא עשאו אביו תרומת מעשר על מקום אחר כור מעשר לאביך בידי והילך דמיו חוששין שמא עשאו אביו תרומת מעשר על מקום אחר וכי נחשדו חברים לתרום שלא מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מוקף</span> אלא אמר רב אשי ה``ק בן ישראל שאמר ללוי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כך אמר לי אבא</span> מעשר לך בידי או מעשר לאביך בידי חוששין לתרומת מעשר שבו כיון דלא קיץ לא הוה מתקן ליה בעל הבית כור מעשר לך בידי או כור מעשר לאביך בידי אין חוששין לתרומת מעשר שבו כיון דקיץ תקוני תקניה בעל הבית וכי יש לו רשות לבעה``ב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לתרום תרומת מעשר</span> אין אבא אלעזר בן גמלא היא דתניא אבא אלעזר בן גמלא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='27'> במדבר יח </span> ונחשב לכם תרומתכ


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בשתי תרומות</span> הכתוב מדבר אחת תרומה גדולה ואחת תרומת מעשר כשם שתרומה גדולה ניטלת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>באומד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ובמחשבה</span> כך תרומת מעשר ניטלת באומד ובמחשבה וכשם שיש לו רשות לבעל הבית לתרום תרומה גדולה כך יש לו רשות לבעל הבית לתרום תרומת מעשר


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף לא,א משנה
pgu: לא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המניח פירות להיות מפריש עליהן תרומה ומעשרות מעות להיות מפריש עליהן מעשר שני מפריש עליהן בחזקת שהן קיימין אם אבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הרי זה חושש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעת לעת</span> דברי ר' אלעזר רבי יהודה אומר בשלשה פרקים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בודקין את היין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בקידום של מוצאי החג</span> וב<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הוצאת סמדר</span> ובשעת כניסת מים בבוסר


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעת לעת</span> ר' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מעת לעת של בדיקה</span> רבי אלעזר בן אנטיגנוס אומר משום רבי אלעזר בר' ינא


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מעת לעת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>של הנחה</span> תנן אם אבדו הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חושש מעת לעת</span> בשלמא למ``ד מעת לעת של בדיקה שפיר אלא למ``ד מעת לעת של הנחה האי מעת לעת עד מעת לעת מיבעי ליה קשיא:  דברי ר' אלעזר:  אמר ר' אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חלוקין</span> עליו חביריו על רבי אלעזר דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מקוה</span> שנמדד ונמצא חסר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל טהרות שנעשו על גביו</span> למפרע בין ברשות היחיד בין ברה``ר טמאות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פשיטא דחלוקין</span> מהו דתימא מאי למפרע מעת לעת קמ``ל:  רבי יהודה אומר בג' פרקים כו':  תנא בקידום של מוצאי החג <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>של תקופה</span> תניא ר' יהודה אומר בג' פרקים מוכרין את התבואה לפני הזרע ובשעת הזרע ובפרוס הפסח ובשלשה פרקים מוכרין את היין בפרוס הפסח ובפרוס עצרת ובפרוס החג ושמן מעצרת ואילך למאי הלכתא אמר רבא ואיתימא רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לשותפין</span> מכאן ואילך מאי אמר רבא כל יומא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פירקיה</span> הוא<span class='tlm-sfr' data-chp='1704' data-rgl='8'> יונה ד </span> ויהי כזרוח השמש וימן אלהים רוח קדים חרישית מאי חרישית אמר רב יהודה בשעה שמנשבת עושה תלמים תלמים בים א``ל רבה אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היינו דכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='1704' data-rgl='8'> יונה ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ותך השמש</span> על ראש יונה ויתעלף אלא אמר רבה בשעה שמנשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משתקת כל הרוחות מפניה</span> והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2737' data-rgl='17'> איוב לז </span> אשר בגדיך חמים בהשקט ארץ מדרום א``ר תחליפא בר רב חסדא א``ר חסדא אימתי בגדיך חמים בשעה שהשקיט ארץ מדרום שבשעה שמנשבת משתקת כל הרוחות מפניה רב הונא ורב חסדא הוו יתבי חליף ואזיל גניבא עלייהו אמר חד לחבריה ניקום מקמיה דבר אוריין הוא א``ל אידך מקמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פלגאה</span> ניקום אדהכי אתא איהו לגבייהו אמר להו במאי עסקיתו אמרו ליה ברוחות אמר להו הכי אמר רב חנן בר רבא אמר רב ד' רוחות מנשבות בכל יום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>רוח צפונית</span> מנשבת עם כולן שאלמלא כן אין העולם מתקיים אפילו שעה אחת ורוח דרומית קשה מכולן ואלמלא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בן נץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מעמידה</span> מחרבת כל העולם כולו מפניה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2739' data-rgl='27'> איוב לט </span> המבינתך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יאבר</span> נץ יפרש כנפיו לתימן רבא ורב נחמן בר יצחק הוו יתבי הוה חליף ואזיל רב נחמן בר יעקב דיתיב ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גוהרקא</span> דדהבא ופריס עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סרבלא דכרתי</span> רבא אזל לגביה רב נחמן בר יצחק לא אזל לגביה אמר דלמא מאינשי דבי ריש גלותא נינהו רבא צריך להו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אנא לא צריכנא להו</span> כדחזא דרב נחמן בר יעקב הוה אזיל לגביה גלי לדרעיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שדיא נשיב</span> אמר רבא הכי אמר רב אשה מפלת בו ושמואל אמר אפי' מרגלית שבים מרקבת בו ר' יוחנן אמר אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שכבת זרע</span> שבמעי אשה מסרחת בו אמר רב נחמן [בר יצחק] ושלשתן מקרא אחד דרשו<span class='tlm-sfr' data-chp='1313' data-rgl='15'> הושע יג </span> כי הוא בין אחים יפריא יבוא קדים רוח ה' ממדבר עולה ויבוש מקורו וגו' יבוש מקורו זו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מקורה של אשה</span> ויחרב מעיינו זה שכבת זרע שבמעי אשה הוא ישסה אוצר כל כלי חמדה זו מרגלית שבים אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>עדי סוראה הוא</span> דדייקי קראי מאי כי הוא בין אחים יפריא אמר רבא אפיל


id: 3603
lvr: 36
prk: 03
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שופתא</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קופינא</span> דמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רפיא</span></span> רב יוסף אמר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סיכתא בדפנא</span> רפיא רב אחא בר יעקב אמר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קניא בכופתא</span> רפיא:
<BR


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לב,א משנה
pgu: לב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  השולח גט לאשתו והגיע בשליח או ששלח אחריו שליח ואמר לו גט שנתתי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בטל הוא</span> הרי זה בטל קידם אצל אשתו או ששלח אצלה שליח ואמר לה גט ששלחתי לך בטל הוא הרי זה בטל אם משהגיע גט לידה שוב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אינו יכול לבטלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בראשונה</span> היה עושה ב``ד ממקום אחר ומבטלו התקין רבן גמליאל הזקן שלא יהו עושין כן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפני תיקון העולם</span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הגיעו</span> לא קתני אלא הגיע ואפי' ממילא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא אמרינן</span> לצעורה הוא דקא מיכוין או ששלח אחריו שליח ל``ל מהו דתימא לא אלימא שליחותיה דבתרא משליחותיה דקמא דלבטליה קמ``ל קדם הוא אצל אשתו למה לי מהו דתימא כי לא אמרינן לצעורה קא מיכוין ה``מ לשליח אבל לדידה ודאי לצעורה קא מיכוין קמ``ל או ששלח אצלה שליח למה לי מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איהו הוא דלא טרח</span> אדעתא לצעורה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל שליח</span> דלא איכפת ליה כי טרח ודאי לצעורה קא מיכוין קמ``ל אם משהגיע גט לידה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אינו יכול לבטלו</span> פשיטא לא צריכא דמהדר עליה מעיקרא לבטולי מהו דתימא איגלאי מלתא למפרע דבטולי בטליה קמ``ל:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בטל הוא</span> אי איפשי בו דבריו קיימין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פסול הוא</span> אינו גט <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא אמר כלום</span> למימרא דבטל לישנא דלבטיל משמע והאמר רבה בר איבו אמר רב ששת ואמרי לה אמר רבה בר אבוה מקבל מתנה שאמר לאחר שבאתה מתנה לידו מתנה זו מבוטלת תיבטל אי איפשי בה לא אמר כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בטלה היא</span> אינה מתנה דבריו קיימין אלמא בטל מעיקרא משמע אמר אביי בט


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לב,ב גמרא
pgu: לב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שתי לשונות משמע</span> משמע דבטל ומשמע דליבטיל גבי גט לישנא דמהני ביה קאמר גבי מתנה לישנא דמהני בה קאמר אמר אביי נקיטינן שליח מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הרי הוא כשליח הגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נפקא מינה להולך לאו כזכי דמי</span> רבינא אשכחיה לרב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דתלי</span> וקאי בעיברא דדשא וקא מיבעיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בטל מהו</span> תיקו אמר רב ששת ואמרי לה במתניתא תנא גט זה לא יועיל לא יתיר לא יעזיב לא ישלח ולא יגרש יהא חרס יהא כחרס דבריו קיימין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינו מועיל</span> אינו מתיר אינו מעזיב אינו משלח אינו מגרש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חרס הוא כחרס הוא לא אמר כלום</span> איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי הוא חרס מהו</span> א``ל רבינא לרב אחא בריה דרבא ואמרי לה רב אחא בריה דרבא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי שנא מהרי הוא הקדש</span> הרי הוא הפקר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חוזר ומגרש בו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>או אינו חוזר ומגרש</span> בו רב נחמן אמר חוזר ומגרש בו ורב ששת אמר אינו חוזר ומגרש בו והלכתא כוותיה דרב נחמן איני והא קי``ל הלכתא כוותיה דר' יוחנן דאמר חוזרת הכי השתא התם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דיבור ודיבור הוא</span> אתי דיבור ומבטל דיבור <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והכא נהי</span> דבטליה לשליחותא דשליח גיטא גופיה מי קא בטיל:  בראשונה היה עושה:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בפני כמה הוא מבטלו</span> רב נחמן אמר בפני ב' רב ששת אמר בפני ג' רב ששת אמר בפני ג' ב``ד קתני ורב נחמן אמר בפני ב' לבי תרי נמי ב``ד קרי להו אמר רב נחמן מנא אמינא לה דתנן מוסרני לפניכ


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לג,א גמרא
pgu: לג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פלוני ופלוני</span> הדיינין שבמקום פלוני ורב ששת אטו תנא כי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רוכל</span>א ליחשיב וליזיל אמר רב נחמן מנא אמינא לה דתנן הדיינים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חותמין למטה</span> או העדים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאי</span> לאו דיינים דומיא דעדים מה עדים שנים אף דיינים נמי שנים ורב ששת מידי איריא הא כדאיתא והא כדאיתא ל``ל למיתנא דיינים ל``ל למיתנא עדים הא קמ``ל דלא שנא כתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בלשון דיינים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וחתמי עדים</span> ולא שנא כתוב בלשון עדים וחתמי דיינים:  מפני תיקון העולם:  מאי מפני תיקון העולם ר' יוחנן אמר מפני תקנת ממזרים ריש לקיש אמר מפני תקנת עגונות ר' יוחנן אמר מפני תקנת ממזרים סבר לה כרב נחמן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בפני שנים</span> ובי תרי לית להו קלא והיא לא שמעה ולא ידעה ואזלה ומינסבא ואיכא ממזרים וריש לקיש אמר מפני תקנת עגונות סבר לה כרב ששת דאמר בפני ג' ובי תלתא אית להו קלא ושמעה וידעה ולא מינסבא ותקנת עגונות הוא דאיכא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בטלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מבוטל</span> דברי רבי רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אינו יכול</span> לא לבטלו ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>להוסיף על תנאו</span> שא``כ מה כח ב``ד יפה ומי איכא מידי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דמדאורייתא בטל גיטא</span> ומשום מה כח ב``ד יפה שרינן אשת איש לעלמא אין כל דמקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אדעתא דרבנן מקדש</span> ואפקעינהו רבנן לקידושין מיניה אמר ליה רבינא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תינח דקדיש בכספא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קדיש בביאה</span> מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שויוה רבנן</span> לבעילתו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בעילת זנות</span>:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אמר לעשרה כתבו גט לאשתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יכול לבטל</span> זה שלא בפני זה דברי רבי רשב``ג אומר אינו יכול לבטל אלא זה בפני זה במאי קמיפלגי בעדות שבטלה מקצתה בטלה כולה קמיפלגי רבי סבר עדות שבטלה מקצת


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בטלה כולה</span></span> ואי אזלי הנך כתבי ויהבי ליכתבו וליתבו רשב``ג סבר עדות שבטלה מקצתה בטלה כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והנך לא ידעי</span> ואזלי וכתבי ויהבי ושרו אשת איש לעלמא ואב``א דכולי עלמא עדות שבטלה מקצתה לא בטלה כולה והכא היינו טעמא דרשב``ג קסבר מלתא דמתעבדא באפי עשרה צריכא בי עשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למישלפה</span> איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כולכם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מהו</span> טעמא דרשב``ג משום דקסבר עדות שבטלה מקצתה בטלה כולה והני כיון דאמר להו כולכם לא מצו כתבי ויהבי או דלמא טעמא דרשב``ג משום דקסבר כל מלתא דמתעבדא באפי בי עשרה צריכא בי עשרה למישלפה והילכך אפילו כולכם נמי ת``ש אמר לשנים תנו גט לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יכול לבטל</span></span> זה שלא בפני זה דברי רבי רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אינו יכול לבטל</span> אלא זה בפני זה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והא שנים</span> דכי כולכם דמו ופליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמר רב אשי אי</span> בעדי כתיבה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הכי נמי</span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בעדי הולכה</span> הכי נמי מיסתברא דקתני סיפא אמר לזה בפני עצמו ולזה בפני עצמו יכול לבטל זה שלא בפני זה אי אמרת בשלמא בעדי הולכה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שפיר</span> אלא אי אמרת בעדי כתיבה מי מצטרפי הא אמר מר אין עדותן מצטרפת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עד שיראו שניהם כאחד</span> דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כר' יהושע בן קרחה</span> סבירא ליה אמר רב שמואל בר יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמעית מיניה דר' אבא תרתי</span> חדא כרבי וחדא כרשב``ג ולא ידענא הי כרבי והי כרשב``ג אמר רב יוסף ניחזי אנן דכי אתא רב דימי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מעשה ועשה רבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כדברי חכמים</span> אמר לפניו רבי פרטא בנו של רבי אלעזר בן פרטא בן בנו של ר' פרטא הגדול אם כן מה כח בית דין יפה וחזר רבי ועשה כרבן שמעון בן גמליאל ומדהא כרבן שמעון בן גמליאל הך כרבי ואף ר' יאשיה דמן אושא סבר חדא כרבי וחדא כרשב``ג דאמר רבה בר בר חנה חמשה סבי הוינן קמיה דר' יאשיה דמן אושא אתא ההוא גברא קמיה ואשקליה גיטא על כורחיה אמר לן זילו אטמורו וכתבו לה ואי ס``ד כרבי כי מיטמרי מאי הוי אלא שמע מינה כרשב``ג סבירא ליה ואי סלקא דעתך אידך נמי כרבן שמעון בן גמליאל למה להו אטמורי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ליבדרו איבדורי</span> אלא שמע מינה חדא כרבי וחדא כרבן שמעון בן גמליאל ורבא אמר רב נחמן הלכה כרבי בשתיהן ולית ליה לרב נחמן מה כח בית דין יפה והאמר רב נחמן אמר שמוא


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לד,א גמרא
pgu: לד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יתומין</span> שבאו לחלוק בנכסי אביהן בית דין מעמידין להן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אפוטרופוס</span> ובוררים להן חלק יפה הגדילו יכולין למחות ורב נחמן דידיה אמר הגדילו אין יכולין למחות דאם כן מה כח בית דין יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>התם ממונא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכא איסורא</span> גידול בר רעילאי שדר לה גיטא לדביתהו אזל שליחא אשכחה דהוה יתבה ונוולה אמר לה הא גיטיך אמרה ליה זיל השתא מיהא ותא למחר אזל לגביה וא``ל פתח ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ברוך הטוב והמטיב</span> אביי אמר ברוך הטוב והמטיב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא בטל גיטא</span> רבא אמר ברוך הטוב והמטיב ובטל גיטא במאי קמיפלגי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גלוי דעתא</span> בגיטא קמיפלגי דאביי סבר גלוי דעתא בגיטא לאו מלתא היא ורבא סבר גלוי דעתא בגיטא מילתא היא אמר רבא מנא אמינא לה דרב ששת אשקליה גיטא לההוא גברא בעל כרחיה ואמר להו לסהדי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמר לכו רב ששת</span> לבטל גיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואצרכיה רב ששת גיטא אחרינא</span> ואביי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אטו רב ששת מבטל גיטא דאינשי הוה</span> איהו בטלה והאי דקאמר להו הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משום דפנוי</span> ואמר אביי מנא אמינא לה דרב יהודה אשקליה גיטא לחתניה דר' <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ירמיה ביראה</span> ובטליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תנא אשקליה</span> ובטליה הדר תנא ואשקליה על כרחיה ואמר להו לסהדי אותיבו קרי באוניכו וכתובו ליה ואי סלקא דעתך גלוי דעתא בגיטא מילתא היא הא חזו ליה דקא רהיט בתרייהו ורבא האי דקא רהיט בתרייהו דאמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אשור</span> הבו לה הייא</span> כי היכא דמשלם צערא דההוא גברא ואמר אביי מנא אמינא לה דההוא דאמר להו אי לא אתינא עד תלתין יומין ליהוי גיטא אתא ופסקיה מברא אמר להו חזו דאתאי חזו דאתאי ואמר שמואל לא שמיה מתיא ורבא אטו התם לבטולי גיטא בעי התם לקיומי תנאיה קא בעי והא לא איקיים תנאיה ההוא דאמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי לא נסיבנא</span> עד תלתין יומין ליהוי גיטא כי מטו תלתין יומין אמר להו הא טרחנא למאי ניחוש לה אי משום אונסא אין אונס בגיטין אי משום גלויי דעתא בגיטא פלוגתא דאביי ורבא הוא ההוא דאמר להו אי לא נסיבנא לריש ירחא דאדר ליהוי גיטא כי מטא ריש ירחא דאדר אמר להו אנא לריש ירחא דניסן אמרי למאי ניחוש לה אי משום אונס אין אונס בגיטין אי משום גלויי דעתא פלוגתא דאביי ורבא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>והלכתא כנחמן</span></span> והלכתא כנחמ


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לד,ב משנה
pgu: לד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בראשונה היה משנה שמו ושמה</span> שם עירו ושם עירה התקין ר``ג הזקן שיהא כותב איש פלוני וכל שום שיש לו אשה פלונית וכל שום שיש לה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מפני תיקון העולם</span></span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לד,ב גמרא
pgu: לד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר שמואל שלחו ליה בני מדינת הים לרבן גמליאל בני אדם הבאים משם לכאן שמו יוסף וקוראין לו יוחנן יוחנן וקוראין לו יוסף היאך מגרשין נשותיהן עמד ר``ג והתקין שיהו כותבין איש פלוני וכל שום שיש לו אשה פלונית וכל שום שיש לה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מפני תיקון העולם</span></span> אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והוא דאתחזק</span> בתרי שמי אמר ליה רבי אבא לרב אשי רבי מרי ורבי אלעזר קיימי כוותך תניא כוותיה דרב אשי היו לו שתי נשים אחת ביהודה ואחת בגליל ולו שני שמות אחד ביהודה ואחד בגליל וגרש את אשתו שביהודה בשמו שביהודה ואת אשתו שבגליל בשמו שבגליל אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מגורשת</span> עד שיגרש את אשתו שביהודה בשמו שביהודה ושם דגליל עמו ואת אשתו שבגליל בשמו שבגליל ושם דיהודה עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יצא למקום אחר</span> וגרש באחד מהן מגורשת והאמרת שם דגליל עמו אלא שמע מינה הא דאתחזק הא דלא אתחזק שמע מינה ההיא דהוו קרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ופורתא שרה</span> אמרי נהרדעי מרים וכל שום שיש לה ולא שרה וכל שום שיש לה


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לד,ב משנה
pgu: לד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אין אלמנה נפרעת מנכסי יתומים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא בשבועה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נמנעו מלהשביעה</span> התקין ר``ג הזקן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שתהא נודרת ליתומים כל מה שירצו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וגובה כתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>העדים חותמין על הגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מפני תיקון העולם</span></span> והלל התקין פרוזבול מפני תיקון העולם


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לד,ב גמרא
pgu: לד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי איריא אלמנה אפילו כולי עלמא נמי דהא קיימא לן הבא ליפרע מנכסי יתומין לא יפרע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא בשבועה</span> אלמנה אצטריכא ליה סד``


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לה,א גמרא
pgu: לה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום חינא</span> אקילו רבנן גבה קא משמע לן:  נמנעו מלהשביעה:  מ``ט אילימא משום דרב כהנא דאמר רב כהנא ואמרי לה אמר רב יהודה אמר רב מעשה באדם אחד בשני בצורת שהפקיד דינר זהב אצל אלמנה והניחתו בכד של קמח ואפאתו בפת ונתנתו לעני לימים בא בעל הדינר ואמר לה הבי לי דינרי אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יהנה</span> סם המות באחד מבניה של אותה אשה אם נהניתי מדינרך כלום אמרו לא היו ימים מועטין עד שמת אחד מבניה וכששמעו חכמים בדבר אמרו מה מי שנשבע באמת כך הנשבע על שקר על אחת כמה וכמה מאי טעמא איענשה דאישתרשי לה מקום דינר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומאי מי שנשבע באמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כמי שנשבע באמת</span> אי משום הא מאי איריא אלמנה אפילו גרושה נמי אלמה א``ר זירא אמר שמואל לא שנו אלא אלמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל גרושה משביעין</span> אותה אלמנה שאני דבההיא הנאה דקא טרחה קמי דיתמי אתיא לאורויי היתרא אמר רב יהודה אמר ר' ירמיה בר אבא רב ושמואל דאמרי תרוייהו לא שנו אלא בב``ד אבל חוץ לבית דין משביעין אותה איני והא רב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא מגבי כתובה</span> לארמלתא קשיא בסורא מתנו הכי בנהרדעא מתנו הכי אמר רב יהודה אמר שמואל לא שנו אלא בבית דין אבל חוץ לב``ד משביעין אותה ורב אמר אפי' חוץ לב``ד נמי אין משביעין אותה רב לטעמיה דרב לא מגבי כתובה לארמלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וליאדרה</span> וליגבייה בשני דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קילי נדרי</span> ההיא דאתאי לקמיה דרב הונא אמר לה מה אעביד ליך דרב לא מגבי כתובה לארמלתא אמרה ליה מידי הוא טעמא אלא דלמא נקיטנא מידי מכתובתי חי ה' צבאות אם נהניתי מכתובתי כלום אמר רב הונא מודה רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בקופצת</span> ההיא דאתאי לקמיה דרבה בר רב הונא אמר לה מאי אעביד ליך דרב לא מגבי כתובה לארמלתא ואבא מרי לא מגבי כתובה לארמלתא אמרה ליה הב לי מזוני אמר לה מזוני נמי לית ליך דאמר רב יהודה אמר שמואל התובעת כתובתה בב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין לה מזונות</span> אמרה ליה אפכוה לכורסיה כבי תרי עבדא לי הפכוה לכורסיה ותרצוה ואפילו הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא איפרק מחולשא</span> אמר ליה רב יהודה לרב ירמיה ביראה אדרה בב``ד ואשבעה חוץ לב``ד וליתי קלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וליפול באודני</span> דבעינא כי היכי דאעביד בה מעשה גופא אמר רבי זירא אמר שמואל לא שנו אלא אלמנה אבל גרושה משביעין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וגרושה</span> דאדרה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והא שלחו מתם</span> איך פלוניתא בת פלוני קבילת גיטא מן ידא דאחא בר הידיא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דמתקרי איה מרי</span> ונדרת ואסרת פירות שבעולם עלה דלא קבילת מכתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אלא גלופקרא</span> אחד וספר תהלים אחד וספר איוב <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וממשלות</span> בלואי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לה,ב גמרא
pgu: לה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושמנום בחמשה מנה</span> לכשתבא לידכם הגבוה את השאר אמר רב אשי ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גט יבמין הוה</span>:  התקין רבן גמליאל הזקן שתהא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נודר</span>ת כו':  אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא בשלא ניסת</span> אבל ניסת אין מדירין אותה ניסת מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דמיפר לה בעל</span> כי לא ניסת נמי לכי מנסבא מיפר לה בעל אין הבעל מיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בקודמין</span> וניחוש דלמא אזלה לגבי חכם ושרי לה קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צריך לפרט את הנדר</span> רב נחמן אמר אפי' ניסת ניסת ודאי מיפר לה בעל דמדרינן לה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ברבים</span> מיתיבי ניסת גובה כתובתה אם נדרה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי לאו נדרה השתא</span> לא דנדרה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מעיקרא</span> והתניא ניסת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נודרת וגובה</span> כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תנאי היא</span> דאיכא למאן דאמר נדר שהודר ברבים יש לו הפרה ואיכא למאן דאמר אין לו הפרה איבעיא להו צריך לפרט את הנדר או אינו צריך רב נחמן אמר אינו צריך רב פפא אמר צריך רב נחמן אמר אינו צריך דאי אמרת צריך זימנין דגייז ליה לדיבוריה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וחכם</span> מאי דשמע מיפר רב פפא אמר צריך משום מילתא דאיסורא תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הנושא נשים בעבירה</span> פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עד שידור הנאה</span> ותני עלה נודר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ועובד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יורד</span> ומגרש ואי אמרת אינו צריך לפרט את הנדר ליחוש דילמא אזיל לגבי חכם ושרי לי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לו,א גמרא
pgu: לו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דמדרינן ליה ברבים הניחא למאן דאמר נדר שהודר ברבים אין לו הפרה אלא למאן דאמר יש לו הפרה מאי איכא למימר דמדרינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>על דעת רבים</span> דאמר אמימר הלכתא אפילו למאן דאמר נדר שהודר ברבים יש לו הפרה על דעת רבים אין לו הפרה והני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לדבר הרשות</span> אבל לדבר מצוה יש לו הפרה כי ההוא מקרי דרדקי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאדריה</span> רב אחא על דעת רבים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דהוה פשע בינוקי</span> ואהדריה רבינא דלא אישתכח דדייק כוותיה:  והעדים חותמין על הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפני תיקון העולם</span></span>:  מפני תיקון העולם דאורייתא הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1132' data-rgl='44'> ירמיהו לב </span> וכתוב בספר וחתום אמר רבה לא צריכא לרבי אלעזר דאמר עדי מסירה כרתי תקינו רבנן עדי חתימה מפני תיקון העולם דזמנין דמייתי סהדי אי נמי זימנין דאזלי למדינת הים רב יוסף אמר אפי' תימא לר' מאיר התקינו שיהא עדים מפרשין שמותיהן בגיטין מפני תיקון העולם כדתניא בראשונה היה כותב אני פלוני חתמתי עד אם כתב ידו יוצא ממקום אחר כשר ואם לאו פסול אמר רבן גמליאל תקנה גדולה התקינו שיהיו מפרשין שמותיהן בגיטין מפני תיקון העולם ובסימנא לא והא רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צייר כורא</span> ורבי חנינא צייר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חרותא</span> רב חסדא סמך ורב הושעיא עין רבה בר רב הונא צייר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מכותא</span> שאני רבנן דבקיאין סימנייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מעיקרא במאי אפקעינהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בדיסקי</span>:  הלל התקין פרוסבול וכו':  תנן התם פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אינו משמט</span> זה אחד מן הדברים שהתקין הלל הזקן שראה את העם שנמנעו מלהלוות זה את זה ועברו על מה שכתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='9'> דברים טו </span> השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו' עמד והתקין פרוסבול וזה הוא גופו של פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מוסרני לכם</span> פלוני דיינין שבמקום פלוני שכל חוב שיש לי אצל פלוני שאגבנו כל זמן שארצה והדיינים חותמים למטה או העדים ומי איכא מידי דמדאורייתא משמטא שביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והתקין הלל</span> דלא משמטא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשביעית בזמן הזה</span> ורבי היא דתניא רבי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='2'> דברים טו </span> וזה דבר השמיטה שמוט בשתי שמיטות הכתוב מדבר אחת שמיטת קרקע ואחת שמיטת כספים בזמן שאתה משמט קרקע אתה משמט כספים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בזמן שאי אתה משמט קרקע</span> אי אתה משמט כספי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לו,ב גמרא
pgu: לו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ותקינו רבנן דתשמט <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זכר לשביעית</span> ראה הלל שנמנעו העם מלהלוות זה את זה עמד והתקין פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומי איכא מידי דמדאורייתא לא משמטא שביעית</span> ותקינו רבנן דתשמט אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שב ואל תעשה</span> הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רבא אמר</span> הפקר ב``ד היה הפקר דאמר ר' יצחק מנין שהפקר ב``ד היה הפקר שנאמ'<span class='tlm-sfr' data-chp='35a10' data-rgl='8'> עזרא י </span> וכל אשר לא יבוא לשלשת הימים כעצת השרים והזקנים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יחרם כל רכושו</span> והוא יבדל מקהל הגולה רבי אליעזר אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0619' data-rgl='51'> יהושוע יט </span> אלה הנחלות אשר נחלו אלעזר הכהן ויהושע בן נון וראשי האבות וגו' וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מה ענין ראשים אצל אבות</span> לומר לך מה אבות מנחילין את בניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כל מה שירצו</span> אף ראשים מנחילין העם כל מה שירצו איבעיא להו כי התקין הלל פרוסבול לדריה הוא דתקין או דלמא לדרי עלמא נמי תקין למאי נפקא מינה לבטוליה אי אמרת לדריה הוא דתקין מבטלינן ליה אלא אי אמרת לדרי עלמא נמי תקין הא אין בית דין יכול לבטל דברי בית דין חברו אלא א``כ גדול הימנו בחכמה ובמנין מאי ת``ש דאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא כתבינן פרוסבול</span> אלא אי בבי דינא דסורא אי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בי דינא דנהרדעא</span> ואי סלקא דעתך לדרי עלמא נמי תקין בשאר בי דינא נמי לכתבו דלמא כי תקין הלל לדרי עלמא כגון בי דינא דידיה וכרב אמי ורב אסי דאלימי לאפקועי ממונא אבל לכולי עלמא לא ת``ש דאמר שמואל הא פרוסבלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עולבנא דדייני הוא</span> אי איישר חיל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבטליני'</span> אבטליני' והא אין ב``ד יכול לבטל דברי ב``ד חברו אלא א``כ גדול הימנו בחכמה ובמנין הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אם איישר חיל</span> יותר מהלל אבטליניה ורב נחמן אמר אקיימנה אקיימנה הא מיקיים וקאי הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אימא ביה מילתא</span> דאע``ג דלא כתוב ככתוב דמי איבעיא להו האי עולבנא לישנא דחוצפא הוא או <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לישנא דניחותא</span> הוא ת``ש דאמר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עלובה</span> כלה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שזינתה בקרב חופתה</span> אמר רב מרי ברה דבת שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי קרא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='3001' data-rgl='12'> שיר השירים א </span> עד שהמלך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במסבו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נרדי נתן ריחו</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עדיין חביבותא הוא גבן</span> דכתיב נתן ולא כתיב הסריח תנו רבנן הנעלבין ואינן עולבים שומעין חרפתן ואין משיבין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>עושין</span> מאהבה ושמחין ביסורין עליהן הכתוב אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0705' data-rgl='31'> שופטים ה </span> ואוהביו כצאת השמש בגבורתו מאי פרוסבול אמר רב חסדא פרוס בולי ובוט


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לז,א גמרא
pgu: לז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בולי אלו עשירים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0326' data-rgl='19'> ויקרא כו </span> ושברתי את גאון עוזכם ותני רב יוסף אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בולאות</span> שביהודה בוטי אלו העניים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='8'> דברים טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>העבט</span> תעביטנו אמר ליה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ללעוזא</span> מאי פרוסבול א``ל פורסא דמילתא אמר רב יהודה אמר שמואל יתומין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין צריכין פרוסבול</span> וכן תני רמי בר חמא יתומין אין צריכין פרוסבול דר``ג ובית דינו אביהן של יתומין תנן התם אין כותבין פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא על הקרקע</span> אם אין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מזכהו</span> בתוך שדהו כל שהו וכמה כל שהו אמר רב חייא בר אשי אמר רב אפילו קלח של כרוב אמר רב יהודה אפי' השאילו מקום <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לתנור</span> ולכירים כותבין עליו פרוסבול איני והתני הלל אין כותבין פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא על עציץ נקוב</span> בלבד נקוב אין שאינו נקוב לא אמאי והא איכא מקומו לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דמנח אסיכי</span> רב אשי מקני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גידמא</span> דדיקלא וכתב עליה פרוסבול רבנן דבי רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מסרי מילייהו</span> להדדי רבי יונתן מסר מילי לר' חייא בר אבא אמר ליה צריכנא מידי אחרינא אמר ליה לא צריכת ת``ר אין לו קרקע ולערב יש לו קרקע כותבין עליו פרוסבול לו ולערב אין להן קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ולחייב לו יש לו</span> קרקע כותבין עליו פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מדרבי נתן</span> דתניא רבי נתן אומר מנין לנושה בחברו מנה וחברו בחברו מנין שמוציאין מזה ונותנין לזה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='7'> במדבר ה </span> ונתן לאשר אשם לו תנן התם השביעית משמטת את המלוה בין בשטר בין שלא בשטר רב ושמואל דאמרי תרוייהו בשטר שטר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שיש בו אחריות נכסים</span> שלא בשטר שאין בו אחריות נכסים כל שכן מלוה על פה רבי יוחנן ורבי שמעון בן לקיש דאמרי תרוייהו בשטר שטר שאין בו אחריות נכסים שלא בשטר מלוה על פה אבל שטר שיש בו אחריות נכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אינו משמט</span> תניא כותיה דר' יוחנן ורבי שמעון בן לקיש שטר חוב משמט ואם יש בו אחריות נכסים אינו משמט תניא אידך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סיים</span> לו</span> שדה אחת בהלוואתו אינו משמט ולא עוד אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אפילו כתב כל נכסיי אחראין</span> וערבאין לך אינו משמט קריביה דר' אסי הוה ליה ההוא שטרא דהוה כתיב ביה אחריות נכסים אתא לקמיה דר' אסי אמר ליה משמט או אינו משמט א``ל אינו משמט שבקיה ואתא לקמיה דר' יוחנן א``ל משמט אתא ר' אסי לקמיה דר' יוחנן א``ל משמט או אינו משמט אמר ליה משמט והא מר הוא דאמר אינו משמט א``ל וכי מפני שאנו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מדמין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נעשה מעשה</span> א``ל והתני' כוותיה דמר א``ל דלמא ההיא בית שמאי היא דאמרי שטר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>העומד לגבות</span> כגבוי דמי תנן התם המלוה את חבירו מעות על המשכון והמוסר שטרותיו לבית דין אין משמטין בשלמא מוסר שטרותיו לב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דתפסי להו בי דינא</span> אלא מלוה על המשכון מאי טעמא אמר רבא משום דתפס ליה אמר ליה אביי אלא מעתה הלוהו ודר בחצרו <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>דתפיס ליה</span> הכי נמי דלא משמט אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שאני משכון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>דקני ליה</span> מדרבי יצחק דאמר רבי יצחק מנין לבעל חוב שקונה משכון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='13'> דברים כד </span> ולך תהיה צדקה אם אינו קונה צדקה מנין מכאן לבעל חוב שקונה משכון תנן הת


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לז,ב גמרא
pgu: לז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המחזיר חוב לחבירו בשביעית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צריך</span> שי<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר</span> לו משמט אני ואם אמר לו אע``פ כן יקבל הימנו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='2'> דברים טו </span> וזה דבר השמטה אמר רבה ותלי לי' <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עד דאמר הכי</span> איתיביה אביי כשהוא נותן לו אל יאמר לו בחובי אני נותן לך אלא יאמר לו שלי הן ובמתנה אני נותן לך אמר ליה תלי ליה נמי עד דאמר הכי אבא בר מרתא דהוא אבא בר מניומי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הוה מסיק ביה רבה זוזי</span> אייתינהו ניהליה בשביעית אמר ליה משמט אני שקלינהו ואזל אתא אביי אשכחיה דהוה עציב אמר ליה אמאי עציב מר אמר ליה הכי הוה מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אזל לגביה</span> אמר ליה אמטת ליה זוזי למר אמר ליה אין אמר ליה ומאי אמר לך אמר ליה משמט אני אמר ליה ואמרת ליה אף על פי כן אמר ליה לא אמר ליה ואי אמרת ליה אף על פי כן הוה שקלינהו מינך השתא מיהת אמטינהו ניהליה ואימא ליה אע``פ כן אזל אמטינהו ניהליה ואמר ליה אף על פי כן שקלינהו מיניה אמר לא הוה ביה דעתא בהאי צורבא מרבנן מעיקרא אמר רב יהודה אמר רב נחמן נאמן אדם לומר פרוסבול היה בידי ואבד ממני מאי טעמא כיון דתקינו רבנן פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא שביק היתירא</span> ואכיל איסורא כי אתו לקמיה דרב אמר ליה מידי פרוסבול היה לך ואבד כגון זה פתח פיך לאלם הוא תנן וכן בעל חוב שמוציא שטר חוב ואין עמו פרוסבול <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הרי אלו לא יפרעו</span> תנאי היא דתניא המוציא שטר חוב צריך שיהא עמו פרוסבול וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אינו צריך</span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לז,ב משנה
pgu: לז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שנשבה ופדאוהו</span> אם לשום עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ישתעבד</span> אם לשום בן חורין לא ישתעבד רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בין כך ובין כך ישתעבד</span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לז,ב גמרא
pgu: לז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  במאי עסקינן אילימא לפני יאוש לשום בן חורין אמאי לא ישת<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עבד</span> אלא לאחר יאוש לשום עבד אמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ישתעבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר</span> אביי לעולם לפני יאוש <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולשום עבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ישתעבד לרבו ראשון</span> לשום בן חורין לא ישתעבד לא לרבו ראשון ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לרבו שני</span> לרבו שני לא דהא לשום בן חורין פרקיה לרבו ראשון נמי לא דילמא ממנעי ולא פרקי רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בין כך ובין כך ישתעבד</span> קסבר כשם שמצוה לפדות את בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כך מצוה לפדות את העבדים</span> רבא אמר לעולם לאחר יאוש ולשום עבד ישתעבד לרבו שני לשום בן חורין לא ישתעבד לא לרבו ראשון ולא לרבו שני לרבו שני לא דהא לשום בן חורין פרקיה לרבו ראשון נמי לא דהא לאחר יאוש הוה רבן שמעון בן גמליאל אומר בין כך ובין כך ישתעבד כדחזקיה דאמר חזקיה מפני מה אמרו בין כך ובין כך ישתעבד שלא יהא כל אחד ואחד הולך ומפיל עצמו לגייסות ומפקיע עצמו מיד רבו מיתיבי אמר להן רשב``ג כשם שמצוה לפדות את בני חורין כך מצוה לפדות את העבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בשלמא לאביי</span> דאמר לפני יאוש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>היינו דקאמר כשם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא לרבא</span> דאמר לאחר יאוש האי כשם משום דחזקיה הוא אמר לך רבא רשב``ג לא הוי ידע מאי קאמרי רבנן והכי קאמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אי לפני יאוש</span> קאמריתו היינו כשם אי לאחר יאוש קאמריתו כדחזקיה ולרבא דאמר לאחר יאוש ולרבו שני רבו שני ממאן קני ליה משבאי שבאי גופיה מי קני ליה אין קני ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>למעשה ידיו</span> דאמר ריש לקיש מנין <לעובד כוכבים> {לגוי} שקנה את <העובד כוכבים> {הגוי} למעשה ידיו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='45'> ויקרא כה </span> וגם מבני התושבים הגרים עמכם <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מהם תקנו</span> אתם קונים מה


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לח,א גמרא
pgu: לח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולא הם קונים</span> מכם ולא הם קונים זה מזה יכול לא יקנו זה את זה יכול לא יקנו זה את זה האמרת לא הם קונים זה מזה ה``ק ולא הם קונים זה מזה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לגופו</span> יכול לא יקנו זה את זה למעשה ידיו אמרת ק``ו <עובד כוכבים> {גוי} ישראל קונה <עובד כוכבים> {גוי} <עובד כוכבים> {גוי} לא כ``ש ואימא הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בכספא</span> אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בחזקה</span> לא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עמון ומואב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טהרו בסיחון</span></span> אשכחן <עובד כוכבים> {גוי} <עובד כוכבים> {גוי} <עובד כוכבים> {גוי} ישראל מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0421' data-rgl='1'> במדבר כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וישב ממנו שבי</span> אמר רב שמן בר אבא א``ר יוחנן עבד שברח מבית האסורים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יצא לחירות</span> ולא עוד אלא שכופין את רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וכותב לו גט</span> שיחרור תנן רשב``ג אומר בין כך ובין כך ישתעבד ואמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן כל מקום ששנה רשב``ג במשנתנו הלכה כמותו חוץ מערב וצידן וראיה אחרונה בשלמא לאביי מוקי לה להאי לפני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יאוש</span> והאי לאחר יאוש אלא לרבא דאמר לאחר יאוש קשיא דרבי יוחנן אדרבי יוחנן אמר לך רבא טעמא מאי משום דחזקיה בורח שאני השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לקטלא מסר נפשיה</span> אפולי אפיל נפשיה לגייסות אמתיה דמר שמואל אשתבאי פרקוה לשום אמהתא ושדרוה ליה שלחו ליה אנן כרשב``ג סבירא לן את אי נמי כרבנן סבירא לך אנן לשום אמהתא פרקינן לה ניהלה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואינהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>סבור</span> לפני יאוש הוה ולא היא לאחר יאוש הוה ושמואל לא מיבעי' דאשתעבודי לא משתעבד בה אלא גיטא דחירותא נמי לא אצרכה שמואל לטעמיה דאמר שמואל המפקיר עבדו יצא לחירות ואינו צריך גט שיחרור שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='44'> שמות יב </span> וכל עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>איש</span> מקנת כסף עבד איש ולא עבד אשה אלא עבד שיש לו רשות לרבו עליו קרוי עבד שאין לו רשות לרבו עליו אין קרוי עבד אמתיה דרבי אבא בר זוטרא אישתבאי פרקה ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תרמודאה</span> לשום איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שלחו ליה לדידיה</span> אי יאות עבדת שדר לה גיטא דחירותא היכי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אי דמצו פרקי לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>למה לי גיטא דחירותא</span> אי דלא מצו פרקי לה כי שדר לה גיטא דחירותא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מאי הוי</span> לעולם דמצו פרקי לה וכיון דמשדר לה גיטא דחירותא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חבורי מחברי</span> אהדדי ופרקי לה ואב``א לעולם דלא מצו פרקי לה וכיון דמשדר לה גיטא דחירותא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מיתזלא באפיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומפריק לה</span> והאמר מר חביבה להן בהמתן של ישראל יותר מנשותיהן הני מילי בצינעא אבל בפרהסיא זילא בהו מילתא ההיא אמתא דהות בפומבדיתא דהוו קא מעבדי בה אינשי איסורא אמר אביי אי לאו דאמר רב יהודה אמר שמואל כל המשחרר עבדו עובר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בעשה</span> הוה כייפנא ליה למרה וכתיב לה גיטא דחירותא רבינא אמר כי הא מודה רב יהודה משום מילתא דאיסורא ואביי משום איסורא לא האמר רב חנינא בר רב קטינא אמר ר' יצחק מעשה באשה אחת שחציה שפחה וחציה בת חורי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לח,ב גמרא
pgu: לח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וכפו את רבה</span> ועשאה בת חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואמר רב נחמן</span> בר יצחק מנהג הפקר נהגו בה הכי השתא התם לא לעבד חזיא ולא לבן חורין חזיא הכא אפשר דמיחד לה לעבדיה ומנטר לה גופא אמר רב יהודה אמר שמואל כל המשחרר עבדו עובר בעשה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='46'> ויקרא כה </span> לעולם בהם תעבודו מיתיבי מעשה בר' אליעזר שנכנס בבית הכנסת ולא מצא עשרה ושחרר עבדו והשלימו לעשרה מצוה שאני:  ת``ר לעולם בהם תעבודו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>רשות</span> דברי רבי ישמעאל ר``ע אומר חובה ודילמא ר``א סבר לה כמאן דאמר רשות לא סלקא דעתך דתניא בהדיא רבי אליעזר אומר חובה אמר רבה בהני תלת מילי נחתי בעלי בתים מנכסיהון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דמפקי עבדייהו לחירות</span>א ודסיירי נכסייהו בשבתא ודקבעי סעודתייהו בשבתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעידן בי מדרשא</span> דא``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן שתי משפחות היו בירושלים אחת קבעה סעודתא בשבתא ואחת קבעה סעודתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בערב שבת</span> ושתיהן נעקרו אמר רבה אמר רב המקדיש עבדו יצא לחירות מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גופיה לא קדיש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לדמי לא קאמר</span> דליהוי<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl=' 2, 21'> דברים יד </span> עם קדוש קאמר ורב יוסף אמר רב המפקיר עבדו יצא לחירות מ``ד מקדיש כ``ש מפקיר מאן דאמר מפקיר אבל מקדיש לא דלמא לדמי קאמר איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>צריך גט שיחרור</span> או לא צריך ת``ש דאמר רב חייא בר אבין אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחד זה ואחד זה</span> יצא לחירות וצריך גט שחרור אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומותבינן אשמעתין</span> המקדיש נכסיו והיו בהן עבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין הגזברין רשאין להוציאן לחירות</span> אבל מוכרין אותן לאחרים ואחרים מוציאין אותן לחירות רבי אומר אומר אני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אף הוא נותן דמי עצמו ויוצא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מפני שהוא כמוכרו</span> לו מתני' קא רמית עליה דרב רב תנא הוא ופליג ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl='28'> ויקרא כז </span> אך כל חרם וגו' מאדם אלו עבדיו ושפחותיו הכנענים הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דאמר לדמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי הכי אידך נמי</span> דאמר לדמי א``ה אין הגזברים רשאין להוציאן לחירות גזברים מאי עבידתייהו ותו אבל מוכרין אותן לאחרים ואחרים מוציאין אותן לחירות אחרים מאי עבידתייהו ותו רבי אומר אומר אני אף הוא נותן דמי עצמו ויוצא מפני שהוא כמוכרו לו ואי לדמי מאי מפני שהוא כמוכרו לו תא שמע המקדיש עבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עושה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואוכל</span> שלא הקדיש אלא דמי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לט,א גמרא
pgu: לט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא מני ר``מ היא דאמר אין אדם מוציא דבריו לבטלה ה``נ מסתברא דקתני סיפא וכן הוא שהקדיש עצמו עושה ואוכל שלא הקדיש אלא דמיו אי אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בשלמא</span> ר``מ היא שפיר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא אי אמרת רבנן</span> היא בשלמא עבדו לדמי קאי אלא איהו לדמי קאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לימא כתנאי</span> המקדיש עבדו אין מועלין בו רבן שמעון בן גמליאל אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מועלין בשערו</span> מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר קדוש ומר סבר לא קדוש ותסברא האי מועלין בו ואין מועלין בו האי קדוש ואינו קדוש מיבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא דכולי עלמא קדוש</span> והכא בהא קמיפלגי דמר סבר עבדא כמקרקעי דמי ומר סבר כמטלטלי דמי אי הכי אדמיפלגי בשערו ליפלגו בגופו אלא דכולי עלמא עבדא כמקרקעי דמי והכא בשערו העומד ליגזז קמיפלגי מ``ס <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כגזוז דמי</span> ומר סבר לאו כגזוז דמי לימא הני תנאי כהני תנאי דתנן ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יש דברים שהם כקרקע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואינן כקרקע</span> ואין חכמים מודים לו כיצד עשר גפנים טעונות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מסרתי לך</span> והלה אומר אינן אלא חמש ר``מ מחייב וחכמים אומרים כל המחובר לקרקע הרי הוא כקרקע וא``ר יוסי בר' חנינא ענבים העומדות ליבצר איכא בינייהו דרבי מאיר סבר כבצורות דמיין ורבנן סברי לאו כבצורות דמיין אפי' תימא רבי מאיר עד כאן לא קאמר ר``מ התם אלא בענבים דכמה דקיימין מיכחש כחישי אבל הכא כמה דקאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אשבוחי משבח</span> כי סליק ר' חייא בר יוסף אמר להאי שמעתא דרב קמיה דר' יוחנן א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמר רב הכי</span> והוא לא אמר הכי והאמר עולא אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>המפקיר עבדו</span> יצא לחירות וצריך גט שחרור הכי קאמר ליה אמר רב כוותי איכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא סיימוה קמיה</span> א``ל ולא אמר רב צריך גט שחרור ור' יוחנן לטעמיה דאמר עולא א``ר יוחנן המפקיר עבדו יצא לחירות וצריך גט שחרור גופא אמר עולא אמר ר' יוחנן המפקיר עבדו יצא לחירות וצריך גט שיחרור איתיביה ר' אבא לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>גר שמת</span> ובזבזו ישראל נכסיו והיו בהן עבדים בין גדולים ובין קטנים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קנו עצמן</span> בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבא שאול אומר</span> גדולים קנו עצמן בני חורין קטנים כל המחזיק בהן זכה בהן וכי מי כתב גט שחרור לאלו אמר דמי האי מדרבנן כדלא גמרי אינשי שמעתא וטעמא מאי אמר רב נחמן קסבר עולא עבדו דגר כי אשתו מה אשתו משתלחה בלא גט אף עבדיו משתלחים בלא גט אי הכי אפי' ישראל נמי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='46'> ויקרא כה </span> והתנחלתם אותם לבניכם אחריכם לרשת אחוזה אי הכי המפקיר עבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ומת</span> נמי אלמה אמר אמימר המפקיר עבדו ומת אותו העבד <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין לו תקנה</span> דאמימר קשיא אמר רבי יעקב בר אידי א``ר יהושע בן לוי הלכה כאבא שאול אמר ליה רבי זירא לרבי יעקב בר איד


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף לט,ב גמרא
pgu: לט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בפירוש שמיע לך</span> או מכללא שמיע לך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאי כללא</span> דאמר ר' יהושע בן לוי אמרו לפני רבי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נתייאשתי</span> מפלוני עבדי מהו אמר להם אומר אני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין לו תקנה</span> אלא בשטר ואמר רבי יוחנן מאי טעמא דרבי גמר לה לה מאשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה אשה</span> בשטר אף עבד נמי בשטר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וקא דייקת מינה</span> כאשה מה אשה איסורא ולא ממונא אף עבד נמי איסורא ולא ממונא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואי מכללא</span> מאי א``ל אדרב' דוק מינה לאידך גיסא מה אשה בין גדולה בין קטנה אף עבד נמי בין גדול בין קטן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר ליה</span> בפירוש שמיע לי ורבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן אין הלכה כאבא שאול אמר ליה ר' זירא לר' חייא בר אבא בפירוש שמיע לך או מכללא שמיע לך מאי כללא דאמר ר' יהושע בן לוי אמרו לפני רבי נתייאשתי מפלוני עבדי מהו אמר להם אומר אני <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין לו תקנה אלא בשטר</span> ואמר ר' יוחנן מאי טעמא דרבי גמר לה לה מאשה מה אשה בשטר אף עבד נמי בשטר וקא דייקת מינה כאשה מה אשה בין גדולה בין קטנה אף עבד נמי בין גדול בין קטן ואי מכללא מאי אדרבה דוק מינה להך גיסא מה אשה איסורא ולא ממונא אף עבד נמי איסור' ולא ממונא אמר ליה בפירוש שמיע לי אמר מר אמר להם אומר אני אין לו תקנה אלא בשטר והתניא רבי אומר אומר אני אף הוא נותן דמי עצמו ויוצא מפני שהוא כמוכרו לו הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>או בכסף או בשטר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פקע ליה כספיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולאפוקי מהאי תנא</span> דתניא ר' שמעון אומר משום רבי עקיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יכול יהא כסף גומר</span> בה כדרך ששטר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גומר בה</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='20'> ויקרא יט </span> והפדה לא נפדתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אורעה כל הפרשה</span> כולה ללא חופשה לומר לך שטר גומר בה ואין הכסף גומר בה אמר רמי בר חמא א``ר נחמן הלכה כר' שמעון ורב יוסף בר חמא א``ר יוחנן אין הלכה כר' שמעון אשכחיה רב נחמן בר יצחק לרבא בר שאילתא דהוה קאי אפיתחא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דבי תפלה</span> א``ל הלכה או אין הלכה א``ל אני אומר אין הלכה ורבנן דאתו ממחוזא אמרי אמר רבי זירא משמיה דרב נחמן הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וכי אתאי</span> לסורא אשכחתיה לר' חייא בר אבין אמרי לי' <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אימא לי איזי גופא דעובדא</span> היכי הוה אמר לי דההיא אמתא דהוה מרה שכיב מרע אתיא בכיא קמיה אמרה ליה עד אימת תשתעביד ותיזיל ההיא איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שקל כומתיה</span> שדא בה אמר לה זיל קני הא וקני נפשיך אתו לקמיה דרב נחמן אמר להו לא עשה ולא כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מאן דחזא</span> סבר משום דהלכה כר' שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ולא היא</span> אלא משום <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>דהוה ליה כליו של מקנה</span> אמר רב שמואל בר אחיתאי אמר רב המנונא סבא אמר ר' יצחק בר אשיאן אמר רב הונא אמר רב המנונא הלכה כר' שמעון ולא היא אין הלכה כר' שמעון אמר ר' זירא אמר ר' חנינא אמר רב אשי אמר רבי עבד שנשא את בת חורין בפני רב


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מ,א גמרא
pgu: מ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יצא לחירות</span> א``ל רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כל כך יש בידך</span> ואני שונה הכותב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שטר אירוסין</span> לשפחתו ר``מ אומר מקודשת וחכ``א אינה מקודשת כדאמר רבה בר רב שילא כשרבו הניח לו תפילין הכא נמי כשרבו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>השיאו אשה</span> ומי איכא מידי דלעבדיה לא מעבד ליה איסורא ואיהו עבד איסורא אמר ר``נ בר יצחק הכא במאי עסקינן דאמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צאי בו והתקדשי בו</span> רבי מאיר סבר יש בלשון הזה לשון שחרור ורבנן סברי אין בלשון הזה לשון שחרור א``ר יהושע בן לוי עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שהניח תפילין בפני רבו</span> יצא לחירות מיתיבי לוה הימנו רבו או שעשאו רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אפוטרופוס</span> או שהניח תפילין בפני רבו או שקרא שלשה פסוקים בבהכ``נ בפני רבו ה``ז לא יצא לחירות אמר רבה בר רב שילא כשרבו הניח לו תפילין כי אתא רב דימי א``ר יוחנן מי שאמר בשעת מיתתו פלונית שפחתי אל ישתעבדו בה לאחר מותי כופין את היורשים וכותבין לה גט שחרור <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמרו לפניו</span> רבי אמי ורבי אסי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי אתה מודה</span> שבניה עבדים כי אתא רב שמואל בר יהודה אמר רבי יוחנן מי שאמר בשעת מיתתו פלונית שפחתי קורת רוח עשתה לי יעשה לה קורת רוח כופין את היורשין ועושין לה קורת רוח מ``ט מצוה לקיים דברי המת אמר אמימר המפקיר עבדו אותו עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אין לו תקנה</span></span> מ``ט גופיה לא קני ליה איסורא הוא דאיכא גביה ואיסורא לא מצי מקני ליה א``ל רב אשי לאמימר והאמר עולא אמר רבי יוחנן ורב חייא בר אבין אמר רב אחד זה ואחד זה יצא לחירות וצריך גט שחרור א``ל צריך ואין לו תקנה איכא דאמרי אמר אמימר המפקיר עבדו ומת אותו העבד אין לו תקנה מאי טעמא גופיה לא קני ליה איסורא הוא דאיכא גביה ואיסורא לבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא מורית</span> א``ל רב אשי לאמימר והא כי אתא רב דימי א``ר יוחנן דרב דימי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טעותא היא</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאי טעותא</span> דלא אמרה בלשון שחרור <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא אמר</span>ה בלשון שחרור הכי נמי א``ל אנא כדרב שמואל בר יהודה סבירא לי ההוא דסקרתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דעבדי</span> דאזדבן <לעובד כוכבים> {לגוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כלו מרוותא בתראי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לקמיה דרבינא</span> אמר להו זילו אהדרו אבני מרוותא קמאי ויכתבו לכו גיטא דחרותא אמרו ליה רבנן לרבינא והאמר אמימר המפקיר עבדו ומת אותו העבד אין לו תקנה אמר להו אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כרב דימי סבירא לי</span> אמרו ליה דרב דימי טעותא היא אמר להו מאי טעותא דלא אמרה בלשון שחרור <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>הא אמרה בלשון שחרור</span> הכי נמי והלכתא כרבינא ההוא עבדא דבי תרי קם חד מינייהו ושחררי' לפלגי' אמר אידך השתא שמעי בי רבנן ומפסדו ליה מינאי אזל <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אקנייה לבנו קטן</span> שלחה רב יוסף בריה דרבא לקמיה דרב פפא שלח ליה כאשר עשה כן יעשה לו גמולו ישיב לו בראשו אנן קים לן בינוקא דמקרבא דעתיה לגבי זוזי מוקמינן ליה אפוטרופו


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מ,ב גמרא
pgu: מ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומקרקיש ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זוזי</span> וכתב ליה גיטא דחירותא על שמיה ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>האומר עשיתי פלוני עבדי בן חורין עשוי בן חורין הרי הוא בן חורין הרי הוא בן חורין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אעשנו בן חורין רבי אומר קנה</span> וחכ``א לא קנה א``ר יוחנן וכולן בשטר:  ת``ר האומר נתתי שדה פלונית לפלוני נתונה לפלוני הרי היא שלו הרי היא שלו אתננה לפלוני ר``מ אומר קנה וחכ``א לא קנה א``ר יוחנן וכולן בשטר ת``ר האומר עשיתי פלוני עבדי בן חורין והוא אומר לא עשאני חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמא זיכה לו</span> ע``י אחר כתבתי ונתתי לו והוא אומר לא כתב לי ולא נתן לי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הודאת בעל דין</span> כמאה עדים דמי האומר נתתי שדה פלונית לפלוני והוא אומר לא נתן לי חיישינן שמא זיכה לו ע``י אחר כתבתי ונתתי לו והוא אומר לא כתב ולא נתן לי הודאת בעל דין כמאה עדים דמי מי אוכל פירות רב חסדא אמר נותן אוכל פירות ורבה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משלשין</span> את הפירות ולא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא באבא הא בברא</span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מ,ב משנה
pgu: מ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  עבד שעשאו רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אפותיקי</span> לאחרים ושיחררו שורת הדין אין העבד חייב כלום אלא מפני תיקון העולם כופין את רבו ועושה אותו בן חורין וכותב שטר על דמיו רבן שמעון בן גמליאל אומר אינו כותב אלא משחרר


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מ,ב גמרא
pgu: מ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  עבד שעשאו רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אפותיקי</span> ושיחררו:  מי שחררו אמר רב רבו ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שורת הדין אין העבד חייב כלום לרבו שני</span> כדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הקדש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חמץ</span> ושחרור מפקיעין מידי שיעבוד אלא מפני תיקון העולם שמא ימצאנו בשו


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מא,א גמרא
pgu: מא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ויאמר לו עבדי אתה</span> כופין את רבו שני ועושה אותו בן חורין וכותב עבד שטר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>על דמיו</span> רשב``ג אומר אין העבד כותב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא משחרר כותב</span> במאי קא מיפלגי במזיק שיעבודו של חבירו קא מיפלגי דמר סבר חייב ומ``ס פטור איתמר נמי המזיק שיעבודו של חבירו באנו למחלוקת רבן שמעון ב``ג ורבנן עולא אמר מי שיחררו רבו שני שורת הדין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין העבד חייב כלום במצות</span> אלא מפני תיקון העולם שהרי יצא עליו שם בן חורין כופין את רבו ראשון ועושה אותו בן חורין וכותב שטר על דמיו רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אינו כותב</span> אלא משחרר כותב במאי קמיפלגי בהיזק שאינו ניכר קמיפלגי מ``ס שמיה היזק ומר סבר לא שמיה היזק עולא מ``ט לא אמר כרב אמר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שני רבו קרית ליה</span> ורב מ``ט לא אמר כעולא אמר לך שני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משחרר קרית ליה</span> איתמר העושה שדהו אפותיקי לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושטפה נהר</span> אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שפיר נאה</span> א``ר יוחנן אינו גובה משאר נכסים ואבוה דשמואל אמר גובה משאר נכסים אמר רב נחמן בר יצחק משום דאמי שפיר נאה הוא אומר שמעתא דלא שפירן תתרגם שמעתיה דא``ל לא יהא לך פרעון אלא מזו תניא נמי הכי העושה שדהו אפותיקי לאחר ושטפה נהר גובה משאר נכסים ואם אמר לו לא יהא לך פרעון אלא מזו אינו גובה משאר נכסים תניא אידך העושה שדהו אפותיקי לבע``ח ולכתובת אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>גובין משאר נכסים</span> רשב``ג אומר בעל חוב גובה משאר נכסים אשה אינה גובה משאר נכסים שאין דרכה של אשה לחזר על בתי דינין


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מא,א משנה
pgu: מא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שחציו עבד וחציו בן חורין עובד את רבו יום אחד ואת עצמו יום אחד דברי ב``ה ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תקנתם את רבו</span> ואת עצמו לא תקנתם לישא שפחה אי אפשר שכבר חציו בן חורי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מא,ב משנה
pgu: מא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בת חורין אי אפשר שכבר חציו עבד יבטל והלא לא נברא העולם אלא לפריה ורביה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1045' data-rgl='18'> ישעיהו מה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא תוהו בראה</span> לשבת יצרה אלא מפני תיקון העולם כופין את רבו ועושה אותו בן חורין וכותב שטר על חצי דמיו וחזרו ב``ה להורות כדברי ב``ש


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מא,ב גמרא
pgu: מא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר המשחרר חצי עבדו רבי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קנה</span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא קנה</span> אמר רבה מחלוקת בשטר דרבי סבר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='20'> ויקרא יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והפדה לא נפדתה</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חופשה לא נתן לה</span> מקיש שטר לכסף <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מה כסף בין כולו בין חציו</span> אף שטר נמי בין כולו בין חציו ורבנן גמרי לה לה מאשה מה אשה חציה לא אף עבד נמי חציו לא אבל בכסף דברי הכל קנה פדויה ואינה פדויה לימא בהא קמיפלגי דמר סבר הקישא עדיפא ומר סבר גז``ש עדיפא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דכולי עלמא גזירה שוה עדיפא</span> ושאני הכא דאיכא למיפרך מה לאשה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שכן אינה יוצאה בכסף</span> תאמר בעבד שיוצא בכסף ורב יוסף אמר מחלוקת בכסף דרבי סבר והפדה לא נפדתה פדויה ואינה פדויה ורבנן סברי דברה תורה כלשון בני אדם אבל בשטר דברי הכל לא קנה מיתיבי המשחרר חצי עבדו בשטר רבי אומר קנה וחכ``א לא קנה תיובתא דרב יוסף תיובתא <נימא> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשטר הוא דפליגי</span> אבל בכסף לא פליגי לימא תיהוי תיובתא דרב יוסף בתרתי אמר לך רב יוסף פליגי בשטר וה``ה בכסף והא דקא מיפלגי בשטר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>להודיעך כחו דרבי</span> וליפלגי בכסף ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>להודיעך כחן דרבנן</span> כח דהיתירא עדיף ליה ת``ש והפדה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יכול לכל</span> ת``ל לא נפדתה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אי לא נפדתה יכול לכל</span> ת``ל והפדה הא כיצד פדויה ואינה פדויה בכסף ובשוה כסף ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין לי אלא בכסף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בשטר מנין</span> ת``ל והפדה לא נפדתה או חופשה לא נתן לה ולהלן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='1'> דברים כד </span> וכתב לה ספר כריתות מה להלן בשטר אף כאן בשטר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין לי אלא חציו בכסף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>או כולו בשטר</span> חציו בשטר מנין ת``ל והפדה לא נפדתה או חופשה לא נתן לה מקיש שטר לכסף מה כסף בין כולו בין חציו אף שטר נמי בין כולו בין חציו בשלמא לרב יוסף בתר דאיתותב <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הא מני</span> רבי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא לרבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רישא</span> דברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>וסיפא</span> רבי אמר לך רבה אין רישא דברי הכל וסיפא רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רב אשי אמר רבי היא</span> אלא מתניתין דקתני מי שחציו עבד וחציו בן חורין בשלמא לרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מוקים לה</span> בכסף ודברי הכל אלא לרב יוסף לימא רבי היא ולא רבנן אמר רבינ


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מב,א גמרא
pgu: מב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>של שני שותפין</span> ודברי הכל אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מחלוקת</span> בששיחרר חציו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והניח חציו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל שיחרר חציו</span> ומכר חציו או נתן במתנה חציו כיון דקנפיק מיניה כוליה דברי הכל קנה אמר ליה אביי ובכולו לא פליגי והתני חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הכותב נכסיו לשני עבדיו</span> קנו ומשחררין זה את זה ותניא אידך האומר כל נכסי נתונין לפלוני ופלוני עבדיי אף עצמם לא קנו מאי לאו הא רבי והא רבנן לא אידי ואידי רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא דאמר כולו</span> הא דאמר חצי חצי והא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מדקתני סיפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם אמר חצי חצי לא קנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכלל דרישא דאמר כולו</span> פרושי קא מפרש אף עצמן לא קנו כיצד כגון דאמר חצי חצי הכי נמי מסתברא דאי ס``ד רישא דאמר כולו השתא אמר כולו לא קנו אמר חצי חצי מיבעיא אי משום הא לא איריא תנא סיפא לגלויי רישא שלא תאמר רישא דאמר חצי חצי אבל אמר כולו קנו תנא סיפא דאמר חצי חצי מכלל דרישא דאמר כולו ואפ``ה לא קנו ואיבעית אימא לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשטר אחד</span> כאן בשני שטרות בשטר אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי איריא</span> חצי חצי אפי' אמר כולו נמי לא קנו ה``נ קאמר אף עצמן לא קנו בד``א בשטר אחד אבל בשני שטרות קנו ואם אמר חצי חצי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אף בשני שטרות נמי לא קנו</span> ואיבעית אימא ל``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כאן בבת אחת</span> כאן בזה אחר זה בשלמא בתרא לא קני דהא קני ליה קמא אלא קמא ליקני נפשיה ולקנייה לחבריה אלא מחוורתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כדשנינן מעיקרא</span> רב אשי אמר שאני התם דקא קרי להו עבדיי א``ל רפרם לרב אשי ודלמא עבדיי שהיו כבר מי לא תנן הכותב כל נכסיו לעבדו יצא לחירות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שייר קרקע כל שהוא</span> לא יצא לחירות ר' שמעון אומר לעולם הוא בן חורין עד שיאמר כל נכסי נתונין לפלוני עבדי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>חוץ מאחד מרבוא</span> שבהן טעמא דאמר [חוץ מאחד מרבוא שבהן] הא לא אמר הכי קני אמאי והא עבד קא קרי ליה אלא עבדי שהיה כבר הכא נמי עבדיי שהיו כבר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נגחו שור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יום של רבו לרבו</span> יום של עצמו לעצמו אלא מעתה יום של רבו ישא שפחה יום של עצמו ישא בת חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>איסורא לא קאמרינן</span> ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>המית</span> מי שחציו עבד וחציו בן חורין נותן חצי קנס לרב


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מב,ב גמרא
pgu: מב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וחצי כופר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליורשיו</span> אמאי הכי נמי לימא יום של רבו לרבו יום של עצמו לעצמו שאני הכא דקא כליא קרנא ואלא ה``ד דלא קא כליא קרנא כגון שהכהו על ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וצמתה</span> ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וסופה לחזור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הניחא לאביי</span> דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נותן לו שבת גדולה ושבת קטנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שפיר</span> אלא לרבא דאמר אינו נותן לו אלא שבתו שבכל יום ויום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>האי שור הוא</span> ושור אינו משלם אלא נזק אב``א כשהכהו אדם ואי בעית אימא מימרא היא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ומימרא</span> לרבא לא סבירא ליה איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מעוכב גט שחרור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יש לו קנס</span> או אין לו קנס<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='32'> שמות כא </span> כסף שלשים שקלים יתן לאדוניו אמר רחמנא והאי לאו אדון הוא או דלמא כיון דמחוסר גט שחרור אדון קרינא ביה ת``ש המית מי שחציו עבד וחציו בן חורין נותן חצי קנס לרבו וחצי כופר ליורשיו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי לאו כמשנה אחרונה</span> לא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כמשנה ראשונה</span> ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הפיל</span> את שינו וסימא את עינו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יוצא בשינו</span> ונותן דמי עינו ואי אמרת יש לו קנס וקנס לרבו השתא חבלי ביה אחריני יהבי ליה לרביה חבל ביה רביה גופיה יהיב ליה לדידיה דלמא כמ``ד אינו צריך דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עבד יוצא בהן לחירות</span> וצריך גט שחרור מרבו דברי ר' ישמעאל ר``מ אומר אינו צריך ר``א אומר צריך רבי טרפון אומר אינו צריך ר``ע אומר צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>המכריעין</span> לפני חכמים אומרים נראים דברי ר' טרפון בשן ועין הואיל ותורה זכתה לו ודברי ר``ע בשאר אברים הואיל וקנס חכמים הוא קנס הא קראי קא דרשינן אלא אימא הואיל ומדרש חכמים הוא איבעיא להו מעוכב גט שחרור <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אוכל בתרומה</span> או אינו אוכל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קנין כספו אמר רחמנא</span> והאי לאו קנין כספו הוא או דלמא כיון דמחוסר גט שחרור קנין כספו קרינא ביה ת``ש דאמר רב משרשיא כהנת שנתערב ולדה בולד שפחתה הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אוכלין בתרומה</span> וחולקין חלק אחד על הגורן הגדילו התערובות משחררין זה את זה הכי השתא התם אם יבא אליהו ויאמר בחד מינייהו דעבד הוא קנין כספו קרינא ביה הכא לאו קנין כספו הוא כלל איבעיא להו עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שמכרו רבו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לקנס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מכור</span> או אינו מכור תיבעי לר``מ תיבעי לרבנן תיבעי לר``מ עד כאן לא קאמר ר``מ אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אלא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>פירות דקל</span> דעבידי דאתו אבל הכא מי יימר דמינגח ואם תמצא לומר דמינגח ממאי דמשל


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מג,א גמרא
pgu: מג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דלמא מודה</span> ומיפטר ותבעי לרבנן עד כאן לא קאמרי רבנן אין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם אלא כגון פירות דקל דהשתא מיהא ליתנהו אבל הכא הא קאי שור והא קאי עבד מאי אמר ר' אבא ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> ויליד בית מה תלמוד לומר אם קנין כסף אוכל יליד בית לא כ``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אילו כן</span> הייתי אומר מה קנין כסף שיש בו שוה כסף אוכל אף יליד בית שיש בו שוה כסף אוכל ומנין שאע``פ שאינו שוה כלום ת``ל יליד בית מכל מקום ועדיין אני אומר יליד בית בין שיש בו שוה כסף בין שאין בו שוה כסף אוכל קנין כסף יש בו שוה כסף אוכל אין בו שוה כסף אינו אוכל ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> קנין כספו ויליד ביתו מה יליד בית אע``פ שאינו שוה כלום אוכל אף קנין כספו אע``פ שאינו שוה כלום אוכל ואי סלקא דעתך עבד שמכרו רבו לקנס מכור מי איכא עבדא דלא מזדבין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לקנסא</span> אין איכא עבד טרפה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא חזי למיקם קמיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במנוול</span> ומוכה שחין איבעיא להו מי שחציו עבד וחציו בן חורין שקידש בת חורין מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אם תמצא לומר</span> בן ישראל שאמר לבת ישראל התקדשי לחציי מקודשת דחזיא לכוליה הא לא חזיא לכוליה ואם תמצא לומר בן ישראל המקדש חצי אשה אינה מקודשת דשייר בקנינו והא עבד לא שייר בקנינו מאי ת``ש המית מי שחציו עבד וחציו בן חורין נותן חצי קנס לרבו וחצי כופר ליורשיו ואי אמרת קידושיו לאו קידושין יורשין מנא ליה אמר רב אדא בר אהבה כשעשאו טרפה ומאי יורשיו נפשיה אמר רבא שתי תשובות בדבר חדא דיורשיו קתני ועוד כופר הוא ואמר ריש לקיש כופר אין משתלם אלא לאחר מיתה אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ראוי ליטול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואין לו</span> אמר רבא כשם שהמקדש חצי אשה אינה מקודשת כך חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה אין קדושיה קדושין דרש רבה בר רב הונא כשם שהמקדש חצי אשה אינה מקודשת כך חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה אינה מקודשת א``ל רב חסדא מי דמי התם שייר בקנינו הכא לא שייר בקנינו הדר אוקים רבה בר רב הונא אמורא עליה ודרש<span class='tlm-sfr' data-chp='1003' data-rgl='6'> ישעיהו ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והמכשלה הזאת</span> תחת ידיך אין אדם עומד על דברי תורה אלא אם כן נכשל בהן אע``פ שאמרו המקדש חצי אשה אינה מקודשת אבל חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה קדושיה קדושין מ``ט התם שייר בקנינו הכא לא שייר בקנינו אמר רב ששת כשם שהמקדש חצי אשה אינה מקודשת כך חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה אין קידושיה קידושין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואם לחשך אדם לומר</span> איזו היא שפחה חרופה זו שחציה שפחה וחציה בת חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>המאורסה לעבד עברי</span> אלמא בת איתרוסי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמור לו</span> כלך אצל ר' ישמעאל שהוא אומר בשפחה כנענית המאורסה לעבד עברי ושפחה כנענית בת איתרוסי היא אלא מאי אית לך למימר מאי מאורסת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מיוחדת</span> הכא נמי מאי מאורסת מיוחדת אמר רב חסדא חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה לראובן ונשתחררה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וחזרה ונתקדשה לשמעון</span> ומתו שניהם מתייבמת ללו


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מג,ב גמרא
pgu: מג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואין אני קורא בה אשת שני מתים</span> מה נפשך אי קדושי דראובן קדושין קדושי דשמעון לאו קדושין ואי קדושי דשמעון קדושין קדושי דראובן לאו קדושין איתמר חציה שפחה וחציה בת חורין שנתקדשה לראובן ונשתחררה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וחזרה ונתקדשה לשמעון</span> רב יוסף בר חמא אמר ר``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פקעו קדושי ראשון</span> ר' זירא אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גמרו קדושי ראשון</span> א``ר זירא כוותיה דידי מסתברא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='20'> ויקרא יט </span> לא יומתו כי לא חופשה הא חופשה יומתו א``ל אביי ולתנא דבי ר' ישמעאל דאמר בשפחה כנענית המאורסת לעבד עברי הכי נמי דכי חופשה יומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא מאי אית לך למימר</span> שחופשה וחזרה ונתקדשה הכא נמי שחופשה וחזרה ונתקדשה אמר רב הונא בר קטינא א``ר יצחק מעשה באשה אחת שחציה שפחה וחציה בת חורין וכפו את רבה ועשאה בת חורין כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כר' יוחנן בן ברוקה</span> דאמר על שניהם הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl='22'> בראשית א </span> ויברך אותם אלהים ויאמר וגו' פרו ורבו ומלאו וגו' אמר רב נחמן בר יצחק לא מנהג הפקר נהגו בה


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מג,ב גמרא
pgu: מג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר המוכר עבדו <לעובדי כוכבים> {לגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>יצא לחירות</span></span> וצריך גט שחרור מרבו ראשון אמר רשב``ג בד``א שלא כתב עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אונו</span> אבל כתב עליו אונו זהו שחרורו מאי אונו אמר רב ששת דכתב ליה הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לכשתברח</span> ממנו אין לי עסק בך:  ת``ר לוה עליו מן <העובד כוכבים> {הגוי} כיון שעשה לו עובד כוכבים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נמוסו</span> יצא לחירות מאי נמוסו אמר רב הונא בר יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נשקי</span> מתיב רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ה<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אריס</span>ין</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חכירות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואריסי בתי אבות</span> <ועובד כוכבים> {וגוי} שמשכן שדהו לישראל אע``פ שעשה לו נמוסו פטורה מן המעשר ואי ס``ד נשקי שדה בת נשקי היא אלא א``ר ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קשיא זמן אזמן</span> ל``ק הא דמטא זמניה הא דלא מטא זמניה אלא גבי עבד דמטא זמניה צריכא למימר אלא אידי ואידי דלא מטא זמניה ול``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הא לגופא</span> והא לפיר


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מד,א גמרא
pgu: מד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואי בעית אימא בשלוה על מנת למשכנו ולא משכנו:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גבאו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בחובו</span> או שלקחו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>סיקריקון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא יצא לחירות</span> ובחובו לא ורמינהי הרי שאנסו בית המלך גורנו אם בחובו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חייב לעשר</span> אם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>באנפרות</span> פטור מלעשר שאני התם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דקא משתרשי ליה</span> תא שמע דאמר רב המוכר עבדו ל<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פרהנג</span> <עובד כוכבים> {גוי} יצא לחירות התם הוה ליה לפייס <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא פייס</span> גופא אמר רב המוכר עבדו לפרהנג <עובד כוכבים> {גוי} יצא לחירות מאי הוה ליה למעבד הוה ליה לפייס ולא פייס בעי ר' ירמיה מכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לשלשים יום</span> מהו תא שמע דאמר רב המוכר עבדו לפרהנג <עובד כוכבים> {גוי} יצא לחירות התם בפרהנג <עובד כוכבים> {גוי} שאינה חוזרת מכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חוץ ממלאכתו</span> מהו חוץ מן המצות מהו חוץ משבתות וימים טובים מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לגר תושב</span> לישראל מומר מהו לכותי מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פשוט מיהא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חדא</span> גר תושב הרי הוא <כעובד כוכבים> {כגוי} כותי וישראל מומר אמרי לה <כעובד כוכבים> {כגוי} ואמרי לה כישראל:  בעו מיניה מרבי אמי עבד שהפיל עצמו לגייסות ואין רבו יכול להוציאו לא בדיני ישראל ולא בדיני <עובדי כוכבים> {גוים} מהו שיטול את דמיו א``ל ר' ירמיה לרבי זריקא פוק <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עיין במכילתיך</span> נפק דק ואשכח דתניא המוכר ביתו <לעובד כוכבים> {לגוי} דמיו אסורין <ועובד כוכבים> {וגוי} שאנס ביתו של ישראל ואין בעליו יכול להוציאו לא בדיני ישראל ולא בדיני <עובדי כוכבים> {גוים} מותר ליטול את דמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וכותב</span> ומעלה בערכאות שלהן מפני שהוא כמציל מידם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ודילמא</span> ה``מ בית דכיון דלא סגי ליה בלא בית לא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אתי לזבוני</span>ה אבל עבדא דסגי ליה בלא עבדא אתי לזבוניה או לא שלח להו ר' אמי מיני אמי בר נתן תורה יוצאה לכל ישראל עבד שהפיל עצמו לגייסות ואין רבו יכול להוציאו לא בדיני ישראל ולא בדיני <עובדי כוכבים> {גוים} מותר ליטול את דמיו וכותב ומעלה בערכאות של <עובדי כוכבים> {גוים} מפני שהוא כמציל מידם א``ר יהושע בן לוי המוכר עבדו <לעובד כוכבים> {לגוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קונסים אותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>עד מאה</span> בדמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דוקא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>או לאו דוקא</span></span> ת``ש דאמר ריש לקיש המוכר בהמה גסה <לעובד כוכבים> {לגוי} קונסים אותו עד עשר' בדמיה ודלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שאני עבד</span> דכל יומא ויומא מפקע ליה ממצות ואיכא דאמרי אמר רבי יהושע בן לוי המוכר עבדו <לעובד כוכבים> {לגוי} קונסין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>עד עשרה</span> בדמיו דוקא או לאו דוקא תא שמע דאמר ריש לקיש המוכר בהמה גסה <לעובד כוכבים> {לגוי} קונסין אותו עד מאה בדמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שאני עבד דלא הדר ליה</span> אלא בהמה טעמא מאי משום דהדרא ליה לקנסיה טפי חד אלא עבד מילתא דלא שכיחא ומלתא דלא שכיחא לא גזרי בה רבנן בעא מיניה רבי ירמיה מרבי אסי מכר עבדו ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>מהו שיקנסו את בנו</span> אחריו <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>אם תימצי לומר</span> צרם אוזן בכור ומת קנסו בנו אחריו משום דאיסורא דאורייתא היא אבל הכא איסורא דרבנ


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מד,ב גמרא
pgu: מד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואם תימצי לומר</span> כוון מלאכתו במועד ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא קנסו בנו אחריו</span> משום דלא עבד איסורא הכא מאי לדידיה קנסו רבנן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הא</span> ליתיה או דילמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לממוניה</span> קנסו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והא</span> איתיה</span> אמר ליה תניתוה שדה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שנתקווצה</span> בשביעי' תזרע למוצאי שביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נטייבה</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נדיירה</span> לא תזרע למוצאי שביעית וא``ר יוסי בר' חנינא נקטינן הטיבה ומת בנו זורעה אלמא לדידי' קנסו רבנן לבריה לא קנסו רבנן אמר אביי נקטינן טימא טהרות של חבירו ומת לא קנסו רבנן בנו אחריו מ``ט היזק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שאינו ניכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא שמיה היזק</span> וקנסא דרבנן היא לדידיה קנסוהו רבנן לבריה לא קא קנסו רבנן:  או <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לחוצה לארץ</span>:  תנו רבנן המוכר עבדו לחוצה לארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יצא לחירות</span> וצריך גט שחרור מרבו שני רבן שמעון בן גמליאל אומר פעמי' יצא ופעמים לא יצא כיצד אמר פלוני עבדי מכרתיהו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפלוני אנטוכי</span> לא יצא לאנטוכי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שבאנטוכיא</span> יצא והא תניא מכרתיהו לאנטוכי יצא לאנטוכי השרוי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לוד</span> לא יצא לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דאית ליה</span> ביתא בארץ ישראל הא דאית ליה אושפיזא בארץ ישראל בעי רבי ירמיה בן בבל שנשא אשה בארץ ישראל והכניסה לו עבדים ושפחות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ודעתו לחזור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מהו</span> תיבעי למ``ד הדין עמה תיבעי למ``ד הדין עמו תיבעי למאן דאמר הדין עמה כיון דהדין עמה כדידה דמו או דילמא כיון דמשעבדי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לפירא</span> כדידיה דמו ותיבעי למאן דאמר הדין עמו כיון דהדין עמו כדידיה דמו או דלמא כיון דלא קני ליה לגופיה כדידה דמו תיקו:  אמר ר' אבהו שנה לי רבי יוחנן עבד שיצא אחר רבו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לסוריא</span> ומכרו שם רבו יצא לחירות והתני ר' חייא איבד את זכותו לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כאן שדעת רבו לחזור</span> כאן שאין דעת רבו לחזור <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>והתניא</span> יוצא העבד אחר רבו לסוריא יוצא לא סגי דלא נפיק והתנן ואין הכל מוציאין אלא יצא העבד אחר רבו לסוריא ומכרו רבו שם <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אם דעת רבו לחזור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כופין אותו</span> ואם אין דעת רבו לחזור אין כופין אותו אמר רב ענן שמעית מיניה דמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>תרתי</span> חדא הך ואידך דאיתמר המוכר שדהו בשנת היובל עצמה רב אמר מכורה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ויוצאה</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אינה מכורה כל עיקר</span> בחדא הדרי זביני <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ובחדא לא הדרי</span> זביני ולא ידענא הי מינייהו אמר רב יוסף ניחזי אנן מדתני בברייתא המוכר עבדו לחו``ל יצא לחירות וצריך גט שחרור מרבו שני שמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>קנייה רבו שני</span> ולא הדרי זביני וכי אמר שמואל התם אינה מכורה ומעות חוזרי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,א גמרא
pgu: מה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ורב ענן</span> ברייתא לא שמיע ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואי מדשמואל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ממאי דאינה מכורה ומעות חוזרין דילמא אינה מכורה</span> ומעות מתנה נינהו מידי דהוה אמקדש את אחותו דאיתמר המקדש את אחותו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רב אמר מעות</span> חוזרין ושמואל אמר מעות מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אמר ליה</span> אביי לרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי חזית</span> דקנסינן ללוקח נקנסיה למוכר א``ל לאו עכברא גנב אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חורא</span> גנב א``ל אי לאו עכברא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חורא מנא ליה</span> מסתברא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היכא דאיכא איסורא</span> התם קנסינן:  ההוא עבדא דערק מחוצה לארץ לארץ אזל מריה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבתריה</span> אתא לקמיה דרבי אמי אמר ליה נכתוב לך שטרא אדמיה וכתוב ליה גיטא דחירותא ואי לא מפקנא ליה מינך מדרבי אחי ברבי יאשיה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='33'> שמות כג </span> לא ישבו בארצך פן יחטיאו אותך לי וגו' יכול <בעובד כוכבים> {בגוי} שקיבל עליו שלא לעבוד <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} הכתוב מדבר ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='16'> דברים כג </span> לא תסגיר עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אל אדוניו</span> אשר ינצל אליך מעם אדוניו מאי תקנתו עמך ישב בקרבך וגו' וקשיא ליה לר' יאשיה האי מעם אדוניו מעם אביו מיבעי ליה אלא אמר רבי יאשיה במוכר עבדו לחוצה לארץ הכתוב מדבר וקשיא ליה לרבי אחי ברבי יאשיה האי אשר ינצל אליך אשר ינצל מעמך מיבעי ליה אלא אמר רבי אחי בר' יאשיה בעבד שברח מחו``ל לארץ הכתוב מדבר תניא אידך לא תסגיר עבד אל אדוניו רבי אומר בלוקח עבד ע``מ לשחררו הכתוב מדבר היכי דמי אמר רב נחמן בר יצחק דכתב ליה הכי לכשאקחך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי עצמך קנוי לך מעכשיו</span> רב חסדא ערק ליה עבדא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לבי כותאי</span> שלח להו הדרוה ניהלי שלחו ליה לא תסגיר עבד אל אדוניו <שלח להו<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='3'> דברים כב </span> וכן תעשה לחמורו וכן תעשה לשמלתו וכן תעשה לכל אבידת אחיך שלחו ליה והכתיב לא תסגיר עבד אל אדוניו> שלח להו ההוא בעבד שברח מחו``ל לארץ וכדרבי אחי ברבי יאשיה ומאי שנא דשלח להו כדר' אחי בר' יאשיה משום <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דמשמע להו קראי</span> אביי אירכס ליה חמרא בי כותאי שלח להו שדרוה לי שלחו ליה שלח סימנא שלח להו דחיוורא כריסיה שלחו ליה אי לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דנחמני את</span> לא הוה משדרנא ליה ניהלך אטו כולי חמרי לאו כריסייהו חיוורין נינהו


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,א משנה
pgu: מה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אין פודין את השבויין יתר על כדי דמיהן מפני תיקון העולם ואין מבריחין את השבויין מפני תיקון העולם רשב``ג אומר מפני תקנת השבויין


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,א גמרא
pgu: מה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו האי מפני תיקון העולם משום דוחקא דצבורא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>או דילמא</span> משום דלא לגרבו ולייתו טפי ת``ש דלוי בר דרגא פרקא לברתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בתליסר אלפי דינרי</span> זהב אמר אביי ומאן לימא לן דברצון חכמים עבד דילמא שלא ברצון חכמים עבד:  ואין מבריחין את השבויין מפני תיקון העולם רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מפני תקנת שבויין</span>:  מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דליכא אלא חד</span>:  בנתיה דרב נחמן בחשן קדרא בידייהו קשיא ליה לרב עיליש כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl='28'> קוהלת ז </span> אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אחד מאלף מצאתי</span> ואשה בכל אלה לא מצאתי הא איכא בנתיה דרב נחמן גרמא להו מילתא ואשתביין ואישתבאי איהו נמי בהדייהו יומא חד הוה יתיב גביה ההוא גברא דהוה ידע בלישנא דציפורי אתא עורבא וקא קרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אמר ליה</span> מאי קאמר אמר ליה עיליש ברח עיליש ברח אמר עורבא שיקרא הוא ולא סמיכנא עליה אדהכי אתא יונה וקא קריא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מאי קאמרה</span> א``ל עיליש ברח עיליש ברח אמר כנסת ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כיונה מתילא</span> ש``מ מתרחיש לי ניסא אמר איזיל אחזי בנתיה דרב נחמן אי קיימן בהימנותייהו אהדרינהו אמר נשי כל מילי דאית להו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>סדרן להדדי</span> בבית הכסא שמעינהו דקאמרן <span class='tlm-rsh' data-nro='30'><span class='tlm-rsh' data-nro='32'>עדי</span> גוברין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ונהרדעי גוברין</span> לימא להו לשבוייהו דלירחקינהו מהכא דלא ליתו אינשין ולישמעי וליפרקינן קם ערק אתא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>איהו וההוא גברא</span> לדידיה איתרחיש ליה ניסא עבר במברא וההוא גברא אשכחוה וקטלוה כי הדרן ואתן אמר הוו קא בחשן קידרא בכשפים


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,ב משנה
pgu: מה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='39'>מפני תיקון העולם</span></span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,ב גמרא
pgu: מה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה רב בודיא לרב אשי יתר על כדי דמיהן הוא דאין לוקחין הא בכדי דמיהן לוקחין שמע מינה ס``ת שנמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קורין בו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דילמא</span> לגנוז אמר רב נחמן נקטינן ספר תורה שכתבו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ישרף</span> כתבו <עובד כוכבים> {גוי} יגנז <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נמצא ביד מין יגנז</span> נמצא ביד <עובד כוכבים> {גוי} אמרי לה יגנז <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואמרי לה קורין בו</span> ספר תורה שכתבו <עובד כוכבים> {גוי} תני חדא ישרף ותניא אידך יגנז ותניא אידך קורין בו לא קשיא הא דתניא ישרף ר``א היא דאמר סתם מחשבת <עובד כוכבים> {גוי} <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} והא דתניא יגנז האי תנא הוא דתני רב המנונא בריה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מפשרוניא</span> ס``ת תפלין ומזוזות שכתבן <מין> {אפיקורוס} ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מסור</span> <עובד כוכבים> {גוי} ועבד אשה וקטן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כותי</span> וישראל מומר פסולין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0511' data-rgl='18'> דברים יא </span> וקשרתם וכתבתם כל שישנו בקשירה ישנו בכתיבה וכל שאינו בקשירה אינו בכתיבה והא דתניא קורין בו האי תנא הוא דתניא לוקחין ספרים מן <העובדי כוכבים> {הגוים} בכל מקום ובלבד שיהיו כתובין כהלכתן ומעשה <בעובד כוכבים> {בגוי} אחד בצידן שהיה כותב ספרים והתיר רשב``ג ליקח ממנו ורשב``ג עיבוד לשמן בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כתיבה לשמן לא בעי</span> דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ציפן</span> זהב או <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שטלה</span> עליהן עור בהמה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פסולות</span> עור בהמה טהורה כשרות ואע``פ שלא עיבדן לשמן רבי שמעון בן גמליאל אומר אפילו עור בהמה טהורה פסולות עד שיעבדן לשמן אמר רבה בר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בגר שחזר לסורו</span> לסורו כ``ש דהוי ליה מין אמר רב אשי שחוזר לסורו משום יראה תנו רבנן מעלין בדמיהן עד כדי טרפעיק מאי טרפעיק אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איסתירא</span> ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טייעתא</span> דאייתי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>חייתא</span> דתפילי לקמיה דאביי אמר לה יהבת לי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ריש ריש</span> בתמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אימליא זיהרא</span> שקלא שדתינהו בנהרא אמר לא אבעי לי לזלזולינהו באפה כולי האי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,ב משנה
pgu: מה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוציא את אשתו משום שם רע <span class='tlm-rsh' data-nro='29'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'><span class='tlm-rsh' data-nro='34'>לא יחזיר</span></span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>משום נדר</span> לא יחזיר רבי יהודה אומר כל נדר <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>שידעו בו רבים</span> לא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ושלא ידעו בו רבים</span> יחזיר ר``מ אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>כל נדר שצריך חקירת חכם</span> לא יחזיר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>שאינו צריך חקירת חכם</span> יחזיר א``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>לא אסרו זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>אלא מפני זה</span> אמר ר' יוסי בר' יהודה מעשה בצידן באחד שאמר לאשתו קונם אם איני מגרשיך וגרשה והתירו לו חכמים שיחזירנה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='39'>מפני תיקון העולם</span></span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מה,ב גמרא
pgu: מה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר יוסף בר מניומי אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>והוא שאמר לה</span> משום שם רע אני מוציא


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,א גמרא
pgu: מו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום נדר אני מוציאך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קסבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>טעמא</span> מאי משום קלקולא אי אמר לה הכי מצי מקלקל לה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואי לא לא מצי מקלקל לה</span> איכא דאמרי אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן צריך שיאמר לה הוי יודעת שמשום שם רע אני מוציאך ומשום נדר אני מוציאך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קסבר טעמא</span> מאי כדי שלא יהו בנות ישראל פרוצות בעריות ובנדרים הלכך צריך למימר לה הכי תניא כלישנא קמא ותניא כלישנא בתרא תניא כלישנא קמא א``ר מאיר מפני מה אמרו המוציא את אשתו משום שם רע לא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>יחזיר</span> ומשום נדר לא יחזיר שמא תלך ותנשא לאחר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונמצאו דברים בדאין</span> ויאמר אילו הייתי יודע שכן הוא אפי' אם היו נותנים לי מאה מנה לא הייתי מגרשה ונמצא גט בטל ובניה ממזרין לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אומרים לו</span> הוי יודע שהמוציא את אשתו משום שם רע לא יחזיר ומשום נדר לא יחזיר תניא כלישנא בתרא אמר רבי אלעזר ברבי יוסי מפני מה אמרו המוציא את אשתו משום שם רע לא יחזיר ומשום נדר לא יחזיר שלא יהו בנות ישראל פרוצות בעריות ובנדרים לפיכך אומרים לו אמור לה הוי יודעת שמשום שם רע אני מוציאך ומשום נדר אני מוציאך:  רבי יהודה אומר כל נדר שידעו בו רבים לא יחזיר ושלא ידעו בו רבים יחזיר:  אמר רבי יהושע בן לוי מ``ט דר' יהודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0609' data-rgl='18'> יהושוע ט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא הכום</span> בני ישראל כי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נשבעו להם</span> נשיאי ה<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>עדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>התם</span> מי חלה שבועה עילוייהו כלל כיון דאמרו להו מארץ רחוקה באנו ולא באו לא חיילה שבועה עילוייהו כלל והאי דלא קטלינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משום קדושת השם</span> וכמה רבים רב נחמן אמר ג' ר' יצחק אמר עשרה רב נחמן אמר ג' ימים ב' רבים ג' רבי יצחק אמר עשרה דכתיב עדה:  רבי מאיר אומר כל נדר שצריך וכו':  תניא רבי אלעזר אומר לא אסרו צריך אלא מפני שאינו צריך במאי קמיפלגי ר``מ סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אדם רוצה שתתבזה</span> אשתו בב``ד ור``א סבר אין אדם רוצה שתתבזה אשתו בב``ד:  א``ר יוסי בר' יהודה מעשה בצידן וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי תנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דקתני מעשה</span> חסורי מיחסרא והכי קתני בד``א כשנדרה היא אבל נדר איהו יחזיר ואמר רבי יוסי ברבי יהודה מעשה נמי בצידן באחד שאמר לאשתו קונם אם איני מגרשיך וגירשה והתירו לו חכמים שיחזירנה מפני תיקון העול


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי קונם</span> אמר רב הונא באומר יאסרו כל פירות שבעולם עלי אם איני מגרשך:  והתירו לו שיחזירנה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פשיטא</span> מהו דתימא ליגזור משום דר' נתן דתניא ר' נתן אומר הנודר כאילו בנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והמקיימו</span> כאילו הקריב עליה קרבן קמ``ל:  מפני תיקון העולם:  מאי תיקון העולם איכא אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ארישא</span> רבינא אמר לעולם אסיפא והכי קתני אין בזו מפני תיקון העולם


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,ב משנה
pgu: מו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המוציא את אשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום אילונית</span> רבי יהודה אומר לא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וחכמים אומרים יחזיר</span> נישאת לאחר והיו לה בנים הימנו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והיא תובעת כתובתה</span> אמר רבי יהודה אומר לה שתיקותיך יפה מדיבוריך


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למימרא דרבי יהודה חייש לקלקולא ורבנן לא חיישי לקלקולא והא איפכא שמעינן להו דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המוציא את אשתו</span> משום שם רע לא יחזיר ומשום נדר לא יחזיר רבי יהודה אומר כל נדר שידעו בו רבים לא יחזיר ושלא ידעו בו רבים יחזיר אלמא [רבנן חיישי לקלקולא] ורבי יהודה לא חייש לקלקולא אמר שמואל איפוך והא מדקתני סיפא נישאת לאחר והיו לה בנים הימנו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והיא תובעת כתובתה</span> אמר ר' יהודה אומר לה שתיקותיך יפה מדיבוריך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מכלל דרבי יהודה חייש לקלקולא</span> הא נמי איפוך אביי אמר לעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא תיפוך</span> ור' יהודה בההיא סבר לה כר' מאיר וסבר לה כרבי אלעזר בצריך סבר לה כרבי אלעזר בשאינו צריך סבר לה כר' מאיר אמר רבא דרבי יהודה אדרבי יהודה קשיא דרבנן אדרבנן לא קשיא אלא אמר רבא דר' יהודה אדר' יהודה לא קשיא כדשנינן דרבנן אדרבנן לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאן חכמים</span> ר' מאיר דאמר בעינן תנאי כפול והכא במאי עסקינן בדלא כפליה לתנאיה


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,ב משנה
pgu: מו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוכר את עצמו ואת בניו <לעובדי כוכבים> {לגוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין פודין</span> אותו אבל פודין את הבנים לאחר מיתת אביהן


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב אסי והוא שמכר ושנה ושילש הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בני בי מיכסי</span> דיזפי זוזי <מעובדי כוכבים> {מגוים} ולא הוה להו למפרעינהו אתו וקא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>גרבי להו</span> אתו לקמיה דרב הונא אמר להו מאי איעביד לכו דתנן המוכר את עצמו ואת בניו <לעובדי כוכבים> {לגוים} <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין פודין</span> אותו אמר ליה רבי אבא לימדתני רבינו והוא שמכר ושנה ושילש אמר ליה הני מרגל רגילי דעבדי הכי ההוא גברא דזבין נפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ללודאי</span> אתא לקמיה דרבי אמי אמר לי


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מז,א גמרא
pgu: מז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פירקן</span> אמר ליה תנן המוכר עצמו ואת בניו <לעובדי כוכבים> {לגוים} אין פודין אותו אבל פודין את הבנים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משום קלקולא</span> וכ``ש הכא דאיכא קטלא אמרו לי' רבנן לר' אמי האי ישראל מומר הוא דקא חזו ליה דקאכיל נבילות וטריפות אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אימא לתיאבון הוא דקאכיל</span> אמרו ליה והא זמנין דאיכא היתירא ואיסורא קמיה ושביק היתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואכיל איסורא</span> א``ל זיל לא קא שבקי לי דאפרקינך:  ריש לקיש זבין נפשיה ללודאי שקל בהדיה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חייתא וגלגלתא</span> אמר גמירי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דיומא בתרא</span> כל דבעי מינייהו עבדי ליה כי היכי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דליחול אדמיה</span> יומא בתרא אמרו ליה מאי ניחא לך אמר להו בעינא אקמטינכו ואותבינכו וכל חד מינייכו אמחי' <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חייתא ופלגא</span> קמטינהו ואותבינהו כל חד מינייהו כד מחייה חד חייתא נפק נשמתיה חרקיניה לשיניה א``ל אחוכי קא מחייכת בי אכתי פש לך גבי פלגא דחייתא קטלינהו כולהו נפק ואתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יתיב קאכיל ושתי</span> אמרה ליה ברתיה לא בעית מידי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למזגא עליה</span> אמר לה בתי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כריסי כרי</span> כי נח נפשיה שבק קבא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מוריקא</span> קרא אנפשיה<span class='tlm-sfr' data-chp='2649' data-rgl='11'> תהילים מט </span> ועזבו לאחרים חילם


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מז,א משנה
pgu: מז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המוכר את שדהו <לעובד כוכבים> {לנכרי} לוקח ומביא ממנו בכורים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מפני תיקון העולם</span>


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מז,א גמרא
pgu: מז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבה אע``פ שאין קנין <לעובד כוכבים> {לגוי} בארץ ישראל להפקיע מידי מעשר שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='23'> ויקרא כה </span> כי לי הארץ לי קדושת הארץ אבל יש קנין <לעובד כוכבים> {לגוי} בא``י לחפור בה בורות שיחין ומערות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26b5' data-rgl='16'> תהילים קטו </span> השמים שמים לה' והארץ נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לבני אדם</span> ור``א אומר אע``פ שיש קנין <לעובד כוכבים> {לגוי} בא``י להפקיע מידי מעשר שנאמר דגנך ולא דגן <עובד כוכבים> {גוי} אבל אין קנין <לעובד כוכבים> {לגוי} בא``י לחפור בה בורות שיחין ומערות שנאמר לה' הארץ במאי קמיפלגי מ``ס דגנך ולא דגן <עובד כוכבים> {גוי} ומר סבר דיגונך ולא דיגון <עובד כוכבים> {גוי} אמר רבה מנא אמינא לה דתנן הלקט והשכחה והפאה של <עובד כוכבים> {גוי} חייבין במעשר אלא א``כ הפקיר היכי דמי אילימא דישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וליקטינהו</span> <עובד כוכבים> {גוי} אלא א``כ הפקיר הא מפקרי וקיימי אלא לאו <דעובד כוכבים> {דגוי} וליקטינהו ישראל טעמא דהפקיר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הא לא הפקיר חייב</span> לא לעולם דישראל וליקטינהו <עובד כוכבים> {גוי} ודקא אמרת הא מפקרי וקיימי נהי דמפקרי אדעתא דישראל אדעתא <דעובד כוכבים> {דגוי} מי מפקרי ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ישראל שלקח שדה</span> <מעובד כוכבים> {מגוי} עד שלא הביאה שליש וחזר ומכרה לו משהביאה שליש <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חייבת במעשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>שכבר נתחייב</span>ה נתחייבה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לא נתחייבה לא</span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בסוריא</span> וקסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>כיבוש יחיד</span> לא שמיה כיבוש תא שמע ישראל <ועובד כוכבים> {וגוי} שלקחו שדה בשותפו


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מז,ב גמרא
pgu: מז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טבל וחולין מעורבין</span> זה בזה דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר של <עובד כוכבים> {גוי} פטור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>של ישראל חייב</span> עד כאן לא פליגי אלא דמר סבר יש ברירה ומר סבר אין ברירה אבל דכולי עלמא יש קנין <לעובד כוכבים> {לגוי} בא``י להפקיע מיד מעשר הכא נמי בסוריא וקסבר כיבוש יחיד לא שמיה כיבוש אמר רב חייא בר אבין ת``ש המוכר שדהו <לעובד כוכבים> {לגוי} לוקח ומביא ביכורים מפני תיקון העולם מפני תיקון העולם אין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מדאורייתא לא</span> אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שתי תקנות הוו</span> מעיקרא הוו מייתי מדאורייתא כיון דחזו דקא מקרי ומזבני דסברי בקדושתייהו קיימן תקינו להו דלא ליתו כיון דחזו דמאן דלא סגי ליה מזבן וקא משתקען ביד <עובדי כוכבים> {גוים} הדר תקינו להו דליתו איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>המוכר שדהו לפירות</span> ר' יוחנן אמר מביא וקורא ריש לקיש אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מביא ואינו קורא</span> רבי יוחנן אמר מביא וקורא קנין פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כקנין הגוף דמי</span> ר``ל אמר מביא ואינו קורא קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי איתיביה ר' יוחנן לר``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='11'> דברים כו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולביתך</span> מלמד שאדם מביא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ביכורי אשתו</span> וקורא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שאני התם דכתיב ולביתך</span> ואיכא דאמרי איתיביה ר``ש בן לקיש לר' יוחנן ולביתך מלמד שאדם מביא ביכורי אשתו וקורא התם הוא דכתיב ולביתך אבל בעלמא לא אמר ליה טעמא דידי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מהכא</span> קאמינא איתיביה היה בא בדרך וביכורי אשתו בידו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ושמע שמתה אשתו</span> מביא וקורא מתה אין לא מתה לא ה``ה דאע``ג דלא מתה ומתה אצטריכא ליה סד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ליגזור משום דרבי יוסי בר חנינא</span> דאמר ר' יוסי בר חנינא בצרן ושגרן ביד שליח <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ומת שליח בדרך</span> מביא ואינו קורא שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='2'> דברים כו </span> ולקחת והבאת עד שתהא לקיחה והבאה באחד קמ``ל ואזדו לטעמייהו דאיתמר המוכר שדה


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מח,א גמרא
pgu: מח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בזמן שהיובל נוהג</span> ר' יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מביא וקורא</span> ר``ל אמר מביא ואינו קורא רבי יוחנן אמר מביא וקורא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קנין פירות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כקנין הגוף דמי</span></span> ר``ל אמר מביא ואינו קורא קנין פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לאו כקנין הגוף דמי</span> וצריכא דאי איתמר בההיא בההיא קאמר ריש לקיש דכי קא נחית אדעתא דפירא קא נחית אבל בהך דאדעתא דגופיה קא נחית אימא מודי ליה לר' יוחנן ואי איתמר בהא בהא קאמר רבי יוחנן אבל בהך אימא מודי ליה לריש לקיש צריכא ת``ש הקונה אילן וקרקעו מביא וקורא הכא במאי עסקינן בזמן שאין היובל נוהג ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הקונה שני אילנות בתוך שדהו של חבירו</span> מביא ואינו קורא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא שלשה</span> מביא וקורא ה``נ בזמן שאין היובל נוהג והשתא דאמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מחלוקת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביובל שני</span> אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ביובל ראשון</span> דברי הכל מביא וקורא דאכתי לא סמך דעתייהו ל``ק הא ביובל ראשון הא ביובל שני לימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כתנאי</span> מנין ללוקח שדה מאביו והקדישה ואח``כ מת אביו מניין שתהא לפניו כ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שדה אחוזה</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl='22'> ויקרא כז </span> אם את שדה מקנתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אשר לא משדה אחוזתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שדה שאינה ראויה</span> להיות שדה אחוזה יצתה זו שראויה להיות שדה אחוזה דברי ר' יהודה ור``ש ר``מ אומר מניין ללוקח שדה מאביו ומת אביו ואח``כ הקדישה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מניין שתהא לפניו כשדה אחוזה</span> ת``ל אם את שדה מקנתו אשר לא משדה אחוזתו שדה שאינה שדה אחוזה יצתה זו שהיא שדה אחוזה ואילו לרבי יהודה ור``ש מת אביו ואח``כ הקדישה לא צריכא קרא מאי לאו בהא קמיפלגי דר``מ סבר קנין פירות כקנין הגוף דמי ובהא במיתת אביו הוא דלא ירית ולא מידי והלכך מת אביו ואח``כ הקדישה צריך קרא רבי יהודה ור``ש סברי קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי ובהא במיתת אביו השתא הוא דקא ירית והלכך מת אביו ואח``כ הקדישה לא צריכא קרא וכי איצטריך קרא להקדישה ואח``כ מת אביו הוא דאיצטריך אמר רב נחמן בר יצחק לעולם אימא לך בעלמא קסברי ר' יהודה ור``ש קנין פירות כקנין הגוף דמי והכא רבי יהודה ור``ש קרא אשכחו ודרוש לכתוב רחמנא אם את שדה מקנתו אשר לא אחוזתו מאי משדה אחוזתו שדה שאינה ראויה להיות שדה אחוזה יצתה זו שראויה להיות שדה אחוזה א``ר יוסף אי לאו דא``ר יוחנן קנין פירות כקנין הגוף דמי לא מצא ידיו ורגליו בבית המדרש דא``ר אסי א``ר יוחנן האחין שחלקו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לקוחות הן</span> ומחזירין זה לזה ביובל ואי ס``ד לאו כקנין הגוף דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לא משכחת</span> דמייתי ביכורים אלא חד בר חד עד יהושע בן נון אמר רבא קרא ומתניתא מסייעי ליה לר``ל קר


id: 3604
lvr: 36
prk: 04
nru: דף מח,ב גמרא
pgu: מח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='15'> ויקרא כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>במספר שני תבואות</span> ימכר לך מתניתא דתניא בכור נוטל פי שנים בשדה החוזרת לאביו ביובל אמר אביי נקטינן בעל בנכסי אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צריך הרשאה</span> ולא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דלא נחית</span> אפירי אבל נחית אפירי מיגו דמשתעי דינא אפירי משתעי דינא אגופא:
<BR


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף מח,ב משנה
pgu: מח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הניזקין שמין להן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בעידית</span> ובעל חוב בבינונית וכתובת אשה בזיבורית ר``מ אומר אף כתובת אשה בבינונית אין נפרעין מנכסים משועבדים במקום שיש נכסי' בני חורין ואפילו הן זיבורית אין נפרעין מנכסי יתומין אלא מן הזיבורית <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין מוציאין לאכילת פירות ולשבח קרקעות</span> ולמזון האשה והבנות מנכסים משועבדין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מפני תיקון העולם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והמוצא מציאה</span> לא ישבע מפני תיקון העולם


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף מח,ב גמרא
pgu: מח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מפני תיקון העולם</span> דאורייתא היא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='4'> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מיטב שדהו</span> ומיטב כרמו ישלם אמר אביי לא צריכא אלא לרבי ישמעאל דאמר מדאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדניזק שיימינן</span> קמ``ל מפני תיקון העולם שיימינן בדמזיק מאי רבי ישמעאל דתניא מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם מיטב שדהו של ניזק ומיטב כרמו של ניזק דברי רבי ישמעאל רע``א <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא בא הכתוב</span> אלא לגבות לניזקין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מן העידית</span> וק``ו להקדש ולר' ישמעאל אכל שמנה משלם שמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אכל כחושה משלם שמנה</span> אמר רב אידי בר אבין הכא במאי עסקינן כגון שאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ערוגה בין הערוגות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא ידעינן</span> אי כחושה אכל אי שמנה אכל דמשלם ליה ממיטב אמר רבא אילו ידעינן דכחושה אכל משלם כחושה השתא דלא ידעינן משלם שמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>המוציא מחברו עליו הראיה</span> אלא אמר רב אחא בר יעק


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף מט,א גמרא
pgu: מט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכא במאי עסקינן כגון שהיתה עידית דניזק כזיבורית דמזיק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רבי ישמעאל סבר בדניזק שיימינן</span> ור``ע סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בדמזיק שיימינן</span> מ``ט דרבי ישמעאל נאמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> שדה למטה ונאמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl=''> שמות כב </span> שדה למעלה מה שדה האמורה למעלה דניזק אף שדה האמורה למטה דניזק ור``ע סבר מיטב שדהו ישלם דהאיך דקא משלם ור' ישמעאל אהני גז``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואהני קרא</span> אהני גז``ש לכדאמרן אהני קרא דאי אית ליה למזיק עידית וזיבורית <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וזיבורית דידיה לא שויא כעידית דניזק</span> דמשלם ליה ממיטב רע``א לא בא הכתוב אלא לגבות לניזקין מן העידית וק``ו להקדש מאי ק``ו להקדש אילימא דנגחיה תורא דידן לתורא דהקדש<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='35'> שמות כא </span> שור רעהו אמר רחמנא ולא שור של הקדש אלא לאומר הרי עלי מנה לבדק הבית דאתי גזבר ושקיל מעידית <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא יהא אלא בעל חוב</span> ובעל חוב דינו בבינונית וכ``ת קסבר ר``ע בעל חוב שקיל בעידית כניזקין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איכא למיפרך</span> מה לבעל חוב שכן יפה כחו בניזקין תאמר בהקדש שכן הורע כחו בניזקין לעולם דנגחיה תורא דידן לתורא דהקדש ור``ע סבר לה כר``ש בן מנסיא דתניא ר``ש בן מנסיא אומר שור של הקדש שנגח לשור של הדיוט פטור ושל הדיוט שנגח לשור של הקדש בין תם ובין מועד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>משלם נזק שלם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי הכי</span> ממאי דבעידית דניזק כזיבורית דמזיק פליגי דלמא דכ``ע בדניזק שיימינן והכא בפלוגתא דר``ש בן מנסיא ורבנן קמיפלגי דר``ע סבר לה כר``ש בן מנסיא ור' ישמעאל סבר לה כרבנן א``כ מאי לא בא הכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ועוד</span> מאי ק``ו להקדש ועוד הא אמר רב אש


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף מט,ב גמרא
pgu: מט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תניא בהדיא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='4'> שמות כב </span> מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם מיטב שדהו של ניזק ומיטב כרמו של ניזק דברי רבי ישמעאל רע``א מיטב שדהו של מזיק ומיטב כרמו של מזיק רבינא אמר לעולם מתני' ר``ע היא דאמר מדאורייתא בדמזיק שיימינן ור``ש היא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דדריש</span> טעמא דקרא ומה טעם קאמר מה טעם הניזקין שמין להן בעידית <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מפני תיקון העולם</span> דתניא אמר ר``ש מפני מה אמרו הניזקין שמין להן בעידית מפני הגזלנים ומפני החמסנין כדי שיאמר אדם למה אני גוזל ולמה אני חומס למחר ב``ד יורדין לנכסי ונוטלין שדה נאה שלי וסומכים על מה שכתוב בתורה מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם לפיכך אמרו הניזקין שמין להן בעידית מפני מה אמרו בעל חוב בבינונית כדי שלא יראה אדם לחבירו שדה נאה ודירה נאה ויאמר אקפוץ ואלונו כדי שאגבנו בחובי לפיכך אמרו בע``ח בבינונית אלא מעתה יהא בזיבורית א``כ אתה נועל דלת בפני לווין כתובת אשה בזיבורית דברי ר' יהודה ר``מ אומר בבינונית אמר ר``ש מפני מה אמרו כתובת אשה בזיבורית שיותר ממה שהאיש רוצה לישא האשה רוצה לינשא דבר אחר אשה יוצאה לרצונה ושלא לרצונה והאיש אינו מוציאה אלא לרצונו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי דבר אחר</span> וכ``ת כי היכי דכי מפיק לה איהו תקינו לה רבנן כתובה מיניה כי נפקא איהי נמי ליתקני ליה רבנן כתובה מינה ת``ש אשה יוצאה לרצונה ושלא לרצונה והאיש אינו מוציא אלא לרצונו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אפשר דמשהי לה</span> בגיטא:  כתובת אשה בזיבורית:  אמר מר זוטרא בריה דרב נחמן לא אמרן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא מיתמי</span> אבל מיניה דידיה בבינונית מיתמי מאי איריא כתובת אשה אפילו כל מילי נמי דהא תנן אין נפרעים מנכסי יתומים אלא מן הזיבורית אלא לאו מיניה לעולם מיתמי וכתובת אשה איצטריכא ליה ס``ד אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום חינא</span> אקילו רבנן גבה קמ``ל אמר רבא ת``ש ר``מ אומר כתובת אשה בבינונית <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ממאן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אילימא מיתמי</span> לית ליה לר``מ הא דתנן אין נפרעים מנכסי יתומים אלא מן הזיבורית אלא לאו מיניה מכלל דרבנן סברי בזיבורית לא לעולם מיתמי ושאני כתובת אשה משום חינא אמר אביי ת``ש הניזקין שמין להן בעידית ובעל חוב בבינונית וכתובת אשה בזיבורית ממאן אילימא מיתמי מאי איריא כתובת אשה אפילו כל הני נמי אלא לאו מיניה אמר רב אחא בר יעקב הכא במאי עסקינן כגון שנעשה ערב לנזקי בנו לבעל חוב בנו ולכתובת כלתו והאי כי דיניה והאי כי דיניה ניזקין ובעל חוב דמחיים גבו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איהו נמי</span> כי מגבי כמחיים מגבי כתובת אשה דלאחר מיתה גביא ולאחר מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ממאן גביא</span> מיתמי איהו נמי כי מגבי כלאחר מיתה מגבי ותיפוק ליה דערב דכתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>משתעבד</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בקבלן</span> הניחא למאן דאמר קבלן אף על גב דלית ליה נכסי ללוה משתעבד שפיר אלא למאן דאמר אי אית ליה משתעבד אי לית ליה לא משתעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מאי איכא למימר</span> איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בדהוו</span> ליה ואישתדוף ואיבעית אימא כל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לגבי בריה</span> שעבודי משעבד נפשיה איתמר ערב דכתובה דברי הכל לא משתעב


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נ,א גמרא
pgu: נ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קבלן דבעל חוב</span> דברי הכל משתעבד ערב דבעל חוב וקבלן דכתובה פליגי איכא למ``ד אע``ג דלית ליה נכסי ללוה משתעבד ואיכא למאן דאמר אי אית ליה משתעבד אי לית ליה לא משתעבד והילכתא בכולהו אע``ג דלית ליה משתעבד בר מערב דכתובה דאע``ג דאית ליה לא משתעבד מאי טעמא מצוה הוא דעבד ולא מידי חסרה אמר רבינא ת``ש מעיקרא דתקנתין יותר ממה שהאיש רוצה לישא אשה רוצה לינשא ואי ס``ד מיתמי האי משום דיתמי הוא תיובתא דמר זוטרא תיובתא:  אמר מר זוטרא בריה דרב נחמן משמיה דרב נחמן שט``ח היוצא על היתומין אע``פ <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שכתוב בו שבח</span> אינו גובה אלא מן הזיבורית אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תדע</span> דבע``ח דיניה בבינונית ומיתמי בזיבורית א``ל רבא הכי השתא בעל חוב דיניה מדאורייתא בזיבורית כדעולא דאמר עולא דבר תורה בעל חוב בזיבורית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='11'> דברים כד </span> בחוץ תעמוד והאיש וגו' מה דרכו של איש להוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פחות שבכלים</span> ומה טעם אמרו בע``ח בבינונית כדי שלא תנעול דלת בפני לוין וגבי יתמי אוקמוה רבנן אדאורייתא אלא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כיון דדיניה מדאורייתא בעידית</span> אפילו מיתמי נמי בעידית ולרבא והתני אברם חוזאה אין נפרעין מנכסי יתומין אלא מן הזיבורית ואפילו הן ניזקין והא ניזקין דינן מדאורייתא בעידית הכא במאי עסקינן כגון שהיתה עידית דניזק כזיבורית דמזיק ורבי ישמעאל היא דאמר מדאורייתא בדניזק שיימינן ומפני תיקון העולם תקינו רבנן בדמזיק וגבי יתמי אוקמוה רבנן אדאורייתא איני והתני רבי אליעזר ניותאה אין נפרעין מנכסי יתומים אלא מן הזיבורית ואפילו הן עידית מאי אפילו הן עידית לאו אע``ג דכתיב עידית בשטרא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי עידית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שפאי עידית</span> כדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הזיק זיבורית גובה</span> מן העידית שפאי עידית <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גובה מן הבינונית</span> וגבי יתמי אוקמוה רבנן אדאורייתא:  אין נפרעין מנכסי יתומין אלא מן הזיבורית:  בעי רב אחדבוי בר אמי יתומים שאמרו קטנים או אפילו גדולים תקנתא היא דעבוד רבנן גבי יתמי לקטנים עבוד רבנן לגדולים לא עבוד רבנן או דלמא משום דלא מסיק אדעתא דמלוה דמית לוה ונפלי נכסי קמי יתמי דהוה ליה נועל דלת הלכך אפילו גדולים נמי ת``ש דתני אביי קשישא יתומין שאמרו גדולים וא``צ לומר קטנים ודלמא הני מילי לענין שבועה דגדול במילי דאבוה כקטן דמי אבל לענין זיבורית לא והלכת


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נ,ב גמרא
pgu: נ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  יתומין שאמרו גדולים וא``צ לומר קטנים בין לשבועה בין לזיבורית:  אין נפרעין מנכסים משועבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>במקום שיש בני חורין</span>:  בעי רב אחדבוי בר אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במתנה היאך</span> תקנתא הוא דעבוד רבנן משום פסידא דלקוחות אבל מתנה דליכא פסידא דלקוחות לא או דלמא מתנה נמי אי לאו דאית ליה הנאה מיניה לא יהיב ליה מתנה והלכך כי פסידא דלקוחות דמי א``ל מר קשישא בריה דרב חסדא לרב אשי ת``ש שכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלוני וג' מאות לפלוני וד' מאות לפלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין אומרים כל הקודם בשטר</span> זכה לפיכך יצא עליו שט``ח גובה מכולן אבל אם אמר תנו מאתים זוז לפלוני ואחריו לפלוני ואחריו לפלוני אומרים כל הקודם בשטר זכה לפיכך יצא עליו שט``ח <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גובה מן האחרון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין לו</span> גובה משלפניו אין לו גובה משלפני פניו ואע``ג דקמא בינונית ובתרא זיבורית <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מזיבורית גבי</span> מבינונית לא גבי ש``מ במתנה נמי עבוד רבנן תקנתא הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בבעל חוב</span> והא תנו קאמר תנו בחובי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וליחזי שטרא</span> דמאן קדים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דליכא שטרא</span> והא כל הקודם בשטר קאמר בשטר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פקדתא</span> ואב``א אפילו מתנה נמי ולא קשיא מאי גובה מן האחרון אין נפסד אלא אחרון ואב``א דשוו כולהו להדדי:  אין מוציאין לאכילת פירות:  מאי טעמא אמר עולא אמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לפי שאין כתובין</span> אמר ליה רבי אבא לעולא והא מזון האשה והבנות דכמאן דכתיבי דמו וקתני אין מוציאין א``ל התם מעיקרא הכי אתקון כתובין הן אצל בני חורין ואין כתובין הן אצל משועבדין וכן אמר רבי אסי אמר ר' יוחנן לפי שאין כתובין אמר ליה רבי זירא לרב אסי והא מזון האשה והבנות דכמאן דכתיבי דמו וקתני אין מוציאין א``ל מעיקרא הכי אתקון כתובין הן אצל בני חורין ואין כתובין הן אצל משועבדין ר' חנינא אמר לפי שאין קצובין איבעיא להו לרבי חנינא קצובין וכתובין בע


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נא,א גמרא
pgu: נא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  או דלמא קצובין ואע``פ שאינן כתובים ת``ש דאיתמר מי שמת והניח שתי בנות ובן וקדמה הראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ונטלה עישור נכסים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא הספיקה שניה לגבות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עד שמת הבן</span> א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שניה ויתרה</span> וא``ל ר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גדולה מזו אמרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מוציאין</span> לפרנסה ואין מוציאין למזונות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואת אמרת שניה ויתרה</span> והא פרנסה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מיקץ קייצא</span> מיכתב לא כתיבא וקא מוציאה שאני פרנסה כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאית לה קלא</span> כמאן דכתיבא דמי מתיב רב הונא בר מנוח מתו בנותיהן נזונות מנכסים בני חורין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והיא</span> נזונת מנכסים משועבדים מפני שהיא כבעלת חוב הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בשקנו מידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי הכי בנות נמי</span> בשקנו לזו ולא קנו לזו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי פסקא</span> בת אשתו דהואי בשעת קנין מהני לה קנין בתו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דלא הואי</span> בשעת קנין לא מהני לה קנין מי לא עסקינן דהוו תרוייהו בשעת קנין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והיכי דמי</span> דגרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואהדרה</span> אלא בתו דבתנאי בית דין קאכלה לא מהני לה קנין בת אשתו דלאו בתנאי בית דין קאכלה מהני לה קנין וכי מיגרע גרעה אלא בתו כיון דבתנאי בית דין קאכלה אימר צררי אתפסה ת``ש א``ר נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אימתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בזמן שקדם מקחו</span> של שני לשבחו של ראשון אבל קדם שבחו של ראשון למקחו של שני גובה מנכסים משועבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אלמא משום דלא קדים הוא</span> תנאי היא דתניא אין מוציאין לאכילת פירות ולשבח קרקעות ולמזון אשה והבנות מנכסים משועבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מפני תיקון העולם לפי שאין כתובין</span> אמר ר' יוסי וכי מה תיקון העולם יש בזו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>והלא אין קצובין</span>:  והמוצא מציאה לא ישבע:  אמר ר' יצחק שני כיסין קשורין מצאת לי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>והלה אומר לא מצאתי אלא אחד נשבע</span> שני שוורים קשורין מצאת לי והלה אומר לא היה אלא אחד אינו נשבע מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>שוורין מנתחי מהדדי</span> כיסין לא מנתחי מהדדי שני שוורין קשורין מצאת והלה אומר מצאתי והחזרתי לך אחד מהן הרי זה נשבע ור' יצחק לית ליה המוצא מציאה לא ישבע מפני תיקון העול


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נא,ב גמרא
pgu: נא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הוא דאמר כרבי אליעזר בן יעקב דתניא ר' אליעזר בן יעקב אומר פעמים שאדם נשבע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>על טענת עצמו</span> כיצד מנה לאביך בידי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והאכלתיו פרס</span> הרי זה נשבע וזה הוא שנשבע על טענת עצמו וחכ``א אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא</span> כמשיב אבידה ופטור ורבי אליעזר בן יעקב לית ליה משיב אבידה פטור אמר רב בטוענו קטן קטן מידי מששא אית ביה והתנן אין נשבעין על טענת חרש שוטה וקטן מאי קטן גדול ואמאי קרי ליה קטן דלגבי מילי דאביו קטן הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הכי</span> טענת עצמו טענת אחרים הוא טענת אחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והודאת עצמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כולהו טענתא נמי טענת אחרים והודאת עצמו נינהו</span> אלא בדרבה קמיפלגי דאמר רבה מפני מה אמרה תורה מודה מקצת הטענה ישבע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חזקה אין אדם מעיז פניו</span> בפני בעל חובו והאי בכוליה בעי למכפריה ליה והאי דלא כפריה משום דאין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו ובכוליה בעי דלודי ליה והאי דלא אודי ליה אישתמוטי הוא דקא משתמיט ליה סבר עד דהוו לי זוזי ופרענא ליה ואמר רחמנא רמי שבועה עילויה כי היכי דלודי ליה בכוליה ר' אליעזר בן יעקב סבר ל``ש בו ול``ש בבנו אינו מעיז והילכך לאו משיב אבידה הוא ורבנן סברי בו הוא דאינו מעיז אבל בבנו מעיז ומדלא מעיז משיב אבידה הוא


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נב,א משנה
pgu: נב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  יתומין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שסמכו אצל בעל הבית</span> או שמינה להן אביהן אפוטרופוס חייב לעשר פירותיהם אפוטרופוס שמינהו אבי יתומים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ישבע</span> מינוהו ב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא ישבע</span> אבא שאול אומר חילוף הדברים


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נב,א גמרא
pgu: נב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורמינהו<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl=''> במדבר יח </span> אתם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא שותפין</span> אתם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולא אריסין</span> אתם ולא אפוטרופין ולא התורם את שאינו שלו אמר רב חסדא לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>להאכיל</span></span> כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>להניח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והתניא</span> האפוטרופין תורמין ומעשרין להאכיל ולא להניח ומוכרי' להן בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>עבדים</span> ושפחות בתים שדות וכרמים להאכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבל לא להניח</span> ומוכרין להן פירות יינות שמנים וסלתות להאכיל אבל לא להניח ועושין להן לולב וערבה וסוכה וציצית וכל דבר שיש לו קצבה לאיתויי שופר ולוקחין להם ספר תורה תפילין ומזוזות וכל דבר שיש לו קצבה לאתויי מגילה ואין פוסקין עליהם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צדקה</span> ואין פודין עליהן את השבויין ולא כל דבר שאין לו קצבה לאתויי תנחומי אבלים ואין אפוטרופין רשאין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לדון</span> לחוב ולזכות בנכסי יתומים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לזכות אמאי לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא</span> לחוב על מנת לזכות בנכסי יתומים ואין אפוטרופין רשאין למכור ברחוק ולגאול בקרוב ברעה ולגאול ביפה מ``ט דדלמא משתדפין ואין אפוטרופין רשאין למכור שדות וליקח עבדים אבל מוכרין עבדים ולוקחין בהן שדות רבן שמעון בן גמליאל אומר אף לא למכור עבדים וליקח שדות מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דלמא לא משפיין</span> ואין אפוטרופין רשאין להוציא עבדים לחירות אבל מוכרין אותן לאחרים ואחרים מוציאין אותן לחירות רבי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אומר אני</span> אף הוא נותן דמי עצמו ויוצא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מפני שהוא</span> כמוכרו לו וצריך לחשב עמהן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>באחרונה</span> ר``ש בן גמליאל אומר אינו צריך אין עושין אפוטרופין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>נשים</span> ועבדים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>קטנים</span> ואם מינן אבי יתומין הרשות בידו ההוא אפוטרופוס דהוה בשבבותיה דר' מאיר דהוה קא מזבין ארעתא וזבין עבדי ולא שבקיה ר' מאיר אחוו ליה בחלמיה אני להרוס ואתה לבנות אפילו הכי לא אשגח אמר דברי חלומות לא מעלין ולא מורידין הנהו בי תרי דאיגרי בהו שטן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דכל בי שמשי</span> הוו קא מינצו בהדי הדדי איקלע רבי מאיר להתם עכבינהו תלתא בי שמשי עד דעבד להו שלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שמעיה</span> דקאמר ווי דאפקיה ר' מאיר לההוא גברא מביתיה:  ההוא אפוטרופוס דהוה בשבבותיה דר' יהושע בן לוי דהוה קא מזבין ארעא וזבין תורי ולא אמר ליה ולא מידי סבר לה כר' יוסי דתניא א``ר יוסי מימי לא קריתי לאשתי אשתי ולשורי שורי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לאשתי ביתי</span> ולשורי שדי הנהו יתמי דהוו סמיכי גבי ההיא סבתא הוה להו תורתא שקלה וזבינתה ניהלייהו אתו קרובים לקמיה דרב נחמן אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>מאי עבידתה דזבנא</span> אמר להו יתומים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שסמכו אצל בעל הבית</span> תנן והא <span class='tlm-rsh' data-nro='38'><span class='tlm-rsh' data-nro='41'>אייקר</span></span> ברשותא דלוקח אייקר והא לא נקיטי דמי אמר להו א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='40'><span class='tlm-rsh' data-nro='42'>היינו דרב חנילאי</span></span> בר אידי אמר שמואל דאמר רב חנילאי בר אידי אמר שמואל נכסי יתומין <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>הרי הן כהקדש</span> ולא מקני אלא בכספא חמריה דרבנא עוקבא יתמא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>משכו</span>ה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>בארבעה ארבעה</span> ואייקר וקם בשיתא שיתא אתו לקמיה דרב נחמן אמר להו היינו דרב חנילאי בר אידי דאמר רב חנילאי בר אידי אמר שמואל נכסי יתומין הרי הן כהקדש ולא מקני אלא בכספא:  משוך פירי מיתמי אייקור היינו דרב חנילאי בר אידי זול <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לא יהא כח הדיוט חמור מהקדש</span> אמשיכו להו <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>פירי ליתמי</span> אייקר לא יהא כח הדיוט חמור מהקדש זול סבור מינה היינו דרב חנילאי בר אידי א``ל רב שישא בריה דרב אידי הא רעה היא לדידהו דזמנין דמצטרכי לפירי וליכא דיהיב להו עד דיהבי זוזי יהבי יתמי זוזי אפירי זול לא יהא כח הדיוט חמור מן הקדש אייקר סבור מינה היינו דרב חנילאי בר אידי אמר להו רב שישא בריה דרב אידי הא רעה היא לדידה


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נב,ב גמרא
pgu: נב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דאתו למימר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נשרפו חיטכם בעלייה</span> יהבי להו זוזי ליתמי אפירי אייקר לא יהא כח הדיוט חמור מהקדש זול סבור מינה היינו דרב חנילאי בר אידי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר להו</span> רב שישא בריה דרב אידי הא רעה הוא לדידהו דזמנין דמצטרכי לזוזי וליכא דיהיב להו עד דיהבי להו פירי אמר רב אשי אנא ורב כהנא חתמינן אשטרא דאימיה דזעירא יתמא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דמזבנא ארעא</span> לכרגא בלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אכרזתא</span> דאמרי נהרדעי לכרגא ולמזוני ולקבורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מזבנינן בלא אכרזתא</span>:  עמרם צבעא אפוטרופא דיתמי הוה אתו קרובים לקמיה דרב נחמן אמרי ליה קא לביש ומכסי מיתמי אמר להו כי היכי דלישתמען מיליה קאכיל ושתי מדידהו ולא אמוד אימור מציאה אשכח והא קא מפסיד אמר להו אייתו לי סהדי דמפסיד ואיסלקיניה דאמר רב הונא חברין משמיה דרב אפוטרופוס דמפסיד מסלקינן ליה דאיתמר אפוטרופא דמפסיד רב הונא אמר רב מסלקינן ליה דבי רבי שילא אמרי לא מסלקינן ליה והלכתא מסלקינן ליה:  אפוטרופוס שמינהו אבי יתומים ישבע:  מאי טעמא אי לאו דאית ליה הנאה מיניה לא הוה ליה אפוטרופוס <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומשום שבועה</span> לא אתי לאמנועי:  מינוהו ב``ד לא ישבע:  מלתא בעלמא הוא דעביד לבי דינא ואי רמית עליה שבועה אתי לאמנועי:  אבא שאול אומר חילוף הדברים:  מ``ט מינוהו ב``ד ישבע בההיא הנאה דקא נפיק עליה קלא דאיניש מהימנא הוא דהא סמיך עליה בי דינא משום שבועה לא אתי לאמנועי מינהו אבי יתומים לא ישבע מילתא בעלמא הוא דעבדי להדדי ואי רמית עליה שבועה אתי לאמנועי אמר רב חנן בר אמי אמר שמואל הלכתא כאבא שאול:  תניא רבי אליעזר בן יעקב אומר זה וזה ישבע והלכה כדבריו תני רב תחליפא בר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מערב</span>א קמיה דר' אבהו אפוטרופוס שמינהו אבי יתומים ישבע מפני שהוא נושא שכר אמר ליה את אייתת קבא וכיילת ליה אלא אימא מפני שהוא כנושא שכר


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נב,ב משנה
pgu: נב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>המטמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והמדמע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והמנסך</span> בשוגג <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פטור</span> במזיד חייב


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נב,ב גמרא
pgu: נב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איתמר מנסך רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מנסך ממש</span> ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מערב</span> מ``ד מערב מ``ט לא אמר מנסך אמר לך מנסך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קם ליה בדרבה מיניה</span> ואידך כדרבי ירמיה דא``ר ירמיה משעת הגבהה הוא דקנה מתחייב בנפשו לא הוי עד שעת ניסוך ולמאן דאמר מנסך מ``ט לא אמר מערב אמר לך מער


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נג,א גמרא
pgu: נג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>היינו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מדמע</span></span> ואידך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קנסא הוא</span> ומקנסא לא ילפינן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולמאן דיליף קנסא מקנסא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כל הני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למה לי</span> צריכא דאי תנא מטמא אי תרומה הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משום דקא מפסיד לה לגמרי</span> ואי מטמא חולין משום <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דאסור לגרום טומאה</span> לחולין שבארץ ישראל אבל מדמע אימא לא ואי אשמעינן מדמע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משום דשכיח</span> אבל מטמא דלא שכיח אימא לא ואי אשמעינן מטמא ומדמע משום דלא קים ליה בדרבה מיניה אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מנסך</span> דקים ליה בדרבה מיניה אימא לא קא משמע לן כדרבי ירמיה ולהא דתני אבוה דר' אבין בראשונה היו אומרים המטמא והמנסך חזרו לומר אף המדמע כל הני למה לי צריכא דאי אשמעינן מטמא משום דלא קים ליה בדרבה מיניה אבל מנסך דקים ליה בדרבה מיניה אימא לא ואי אשמעינן מנסך משום דקא מפסיד ליה לגמרי אבל מטמא דלא מפסיד ליה לגמרי אימא לא ואי אשמעינן הני תרתי משום דהפסד מרובה אבל מדמע דהפסד מועט אימא לא צריכא אמר חזקיה דבר תורה אחד שוגג ואחד מזיד חייב מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היזק שאינו ניכר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שמיה היזק</span> ומה טעם אמרו בשוגג פטור <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כדי שיודיעו</span> אי הכי אפילו במזיד נמי השתא לאוזוקי קא מכוין אודועי לא מודע ליה ור' יוחנן אמר דבר תורה אחד שוגג ואחד מזיד פטור מאי טעמא היזק שאינו ניכר לא שמיה היזק ומה טעם אמרו במזיד חייב שלא יהא כל אחד ואחד הולך ומטמא טהרותיו של חבירו ואומר פטור אני תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכהנים שפגלו</span> במקדש מזידים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>חייבין</span> ותני עלה מפני תיקון העולם ואי אמרת היזק שאינו ניכר שמיה היזק האי שוגגין פטורין מפני תיקון העולם מיבעי ליה הכי נמי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מזידין</span> חייבין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הא שוגגין פטורין</span> מפני תיקון העולם מתיב רבי אלעזר העושה מלאכה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מי חטאת</span> ובפרת חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>פטור מדיני אדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וחייב בדיני שמים</span> ואי אמרת היזק שאינו ניכר שמיה היזק בדיני אדם נמי לחייב הוא מותיב לה והוא מפרק לה פרה שהכניסה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לרבקה</span> על מנת שתינק <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ותדוש</span> מי חטאת ששקל בהן משקלות והאמר רבא מי חטא


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נג,ב גמרא
pgu: נג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ששקל בהן משקלות</span> כשרה לא קשיא הא בגופן הא בכנגדן בגופן מעשה קא עביד בהו ואי היזק שאינו ניכר שמיה היזק בדיני אדם נמי לחייב אלא אידי ואידי בכנגדן ולא קשיא הא דאסח דעתיה הא דלא אסח דעתיה:  מתיב רב פפא גזל מטבע <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ונפסל</span> תרומה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נטמאת</span> חמץ ועבר עליו הפסח אומר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הרי שלך לפניך</span> ואי אמרת היזק שאינו ניכר שמיה היזק האי גזלן הוא ממונא מעליא בעי שלומי תיובתא לימא כתנאי המטמא והמדמע והמנסך אחד שוגג ואחד מזיד חייב דברי ר``מ רבי יהודה אומר בשוגג פטור במזיד חייב מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר היזק שאינו ניכר שמיה היזק ומר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא שמיה היזק</span> אמר רב נחמן בר יצחק דכולי עלמא היזק שאינו ניכר לא שמיה היזק והכא בקנסו שוגג אטו מזיד קא מיפלגי דמר סבר קנסו שוגג אטו מזיד ומר סבר לא קנסו שוגג אטו מזיד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ורמי</span> דרבי מאיר אדרבי מאיר ורמי דרבי יהודה אדרבי יהודה דתניא המבשל בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשוגג יאכל</span></span> במזיד לא יאכל דברי רבי מאיר ר' יהודה אומר בשוגג יאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למוצאי שבת</span> במזיד לא יאכל עולמית ר' יוחנן הסנדלר אומר בשוגג יאכל למוצאי שבת לאחרים ולא לו במזיד לא יאכל עולמית לא לו ולא לאחרים קשיא דרבי מאיר אדרבי מאיר קשיא דרבי יהודה אדרבי יהודה דר``מ אדרבי מאיר לא קשיא כי קניס בדרבנן בדאורייתא לא קניס והא מנסך דאורייתא הוא וקא קניס משום חומרא <דעבודת כוכבים> {דעבודה זרה} קנס ליה דר' יהודה אדר' יהודה לא קשיא כי לא קניס בדרבנן בדאורייתא קניס והא מנסך דאורייתא ולא קניס משום חומרא <דעבודת כוכבים> {דעבודה זרה} מיבדל בדילי מיניה ורמי דרבי מאיר אדר``מ בדאורייתא דתניא הנוטע בשבת בשוגג יקיים במזיד יעקר ובשביעית בין בשוגג בין במזיד יעקר דברי ר``מ רבי יהודה אומר בשביעית בשוגג יקיים במזיד יעקר ובשבת בין בשוגג בין במזיד יעקר ולטעמיך תקשה לך היא גופה מכדי הא דאורייתא והא דאורייתא מאי שנא שבת ומאי שנא שביעית אלא התם כדקתני טעמא א``ר מאיר מפני מה אני אומר בשבת בשוגג יקיים במזיד יעקר ובשביעית בין בשוגג בין במזיד יעקר מפני שישראל מונין לשביעי


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נד,א גמרא
pgu: נד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואין מונין</span> לשבתות דבר אחר נחשדו ישראל על השביעית ולא נחשדו על השבתות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאי דבר אחר</span> ה``ק וכי תימא שבת נמי זימנין דמיקלע יום ל' בשבת דאי נטע ההוא יומא הוא דסלקא ליה שתא ואי לא לא סלקא ליה שתא ת``ש דבר אחר נחשדו ישראל על השביעית ולא נחשדו על השבתות דרבי יהודה אדרבי יהודה לא קשיא באתריה דרבי יהודה חמירא להו שביעית דההוא דאמר ליה לחבירו דייר בר דיירתא אמר ליה אנא לא אכלי פירי דשביעית כוותך תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אכל תרומה</span> טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משלם חולין טהורין</span> שילם חולין טמאים מהו אמר סומכוס משום ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשוגג</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תשלומיו תשלומין</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>במזיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין תשלומיו תשלומין</span></span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחד זה ואחד זה</span> תשלומיו תשלומין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וחוזר ומשלם חולין טהורים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והוינן בה במזיד אמאי אין תשלומיו תשלומין</span> תבא עליו ברכה דאכיל מיניה מידי דלא חזי ליה בימי טומאתו וקא משלם ליה מידי דחזי ליה בימי טומאתו ואמר רבא ואמרי לה כדי חסורי מחסרא והכי קתני אכל תרומה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משלם כל דהו</span> אכל תרומה טהורה משלם חולין טהורים שילם חולין טמאין מהו סומכוס אומר משום ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בשוגג תשלומיו תשלומין</span> במזיד אין תשלומיו תשלומין וחכ``א אחד זה ואחד זה תשלומיו תשלומין וחוזר ומשלם חולין טהורין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואמר רב אחא בריה דרב איקא</span> הכא בקנסו שוגג אטו מזיד איכא בינייהו <דר``מ סבר לא קנסו שוגג אטו מזיד וחכ``א קנסו> הכי השתא התם גברא לשלומי קא מיכוין אנן ניקום וליקנסיה ת``ש דם שנטמא וזרקו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בשוגג הורצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>במזיד לא הורצה</span> אמר לך ר``מ הכי השתא התם גברא לכפורי קא מכוין אנן ניקום ונקנסיה תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>המעשר בשבת</span> בשוגג יאכל במזיד לא יאכל הכי השתא התם גברא לתקוני קא מיכוין אנן ליקום וליקנסיה תא שמע המטביל כלים בשבת בשוגג ישתמש בהן במזיד לא ישתמש בהן הכי השתא התם גברא לטהורי מאני קא מיכוין אנן ליקום וליקנסיה ורמי דר' יהודה אדרבי יהודה בדרבנן דתני


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נד,ב גמרא
pgu: נד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נפלו ונתפצעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אחד</span> שוגג ואחד מזיד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יעלו</span></span> דברי ר``מ ורבי יהודה רבי יוסי ור' שמעון אומרים בשוגג יעלו במזיד לא יעלו והא הכא דמדאורייתא חד בתרי בטל ורבנן הוא דגזור וקא קניס ר' יהודה התם היינו טעמא דר' יהודה משום <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאתי לאיערומי</span> ורמי דרבי יוסי אדרבי יוסי דתנן נטיעה של ערלה ושל כלאי הכרם שנתערבו בנטיעות אחרות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הרי זה לא ילקט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואם ליקט</span> יעלו באחד ומאתים ובלבד שלא יתכוין ללקט ר' יוסי אומר אף המתכוין ללקט יעלו באחד ומאתים הא אתמר עלה אמר רבא חזקה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין אדם אוסר את כרמו בנטיעה אחת</span> וכן כי אתא רבין א``ר יוחנן חזקה אין אדם אוסר את כרמו בנטיעה אחת


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נד,ב גמרא
pgu: נד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר היה עושה עמו בטהרות ואמר לו טהרות שעשיתי עמך נטמאו היה עושה עמו בזבחים וא``ל זבחים שעשיתי עמך נתפגלו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נאמן</span> אבל אמר לו טהרות שעשיתי עמך ביום פלוני נטמאו וזבחים שעשיתי עמך ביום פלוני נתפגלו אינו נאמן מאי שנא רישא ומאי שנא סיפא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כל שבידו</span> נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רבא אמר</span> כגון דאשכחיה ולא אמר ליה ולא מידי ולבתר הכי אשכחיה ואמר ליה ההוא דאמר ליה לחבריה טהרות שעשיתי עמך ביום פלוני נטמאו אתא לקמיה דרבי אמי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שורת הדין</span> אינו נאמן אמר לפניו רבי אסי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אתה אומר כן</span> הכי אמר ר' יוחנן משום רבי יוסי מה אעשה שהתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>האמינתו</span> היכן האמינתו א``ר יצחק בר ביסנא כהן גדול ביוה``כ יוכיח דכי אמר פגול מהימן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ומנא ידעינן</span> והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0316' data-rgl='17'> ויקרא טז </span> וכל אדם לא יהיה באהל מועד אלא לאו משום דמהימן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ודלמא</span> דשמעניה דפגיל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי לאו דמהימן</span> אע``ג דשמעניה נמי לא מהימן דדלמא לבתר הכי קאמר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דלמא דחזיניה בפישפש</span> קשיא ההוא דאתא לקמיה דרבי אמי אמר ליה ספר תורה שכתבתי לפלוני אזכרות שלו לא כתבתים לשמן אמר ליה ספר תורה ביד מי אמר ליה ביד לוקח אמר ליה נאמן אתה להפסיד שכרך ואי אתה נאמן להפסיד ספר תורה אמר ליה רבי ירמיה נהי דהפסיד שכר אזכרות שכר דספר תורה כוליה מי הפסיד אמר ליה אין שכל ספר תורה שאין אזכרות שלו כתובות לשמן אינו שוה כלום וליעבר עלייהו קולמוס וליקדשיה כמאן נימא דלא כרבי יהודה דתנן הרי שהיה צריך לכתוב את השם ונתכוון לכתוב יהודה וטעה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא הטיל בו דלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מעביר עליו קולמוס</span> ומקדשו דברי רבי יהודה וחכמים אומרים אין השם מן המובחר אפילו תימא רבי יהודה עד כאן לא קאמר רבי יהודה אלא בחדא אזכרה אבל דכולי ספר תורה לא משום דמיחזי כמנומר ההוא דאתא לקמיה דר' אבהו א``ל ס``ת שכתבתי לפלוני גוילין שלו לא עיבדתים לשמן א``ל ספר תורה ביד מי א``ל ביד לוקח אמר לו מתוך שאתה נאמן להפסיד שכרך אתה נאמן להפסיד ספר תור


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומאי שנא מדרבי אמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>התם איכא למימר</span> טעי בדר' ירמיה הכא כיון דקא מפסיד כוליה אגריה ואתא ואמר אימור קושטא קאמר


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,א משנה
pgu: נה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  העיד רבי יוחנן בן גודגדא על החרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שהשיאה אביה</span> שהיא יוצאה בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ועל קטנה בת ישראל שנשאת לכהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שאוכלת בתרומה</span> ואם מתה בעלה יורשה ועל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מריש</span> הגזול שבנאו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בירה</span> שיטול את דמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מפני תקנת השבים</span> ועל חטאת הגזולה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלא נודעה לרבים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שהיא מכפרת</span> מפני תיקון המזבח


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא מעדותו של רבי יוחנן בן גודגדא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר לעדים</span> ראו גט זה שאני נותן לה וחזר ואמר לה כנסי שטר חוב זה הרי זו מגורשת מי לא אמר ר' יוחנן בן גודגדא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא בעינן דעתה</span> ה``נ לא בעינן דעתה פשיטא מהו דתימא כיון דאמר כנסי שטר חוב זה בטולי בטליה קמ``ל אם איתא דבטליה לעדים הוה אמר להו והאי דקאמר הכי משום כיסופא:  ועל קטנה בת ישראל:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואילו חרשת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא אכלה</span> מ``ט גזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שמא יאכיל</span> חרש בחרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וליכול</span> קטן אוכל נבלות הוא גזרה שמא יאכיל חרש בפיקחת ולאכול בתרומה דרבנן גזירה שמא אתי לאכולי בתרומה דאורייתא:  ועל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מריש</span> הגזול שבנאו:  תנו רבנן גזל מריש ובנאו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בירה</span> ב``ש אומרים מקעקע כל הבירה כולה ומחזיר מריש לבעליו וב``ה אומרים אין לו אלא דמי מריש בלבד משום תקנת השבין:  ועל חטאת הגזולה כו':  אמר עולא דבר תורה בין נודעה ובין לא נודעה אינה מכפרת מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יאוש כדי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא קני</span> ומה טעם אמרו לא נודעה מכפרת שלא יהו כהנים עצבין אמרי ליה רבנן לעולא והאנן מפני תיקון המזבח תנן אמר להם כיון דכהנים עצבין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>נמצא מזבח בטל</span> ורב יהודה אמר דבר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בין נודעה בין לא נודעה מכפרת</span> מאי טעמא יאוש כדי קנ


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,ב גמרא
pgu: נה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומה טעם אמרו נודעה אינה מכפרת</span> שלא יאמרו מזבח אוכל גזילות בשלמא לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היינו דקתני חטאת</span> אלא לרב יהודה מאי איריא חטאת אפי' עולה נמי לא מיבעיא קאמר לא מיבעיא עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דכליל היא</span> אלא אפי' חטאת נמי דחלב ודם הוא דסליק לגבי מזבח ואידך כהנים אכלי ליה אפי' הכי גזור שלא יאמרו מזבח אוכל גזילות תנן על חטאת הגזולה שלא נודעה לרבים שהיא מכפרת מפני תיקון המזבח בשלמא לעולא ניחא אלא לרב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איפכא מיבעי ליה</span> הכי נמי קאמר לא נודעה מכפרת נודעה אינה מכפרת מפני תיקון המזבח מתיב רבא גנב והקדיש ואחר כך טבח ומכר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משלם תשלומי כפל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואינו משלם תשלומי ארבעה וחמשה</span> ותני עלה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בחוץ</span> כי האי גוונא ענוש כרת ואי אמרת יאוש כדי לא קני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כרת מאי עבידתיה</span> אמר רב שיזבי כרת מדבריהם אחיכו עליה כרת מדבריהם מי איכא אמר להו רבא גברא רבה אמר מילתא לא תחוכו עלה כרת שעל ידי דבריהן באתה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אוקמוה רבנן</span> ברשותיה כי היכי דליחייב עלה אמר רבא הא וודאי קא מיבעיא לי כי אוקמוה רבנן ברשותיה משעת גניבה או משעת הקדישה למאי נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לגיזותיה וולדותיה</span> מאי הדר אמר רבא מסתברא משעת הקדישה שלא יהא חוטא נשכר


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,ב משנה
pgu: נה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא היה סיקריקון ביהודה</span> בהרוגי מלחמה מהרוגי המלחמה ואילך יש בה סיקריקון כיצד לקח מסיקריקון וחזר ולקח מבעל הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מקחו בטל</span></span> מבעל הבית וחזר ולקח מסיקריקון מקחו קיים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לקח מן האיש</span> וחזר ולקח מן האשה מקחו בטל מן האשה וחזר ולקח מן האיש מקחו קיים זו משנה ראשונה ב``ד של אחריהם אמרו הלוקח מסיקריקון <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נותן לבעלים רביע</span> אימתי בזמן שאין בידן ליקח אבל יש בידן ליקח הן קודמין לכל אדם רבי הושיב בית דין ונמנו שאם שהתה בפני סיקריקון שנים עשר חדש כל הקודם ליקח זכה אבל נותן לבעלים רביע


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נה,ב גמרא
pgu: נה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בהרוגי המלחמה</span> לא היה בה סיקריקון מהרוגי מלחמה ואילך יש בה סיקריקון אמר רב יהודה לא דנו בה דין סיקריקון קאמר דאמר רבי אסי ג' גזירות גזרו גזרתא קמייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כל דלא קטיל</span> ליקטלוהו מציעתא כל דקטיל לייתי ארבע זוזי בתרייתא כל דקטיל ליקטלוהו הלכך קמייתא ומציעתא כיון דקטלי אגב אונסיה גמר ומקני בתרייתא אמרי האידנא לישקול למחר תבענא ליה בדינא:  אמר רבי יוחנן מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2828' data-rgl='15'> משלי כח </span> אשרי אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מפחד</span> תמיד ומקשה לבו יפול ברעה א<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קמצא ובר קמצא</span> חרוב ירושלים אתרנגולא ותרנגולתא חרוב טור מלכא א<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שקא דריספק</span> חרוב ביתר אקמצא ובר קמצא חרוב ירושלים דההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דרחמיה קמצא</span> ובעל דבביה בר קמצא עבד סעודתא אמר ליה לשמעיה זיל אייתי לי קמצא אזל אייתי ליה בר קמצא אתא אשכחיה דהוה יתיב אמר ליה מכדי ההוא גברא בעל דבבא דההוא גברא הוא מאי בעית הכא קום פוק אמר ליה הואיל ואתאי שבקן ויהיבנא לך דמי מה דאכילנא ושתינ


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נו,א גמרא
pgu: נו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אמר ליה</span> לא אמר ליה יהיבנא לך דמי פלגא דסעודתיך אמר ליה לא אמר ליה יהיבנא לך דמי כולה סעודתיך א``ל לא נקטיה בידיה ואוקמיה ואפקיה אמר הואיל והוו יתבי רבנן ולא מחו ביה ש``מ קא ניחא להו איזיל איכול בהו קורצא בי מלכא אזל אמר ליה לקיסר מרדו בך יהודאי א``ל מי יימר א``ל שדר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קורבנא</span> חזית אי מקרבין ליה אזל שדר בידיה עגלא תלתא בהדי דקאתי שדא ביה מומא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בניב שפתים</span> ואמרי לה בדוקין שבעין דוכתא דלדידן הוה מומא ולדידהו לאו מומא הוא סבור רבנן לקרוביה משום שלום מלכות <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>אמר להו</span> רבי זכריה בן אבקולס <span class='tlm-rsh' data-nro='45'>יאמרו</span> בעלי מומין קריבין לגבי מזבח סבור למיקטליה דלא ליזיל ולימא אמר להו רבי זכריה יאמרו מטיל מום בקדשים יהרג אמר רבי יוחנן ענוותנותו של רבי זכריה בן אבקולס החריבה את ביתנו ושרפה את היכלנו והגליתנו מארצנו שדר עלוייהו לנירון קיסר כי קאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שדא גירא למזרח</span> אתא נפל בירושלים למערב אתא נפל בירושלים לארבע רוחות השמים אתא נפל בירושלים א``ל לינוקא פסוק לי פסוקיך אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='1225' data-rgl='14'> יחזקאל כה </span> ונתתי את נקמתי באדום <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ביד עמי ישראל</span> וגו' אמר קודשא בריך הוא בעי לחרובי ביתיה ובעי לכפורי ידיה בההוא גברא ערק ואזל ואיגייר ונפק מיניה ר``מ שדריה עילוייהו לאספסיינוס קיסר אתא צר עלה תלת שני הוו בה הנהו תלתא עתירי נקדימון בן גוריון ובן כלבא שבוע ובן ציצית הכסת נקדימון בן גוריון ש<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נקדה</span> לו חמה בעבורו בן כלבא שבוע שכל הנכנס לביתו כשהוא רעב ככלב יוצא כשהוא שבע בן ציצית הכסת שהיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ציצתו</span> נגררת על גבי כסתות איכא דאמרי שהיתה כסתו מוטלת בין גדולי רומי חד אמר להו אנא זיינא להו בחיטי ושערי וחד אמר להו בדחמרא ובדמלחא ומשחא וחד אמר להו בדציבי ושבחו רבנן לדציבי דרב חסדא כל אקלידי הוה מסר לשמעיה בר מדציבי דאמר רב חסדא אכלבא דחיטי בעי שיתין אכלבי דציבי הוה להו למיזן עשרים וחד שתא הוו בהו הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בריוני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אמרו להו רבנן</span> ניפוק ונעביד שלמא בהדייהו לא שבקינהו אמרו להו ניפוק ונעביד קרבא בהדייהו אמרו להו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא מסתייעא מילתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קמו</span> קלנהו להנהו אמברי דחיטי ושערי והוה כפנא מרתא בת בייתוס עתירתא דירושלים הויא שדרתה לשלוחה ואמרה ליה זיל אייתי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סמידא</span> אדאזל איזדבן אתא אמר לה סמידא ליכא חיורתא איכא אמרה ליה זיל אייתי לי אדאזל אזדבן אתא ואמר לה חיורתא ליכא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גושקרא</span> איכא א``ל זיל אייתי לי אדאזל אזדבן אתא ואמר לה גושקרא ליכא קימחא דשערי איכא אמרה ליה זיל אייתי לי אדאזל איזדבן הוה שליפא מסאנא אמרה איפוק ואחזי אי משכחנא מידי למיכל איתיב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>פרתא</span> בכרעא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומתה</span> קרי עלה רבן יוחנן בן זכאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl='56'> דברים כח </span> הרכה בך והענוגה אשר לא נסתה כף רגלה איכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>גרוגרות</span> דר' צדוק אכלה ואיתניסא ומתה דר' צדוק יתיב ארבעין שנין בתעניתא דלא ליחרב ירושלים כי הוה אכיל מידי הוה מיתחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מאבראי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כי הוה בריא</span> מייתי ליה גרוגרות מייץ מייהו ושדי להו כי הוה קא ניחא נפשה אפיקתא לכל דהבא וכספא שדיתיה בשוקא אמרה האי למאי מיבעי לי והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1207' data-rgl='19'> יחזקאל ז </span> כספם בחוצות ישליכו אבא סקרא ריש בריוני דירושלים בר אחתיה דרבן יוחנן בן זכאי הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>שלח ליה</span> תא בצינעא לגבאי אתא א``ל עד אימת עבדיתו הכי וקטליתו ליה לעלמא בכפנא א``ל מאי איעביד דאי אמינא להו מידי קטלו לי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>חזי לי תקנתא לדידי</span> דאיפוק אפשר דהוי הצלה פורתא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>נקוט נפשך בקצירי</span> וליתי כולי עלמא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='38'>לישיילו בך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>ואייתי מידי סריא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>ואגני גבך</span> ולימרו דנח נפשך <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>וליעיילו בך תלמידך</span> ולא ליעול בך איניש אחרינא דלא לרגשן בך דקליל את דאינהו ידעי דחייא קליל ממיתא עביד הכי נכנס בו רבי אליעזר מצד אחד ורבי יהושע מצד אחר כי מטו לפיתחא <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>בעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>למדקריה</span> אמר להו יאמרו רבן דקרו בעו למדחפיה אמר להו יאמרו רבן דחפו פתחו ליה בבא נפק כי מטא להתם אמר שלמא עלך מלכא שלמא עלך מלכא א``ל מיחייבת תרי קטלא חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>דלאו מלכא אנא</span> וקא קרית לי מלכא ותו אי מלכא אנא עד האידנא אמאי לא אתית לגבאי א``ל דקאמרת לאו מלכא אנ


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איברא מלכא את</span> דאי לאו מלכא את לא מימסרא ירושלים בידך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1010' data-rgl='34'> ישעיהו י </span> והלבנון באדיר יפול ואין אדיר אלא מלך דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='1130' data-rgl='21'> ירמיהו ל </span> והיה אדירו ממנו וגו' ואין לבנון אלא ביהמ``ק שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0503' data-rgl='25'> דברים ג </span> ההר הטוב הזה והלבנון ודקאמרת אי מלכא אנא אמאי לא קאתית לגבאי עד האידנא בריוני דאית בן לא שבקינן אמר ליה אילו חבית של דבש ודרקון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כרוך עליה</span> לא היו שוברין את החבית בשביל דרקון <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אישתיק</span> קרי עליה רב יוסף ואיתימא רבי עקיבא<span class='tlm-sfr' data-chp='1044' data-rgl='25'> ישעיהו מד </span> משיב חכמים אחור ודעתם יסכל איבעי ליה למימר ליה שקלינן צבתא ושקלינן ליה לדרקון וקטלינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וחביתא שבקינן לה</span> אדהכי אתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פריסתקא</span> עליה מרומי אמר ליה קום דמית ליה קיסר ואמרי הנהו חשיבי דרומי לאותיבך ברישא הוה סיים חד מסאני בעא למסיימא לאחרינא לא עייל בעא למשלפא לאידך לא נפק אמר מאי האי אמר ליה לא תצטער שמועה טובה אתיא לך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2815' data-rgl='30'> משלי טו </span> שמועה טובה תדשן עצם אלא מאי תקנתיה ליתי איניש דלא מיתבא דעתך מיניה ולחליף קמך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2817' data-rgl='22'> משלי יז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ורוח נכאה תיבש גרם</span> עבד הכי עייל אמר ליה ומאחר דחכמיתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כולי האי</span> עד האידנא אמאי לא אתיתו לגבאי אמר ליה ולא אמרי לך אמר ליה אנא נמי אמרי לך אמר ליה מיזל אזילנא ואינש אחרינא משדרנא אלא בעי מינאי מידי דאתן לך אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תן לי יבנה</span> וחכמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושושילתא דרבן גמליאל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואסוותא</span> דמסיין ליה לרבי צדוק קרי עליה רב יוסף ואיתימא רבי עקיבא<span class='tlm-sfr' data-chp='1044' data-rgl='25'> ישעיהו מד </span> משיב חכמים אחור ודעתם יסכל איבעי למימר ליה לשבקינהו הדא זימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והוא סבר</span> דלמא כולי האי לא עביד והצלה פורתא נמי לא הוי אסוותא דמסיין ליה לרבי צדוק מאי היא יומא קמא אשקיוה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מיא דפארי</span> למחר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מיא דסיפוקא</span> למחר מיא דקימחא עד דרווח מיעיה פורתא פורתא אזל שדריה לטיטוס<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='37'> דברים לב </span> ואמר אי אלהימו צור חסיו בו זה טיטוס הרשע שחירף וגידף כלפי מעלה מה עשה תפש זונה בידו ונכנס לבית קדשי הקדשים והציע ספר תורה ועבר עליה עבירה ונטל סייף וגידר את הפרוכת ונעשה נס והיה דם מבצבץ ויוצא וכסבור הרג את <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עצמו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2674' data-rgl='4'> תהילים עד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאגו צורריך בקרב מועדיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שמו אותותם אותות</span> אבא חנן אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2689' data-rgl='9'> תהילים פט </span> מי כמוך <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חסין</span> יה מי כמוך חסין וקשה שאתה שומע ניאוצו וגידופו של אותו רשע ושותק דבי רבי ישמעאל תנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl=''> שמות טו </span> מי כמוכה באלים ה' מי כמוכה באלמים מה עשה נטל את הפרוכת ועשאו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כמין גרגותני</span> והביא כל כלים שבמקדש והניחן בהן והושיבן בספינה לילך להשתבח בעירו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3108' data-rgl='10'> קוהלת ח </span> ובכן ראיתי רשעים קבורים ובאו וממקום קדוש יהלכו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וישתכחו בעיר אשר כן עשו</span> אל תיקרי קבורים אלא קבוצים אל תיקרי וישתכחו אלא וישתבחו איכא דאמרי קבורים ממש דאפילו מילי דמטמרן איגלייא להון עמד עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נחשול</span> שבים לטובעו אמר כמדומה אני שאלהיהם של אלו אין גבורתו אלא במים בא פרעה טבעו במים בא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>סיסרא</span> טבעו במים אף הוא עומד עלי לטובעני במים אם גבור הוא יעלה ליבשה ויעשה עמי מלחמה יצתה בת קול ואמרה לו רשע בן רשע בן בנו של עשו הרשע בריה קלה יש לי בעולמי ויתוש שמה אמאי קרי לה בריה קלה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מעלנא</span> אית לה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מפקנא</span> לית לה עלה ליבשה ותעשה עמה מלחמה עלה ליבשה בא יתוש ונכנס בחוטמו ונקר במוחו שבע שנים יומא חד הוה קא חליף אבבא דבי נפחא שמע קל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ארזפתא</span> אישתיק אמר איכא תקנתא כל יומא מייתו נפחא ומחו קמיה לנכרי יהיב ליה ארבע זוזי לישראל אמר ליה מיסתייך דקא חזית בסנאך עד תלתין יומין עבד הכי מכאן ואילך <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>כיון דדש דש</span> תניא אמר רבי פנחס בן ערובא אני הייתי בין גדולי רומי וכשמת פצעו את מוחו ומצאו בו כ<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>צפור דרור</span> משקל שני סלעים במתניתא תנא כגוזל בן שנה משקל שני ליטרין אמר אביי נקטינן פיו של נחושת וצפורניו של ברזל כי הוה קא מיית אמר להו ליקליוה לההוא גברא ולבדרי לקיטמיה אשב ימי דלא לשכחיה אלהא דיהודאי ולוקמיה בדינא אונקלוס בר קלוניקוס בר אחתיה דטיטוס הוה בעי לאיגיורי אזל אסקיה לטיטוס <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בנגידא</span> אמר ליה מאן חשיב בההוא עלמא אמר ליה ישראל מהו לאידבוקי בהו אמר ליה מילייהו נפישין ולא מצית לקיומינהו זיל איגרי בהו בההוא עלמא והוית רישא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3201' data-rgl='5'> איכה א </span> היו צריה לראש וגו' כל המיצר לישראל נעשה ראש אמר ליה דיניה דההוא גברא במאי א``


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נז,א גמרא
pgu: נז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  במאי דפסיק אנפשיה כל יומא מכנשי ליה לקיטמיה ודייני ליה וקלו ליה ומבדרו אשב ימי אזל אסקיה לבלעם בנגידא אמר ליה מאן חשיב בההוא עלמא א``ל ישראל מהו לאידבוקי בהו א``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='7'> דברים כג </span> לא תדרוש שלומם וטובתם כל הימים א``ל דיניה דההוא גברא במאי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשכבת זרע רותחת</span> אזל אסקיה {ליש``ו} בנגידא <לפושעי ישראל> א``ל מאן חשיב בההוא עלמא א``ל ישראל מהו לאדבוקי בהו א``ל טובתם דרוש רעתם לא תדרוש כל הנוגע בהן כאילו נוגע בבבת עינו א``ל דיניה דההוא גברא במאי א``ל בצואה רותחת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאמר מר</span> כל המלעיג על דברי חכמים נידון בצואה רותחת תא חזי מה בין פושעי ישראל לנביאי אומות העולם עובדי ע``ז תניא אמר רבי אלעזר בא וראה כמה גדולה כחה של בושה שהרי סייע הקב``ה את בר קמצא והחריב את ביתו ושרף את היכלו:  אתרנגולא ואתרנגולתא חריב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טור מלכא</span> דהוו נהיגי כי הוו מפקי חתנא וכלתא מפקי קמייהו תרנגולא ותרנגולתא כלומר פרו ורבו כתרנגולים יומא חד הוה קא חליף <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גונדא</span> דרומאי שקלינהו מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נפלו</span> עלייהו מחונהו אתו אמרו ליה לקיסר מרדו בך יהודאי אתא עלייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הוה בהו</span> ההוא בר דרומא דהוה קפיץ מילא וקטיל בהו שקליה קיסר לתאגיה ואותביה אארעא אמר ריבוניה דעלמא כוליה אי ניחא לך לא תמסריה לההוא גברא לדידיה ולמלכותיה בידיה דחד גברא אכשליה פומיה לבר דרומא ואמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2660' data-rgl='12'> תהילים ס </span> הלא אתה אלהים זנחתנו ולא תצא אלהים בצבאותינו דוד נמי אמר הכי דוד אתמוהי קא מתמה על לבית הכסא אתא דרקונא שמטיה לכרכשיה ונח נפשיה אמר הואיל ואיתרחיש לי ניסא הא זימנא אישבקינהו שבקינהו ואזל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איזדקור</span> ואכלו ושתו ואדליקו שרגי עד דאיתחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בליונא דגושפנקא</span> ברחוק מילא אמר מיחדא קא חדו בי יהודאי הדר אתא עלייהו א``ר אסי תלת מאה אלפי שליפי סייפא עיילו לטור מלכא וקטלו בה תלתא יומי ותלתא לילוותא ובהך גיסא הלולי וחנגי ולא הוו ידעי הני בהני<span class='tlm-sfr' data-chp='3202' data-rgl='8'> איכה ב </span> בלע ה' ולא חמל את כל נאות יעקב כי אתא רבין אמר רבי יוחנן אלו ששים רבוא עיירות שהיו לו לינאי המלך בהר המלך דאמר רב יהודה אמר רב אסי ששים רבוא עיירות היו לו לינאי המלך בהר המלך וכל אחת ואחת היו בה כיוצאי מצרים חוץ משלש שהיו בהן כפלים כיוצאי מצרים אלו הן כפר ביש כפר שיחליים כפר דכריא כפר ביש דלא יהבי ביתא לאושפיזא כפר שיחליים שהיתה פרנסתן מן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שחליים</span> כפר דכריא אמר רבי יוחנן שהיו נשותיהן יולדות זכרים תחלה ויולדות נקבה באחרונה ופוסקות אמר עולא לדידי חזי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ההוא אתרא</span> ואפילו שיתין ריבוותא קני לא מחזיק אמר ליה ההוא צדוקי לרבי חנינא שקורי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משקריתו</span> אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='1103' data-rgl=''> ירמיהו ג </span> ארץ צבי כתיב בה מה צבי זה אין עורו מחזיק את בשרו אף ארץ ישראל בזמן שיושבין עליה רווחא ובזמן שאין יושבין עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גמדא</span> רב מניומי בר חלקיה ורב חלקיה בר טוביה ורב הונא בר חייא הוו יתבי גבי הדדי אמרי אי איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דשמיע ליה</span> מילתא מכפר סכניא של מצרים לימא פתח חד מינייהו ואמר מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בארוס וארוסתו</span> שנשבו לבין <העובדי כוכבים> {הגוים} והשיאום זה לזה אמרה לו בבקשה ממך אל תגע בי שאין לי כתובה ממך ולא נגע בה עד יום מותו וכשמת אמרה להן סיפדו לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שפטפט</span> ביצרו יותר מיוסף דאילו ביוסף לא הוה אלא חדא שעתא והאי כל יומא ויומא ואילו יוסף לאו בחדא מטה והאי בחדא מטה ואילו יוסף לאו אשתו והא אשתו פתח אידך ואמר מעשה ועמדו ארבעים מודיות בדינר נחסר השער מודיא אחת ובדקו ומצאו אב ובנו שבאו על נערה מאורסה ביום הכפורים והביאום לבית דין וסקלום וחזר השער למקומו פתח אידך ואמר מעשה באדם אחד שנתן עיניו באשתו לגרשה והיתה כתובתה מרובה מה עשה הלך וזימן את שושביניו והאכילן והשקן שיכרן והשכיבן על מיטה אחת והביא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לובן ביצה</span> והטיל ביניהן והעמיד להן עדים ובא לבית דין היה שם זקן אחד מתלמידי שמאי הזקן ובבא בן בוטא שמו אמר להן כך מקובלני משמאי הזקן לובן ביצה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>סולד</span> מן האור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שכבת זרע דוחה מן האור</span> בדקו ומצאו כדבריו והביאוהו לב``ד והלקוהו והגבוהו כתובתה ממנו א``ל אביי לרב יוסף ומאחר דהוו צדיקים כולי האי מאי טעמא איענוש א``ל משום דלא איאבול על ירושלים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1066' data-rgl='10'> ישעיהו סו </span> שמחו את ירושלם וגילו בה כל אוהביה שישו אתה משוש כל המתאבלים עליה:  אשקא דריספק חריב ביתר דהוו נהיגי כי הוה מתיליד ינוקא שתלי ארזא ינוקתא שתלי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תורניתא</span> וכי הוו מינסבי קייצי להו ועבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גננא</span> יומא חד הוה קא חלפא ברתיה דקיסר אתבר שקא דריספק קצו ארזא ועיילו לה אתו נפול עלייהו מחונהו אתו אמרו ליה לקיסר מרדו בך יהודאי אתא עלייהו: <span class='tlm-sfr' data-chp='3202' data-rgl='3'> איכה ב </span> גדע בחרי אף כל קרן ישראל א``ר זירא א``ר אבהו א``ר יוחנן אלו שמונים [אלף] <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קרני מלחמה</span> שנכנסו לכרך ביתר בשעה שלכדוה והרגו בה אנשים ונשים וטף עד שהלך דמן ונפל לים הגדול שמא תאמר קרובה היתה רחוקה היתה מיל תניא רבי אליעזר הגדול אומר שני נחלים יש ב<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בקעת ידים</span> אחד מושך אילך ואחד מושך אילך ושיערו חכמים שני חלקים מים <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ואחד דם</span> במתניתא תנא שבע שנים בצרו <עובדי כוכבים> {גוים} את כרמיהן מדמן של ישראל בלא זב


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נז,ב גמרא
pgu: נז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי חייא בר אבין אמר רבי יהושע בן קרחה סח לי זקן אחד מאנשי ירושלים בבקעה זו הרג נבוזראדן רב טבחים מאתים ואחת עשרה רבוא ובירושלים הרג תשעים וארבע רבוא על אבן אחת עד שהלך דמן ונגע בדמו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>של זכריה</span> לקיים מה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1304' data-rgl='2'> הושע ד </span> ודמים בדמים נגעו אשכחיה לדמיה דזכריה דהוה קא מרתח וסליק אמר מאי האי אמרו ליה דם זבחים דאשתפוך אייתי דמי ולא אידמו אמר להו אי אמריתו לי מוטב ואי לאו מסריקנא לבשרייכו במסרקי דפרזלי אמרי ליה מאי נימא לך נבייא הוה בן דהוה קא מוכח לן במילי דשמיא קמינן עילויה וקטלינן ליה והא כמה שנין דלא קא נייח דמיה אמר להו אנא מפייסנא ליה אייתי סנהדרי גדולה וסנהדרי קטנה קטל עילויה ולא נח בחורים ובתולות קטל עילויה ולא נח אייתי תינוקות של בית רבן קטל עילויה ולא נח א``ל זכריה זכריה טובים שבהן איבדתים ניחא לך דאבדינהו לכולהו כדאמר ליה הכי נח בההיא שעתא הרהר תשובה בדעתיה אמר ומה אם על נפש אחת כך ההוא גברא דקטל כל הני נשמתא על אחת כמה וכמה ערק אזל שדר שטר פרטתא בביתיה ואגייר תנא נעמן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גר תושב היה</span> נבוזראדן גר צדק היה מבני בניו של המן למדו תורה בבני ברק מבני בניו של סיסרא למדו תינוקות בירושלים מבני בניו של סנחריב למדו תורה ברבים מאן אינון שמעיה ואבטליון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היינו דכתיב</span><span class='tlm-sfr' data-chp='1224' data-rgl='8'> יחזקאל כד </span> נתתי את דמה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>על <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צחיח</span> סלע</span> לבלתי הכסות<span class='tlm-sfr' data-chp='0127' data-rgl='22'> בראשית כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הקול</span> קול יעקב והידים ידי עשו הקול זה אדריינוס קיסר שהרג באלכסנדריא של מצרים ששים רבוא על ששים רבוא כפלים כיוצאי מצרים קול יעקב זה אספסיינוס קיסר שהרג בכרך ביתר ארבע מאות רבוא ואמרי לה ארבעת אלפים רבוא והידים ידי עשו זו מלכות הרשעה שהחריבה את בתינו ושרפה את היכלנו והגליתנו מארצנו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דבר אחר</span> הקול קול יעקב אין לך תפלה שמועלת שאין בה מזרעו של יעקב והידים ידי עשו אין לך מלחמה שנוצחת שאין בה מזרעו של עשו והיינו דא``ר אלעזר<span class='tlm-sfr' data-chp='2705' data-rgl='21'> איוב ה </span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שוט לשון</span> תחבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בחירחורי לשון</span> תחבא אמר רב יהודה אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26d7' data-rgl='1'> תהילים קלז </span> על נהרות בבל שם ישבנו גם בכינו בזכרנו את ציון מלמד שהראהו הקב``ה לדוד חורבן בית ראשון וחורבן בית שני חורבן בית ראשון שנאמר על נהרות בבל שם ישבנו גם בכינו בית שני דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26d7' data-rgl='7'> תהילים קלז </span> זכור ה' לבני אדום את יום ירושלים האומרים ערו ערו עד היסוד בה אמר רב יהודה אמר שמואל ואיתימא רבי אמי ואמרי לה במתניתא תנא מעשה בד' מאות ילדים וילדות שנשבו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לקלון</span> הרגישו בעצמן למה הן מתבקשים אמרו אם אנו טובעין בים אנו באין לחיי העולם הבא דרש להן הגדול שבהן<span class='tlm-sfr' data-chp='2668' data-rgl='23'> תהילים סח </span> אמר ה' מ<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשן</span> אשיב אשיב ממצולות ים מבשן אשיב מבין שיני אריה אשיב ממצולות ים אלו שטובעין בים כיון ששמעו ילדות כך קפצו כולן ונפלו לתוך הים נשאו ילדים ק``ו בעצמן ואמרו מה הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שדרכן לכך</span> כך אנו שאין דרכנו לכך על אחת כמה וכמה אף הם קפצו לתוך הים ועליהם הכתוב אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2644' data-rgl='23'> תהילים מד </span> כי עליך הורגנו כל היום נחשבנו כצאן טבחה ורב יהודה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זו אשה</span> ושבעה בניה אתיוהו קמא לקמיה דקיסר אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl='4'> שמות כ </span> אנכי ה' אלהיך אפקוהו וקטלוהו ואתיוהו לאידך לקמיה דקיסר אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl=''> שמות כ </span> לא יהיה לך אלהים אחרים על פני אפקוהו וקטלוהו אתיוהו לאידך אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='19'> שמות כב </span> זובח לאלהים יחרם אפקוהו וקטלוהו אתיוהו לאידך אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl='14'> שמות לד </span> לא תשתחוה לאל אחר אפקוהו וקטלוהו אתיוהו לאידך אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0506' data-rgl='3'> דברים ו </span> שמע ישראל ה' אלהינו ה' אחד אפקוהו וקטלוהו אתיוהו לאידך אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl='39'> דברים ד </span> וידעת היום והשבות אל לבבך כי ה' הוא האלהים בשמים ממעל ועל הארץ מתחת אין עוד אפקוהו וקטלוהו אתיוהו לאידך אמרו ליה פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} אמר להו כתוב בתורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='17'> דברים כו </span> את ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>האמרת</span> וגו' וה' האמירך היום כבר נשבענו להקדוש ברוך הוא שאין אנו מעבירין אותו באל אחר ואף הוא נשבע לנו שאין מעביר אותנו באומה אחרת א``ל קיסר אישדי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גושפנקא</span> וגחין ושקליה כי היכי דלימרו קביל עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הרמנא דמלכא</span> א``ל חבל עלך קיסר חבל עלך קיסר על כבוד עצמך כך על כבוד הקב``ה על אחת כמה וכמה אפקוהו למיקטליה אמרה להו אימיה יהבוהו ניהלי ואינשקיה פורתא אמרה לו בניי לכו ואמרו לאברהם אביכם אתה עקדת מזבח אחד ואני עקדתי שבעה מזבחות אף היא עלתה לגג ונפלה ומתה יצתה בת קול ואמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='26b3' data-rgl='9'> תהילים קיג </span> אם הבנים שמחה ר' יהושע בן לוי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זו מילה</span> שניתנה בשמיני ר' שמעון בן לקיש אמר אלו ת``ח שמראין הלכות שחיטה בעצמן דאמר רבא כל מילי ליחזי איניש בנפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בר משחיטה</span> ודבר אחר רב נחמן בר יצחק אמר אלו תלמידי חכמים שממיתין עצמן על דברי תורה כדר' שמעון בן לקיש דאמר ר``ש בן לקיש אין דברי תורה מתקיימין אלא במי שממית עצמו עליהם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl='14'> במדבר יט </span> זאת התורה אדם כי ימות באהל וגו' אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן ארבעים סא


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נח,א גמרא
pgu: נח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קצוצי תפילין</span> נמצאו בראשי הרוגי ביתר רבי ינאי ברבי ישמעאל אמר שלש קופות של ארבעים ארבעים סאה במתניתא תנא ארבעים קופות של שלש שלש סאין ולא פליגי הא דרישא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דדרעא</span> אמר רבי אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ארבעה קבין</span> מוח נמצאו על אבן אחת עולא אמר תשעת קבין אמר רב כהנא ואיתימא שילא בר מרי מאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='26d7' data-rgl='8'> תהילים קלז </span> בת בבל השדודה אשרי שישלם לך וגו' אשרי שיאחז ונפץ את עולליך אל הסלע: <span class='tlm-sfr' data-chp='3204' data-rgl='2'> איכה ד </span> בני ציון היקרים המסולאים בפז מאי מסולאים בפז אילימא דהוו מחפי בפיזא והאמרי דבי רבי שילא תרתי מתקלי איסתירי פיזא נחות בעלמא חדא ברומי וחדא בכולי עלמא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שהיו מגנין את הפז ביופיין</span> מעיקרא חשיבי דרומאי הוו נקטי בליונא דגושפנקא ומשמשי ערסייהו מכאן ואילך מייתו בני ישראל ואסרי בכרעי דפורייהו ומשמשי אמר ליה חד לחבריה הא היכא כתיבא אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl='61'> דברים כח </span> גם כל חלי וכל מכה אשר לא כתוב בספר התורה הזאת אמר כמה מרחיקנא מדוכתא פלן אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אינגד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פוסתא ופלגא</span> אמר ליה אי מטאי לגביה לא איצטריכי לך אמר רב יהודה אמר שמואל משום רבן שמעון בן גמליאל מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3203' data-rgl='51'> איכה ג </span> עיני עוללה לנפשי מכל בנות עירי ארבע מאות בתי כנסיות היו בכרך ביתר ובכל אחת ואחת היו בה ארבע מאות מלמדי תינוקות וכל אחד ואחד היו לפניו ארבע מאות תינוקות של בית רבן וכשהיה אויב נכנס לשם היו דוקרין אותן בחוטריהן וכשגבר אויב ולכדום כרכום בספריהם והציתום באש:  ת``ר מעשה ברבי יהושע בן חנניה שהלך לכרך גדול שברומי אמרו לו תינוק אחד יש בבית האסורים יפה עינים וטוב רואי וקווצותיו סדורות לו תלתלים הלך ועמד על פתח בית האסורים אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1042' data-rgl='24'> ישעיהו מב </span> מי נתן למשיסה יעקב וישראל לבוזזים ענה אותו תינוק ואמר הלא ה' זו חטאנו לו ולא אבו בדרכיו הלוך ולא שמעו בתורתו אמר מובטחני בו שמורה הוראה בישראל העבודה שאיני זז מכאן עד שאפדנו בכל ממון שפוסקין עליו אמרו לא זז משם עד שפדאו בממון הרבה ולא היו ימים מועטין עד שהורה הוראה בישראל ומנו רבי ישמעאל בן אלישע אמר רב יהודה אמר רב מעשה בבנו ובבתו של ר' ישמעאל בן אלישע שנשבו לשני אדונים לימים נזדווגו שניהם במקום אחד זה אומר יש לי עבד שאין כיופיו בכל העולם וזה אומר יש לי שפחה שאין בכל העולם כולו כיופיה אמרו בוא ונשיאם זה לזה ונחלק בוולדות הכניסום לחדר זה ישב בקרן זוית זה וזו ישבה בקרן זוית זה זה אומר אני כהן בן כהנים גדולים אשא שפחה וזאת אומרת אני כהנת בת כהנים גדולים אנשא לעבד ובכו כל הלילה כיון שעלה עמוד השחר הכירו זה את זה ונפלו זה על זה וגעו בבכיה עד שיצאה נשמתן ועליהן קונן ירמיה<span class='tlm-sfr' data-chp='3201' data-rgl='16'> איכה א </span> על אלה אני בוכיה עיני עיני יורדה מים אמר ריש לקיש מעשה באשה אחת וצפנת בת פניאל שמה צפנת שהכל צופין ביופיה בת פניאל בתו של כהן גדול ששימש לפני ולפנים שנתעלל בה שבאי כל הלילה למחר הלבישה שבעה חלוקים והוציאה למוכרה בא אדם אחד שהיה מכוער ביותר אמר לו הראני את יופיה אמר לו ריקא אם אתה רוצה ליקח קח שאין כיופיה בכל העולם כולו אמר לו אף על פי כן הפשיטה ששה חלוקים ושביעי קרעתה ונתפלשה באפר אמרה לפניו רבונו של עולם אם עלינו לא חסת על קדושת שמך הגבור למה לא תחוס ועליה קונן ירמיה<span class='tlm-sfr' data-chp='1106' data-rgl='26'> ירמיהו ו </span> בת עמי חגרי שק והתפלשי באפר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבל</span> יחיד עשי לך מספד תמרורים כי פתאום יבא השודד עלינו עליך לא נאמר אלא עלינו כביכול <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עלי ועליך</span> בא שודד אמר רב יהודה אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1802' data-rgl='2'> מיכה ב </span> ועשקו גבר וביתו ואיש ונחלתו מעשה באדם אחד שנתן עיניו באשת רבו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שוליא</span> דנגרי הוה</span> פעם אחת הוצרך <רבו> ללות אמר לו שגר אשתך אצלי ואלונה שיגר אשתו אצלו שהה עמה שלשה ימים קדם ובא אצלו אמר לו אשתי ששיגרתי לך היכן היא אמר לו אני פטרתיה לאלתר ושמעתי שהתינוקות נתעללו בה בדרך אמר לו מה אעשה אמר לו אם אתה שומע לעצתי גרשה אמר לו כתובתה מרובה אמר לו אני אלווך ותן לה כתובתה עמד זה וגרשה הלך הוא ונשאה כיון שהגיע זמנו ולא היה לו לפורעו אמר לו בא ועשה עמי בחובך והיו הם יושבים ואוכלים ושותין והוא היה עומד ומשקה עליהן והיו דמעות נושרות מעיניו ונופלות בכוסיהן ועל אותה שעה נתחתם גזר דין ואמרי לה על <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שתי פתילות בנר אחד</span>:  לקח מן הסיקריקון וכו':  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא שנו</span> אלא דאמר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לך חזק ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קני</span></span> אבל בשטר קנה ושמואל אמר אף בשטר נמי לא קנה עד שיכתוב לו אחריו


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא כוותיה דשמואל ר' שמעון בן אלעזר אומר לקח מן האשה וחזר ולקח מן האיש מקחו קיים מן האיש וחזר ולקח מן האשה מקחו בטל עד שתכתוב לו אחריות נימא תיהוי תיובתא דרב אמר לך רב מאי אחריות נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שטר</span> ת``ר לקח מן הסיקריקון ואכלה שלש שנים בפני בעלים וחזר ומכרה לאחר אין לבעלים על לוקח שני כלום ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אי דקא טעין</span> ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מינך זבנה</span> אפילו ראשון נמי אי דלא קא טעין ואמר מינך זבנה אפילו שני נמי לא אמר רב ששת לעולם דלא קא טעין ליה וכגון זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טוענין ליורש וטוענין ללוקח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואידך אי טעין אין</span> ואי לא טעין לא:  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הבא מחמת חוב</span> ומחמת אנפרות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין בו משום סיקריקון</span> ואנפרות עצמה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צריכה שתשהה</span> שנים עשר חדש והאמרת אין בה משום סיקריקון ה``ק סיקריקון עצמה צריכה שתשהה י``ב חדש אמר רב יוסף נקטינן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין אנפרות בבבל</span> והא קחזינן דאיכא אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין דין אנפרות בבבל</span> מ``ט כיון דאיכא בי דוואר ולא אזיל קביל אימא אחולי אחיל גידל בר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רעילאי</span> קביל ארעא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טסקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מבני באגא</span> א<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קדים ויהיב</span> זוזי דתלת שנין לסוף אתא מרוותא קמאי אמרו ליה שתא קמייתא דיהבת אכלת השתא אנן יהבינן אנן אכלינן אתו לקמיה דרב פפא סבר למיכתב ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>טירפא</span> אבני באגא א``ל רב הונא בריה דרב יהושע לרב פפא א``כ עשית סיקריקון אלא אמר רב הונא בריה דרב יהושע הניח מעותיו על קרן הצבי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>זו משנה ראשונה</span> ב``ד של אחריהן אמרו הלוקח מן הסיקריקון נותן לבעלים רביע:  <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמר רב רביע בקרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>או רביע במעות</span></span> ושמואל אמר רביע בקרקע שהן שליש במעות במאי קמיפלגי מר סבר נכי רביע זבין ומ``ס נכי חומשא זבין מיתיבי זו משנה ראשונה ב``ד של אחריהן אמרו הלוקח מן הסיקריקון נותן לבעלים רביע ויד בעלים על העליונה רצו בקרקע נוטלין רצו במעות נוטלין אימתי בזמן שאין בידן ליקח אבל יש בידן ליקח הן קודמין לכל אדם רבי הושיב ב``ד ונמנו שאם שהתה בפני סיקריקון שנים עשר חודש כל הקודם ליקח זכה אבל נותן לבעלים רביע בקרקע או רביע במעות אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כי תניא</span> ההיא לאחר שבאו מעות לידו אמר ר


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אנא הואי במניינא דבי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומינאי דידי מנו ברישא</span> והאנן תנן דיני ממונות והטהרות והטומאות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מתחילין מן הגדול</span> ודיני נפשות מתחילין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מן הצד</span> אמר רבה בריה דרבא ואיתימא ר' הילל בריה דר' וולס שאני מנינא דבי רבי דכולהו מנינייהו מן הצד הוו מתחילין ואמר רבה בריה דרבא ואיתימא רבי הילל בריה דרבי וולס מימות משה ועד רבי לא מצינו תורה וגדולה במקום אחד ולא הא הוה יהושע הוה אלעזר הא הוה אלעזר הוה פנחס <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא הוה פנחס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הוו זקנים</span> הא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שאול</span> הוה שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא נח נפשיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כולהו שני</span> קאמרינן והא הוה דוד הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עירא היאירי</span> והא נח נפשיה כולהו שני בעינן הא הוה שלמה הוה שמעי בן גרא והא קטליה כולהו שני קאמרינן הא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חזקיה</span> הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שבנא</span> הא איקטיל כולהו שני קאמרינן והא הוה עזרא הוה נחמיה בן חכליה אמר רב אחא בריה דרבא אף אני אומר מימות רבי ועד רב אשי לא מצינו תורה וגדולה במקום אחד ולא והא הוה הונא בר נתן שאני הונא בר נתן דמיכף הוה כייף ליה לרב אשי


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,א משנה
pgu: נט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חרש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רומז ונרמז</span> ובן בתירא אומר קופץ ונקפץ <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במטלטלין</span> הפעוטות מקחן מקח וממכרן ממכר במטלטלין


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  א``ר נחמן מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>במטלטלין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבל בגיטין</span> דברי הכל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רמיזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>פשיטא במטלטלין תנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מהו דתימא אף במטלטלין</span> קמ``ל איכא דאמרי א``ר נחמן כמחלוקת במטלטלין כך מחלוקת בגיטין והאנן במטלטלין תנן אימא אף במטלטלין:  הפעוטות מקחן מקח וממכרן ממכר במטלטלין:  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='32'>עד כמה</span> מחוי רב יהודה לרב יצחק בריה כבר שית כבר שב רב כהנא אמר כבר שב כבר תמני במתניתא תנא כבר תשע כבר עשר ולא פליגי כל חד וחד לפי חורפיה וטעמא מאי א``ר אבא בר יעקב א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>משום כדי חייו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='09b10' data-rgl='22'> מלכים ב י </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ויאמר לאשר על המלתחה</span> הוצא לבוש לכל עובדי הבעל מאי מלתחה א``ר אבא בר יעקב א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דבר הנמלל ונמתח</span> כי אתא רב דימי א``ר יוחנן שיגר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בוניים בן נוניים</span> לרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>סיבני וחומס סלסלה ומלמלא</span> סיבני וחומס כאמגוזא ופלגיה דאמגוזא סלסלה ומלמלא כ<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>פיסתקא</span> ופלגי דפיסתקא מאי מלמלא דבר הנמלל ונמתח <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>וטעותן</span> עד כמה א``ר יונה א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>עד שתות כגדול</span> בעי אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>מתנתו מאי</span> רב יימר אמר אין מתנתו מתנה מר בר רב אשי אמר מתנתו מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>אפכוה</span> ושדרוה לקמיה דרב מרדכי א``ל זילו אמרו לבר מר לאו הכי הוה עובדא כי הוה קאי מר חד כרעיה אארעא וחד כרעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>אדרגא</span> ואמרנא ליה מתנתו מאי ואמר לן מתנתו מתנה אחת מתנת שכיב מרע ואחת מתנת בריא אחת מתנה מרובה ואחת מתנה מועטת


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,א משנה
pgu: נט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלו דברים אמרו מפני דרכי שלום כהן קורא ראשון ואחריו לוי ואחריו ישראל מפני דרכי שלום <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>מערבין בבית ישן</span> מפני דרכי שלו


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,ב משנה
pgu: נט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בור שהוא קרוב לאמה מתמלא ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מפני דרכי שלום</span> מצודות חיה ועופות ודגים יש בהן משום גזל מפני דרכי שלום ר' יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גזל גמור</span> מציאת חרש שוטה וקטן יש בהן משום גזל מפני דרכי שלום ר' יוסי אומר גזל גמור עני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המנקף</span> בראש הזית מה שתחתיו גזל מפני דרכי שלום ר' יוסי אומר גזל גמור אין ממחין ביד עניי <עובדי כוכבים> {גוים} בלקט שכחה ופאה מפני דרכי שלום


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנה``מ אמר רב מתנה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0531' data-rgl='22'> דברים לא </span> ויכתוב משה את התורה הזאת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ויתנה</span> אל הכהנים בני לוי אטו אנא לא ידענא דכהנים בני לוי נינהו אלא כהן ברישא והדר לוי רבי יצחק נפחא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='5'> דברים כא </span> ונגשו הכהנים בני לוי אטו אנן לא ידעינן דכהנים בני לוי נינהו אלא כהן ברישא והדר לוי רב אשי אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='25a23' data-rgl='13'> דברי הימים א כג </span> בני עמרם אהרן ומשה ויבדל אהרן להקדישו קדש קדשים ר' חייא בר אבא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וקדשתו</span> לכל דבר שבקדושה תנא דבי רבי ישמעאל וקדשתו לכל דבר שבקדושה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפתוח ראשון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולברך ראשון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וליטול מנה יפה ראשון</span> א``ל אביי לרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מפני דרכי שלום</span> דאורייתא היא א``ל דאורייתא ומפני דרכי שלום כל התורה כולה נמי מפני דרכי שלום היא דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='17'> משלי ג </span> דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא אמר אביי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לכדמר</span> דתניא שנים ממתינין זה לזה בקערה שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין ממתינין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הבוצע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הוא פושט ידו</span> תחלה ואם בא לחלוק כבוד לרבו או למי שגדול ממנו הרשות בידו ואמר מר עלה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא בסעודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל</span> בבהכ``נ לא דאתו לאינצויי אמר רב מתנה הא דאמרת בבהכ``נ לא לא אמרן אלא בשבתות וימים טובים דשכיחי רבים אבל בשני ובחמישי לא איני והא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רב הונא</span> קרי בכהני בשבתות ויו``ט שאני רב הונא דאפילו רבי אמי ורבי אסי כהני חשיבי דא``י מיכף הוו כייפי ליה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נקטינן</span> אין שם כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נתפרדה חבילה</span> ואמר אביי נקטינן אין שם לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>קורא כהן</span> איני והאמר רבי יוחנן כהן אחר כהן לא יקרא משום פגמו של ראשון לוי אחר לוי לא יקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>משום פגם שניהם</span> כי קאמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>באותו כהן</span> מ``ש לוי אחר לוי דאיכא פגם שניהם דאמרי חד מינייהו לאו לוי הוא כהן אחר כהן נמי אמרי חד מינייהו לאו כהן הוא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דמוחזק לן באבוה דהאי שני דכהן הוא</span> ה``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דמוחזק לן באבוה דהאי שני דלוי הוא</span> אלא אמרי ממזרת או נתינה נסיב ופסליה לזרעיה הכא נמי אמרי גרושה או חלוצה נסיב <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ואחליה</span> לזרעיה סוף סוף לוי מי קא הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ולמאן</span> אי ליושבין <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>הא קא חזו ליה</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ליוצאין</span> שלחו ליה בני גלילא לרבי חלבו אחריה


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מי קוראין</span> לא הוה בידיה אתא ושייליה לרבי יצחק נפחא א``ל אחריהן קוראין ת``ח הממונין פרנסים על הצבור ואחריהן ת``ח הראויין למנותם פרנסים על הציבור ואחריהן בני ת``ח שאבותיהן ממונים פרנסים על הצבור ואחריהן ראשי כנסיות וכל אדם שלחו ליה בני גליל לר' חלבו מהו לקרות בחומשים בבהכ``נ בציבור לא הוה בידיה אתא שייליה לר' יצחק נפחא לא הוה בידיה אתא שאיל בי מדרשא ופשטוה מהא דא``ר שמואל בר נחמני א``ר יוחנן ס``ת שחסר יריעה אחת אין קורין בו ולא היא התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מחסר במילתיה</span> הכא לא מחסר במילתיה רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו אין קוראין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בחומשין</span> בבית הכנסת משום כבוד צבור ורבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו האי ספר אפטרתא אסור למקרי ביה בשבת מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלא ניתן ליכתב</span> מר בר רב אשי אמר לטלטולי נמי אסור מ``ט דהא לא חזי למיקרי ביה ולא היא שרי לטלטולי ושרי למיקרי ביה דר' יוחנן ור``ש בן לקיש מעייני בספרא דאגדתא בשבתא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא לא ניתן ליכתב</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כיון דלא אפשר</span><span class='tlm-sfr' data-chp='26b9' data-rgl='126'> תהילים קיט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עת לעשות לה'</span> הפרו תורתך ה``נ כיון דלא אפשר עת לעשות לה' הפרו תורתך בעא מיניה אביי מרבה מהו לכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מגילה</span> לתינוק להתלמד בה תיבעי למאן דאמר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מגילה מגילה ניתנה</span> תיבעי למאן דאמר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חתומה</span> ניתנה</span> תיבעי למ``ד תורה מגילה מגילה ניתנה כיון דמגילה מגילה ניתנה כותבין או דילמא כיון דאידבק אידבק תיבעי למ``ד תורה חתומה ניתנה כיון דחתומה ניתנה אין כותבין או דילמא כיון דלא אפשר כתבינן א``ל אין כותבין ומה טעם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לפי שאין כותבין</span> איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אף היא</span> עשתה טבלא של זהב ש<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרשת סוטה</span> כתובה עליה א``ר שמעון בן לקיש משום ר' ינאי באל``ף בי``ת איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כשהוא כותב</span> רואה וכותב מה שכתוב בטבלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כמה שכתוב</span> בטבלא איתיביה כשהוא כותב רואה בטבלא וכותב מה שכתוב בטבלא מה הוא כתוב בטבלא<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl=''> במדבר ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אם שכב</span> אם לא שכב הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בסירוגין</span> כתנאי אין כותבין מגילה לתינוק להתלמד בה ואם דעתו להשלים מותר ר' יהודה אומר בבראשית עד דור המבול בתורת כהנים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עד ויהי ביום השמיני</span> א``ר יוחנן משום רבי בנאה תורה מגילה מגילה ניתנה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2640' data-rgl='8'> תהילים מ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אז אמרתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הנה באתי</span> במגילת ספר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כתוב עלי</span> ר``ש בן לקיש אומר תורה חתומה ניתנה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0531' data-rgl='26'> דברים לא </span> לקוח את ספר התורה הזאת ואידך נמי הכתיב לקוח ההוא לבתר דאידבק ואידך נמי הכתיב במגילת ספר כתוב עלי ההוא דכל התורה כולה איקרי מגילה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2305' data-rgl='2'> זכריה ה </span> ויאמר אלי מה אתה רואה ואומר אני רואה מגילה עפה אי נמי לכדרבי לוי דאמר רבי לוי שמנה פרשיות נאמרו ביום שהוקם בו המשכן אלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>פרשת כהנים</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='28'><span class='tlm-rsh' data-nro='29'>פרשת לוים</span></span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>פרשת טמאים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>ופרשת שילוח טמאים</span> ופרשת אחרי מו


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ופרשת שתויי יין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופרשת נרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ופרשת פרה אדומה</span> א``ר אלעזר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רוב בכתב</span> ומיעוט על פה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='1308' data-rgl='12'> הושע ח </span> אכתוב לו רובי תורתי כמו זר נחשבו ור' יוחנן אמר רוב על פה ומיעוט בכתב שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl='27'> שמות לד </span> כי על פי ה<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דברים</span> האלה ואידך נמי הכתיב אכתוב לו רובי תורתי ההוא אתמוהי קא מתמה אכתוב לו רובי תורתי הלא כמו זר נחשבו ואידך נמי הכתיב כי על פי הדברים האלה ההוא משום דתקיפי למיגמרינהו דרש רבי יהודה בר נחמני מתורגמניה דרבי שמעון בן לקיש כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl='27'> שמות לד </span> כתוב לך את הדברים האלה וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl=''> שמות לד </span> כי ע``פ הדברים האלה הא כיצד דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרן על פה דברים שבעל פה אי אתה רשאי לאומרן בכתב דבי רבי ישמעאל תנא אלה אלה אתה כותב ואי אתה כותב הלכות א``ר יוחנן לא כרת הקב``ה ברית עם ישראל אלא בשביל דברים שבעל פה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl='27'> שמות לד </span> כי על פי הדברים האלה כרתי אתך ברית ואת ישראל:  מערבין בבית ישן מפני דרכי שלום:  מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אילימא משום כבוד</span> והא ההוא שיפורא דהוה מעיקרא בי רב יהודה ולבסוף בי רבה ולבסוף בי רב יוסף ולבסוף בי אביי ולבסוף בי רבא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משום חשדא</span>:  בור שהוא קרוב לאמה וכו':  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בני נהרא</span> רב אמר תתאי שתו מיא ברישא ושמואל אמר עילאי שתו מיא ברישא בדמיזל כולי עלמא לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כי פליגי במיסכר ואשקויי</span> שמואל אמר עילאי שתו מיא ברישא דאמרי אנן מקרבינן טפי ורב אמר תתאי שתו מיא ברישא דאמרי נהרא כפשטיה ליזיל תנן בור <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הקרוב לאמה</span> מתמלא ראשון מפני דרכי שלום תרגמה שמואל אליבא דרב באמה המתהלכת ע``פ בורו אי הכי מאי למימרא מהו דתימא מצי אמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סכר מיסכר</span> ואשקי בהינדזא קמ``ל אמר רב הונא בר תחליפא השתא דלא איתמר הלכתא לא כמר ולא כמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כל דאלים גבר</span> רב שימי בר אשי אתא לקמיה דאביי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לותבן מר בעידנא</span> אמר ליה אית לי עידנא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לדידי</span> ולותבן מר בליליא א``ל אית לי מיא לאשקויי א``ל אנא משקינא ליה למר מיא ביממא ולותבן מר בליליא א``ל לחיי אזל לעילאי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אמר להו</span> תתאי שתו מיא ברישא אזל לתתאי אמר להו עילאי שתו מיא ברישא אדהכי סכר מיסכר ואשקי כי אתא לקמיה דאביי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כבי תרי</span> עבדת לי ולא טעמינהו אביי לפירי דההיא שתא הנהו בני בי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>חרמך</span> דאזול כרו ברישא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שנוותא</span> ואהדרוה ושדיוה בשילהי נהרא אתו עילאי לקמיה דאביי אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>קא מתקיל לנהרין</span> אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>כרו בהדייהו טפי פורתא</span> אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>קא יבשי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>פירין</span></span> אמר להו זילו <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>סליקו נפשייכו</span> מהתם:  מצודות חיה ועופות ודגי' יש בהן וכו':  ב<span class='tlm-rsh' data-nro='35'>אוזלי</span> ואוהר


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כולי עלמא לא פליגי כי פליגי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לחי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קוקרי</span>:  מציאת חרש שוטה וכו' ר' יוסי אומר גזל גמור:  אמר רב חסדא גזל גמור <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מדבריהם</span> למאי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נפקא מינה</span> להוציאו בדיינין:  עני המנקף בראש הזית מה שתחתיו וכו':  תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אם ליקט ונתן</span> ביד ה``ז גזל גמור רב כהנא הוה קאזיל להוצל חזייה לההוא גברא דהוה שדי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אופיי</span> וקא נתרן תמרי אזל קא מנקיט ואכיל א``ל חזי מר דבידאי שדיתינהו א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאתריה דר' יאשיה אתה</span> קרי עליה<span class='tlm-sfr' data-chp='2810' data-rgl='25'> משלי י </span> וצדיק יסוד עולם:  אין ממחין ביד עניי נכרים בלקט בשכחה ובפאה מפני דרכי שלום:  ת``ר מפרנסים עניי נכרים עם עניי ישראל ומבקרין חולי נכרים עם חולי ישראל וקוברין מתי נכרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עם מתי ישראל</span> מפני דרכי שלום


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף סא,א משנה
pgu: סא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  משאלת אשה לחבירתה החשודה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>על השביעית</span> נפה וכברה וריחים ותנור אבל לא תבור ולא תטחן עמה אשת חבר משאלת לאשת עם הארץ נפה וכברה ובוררת וטוחנת ומרקדת עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל משתטיל את המים לא תגע</span> עמה לפי שאין מחזיקין ידי עוברי עבירה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכולן לא אמרו</span> אלא מפני דרכי שלום <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ומחזיקין ידי נכרים</span> בשביעית אבל לא ידי ישראל ושואלין בשלומן מפני דרכי שלום


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי שנא רישא</span> ומ``ש סיפא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רוב עמי הארץ מעשרין הן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רבא אמר</span> הכא בעם הארץ דר``מ וטומאה וטהרה דרבנן דתניא איזהו ע``ה כל שאינו אוכל חוליו בטהרה דברי ר``מ וחכ``א כל שאינו מעשר פירותיו והא מדקתני סיפא משתטיל את המים לא תגע עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מכלל דרישא לאו בטומאה וטהרה</span> עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>רישא וסיפא בטומאה וטהרה</span> ורישא בטומאת חולין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וסיפא בטומאת חלה</span> ורמינה


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טוחנין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומפקידין</span> אצל אוכלי שביעית ואצל אוכלי פירותיהן בטומאה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבל לא לאוכלי שביעית</span> ולא לאוכלי פירותיהן בטומאה אמר אביי התם בכהן החשוד לאכול תרומה בטומאה עסקינן דהוה ליה טומאה דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הכי מפקידין</span> ורמינהו מפקידין תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אצל ישראל עם הארץ</span> ולא אצל כהן ע``ה מפני שלבו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גס בה</span> א``ר אילעא הכא במאי עסקינן בכלי חרש המוקף צמיד פתיל וליחוש שמא תסיטנו אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נדה</span> אלא א``ר ירמיה לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כאן</span> בפירות שהוכשרו כאן בפירות שלא הוכשרו ורמינהו המוליך חטין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לטוחן</span> כותי או לטוחן ע``ה הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בחזקתן</span> למעשר ולשביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבל לא לטומאה</span> האי מאי רומיא לאו אוקימנא בפירות שלא הוכשרו ודקארי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי קארי לה</span> משום דקא בעי למירמי אחריתי עלה הרי אלו בחזקתן למעשר ולשביעית ולחלופי לא חיישינן ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הנותן לחמותו</span> מעשר את שהוא נותן לה ואת שהוא נוטל הימנה מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שחשודה מחלפת</span> המתקלקל התם כדקתני טעמא אמר רבי יהודה רוצה היא בתקנת בתה ובושה מחתנה ולעלמא לא חיישינן והתנן הנותן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לפונדקית</span> מעשר את שהוא נותן לה ואת שהוא נוטל הימנה מפני שמחלפת התם מוריא ואמרה בר בי רב ליכול חמימא ואנא איכול קרירא ואכתי לעלמא לא חיישינן והתניא אשת חבר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טוחנת</span> עם אשת עם הארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בזמן שהיא טמאה</span> אבל לא בזמן שהיא טהורה ר``ש בן אלעזר אומר אף בזמן שהיא טמאה לא תטחון מפני שחברת


id: 3605
lvr: 36
prk: 05
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נותנת לה</span> ואוכלת השתא מיגנב גנבא חלופי לא מיחלפא אמר רב יוסף התם נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מוריא</span> ואמרה תורא מדישיה קאכיל העיד ר' יוסי בן המשולם משום ר' יוחנן אחיו שאמר משום ר``א בן חסמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין עושין חלת עם הארץ בטהרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבל עושין</span> עיסת חוליו בטהרה ונוטל הימנה כדי חלה ומניחה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בכפישא או באנחותא</span> וכשבא ע``ה ליטול נוטל את שתיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואינו חושש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואין עושין תרומת זיתיו בטהרה</span> אבל עושין זיתים חוליו בטהרה ונוטל הימנה כדי תרומה ומניחה בכליו של חבר וכשבא עם הארץ ליטול נוטל את שתיהן ואינו חושש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וטעמא מאי</span> א``ר יוחנן משום כדי חייו דגבל ומשום כדי חייו דבדד וצריכא דאי אשמועינן גבל משום <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דלא נפיש אגריה</span> אבל בדד דנפיש אגריה אימא לא ואי אשמועינן בדד משום <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דלא שכיח</span> ליה אבל גבל דשכיח ליה אימא לא צריכא אמר מר נוטל הימנה כדי חלה ומניחה בכפישא או באנחותא וכשבא ע``ה ליטול נוטל את שתיהן ואינו חושש וליחוש דילמא נגע בה דאמרי' ליה חזי אי נגעת בה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הדרא לטיבלא</span> וליחוש דילמא לא איכפת ליה השתא לתקוני קא מיכוין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מיכפת לא איכפת ליה</span> אמר מר נוטל הימנה כדי תרומה ומניחה בכליו של חבר וכשבא ע``ה ליטול נוטל את שתיהן ואינו חושש וליחוש דילמא נגע בה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשלמא התם</span> אית ליה היכרא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאי היכרא אית ליה</span> דמנח ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכלי גללים</span> בכלי אבנים בכלי אדמה א``ה מאי איריא דחבר אפי' דעם הארץ נמי ה``נ קאמר בכלים של עם הארץ הראויין להשתמש בהן חבר:  מחזיקין ידי <עכו``ם> {גוים} בשביעית:  מחזיקין והאמר רב דימי בר שישנא משמיה דרב אין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עודרין</span> עם <העכו``ם> {הגוי} בשביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואין כופלין</span> שלום <לעובד כוכבים> {לגוים} לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>למימרא להו אחזוקו</span> בעלמא כי הא דרב יהודה אמר להו אחזוקו רב ששת אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אשרתא</span>:  ואין כופלין שלום <לעובד כוכבים> {לגוים}:  רב חסדא מקדים ויהיב להו שלמא רב כהנא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שלמא למר</span>:  ושואלין בשלומן:  <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>השתא אחזוקי מחזקינן</span> שואלין בשלומן מיבעיא אמר רב ייבא לא נצרכא אלא ליום <חגם> {אידם} דתניא לא יכנס אדם לביתו של <עובד כוכבים> {גוי} ביום <חגו> {אידו} ויתן לו שלום מצאו בשוק נותן לו בשפה רפה ובכובד ראש רב הונא ורב חסדא הוו יתבי חליף ואזיל גניבא א``ל חד לחבריה ניקום מקמיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>בר אוריין</span> הוא אמר לו ומקמי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>פלגאה</span> ניקום אדהכי אתא איהו לגבייהו אמר להו שלמא עלייכו מלכי שלמא עלייכו מלכי אמרו ליה מנא לך דרבנן איקרו מלכים אמר להו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2808' data-rgl='15'> משלי ח </span> בי מלכים ימלוכו וגו' אמרו ליה ומנא לך דכפלינן שלמא למלכי אמר להו דאמר רב יהודה אמר רב מנין שכופלין שלום למלך שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a12' data-rgl='19'> דברי הימים א יב </span> ורוח לבשה את עמשי ראש השלישים וגו' אמרי ליה ליטעום מר מידי אמר להו הכי אמר רב יהודה אמר רב אסור לו לאדם שיטעום כלום עד שיתן מאכל לבהמתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0511' data-rgl='15'> דברים יא </span> ונתתי עשב בשדך לבהמתך והדר ואכלת ושבעת:
<BR


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סב,ב משנה
pgu: סב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האומר התקבל גט זה לאשתי או הולך גט זה לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם רצה לחזור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יחזור</span></span> האשה שאמרה התקבל לי גיטי אם רצה לחזור <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא יחזור</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לפיכך</span> אם אמר לו הבעל אי איפשי שתקבל לה אלא הולך ותן לה אם רצה לחזור יחזור רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף האומרת טול לי גיטי</span> אם רצה לחזור לא יחזור


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ל רב אחא בריה דרב אויא לרב אשי טעמא דלא שויתיה איהי שליח לקבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא שויתיה איהי שליח לקבלה</span> רצה לחזור לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יחזור</span></span> ש``מ הולך כזכי דמי לא לעולם אימא לך הולך לאו כזכי דמי והתקבל גט לאשתי איצטריכא ליה דס``ד אמינא הואיל ובעל לאו בר שויה שליח לקבלה הוא אע``ג דמטא גיטא לידה לא להוי גיטא קמ``ל דהתקבל והולך קאמר תנן האשה שאמרה התקבל לי גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אם רצה לחזור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא יחזור</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאי לאו</span> לא שנא אקבלה לא שנא אהולכה לא אקבלה ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לפיכך</span> אם אמר לו הבעל אי איפשי שתקבל לה אלא הולך ותן לה אם רצה לחזור יחזור טעמא דאמר אי איפשי הא לא אמר אי איפשי אם רצה לחזור לא יחזור ש``מ הולך כזכי דמי דילמא בהילך <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פשיטא איש</span> הוי שליח להולכה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'><span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שכן</span> בעל</span> מוליך גט לאשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואשה</span> הויא שליח לקבלה שכן אשה מקבלת גיטה מיד בעלה איש לקבלה והאשה להולכה מאי ת``ש האומר התקבל גט זה לאשתי או הולך גט זה לאשתי אם רצה לחזור יחזור האשה שאמרה התקבל לי גיטי אם רצה לחזור לא יחזור מאי לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בחד שליח</span> וש``מ כשר לקבלה כשר להולכה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא בשני שלוחין</span> תא שמע לפיכך אם אמר לו הבעל אי איפשי שתקבל לה אלא הולך ותן לה אם רצה לחזור יחזור <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והא הכא דחד שליח הוא</span> וש``מ כשר לקבלה כשר להולכה פשוט מינה איש הוי שליח לקבלה שכן אב מקבל גט לבתו קטנה אשה להולכה תיבעי לך מאי אמר רב מרי ת``ש אף הנשים שאין נאמנות לומר מת בעלה נאמנות להביא את גיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והתם הולכה היא</span> אמר רב אשי מסיפא נמי שמע מינה דקתני סיפא האשה עצמה מביאה את גיטה ובלבד שהיא צריכה לומר בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ואוקימנא בהולכה</span> ש``מ:  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>הבא לי גיטי ואשתך אמרה התקבל לי גיטי</span> והוא אמר הילך כמה שאמרה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב אפילו הגיע גט לידה אינה מגורשת שמע מינה אדיבורא דידיה קא סמיך דאי אדיבורא דידה קא סמיך מכי מטי גיטא לידה מיהא תיגרש אמר רב אשי הכי השת


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא אי איתמר איפכא התקבל לי גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואשתך אמרה</span> הבא לי גיטי והוא אמר הילך כמה שאמרה וא``ר נחמן אמר רבה בר אבוה אמר רב כיון שהגיע גט לידו מגורשת אלמא אדיבורא דידה הוא דקא סמיך א``נ לידה אדיבורא דידיה קא סמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הכא</span> משום דעקריה שליח לשליחותיה לגמרי הוא דאמר שליח לקבלה הוינא להולכה לא הוינא א``ר הונא בר חייא תא שמע האומר התקבל גט זה לאשתי או הולך גט זה לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רצה לחזור יחזור</span> טעמא דרצה הא לא רצה הוי גט ואמאי הא בעל לאו בר שויא שליח לקבלה הוא אלא אמרינן כיון שנתן עיניו לגרשה מימר אמר תיגרש כל היכי דמגרשה הכא נמי כיון שנתן עיניו לגרשה מימר אמר תיגרש כל היכי דמגרשה הכי השתא התם אדם יודע שאין שליחות לקבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וגמר ונתן לשם הולכה</span> הכא טעי אמר רבא תא שמע קטנה שאמרה התקבל לי גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אינו גט עד שיגיע גט לידה</span> כי מטי גיטא לידה מיהא מגרשה ואמאי והא לאו שליח להולכה שוייה אלא אמרינן כיון שנתן עיניו לגרשה מימר אמר תיגרש כל היכי דמגרשה ה``נ כיון שנתן עיניו לגרשה מימר אמר תיגרש כל היכי דמגרשה הכי השתא התם אדם יודע שאין שליחות לקטן וגמר ונתן לה לשום הולכה דידיה הכא טעי ת``ש הבא לי גיטי ואשתך אמרה התקבל לי גיטי התקבל לי גיטי ואשתך אמרה הבא לי גיטי והוא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הולך ותן לה זכי לה והתקבל לה</span> רצה לחזור יחזור משהגיע גט לידה מגורשת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי לאו קבלה אקבלה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והולכה</span> אהולכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא קבלה</span> אהולכה והולכה אקבלה אי קבלה אהולכה מכי מטי גיטא לידיה לאלתר ליהוי גיטא שמעת מינה דאדיבורא דידיה קא סמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הכי השתא התם קאמר ליה הילך כמה שאמרה</span> הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מי קאמר ליה הילך כמה שאמרה</span> ת``ר התקבל לי גיטי ואשתך אמרה התקבל לי גיטי והוא אומר הולך ותן לה זכי לה והתקבל לה רצה לחזור לא יחזור ר' נתן אומר הולך ותן לה רצה לחזור יחזור זכי לה והתקבל לה רצה לחזור לא יחזור רבי אומר בכולן אם רצה לחזור לא יחזור אבל אם אמר לו אי איפשי שתקבל לה אלא הולך ותן לה רצה לחזור יחזור רבי היינו ת``ק איבעית אימא אי איפשי אתא לאשמועי' ואיבעית אימא הא קא משמע לן מאן ת``ק רבי איבעיא להו הילך לר' נתן כזכי דמי או לאו כזכי דמי ת``ש האומר התקבל גט זה לאשתי או הולך גט זה לאשתי רצה לחזור יחזור האשה שאמרה התקבל לי גיטי רצה לחזור לא יחזו


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מאי לאו בהילך</span></span> ור' נתן לא בהולך ורבי ת``ש לפיכך אם אמר לו הבעל אי אפשי שתקבל לה אלא הולך ותן לה רצה לחזור יחזור טעמא דאמר אי אפשי הא לא אמר אי אפשי רצה לחזור לא יחזור מאי לאו בהילך ור' נתן לא בהולך ורבי ת``ש הולך גט זה לאשתי רצה לחזור יחזור הילך גט זה לאשתי רצה לחזור לא יחזור מאן שמעת ליה דאמר בהולך רצה לחזור יחזור ר' נתן וקאמר בהילך רצה לחזור לא יחזור ש``מ הילך כזכי דמי ש``מ אתמר התקבל לי גיטי ואשתך אמרה התקבל לי גיטי והוא אומר הולך ותן לה אמר ר' אבא אמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נעשה שלוחו ושלוחה וחולצת</span> למימרא דמספקא ליה לרב אי הולך כזכי דמי אי לאו כזכי דמי והא אתמר הולך מנה לפלוני שאני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חייב</span> לו אמר רב חייב באחריותו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואם בא לחזור אינו חוזר</span> התם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ספק ממונא לקולא</span> הכא ספק איסורא לחומרא אמר רב אין האשה עושה שליח לקבל לה גיטה מיד שליח בעלה ור' חנינא אמר אשה עושה שליח לקבל לה גיטה מיד שליח בעלה מ``ט דרב איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משום בזיון דבעל</span> אב``א משום חצרה הבא לאחר מיכן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דקדמה איהי ושויה שליח</span> מעיקרא ההוא גברא דשדר לה גיטא לדביתהו אזל שליחא אשכחה כי יתבה וקא לישא אמר לה הילך גיטך אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ליהוי בידך</span> אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אם איתא לדרבי חנינא</span> עבדי בה עובדא אמר ליה רבא ואם איתא לדר' חנינא עבדת בה עובדא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא חזרה שליחות אצל הבעל</span> שלחוה לקמיה דר' אמי שלח להו לא חזרה שליחות אצל הבעל ור' חייא בר אבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נתיישב בדבר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הדור שלחוה</span> קמיה דר' חייא בר אבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כל הני</span> שלחו לה ואזלי כי היכי דמספקא להו לדידהו הכי נמי מספקא לן לדידן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הוי דבר שבערוה</span> ודבר שבערוה חולצת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הוה עובדא</span> ואצרכה רב יצחק בר שמואל בר מרתא גט וחליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תרתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גט מחיים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וחליצה לאחר מיתה</span> ההיא דהוו קרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נפאתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אזול סהדי</span> כתוב תפאתה אמר רב יצחק בר שמואל בר מרתא משמיה דרב עשו עדים שליחותן מתקיף לה רבה מי קאמר להו כתובו חספא והבו לה אלא אמר רבה ודאי אי כתוב סהדי גיטא מעליא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ואבד</span> עשו עדים שליחותן מתקיף לה רב נחמן מי קאמר להו כתבו ואנחוה בכיסייכו אלא אמר רב נחמן כותבין ונותנין אפי' מאה פעמים:  בעא מיניה רבא מרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>כתבו ותנו לשליח</span> מהו סלוקי סליק להו או דילמא לטירחא דידהו חייש א``ל רבינא לרב אשי ויוליך לה מהו תיקו:  רשבג``א אף האומרת טול לי גיטי אם רצה לחזור לא יחזור:  תנו רבנן טול לי ושא לי ויהא לי בידך כולן לשון קבלה הן


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סג,ב משנה
pgu: סג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האשה שאמרה התקבל לי גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>צריכה</span> שתי כיתי עדים שנים שאומרי' בפנינו אמרה ושני' שאומרים בפנינו קבל וקרע אפי' הן הראשוני' והן האחרוני


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בעל אומר לפקדון</span> ושליש אומר לגירושין מי נאמן רב הונא אמר בעל נאמן ורב חסדא אמר שליש נאמן רב הונא אמר בעל נאמן דאם איתא דלגירושין יהביה ניהליה לדידה הוה יהיב לה ניהלה ורב חסדא אמר שליש נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דהא הימניה</span> מתיב ר' אבא הודאת בעל דין כמאה עדים דמי ושליש נאמן משניהם כיצד זה אומר כך וזה אומר כך שליש נאמן שאני ממון <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאיתיהיב למחילה</span> והא תניא וכן לגיטין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גיטי ממון</span> והתניא וכן לשטרות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מידי גבי הדדי תניא</span> תנן האשה שאמרה התקבל לי גיטי צריכה שתי כיתי עדים שנים שיאמרו בפנינו אמרה ושנים שיאמרו בפנינו קבל וקרע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואמאי</span> ליהמניה לשליש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מי קא נפיק גיטא מתותי ידיה</span> דליהמניה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תינח אמרה קיבל למה לי</span> אמר רב' הא מני ר``א היא דאמר עדי מסירה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קרע למה לי</span> אמר רב יהודה א``ר בשעת <הגזירה> {השמד} שנו אמר רבה ומודה רב הונא דאי אמרה איהי לדידי אמר לי שליש דלגירושין יהביה ניהליה מהימנא מי איכא מידי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שליש גופיה לא מהימן</span> ואיהי מהימנא אלא אי אמרה קמאי דידי לגרושין יהביה ניהליה מהימנא מיגו דאי בעיא אמרה לדידה יהביה ניהליה בעל בעל אמר לגירושין ושליש אומר לגירושין והיא אומרת נתן לי ואבד אמר רבי יוחנן הוה דבר שבערוה ואין דבר שבערוה פחות משנים ואמאי וליהימניה לשליש מי קא נפיק גיטא מתותי ידיה דלהימניה ולהימניה לבעל דאמר רב חייא בר אבין א``ר יוחנן בעל שאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גירשתי את אשתי נאמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי קאמר גירשתי</span> ולימא חזקה שליח עושה שליחותו דאמר רבי יצחק האומר לשלוחו צא וקדש לי אשה סתם ומת שלוחו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אסור בכל הנשים</span> שבעולם חזקה שליח עושה שליחות


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לחומרא</span> אבל לקולא לא וליהמנה לדידה מדרב המנונא דאמר רב המנונא האשה שאמרה לבעלה גירשתני נאמנת חזקה אין האשה מעיזה פניה בפני בעלה ה``מ היכא דליכא דקא מסייע לה אבל היכא דמסייע לה מעיזה ומעיזה


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סד,ב משנה
pgu: סד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  נערה המאורסה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היא ואביה</span> מקבלין את גיטה אמר רבי יהודה אין שתי ידים זוכות כאחת אלא אביה מקבל את גיטה בלבד וכל שאינה יכולה לשמור את גיטה אינה יכולה להתגרש


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי רבנן סברי ידא יתירתא זכי לה רחמנא ורבי יהודה סבר במקום אביה יד דילה לאו כלום היא:  וכל שאינה יכולה לשמור את גיטה:  ת``ר קטנה היודעת לשמור את גיטה מתגרשת ושאינה יודעת לשמור את גיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אינה מתגרשת</span> ואיזו היא קטנה יודעת לשמור את גיטה כל שמשמרת גיטה ודבר אחר מאי קאמר א``ר יוחנן ה``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כל שמשמרת דבר אחר מחמת גיטה</span> מתקיף לה רב הונא בר מנוח <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא שוטה בעלמא היא</span> אלא אמר רב הונא בר מנוח משמיה דרב אחא בריה דרב איקא כל שמבחנת בין גיטה לדבר אחר אמר רב יהודה אמר רבי אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צרור וזורקו</span> אגוז ונוטלו זוכה לעצמו ואין זוכה לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חפץ ומחזירו לאחר שעה</span> זוכה בין לעצמו ובין לאחרים כי אמריתה קמיה דשמואל אמר לי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דא ודא</span> אחת היא מאי דא ודא אחת היא אמר רב חסדא אחד זה ואחד זה זוכה לעצמו ואין זוכה לאחרים מתיב רב חיננא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וורדאן</span> כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משתתפין במבוי</span> מניח <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>את החבית</span> ואומר הרי זו לכל בני המבוי ומזכה להם ע``י בנו ובתו הגדולים וע``י עבדו ושפחתו העברים האי שפחה היכי דמי אי דאתיא שתי שערות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי בעיא גביה</span> אלא לאו דלא אתיא שתי שערות וקתני זוכה לאחרים שאני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שיתופי מבואות דרבנן</span> אמר רב חסדא אישתיק וורדאן מאי הוה ליה למימר כל דתקון רבנ


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כעין דאורייתא תקון ואידך כי אמרינן כל דתקון רבנן כעין דאורייתא תקון במילתא דאית לה עיקר מה``ת אבל מילתא דלית לה עיקר מן התורה לא מתיב רב אויא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מערימין</span> על מעשר שני כיצד אומר אדם לבנו ובתו הגדולים לעבדו ושפחתו העברים הא לכם מעות הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופדו בהן מעשר שני</span> זה <ואוכלו בלא חומש> האי שפחה ה``ד אי דאתיא ב' שערות מאי בעיא גביה אלא לאו דלא אתיא ב' שערות הכא במאי עסקינן במעשר בזמן הזה דרבנן ואמה העבריה בזמן הזה מי איכא והתניא אין עבד עברי נוהג <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא בזמן שהיובל נוהג</span> אלא בעציץ שאינו נקוב דרבנן אמר רבא ג' מדות בקטן צרור וזורקו אגוז ונוטלו זוכה לעצמו ואין זוכה לאחרים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכנגדן בקטנה</span></span> מתקדשת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למיאון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הפעוטות</span> מקחן מקח וממכרן ממכר במטלטלין וכנגדן בקטנה מתגרשת בקידושי אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הגיעו לעונת נדרים</span> נדריהן נדר והקדשן הקדש וכנגדן בקטנה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חולצת</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למכור בנכסי אביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עד שיהא בן עשרים</span>


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,א משנה
pgu: סה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  קטנה שאמרה התקבל לי גיטי אינו גט עד שיגיע גט לידה לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אם רצה הבעל לחזור</span> יחזור שאין קטן עושה שליח ואם אמר לו אביה צא והתקבל לבתי גיטה אם רצה לחזור לא יחזור האומר תן גט זה לאשתי במקום פלוני ונתנו לה במקום אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פסול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרי היא במקום פלוני</span> ונתנו לה במקום אחר כשר האשה שאמרה התקבל לי גיטי במקום פלוני וקיבלו לה במקום אחר פסול ר' אלעזר מכשיר הבא לי גיטי ממקום פלוני והביאו לה ממקום אחר כשר


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורבי אלעזר מאי שנא רישא דלא פליג ומאי שנא סיפא דפליג איהו ד<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מדעתיה מגרש</span> קפיד איהי דבעל כרחה מתגרשת מראה מקום היא לו


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,א משנה
pgu: סה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הבא לי גיטי אוכלת בתרומה</span> עד שיגיע גט לידה התקבל לי גיטי אסורה לאכול בתרומה מיד התקבל לי גיטי במקום פלוני אוכלת בתרומה עד שיגיע גט <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לאותו מקום</span> ר``א <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אוסר מיד</span>


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וגיטא מיהא הוי והאמרת רישא לא הוי גיטא לא צריכא דאמרה ליה התקבל לי גיטא במתא מחסיא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>וזימנין דמשכחת ליה בבבל</span> וה``ק ליה משקל כל היכא דמשכחת ליה שקליה מיני


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  גיטא לא הוי עד דמטית למתא מחסיא:  ורבי אלעזר אוסר מיד:  פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דהא מראה מקום היא לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא צריכא</span> דאמרה ליה זיל למזרח דאיתיה במזרח וקא אזל למערב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מהו דתימא</span> במערב הא ליתיה קמ``ל דילמא בהדי דקאזיל מיגס גאיס ביה ויהב ליה גיטא האומר לשלוחו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ערב לי בתמרים</span> ועירב לו בגרוגרות בגרוגרות ועירב לו בתמרים תני חדא עירובו עירוב ותניא אידך אין עירובו עירוב אמר רבה ל``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא רבנן</span> הא רבי אלעזר הא רבנן דאמרי קפידא הא רבי אלעזר דאמר מראה מקום היא לו ורב יוסף אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הא והא רבנן</span> כאן בשלו כאן בשל חבירו א``ל אביי ואלא הא דתניא האומר לשלוחו ערב לי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במגדל</span> ועירב לו בשובך בשובך ועירב לו במגדל דתניא חדא עירובו עירוב ותניא אידך אין עירובו עירוב התם מאי שלו ושל חבירו איכא התם נמי איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פירי דמגדל</span> ופירי דשובך


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,ב משנה
pgu: סה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כתבו גט ותנו לאשתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>גרשוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כתבו איגרת ותנו לה</span> הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>יכתבו ויתנו</span> פטרוה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרנסוה</span> עשו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כנימוס</span> עשו לה כראוי לא אמר כלום


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שלחוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שבקוה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תרכוה</span> הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>יכתבו ויתנו</span> פטרוה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרנסוה</span> עשו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כנימוס</span> עשו לה כראוי לא אמר כלום תניא רבי נתן אומר פטרוה דבריו קיימין פיטרוה לא אמר כלום אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רבי נתן דבבלאה הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ודייק בין פיטרוה לפטרוה</span> תנא דידן דבר א``י הוא לא דייק איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>הוציאוה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>עזבוה מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>התירוה מהו</span> הניחוה מהו הועילו לה מהו עשו לה כדת מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>פשוט מיהא</span> חדא דתניא עשו לה כדת עשו לה כנימוס עשו לה כראוי לא אמר כלום


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,ב משנה
pgu: סה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בראשונה היו אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>היוצא בקולר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ואמר כתבו</span> גט לאשתי הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>יכתבו ויתנו</span> חזרו לומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>המפרש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>והיוצא בשיירא</span> רבי שמעון שזורי אומר אף <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>המסוכן</span>


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  גניבא יוצא בקולר הוה כי הוה קא נפיק אמר הבו ארבע מאה זוזי לרבי אבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>מחמרא</span> דנהר פניא אמר רבי זיר


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דרא רבי אבינא לסילתיה</span> ואזל לגבי דרב הונא רביה דאמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גיטו</span> כמתנתו מה מתנתו אם עמד חוזר אף גיטו אם עמד חוזר ומה גיטו אע``ג דלא פריש כיון דאמר כתבו אע``ג דלא אמר תנו אף מתנתו כיון דאמר תנו אע``ג דלא קנו מיניה מתקיף לה רבי אבא אי מה מתנה ישנה לאחר מיתה אף גט ישנו לאחר מיתה הכי השתא בשלמא מתנה איתה לאחר מיתה אלא גט <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאחר מיתה מי איכא</span> אלא רבי אבא הכי קא קשיא ליה מתנת שכיב מרע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במקצת</span> היא ומתנת שכ``מ במקצת בעיא קנין מכלל דרב הונא סבר לא בעיא קנין והא קי``ל דבעיא קנין שאני הכא דמצוה מחמת מיתה הוא מכלל דר' אבא סבר מצוה מחמת מיתה בעיא קנין והא קי``ל דלא בעי קנין אלא רבי אבא הכי קא קשיא ליה חמרא לא קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמי חמרא לא קאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מחמרא קאמר</span> ואידך מחמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כדי לייפות את כחו</span> שלחו מתם מחמרא כדי לייפות את כחו


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וליחוש שמא שד הוא א``ר יהודה כשראו לו דמות אדם אינהו נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אידמויי אידמו</span> דחזו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בבואה</span> אינהו נמי אית להו בבואה דחזו ליה בבואה דבבואה ודלמא אינהו נמי אית להו א``ר חנינא לימדני יונתן בני בבואה אית להו בבואה דבבואה לית להו ודלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>צרה היא</span> תנא דבי רבי ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בשעת הסכנה</span> כותבין ונותנין אע``פ <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שאין מכירין</span>


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,א משנה
pgu: סו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הבריא שאמר כתבו גט לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רצה לשחק בה</span> מעשה בבריא אחד שאמר כתבו גט לאשתי ועלה לראש הגג ונפל ומת אמר רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אם מעצמו נפל הרי זה גט</span> אם הרוח דחתו אינו גט


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מעשה לסתור</span> חסורי מיחסרא והכי קתני אם הוכיח סופו על תחילתו הרי זה גט ומעשה נמי בבריא שאמר כתבו גט לאשתי ועלה לראש הגג ונפל ומת ואמר רשב``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אם מעצמו נפל הרי זה גט</span> אם הרוח דחתו אינו גט ההוא גברא דעל לבי כנישתא אשכח מקרי ינוקא ובריה דיתבי ויתיב איניש אחרינא גבייהו אמר להו בי תרי מינייכו נכתבו גיטא לדביתהו לסוף שכיב מקרי ינוקא מי משוו אינשי ברא שליחא במקום אבא או לא רב נחמן אמר לא משוו אינשי ברא שליחא במקום אבא ורב פפי אמר משוו אינשי ברא שליחא במקום אבא אמר רבא הילכת' משוו אינשי ברא שליח' במקום אבא


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,ב משנה
pgu: סו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  או לשלשה כתבו גט ותנו לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר לשלשה תנו</span> גט לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הרי אלו יאמרו</span> לאחרים ויכתבו מפני שעשאן ב``ד דברי ר``מ וזו הלכה העלה רבי חנינא איש אונו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מבית האסורין</span> מקובל אני באומר לשלשה תנו גט לאשתי שיאמרו לאחרים ויכתבו מפני שעשאן ב``ד אמר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נומינו לשליח</span> אף אנו מקובלין שאפי' אמר לב``ד הגדול שבירושלים תנו גט לאשתי ש<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ילמדו</span> ויכתבו ויתנו אמר לעשרה כתבו ותנו גט לאשתי אחד כותב ושנים חותמין כולכם כתובו אחד כותב וכולם חותמין לפיכך אם מת אחד מהן הרי זה גט בטל


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א``ר ירמיה בר אבא שלחו ליה מבי רב לשמואל ילמדנו רבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר לשנים כתבו ותנו גט לאשתי ואמרו לסופר וכתב וחתמו הן מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שלח להו תצא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והדבר צריך תלמוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאי הדבר צריך תלמוד</span> אילימא משום דהוו להו מילי ומספקא ליה מילי אי מימסרן לשליח <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי לא מימסרן</span> לשליח והאמר שמואל אמר רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הלכה כר' יוסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דאמר מילי לא מימסרן לשליח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא</span> לשמואל הא קא מיבעיא ליה האי כתובו אי כתב ידן אי כתב הגט ותיפשוט ליה מ<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מתני'</span> אמר לשנים תנו גט לאשתי או לשלשה כתבו גט ותנו לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו היא גופא קא מיבעיא ליה כתובו כתב ידן הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>או כתב הגט הוא</span> פשיטא דכתב הגט הוא דקתני סיפא אמר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נומינו לשליח</span> אף אנו מקובלין שאפי' אמר לב``ד הגדול שבירושלים תנו גט לאשתי ש<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ילמדו</span> ויכתבו ויתנו לה אי אמרת בשלמא כתב הגט הוא שפיר אלא אי אמרת כתב ידן הוא מי איכא בי דינא דלא ידעי מחתם חתימת ידייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אין איכא בי דינא חדתא</span> ואי סבירא לן דהאי כתובו כתב ידן הוא הא כתב הגט כשר והאמר שמואל אמר רבי הלכה כר' יוסי דאמר מילי לא מימסרן לשליח אמרי אי סבירי לן דכתובו כתב ידן הוא כתב הגט נעשה כאומר אמרו ומודה ר' יוסי באומר אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומי מודה</span> ר' יוסי באומר אמרו והתנן כתב סופר ועד כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ואמר ר' ירמיה חתם סופר שנינו</span> ואמר רב חסדא מתני' מני ר' יוסי היא דאמר מילי לא מימסרן לשליח ואי סלקא דעתך מודה רבי יוסי באומר אמרו נפיק מינה חורבה דזימנין דאמר להו לשני


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמרו לסופר ויכתוב ולפלוני ופלוני ויחתמו ומשום כיסופא דסופר חיישי ומחתמי חד מהנך סהדי וסופר בהדייהו ובעל לא אמר הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כיון דאמר מר</span> כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולא תעשה</span> כן בישראל לא שכיח וליחוש דילמא אמר להו לבי תרי אמרו לסופר ויכתוב <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ואתם חתומו</span> ואזלי הנך משום כיסופא דסופר ומחתמי ליה לסופר בהדי חד מינייהו ובעל לא אמר הכי אמרי הא נמי כשר ולא תעשה הוא הניחא למ``ד כשר ולא תעשה אלא למ``ד כשר ותעשה מאי איכא למימר אלא רבי יוסי תרתי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושמואל</span> סבר לה כוותיה בחדא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ופליג עליה</span> בחדא גופא אמר שמואל אמר רבי הלכה כרבי יוסי דאמר מילי לא מימסרן לשליח אמר לפניו ר``ש ברבי מאחר שר``מ וחנינא איש אונו חולקין על רבי יוסי מה ראה רבי לומר הלכה כר' יוסי אמר לו שתוק בני שתוק לא ראית את ר' יוסי אילמלי ראיתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נמוקו עמו</span> דתניא איסי בן יהודה היה מונה שבחן של חכמים ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חכם וסופר</span> ר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חכם לכשירצה</span> ר' טרפון גל של אגוזין ר' ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חנות מיוזנת</span> ר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אוצר בלום</span> ר' יוחנן בן נורי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קופת הרוכלים</span> רבי אלעזר בן עזריה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קופה של בשמים</span> משנת ר' אליעזר בן יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קב ונקי</span> ר' יוסי נמוקו עמו רבי שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טוחן הרבה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מוציא קימעא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תנא משכח קימעא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומה שמוציא אינו מוציא אלא סובין</span> וכן אמר ר``ש לתלמידיו בניי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שנו מדותי</span> שמדותי תרומות מתרומות מידותיו של ר``ע גופא אמר לשנים אמרו לסופר ויכתוב ולפלוני ופלוני ויחתמו אמר רב הונא אמר רב כשר ולא תעשה זאת בישראל אמר ליה עולא לרב נחמן ואמרי לה רב נחמן לעולא מאחר דכשר אמאי לא תעשה זאת בישראל א``ל חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמא תשכור עדים</span> ומי חיישינן והתניא עדים החתומין על שדה מקח ועל גט אשה לא חשו חכמים לדבר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מעשה לא עבדי</span> דבורא קאמרי אמר לשנים אמרו לסופר ויכתוב ואתם חתומו רב חסדא אמר כשר ולא תעשה רבה בר בר חנה אמר כשר ותעשה רב נחמן אמר כשר ולא תעשה רב ששת אמר כשר ותעשה רבה אמר כשר ולא תעשה רב יוסף אמר כשר ותעש


id: 3606
lvr: 36
prk: 06
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואיכא דאפיך להו</span>:  אמר לעשרה כתבו גט:  ת``ר אמר לעשרה כתבו גט ותנו לאשתי אחד כותב על ידי כולם כולכם כתובו אחד כותב במעמד כולם הוליכו גט לאשתי אחד מוליך ע``י כולם כולכם הוליכו אחד מוליך במעמד כולם איבעיא להו מנה אותן מהו רב הונא אמר מנה אינו ככולכם ר' יוחנן משום ר' אלעזר דמן רומה אמר מנה הרי הוא ככולכם אמר רב פפא ולא פליגי הא דמנה כולהו והא דמנה מקצתייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמרי לה להאי גיסא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואמרי לה להאי גיסא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אתקין רב יהודה בגיטא דכולכם</span> כתובו או כולכון או כל חד וחד מינכון חתומו או כולכון או כל תרי מינכון <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אובילו</span> או כולכון או כל חד וחד מינכון אמר רבא זימנין דגאיז ליה לדיבוריה ואמר כולכון ולא אמר כל חד מינכון <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואתי לאיפסולי</span> אלא אמר רבא כתובו כל חד מינכון חתומו כל תרי מינכון אובילו כל חד מינכון:
<BR


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סז,ב משנה
pgu: סז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מי שאחזו קורדייקוס</span> ואמר כתבו גט לאשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא אמר כלום</span> אמר כתבו גט לאשתי ואחזו קורדייקוס וחזר ואמר לא תכתבנו אין דבריו האחרונים כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נשתתק</span> ואמרו לו נכתוב גט לאשתך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרכין</span> בראשו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בודקין אותו</span> שלשה פעמים אם אמר על לאו לאו ועל הן הן הרי אלו יכתבו ויתנו


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי קורדייקוס אמר שמואל ד<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נכתיה</span> חמרא חדתא דמעצרתא וליתני מי שנשכו יין חדש הא קמ``ל דהא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>רוחא</span> קורדייקוס שמה למאי נפקא מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לקמיעא</span> מאי אסותיה בישרא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>סומקא</span></span> אגומרי וחמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מרקא</span> אמר אביי אמרה לי אם לשימשא בת יומא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כוזא דמיא</span> בת תרי יומי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סיכורי</span> בת תלתא יומי בשרא סומקא אגומרי וחמרא מרקא לשימשא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עתיקתא</span> ליתי תרנגולתא אוכמתי וליקרעה שתי וערב וליגלחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>למציעתא דרישיה</span> ולותביה עילויה וננחיה עילויה עד דמיסרך ולינחות וליקום במיא עד צואריה עד דחליש עלמא עילויה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ולימוד</span> ולסליק וליתיב ואי לא ליכול כרתי ולינחות וליקום במיא עד צואריה עד דחליש עלמא עילויה ולימוד ולסליק וליתיב לשימשא בישרא סומקא אגומרי וחמרא מרקא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לתלגא</span> בישרא שמינא אגומרי וחמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>חייא</span> רב עמרם חסידא כי הוה מצערין ליה בי ריש גלותא הוו מגנו ליה אתלגא למחר אמרו ליה מאי ניחא ליה למר דלייתו ליה אמר הני כל דאמינא להו מיפך אפכי אמר להו בישרא סומקא אגומרי וחמרא מרקא אייתו ליה אינהו בישרא שמינא אגומרי וחמרא חייא שמעה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ילתא</span> ומעיילה ליה לבי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>מסותא</span> ומוקמי ליה במיא דבי מסותא עד דמהפכי מיא דבי מסותא והוו דמא וקאי בישריה פשיטי פשיט <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>רב יוסף איעסק</span> בריחיא רב ששת איעסק <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>בכשורי</span> אמר גדולה מלאכה שמחממת את בעליה א``ל ריש גלותא לרב ששת מ``ט לא סעיד מר גבן א``ל דלא מעלו עבדי דחשידי אאבר מן החי א``ל מי יימר אמר ליה השתא מחוינא לך א``ל לשמעיה זיל גנוב אייתי לי חדא כרעא מחיותא אייתי ליה אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='38'><span class='tlm-rsh' data-nro='39'>אהדמו</span> לי הדמי דחיותא</span> אייתו תלת כרעי אותיבו קמיה אמר להו הא בעלת שלש רגלים הואי פסוק אייתו חדא מעלמא אותיבו קמיה אמר ליה לשמעיה אותביה נמי להך דידך אותבה אמר להו האי בת חמש רגלים הואי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>אי הכי</span> ליעבדו קמיה <שמעיה> דמר וליכול א``ל לחיי קריבו <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>תכא</span> קמייהו ואייתו קמיה בישרא ואותיבו קמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>ריסתנא דחנקא חמתא</span> גששיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='46'>שקל</span>ה כרכה בסודריה לבתר דאכיל אמרי לי


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איגניב לן כסא דכספא</span> בהדי דקא מעייני ואתי אשכחוה דכרוכה בסודריה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמרי ליה</span> חזי מר דלא מיכל קא בעי אלא לצעורן אמר להו אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מיכל אכלי וטעמי</span> ביה טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דחיורא</span> אמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חיורא לא עביד לן האידנא</span> אמר להו בדקו בדוכתיה דאמר רב חסדא אוכמא בחיורא וחיורא באוכמתא לקותא היא בדוק אשכחוה כי קא נפיק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כרו ליה בירא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושדו ליה ציפתא</span> עילויה ואמרי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ליתי מר לינח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נחר ליה רב חסדא</span> מאחוריה אמר ליה לינוקא פסוק לי פסוקיך אמר ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='08b02' data-rgl='21'> שמואל ב ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נטה לך</span> על ימינך או על שמאלך אמר ליה לשמעיה מאי קא חזית אמר ליה ציפיתא דשדיא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הדר מינה</span> לבתר דנפק אמר ליה רב חסדא מנא הוה ידע מר אמר ליה חדא דנחר לי מר ועוד דפסק לי ינוקא פסוקא ועוד דחשידי עבדי דלא מעלו<span class='tlm-sfr' data-chp='3102' data-rgl='8'> קוהלת ב </span> עשיתי לי שרים ושרות ותענוגות בני האדם שדה ושדות שרים ושרות אלו מיני זמר ותענוגות בני האדם אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בריכות</span> ומרחצאות שדה ושדות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכא תרגימו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שידה ושידתין</span> במערבא אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שידתא</span> אמר רבי יוחנן שלש מאות מיני שדים היו בשיחין ושידה עצמה איני יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מה היא</span> אמר מר הכא תרגימו שידא ושידתין שידה ושידתין למאי איבעי ליה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a06' data-rgl='7'> מלכים א ו </span> והבית בהבנותו אבן שלמה מסע נבנה וגו' אמר להו לרבנן היכי אעביד אמרו ליה איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שמיר</span>א דאייתי משה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לאבני אפוד</span> אמר להו היכא אישתכח אמרו ליה אייתי שידה ושידתין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כבשינהו</span></span> אהדדי אפשר דידעי ומגלו לך אייתי שידה ושידתין כבשינהו אהדדי אמרי אנן לא ידעינן דילמא אשמדאי מלכא דשידי ידע אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>היכא איתיה</span> אמרי ליה איתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בטורא פלן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כריא ליה בירא</span> ומליא ליה מיא ומיכסיא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>טינרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>וחתמיה בגושפנקיה</span> וכל יומא סליק לרקיע וגמר מתיבתא דרקיעא ונחית לארעא וגמר מתיבתא דארעא ואתי סייר ליה לגושפנקיה ומגלי ליה ושתי ומכסי ליה וחתים ליה ואזיל שדריה לבניהו בן יהוידע יהב ליה שושילתא דחקיק עלה שם ועזקתא דחקיק עלה שם וגבבי דעמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>וזיקי דחמרא</span> אזל כרא <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>בירא מתתאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ושפינהו למיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>וסתמינהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בגבבי דעמרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>וכרא בירא</span> מעילאי ושפכינהו לחמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='38'>טמינהו</span></span> סליק יתיב באילנא <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>כי אתא</span> סייריה לגושפנקא גלייה אשכחיה חמרא אמר כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2820' data-rgl='1'> משלי כ </span> לץ היין הומה שכר וכל שוגה בו לא יחכם וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1304' data-rgl='11'> הושע ד </span> זנות ויין ותירוש יקח לב לא אישתי כי צחי לא סגיא ליה אישתי <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>רוה וגנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>נחית אתא</span> שדא ביה שושילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>סתמיה</span> כי אתער הוה קא מיפרזל א``ל שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='46'>דמרך</span> עלך שמא דמרך עלך כי נקיט ליה ואתי מטא דיקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>חף ביה</span> שדייה מטא לביתא שדייה מטא גבי <span class='tlm-rsh' data-nro='48'>כובא</span> דההיא ארמלתא נפק


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איחננא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כפא לקומתיה</span> מיניה איתבר ביה גרמא אמר היינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2825' data-rgl='16'> משלי כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולשון רכה תשבר גרם</span> חזא סמיא דהוה קא טעי באורחא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אסקיה</span></span> לאורחיה חזא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רויא</span> דהוה קא טעי באורחא אסקיה לאורחיה חזא חדוותא דהוו קמחדי לה בכה שמעיה לההוא גברא דהוה קאמר לאושכפא עביד לי מסאני לשב שני אחיך חזא ההוא קסמא דהוה קסים אחיך כי מטא להתם לא עיילוה לגביה דשלמה עד תלתא יומי יומא קמא אמר להו אמאי לא קא בעי לי מלכא לגביה א``ל אנסיה מישתיא שקל לבינתא אותיב אחברתה אתו אמרו ליה לשלמה אמר להו הכי אמר לכו הדור אשקיוה למחר אמר להו ואמאי לא קא בעי לי מלכא לגביה אמרו ליה אנסיה מיכלא שקל לבינתא מחברתה אותבה אארעא אתו אמרו ליה לשלמה אמר להו הכי אמר לכו נגידו מיניה מיכליה [לסוף] תלתא יומי עייל לקמיה שקל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קניא</span> ומשח ארבעה גרמידי ושדא קמיה א``ל מכדי כי מיית ההוא גברא לית ליה בהדין עלמא אלא ד' גרמידי השתא כבשתיה לכולי עלמא ולא שבעת עד דכבשת נמי לדידי א``ל לא קא בעינא מינך מידי בעינא דאיבנייה לבית המקדש וקא מיבעי לי שמירא א``ל לדידי לא מסיר לי לשרא דימא מסיר ליה ולא יהיב ליה אלא לתרנגולא ברא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמהימן ליה אשבועתיה</span> ומאי עבד ביה ממטי ליה לטורי דלית בהו ישוב ומנח לה אשינא דטורא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ופקע טורא</span> ומנקיט מייתי ביזרני מאילני ושדי התם והוי ישוב והיינו דמתרגמינן נגר טורא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בדקו קינא</span> דתרנגולא ברא דאית ליה בני וחפויה לקיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זוגיתא</span> חיורתי כי אתא בעי למיעל ולא מצי אזל אייתי שמירא ואותביה עלויה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רמא ביה</span> קלא שדייה שקליה אזל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חנק נפשיה</span> אשבועתיה אמר ליה בניהו מאי טעמא כי חזיתיה לההוא סמיא דהוה קא טעי באורחא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אסיקתיה</span> לאורחיה אמר ליה מכרזי עליה ברקיעא דצדיק גמור הוא ומאן דעבד ליה ניחא נפשיה זכי לעלמא דאתי ומאי טעמא כי חזיתיה לההוא רויא דקטעי באורחא אסיקתיה לאורחיה א``ל מכרזי עליה ברקיעא דרשע גמור הוא ועבדי ליה ניחא נפשיה כי היכי דליכליה לעלמא מאי טעמא כי חזיתיה לההוא חדוותא בכית אמר ליה בעי מימת גברא בגו תלתין יומין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ובעיא מינטר ליבם קטן</span> תליסרי שנין מאי טעמא כי שמעתיה לההוא גברא דאמר ליה לאושכפא עביד לי מסאני לשב שנין אחיכת אמר ליה ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שבעה יומי לית ליה</span> מסאני לשב שנין בעי מ``ט כי חזיתיה לההוא קסמא דהוה קסים אחיכת אמר ליה דהוה יתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אבי גזא</span> דמלכא לקסום מאי דאיכא תותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תרחיה גביה</span> עד דבנייה לבית המקדש יומא חד <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הוה קאי לחודיה</span> אמר ליה כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0424' data-rgl='8'> במדבר כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כתועפות ראם לו</span> ואמרינן כתועפות אלו מלאכי השרת ראם אלו השדים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מאי רבותייכו</span> מינן א``ל שקול שושילתא מינאי והב לי עיזקתך ואחוי לך רבותאי שקליה לשושילתא מיניה ויהיב ליה עיזקתיה בלעיה אותביה לחד גפיה ברקיעא ולחד גפיה בארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>פתקיה</span> ארבע מאה פרסי על ההיא שעתא אמר שלמה<span class='tlm-sfr' data-chp='3101' data-rgl='3'> קוהלת א </span> מה יתרון לאדם בכל עמלו שיעמול תחת השמש<span class='tlm-sfr' data-chp='3102' data-rgl='10'> קוהלת ב </span> וזה היה חלקי מכל עמלי מאי וזה רב ושמואל חד אמר מקלו וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>גונדו</span> היה מחזר על הפתחים כל היכא דמטא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3101' data-rgl='12'> קוהלת א </span> אני קהלת הייתי מלך על ישראל בירושלים כי מטא גבי סנהדרין אמרו רבנן מכדי שוטה בחדא מילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לא סריך</span> מאי האי אמרו ליה לבניהו קא בעי לך מלכא לגביה אמר להו לא שלחו להו למלכוותא קאתי מלכא לגבייכו שלחו להו אין קאתי שלחו להו בידקו בכרעיה שלחו להו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>במוקי קאתי</span> וקא תבע להו בנידותייהו וקא תבע לה נמי לבת שבע אימיה אתיוה לשלמה והבו ליה עזקתא ושושילתא דחקוק עליה שם כי עייל חזייה פרח ואפילו הכי הוה ליה ביעתותא מיניה והיינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3003' data-rgl='7'> שיר השירים ג </span> הנה מטתו שלשלמה ששים גבורים סביב לה מגבורי ישראל כולם אחוזי חרב מלומדי מלחמה איש חרבו על יריכו מפחד בלילות רב ושמואל חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מלך והדיוט</span> וחד אמר מלך והדיוט ומלך <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>לדמא דרישא</span> ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>שורבינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ובינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>ואסא דרא</span> וזיתא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='36'>חילפא</span> וחילפי דימא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='38'>יבלא</span> ולישלוקינהו בהדי הדדי ולנטול תלת מאה כסי אהאי גיסא דרישא ותלת מאה כסי אהאי גיסא דרישא ואי לא ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>ורדא</span> חיורא <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>דקאי בחד דרא</span> ולישלקיה ולינטול שיתין כסי אהאי גיסא דרישא ושיתין כסי אהאי גיסא דרישא <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>לצליחתא</span> ליתי תרנגולא ברא ולישחטיה <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>בזוזא חיורא</span> אההוא גיסא דכייב ליה ונזדהר מדמיה דלא לסמינהו לעיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>וליתלייה</span> בסיפא דבבא דכי עייל חייף ביה וכי נפיק חייף בי


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לברוקתי</span> ליתי עקרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דשב חומרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ונייבשיה בטולא</span> ונישחוק <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תרתי מנתא כוחלא וחדא מנתא מיניה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לימלי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תלתא מכחלי</span></span> בהאי עינא ותלתא מכחלי בהאי עינא טפי לא לימלי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דאי לא</span> פקע עיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לשברירי דליליא</span> ניתי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שודרא ברקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וניסר חדא כרעא מיניה וחדא כרעא מכלבא</span> וניטרפו ינוקי חספא אבתריה ולימרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אסא כלבא אכסא תרנגול</span>א וליגבי שב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אומצי</span> משבעה בתי וליתבינהו ניהליה בצינורא דדשא וניכלינהו בקלקולי דמתא בתר הכי לפשוט שודרא ברקא ונימרו הכי שברירי דפלוני בר פלוניתא שבקינהו לפלוני בר פלוניתא וליחרו לכלבא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בבביתא דעיניה</span> לשברירי דיממא ליתי שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סומקי</span> מגווא דחיותא וניטוינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אחספא דאומנא</span> וליתיב איהו מגואי ואיניש אחרינא מאבראי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ונימא ליה עוירא</span> הב לי דאיכול ונימא ליה האיך פתיחא סב איכול ובתר דאכיל ליתבריה לחספא דאי לא הדרי עילויה לדמא דאתי מנחירא ליתי גברא כהן דשמיה לוי וליכתוב ליה לוי למפרע ואי לא ליתי איניש מעלמא וניכתוב ליה אנא פפי שילא בר סומקי למפרע ואי לא ניכתוב ליה הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טעם דלי במי כסף</span> טעם דלי במי פגם ואי לא ליתי עיקרא דאספסתא ואשלא דפורייא עתיקא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וקורטסא</span> ומוריקי וסומקא דלוליבא ונקלינהו בהדי הדדי וליתי גבבא דעמרא וניגדול תרתי פתילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>ולטמיש בחלא</span> וניגדבל בקיטמא הדין וניתיב בנחיריה ואי לא ליחזי אמת המים דאזלת ממזרח כלפי מערב ונפסע וניקום חד כרעא להאי גיסא וחד כרעא להאי גיסא ונישקול טינא בידיה דימינא מתותי כרעא דשמאליה ובידיה דשמאלא מתותי כרעא דימיניה וניגדול תרתי פתילתא דעמרא וניטמיש בטינא וניתיב בנחיריה ואי לא ליתיב תותי מרזבא ונייתו מיא ולישדו עליה ולימרו כי היכי דפסקי <span class='tlm-rsh' data-nro='51'>הני</span> מיא ליפסוק דמיה דפלניא בר פלניתא לדמא דאתי מפומא בדקינן ליה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='33'>גילא</span> דחיטתא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>סריך</span> מריאה קאתי ואית ליה תקנתא ואי לא מכבדא קאתי ולית ליה תקנתא אמר ליה רב אמי לרב אשי והאנן איפכא תנן ניטל הכבד ולא נשתייר הימנה כלום הריאה שניקבה או שחסרה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>כיון</span> דמפומיה קאתי אימר איתמוחי איתמח אמר מר אי מריאה קאתי אית ליה תקנתא מאי תקנתיה ליתי שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>כוני</span> מ<span class='tlm-rsh' data-nro='37'>פירמא דסילקא</span> ושבעה כוני פירמא דכרתי וחמשה כוני <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>פרידא</span> ותלתא כוני דטלפחי וכונא דכמונא וכונא דחבלי <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>וכנגדן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>כנתא פטירתא</span> וליבשיל וליכול ולישתי אבתריה שיכרא חריפא דטבת <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>לככא</span> אמר רבה בר רב הונא ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>תומא יחידא</span>ה ונימרסיה במישחא ומילחא ונתביה אטופראי דאליונא דההוא גיסא דכייב ליה ונהדר ליה גדנפא דלישא וניזדהר לבישריה <span class='tlm-rsh' data-nro='46'>דקשי לחיורא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>לחינכי</span> אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='48'>חומתי כי ממרו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='49'>ועיקרא דחומתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='50'>עדיף</span> מממרו ונינקוט בפומיה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='52'>לאוקומי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='53'>לבשולי</span> לייתי פארי דריש נפייא <span class='tlm-rsh' data-nro='55'>וטלפחי בעפרייהו</span> ושובלילתא <span class='tlm-rsh' data-nro='57'>וחומרתא דכשותא</span> ונינקוט <span class='tlm-rsh' data-nro='58'>כאמגוזא</span> בפומיה לאיפתוחי <span class='tlm-rsh' data-nro='60'>לינפח ליה</span> חבריה תחלי חיורתא <span class='tlm-rsh' data-nro='61'>בגילא דחיטתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='62'>לאסוקי</span> ליתי עפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='63'>מטולא דבית הכסא</span> וניגבול בדובשא וניכול דמעלי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='64'>לברסם</span> ליתי כי פיסתקא דנישדור וכי אמגוזא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='66'>חלבניתא דובשניתא</span> ומלי <span class='tlm-rsh' data-nro='67'>תרוודא</span> דובשא חיורא ומלי <span class='tlm-rsh' data-nro='68'>נטלא</span> בת מחוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='69'>חמרא נקידא</span> ונישלוקינהו בהדי הדדי וכי בשיל נשדור בשיל ליה כוליה ואי לא ליתי רביעתא דחלבא דעיזא חיוורת


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וניטייפיה אתלת קלחי כרבא וניבחשיה בגווזא דמרמהין וכי בשיל גווזא במרמהין בשיל ליה כוליה <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>ואי לא</span> ליתי נפקי דכלבא חיורא וניגבול בנטפא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וכמה דאפשר</span> נפקא לא ניכול דמפריק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לגירא</span> ליתי גירא דלילתא וניפכיה ונשדי מיא עלויה ונשתי ואי לא ליתי ממיא דאישתי מינייהו כלבא בליליא וניזדהר מגילויא לגילויא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אנפקא</span> דחמרא חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למורסא</span> אנפקא דחמרא באהלא תולאנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לפירחא דליבא</span> ליתי תלת ברושייאתא דשערי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ונשטרינהו בכמכא</span> דלא עבר עילויה ארבעין יומין וניכול ונשתי אבתרייהו חמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מרקא</span> א``ל רב אחא מדיפתי לרבינא וכל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דפרח ליביה</span> אמר ליה אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ליוקרא דליבא</span> אמרי לפירחא דליבא ליתי תלת ברושייאתא דחיטי ונישטרינהו בדובשא וניכול ונישתי אבתרייהו חמרא חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לצרחא דליבא</span> ליתי תלת ביעי נינייא וביעתא דכמונא וביעתא דשומשימי וליכול לכאב מעי ליתי תלת מאה פלפלי אריכתא וכל יומי נשתי מאה מינייהו בחמרא רבין דמן נרש עבד לה לברתיה דרב אשי מאה וחמשין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מהני דידן</span> ואתסיא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לכירצא</span> אנפקא דחמרא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אטרפא דעראה</span> לכירצא חיורא ליתי ביזרא גלגילא וניציירה בשיסתג וניתייריה במיא ונשתיה ונזדהר מבינתא דאי לא מנקבא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>למעייניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>למיסר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>סיסין</span> רטיבא במיא למישרא יבישתא במיא וסימנך <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>איצא</span> רטיבא דסכר נהרא <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>לטחלא</span> ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>שב ביני דמיא</span> ונייבשינהו בטולא וכל יומא נישתי תרתי ותלתא בחמרא ואי לא ליתי טחלא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='37'>ציפרתא דלא איפתח</span> ונטחיא בתנורא ונוקי להדיה ונימא כי היכי דיביש האי טחלא נייבש טחליא דפלוני בר פלוניתא ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>ניטחייה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>ביני אורבי</span> דביתא חדתא ונימא הכי ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='43'><span class='tlm-rsh' data-nro='44'>ליבקי</span> שכבא</span> דשכיב בשבתא ונישקליה לידיה ונותבה אטחליה ונימא כי היכי דיביש הא ידא נייבש טחליא דפלוני בר פלוניתא ואי לא ניתי <span class='tlm-rsh' data-nro='47'>ביניתא</span> וניטווייה בי נפחא וניכליה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='49'>מיא דבי נפחא</span> ונישתי ממיא דבי נפחא ההיא עיזא דהות שתיא מיא דבי נפחא אישתחיט ולא אישתכח לה טחלא ואי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='50'>ליפתח חביתא דחמרא לשמיה</span> א``ל רב אחא בריה דרבא לרב אשי אי אית ליה חביתא דחמרא לא אתי לקמיה דמר אלא מרגל בפת שחרית דמעליא לכולי גופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='52'>לרושחתא</span> ליתי אקיקא ואילווא ואספירכא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='56'>מרתכא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='57'>חומרתא דפילון</span> ושיאפא דחמימתא ונינקט בשחקי דכיתנא בקייטא ודעמר גופנא בסיתוא ואי לא לישתי שיכרא מרקא לשיגרונא ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='63'>פתיא דמוניני</span> וניגנדריה שיתין זימני אהא מטחתיה ושיתין זימני אהא מטחתיה לצמירתא ניתי תלת <span class='tlm-rsh' data-nro='66'>ניטופייתא</span> מישחא דכופרא ותלת ניטופייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='68'>איצרא דכרתי</span> ותלת ניטופייתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='69'>חמרא נקידא</span> ולישדי ליה לאיש באמה ולאשה באותו מקום ואי לא ליתי <span class='tlm-rsh' data-nro='70'>אונא דזיקא</span> ולתלי ליה לאיש באמה ולאשה בדדין ואי לא ליתי חוטא דזהוריתא דשדתיה דומה בת דומה וליתלי ליה לאיש באמה ולאשה בדדין ואי לא ליתי כינה דזכר ונקבה וליתלי ליה לאיש באמה ולאשה באותו מקום וכי משתין נשתין <span class='tlm-rsh' data-nro='72'>אסיסנא יבישתא</span> בצינורא דדשא ונעיין בחומרתא דנפק' מיניה דמעליא לכולהו צימרא לצימרא ברא ליתי תלתא <span class='tlm-rsh' data-nro='75'>גריבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='76'>סופלי</span> ותלתא גריבי <span class='tlm-rsh' data-nro='77'>אטרף אדרא</span> ונישלוקינהו כל חד לחודיה וליתיב בינייהו ולתבינהו בתרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='78'>משיכלי</span> וניתי פתורא וננח עילויה וניקום מעילוי האי ולותיב עילוי האי ומעילוי האי ולותיב עילוי האי עד דניסק ביה הבלא ולסחי מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='79'>וכי שתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='80'>ממיא דאדרא</span> לישתי ממיא דסופלי לא לישתי משום דמיעקרי לצימרא גוונא ליתי שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='82'>בוני</span> דסילקא <span class='tlm-rsh' data-nro='83'>משב משארי</span> ונישלוקינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='84'>בעפרייהו</span> וניכול ונישתי אטרף אדרא בשיכרא א


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ענבי תאלא</span> במים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לחזזיתא</span> ליתי שב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חיטי ארזנייתא</span> וניקלינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמרא חדתא</span> ונפיק משחא מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ונישוף</span> רב שימי בר אשי עבד ליה לההוא <עובד כוכבים> {גוי} <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לדבר אחר</span> ואיתסי אמר שמואל האי מאן דמחו ליה באלונכי דפרסאי מיחייא לא חיי אדהכי והכי ניספו ליה בשרא שמינא אגומרי וחמרא חייא אפשר דחיי פורתא ומפקיד אביתיה אמר רב אידי בר אבין האי מאן דבלע זיבורא מיחייא לא חיי אדהכי והכי נשקיה רביעתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חלא שמזג</span> אפשר דחיי פורתא ומפקיד לביתיה א``ר יהושע בן לוי אכל בשר שור בלפת ולן בלבנה בלילי י``ד או ט``ו בתקופת תמוז אחזתו אחילו תנא והממלא כריסו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכל דבר</span> אחזתו אחילו אמר רב פפא אפי' מתמרי פשיטא סד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הואיל ואמר מר</span> תמרי משבען ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משחנן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משלשלן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מאשרן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא מפנקן</span> אימא לא קמ``ל מאי אחילו א``ר אלעזר אש של עצמות מאי אש של עצמות אמר אביי אש גרמי מאי אסותיה אמר אביי אמרה לי אם כולהו שקייני תלתא ושבעא ותריסר והאי עד דמתסי כולהו שקייני אליבא ריקנא והאי בתר דאכל ושתי ועייל לבית הכסא ונפיק ומשי ידיה ומייתו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בונא דשתיתא דטלפחי</span> ובונא דחמרא עתיקא וניגבלינהו בהדי הדדי וניכול וניכרוך בסדיניה וניגניה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וליכא דנוקמיה</span> עד דקאי מנפשיה וכי קאי לישקליה לסדיניה מיניה ואי לא הדר עילויה אמר ליה אליהו לר' נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אכול שליש</span> ושתה שליש והנח שליש לכשתכעוס תעמוד על מילואך תני ר' חייא הרוצה שלא יבא לידי חולי מעיים יהא רגיל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בטיבול</span> קיץ וחורף סעודתך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שהנאתך</span> ממנה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>משוך ידך הימנה</span> ואל תשהה עצמך בשעה שאתה צריך לנקביך אמר מר עוקבא האי מאן דשתי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>טיליא</span> חיורא אחזתו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ויתק</span> אמר רב חסדא שיתין מיני חמרא הוו מעליא דכולהו סומקא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ריחתנא</span> גריעא דכולהו טיליא חיורא אמר רב יהודה האי מאן דיתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בצפרני</span> ניסן גבי נורא ושייף משחא ונפיק ויתיב בשמשא אחזתו ויתק תנו רבנן הקיז דם ושימש מטתו הוויין לו בנים ויתקין הקיזו שניהם ושימשו הוויין להן בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>בעלי ראתן</span> אמר רב פפא לא אמרן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>דלא טעים מידי</span> אבל טעים מידי לית לן בה אמר רבה בר רב הונא בא מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='48'>דרך</span> ושימש מטתו הוויין לו בנים ויתקין תנו רבנן הבא מבית הכסא אל ישמש מטתו עד שישהה שיעור חצי מיל מפני ששד בית הכסא מלוה עמו ואם שימש הוויין לו בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>נכפים</span> תנו רבנן המשמש מטתו מעומד אוחזתו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>עוית</span> מיושב אוחזתו דלריא היא מלמעלה והוא מלמטה אוחזתו דלריא מאי דלריא אמר רבי יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>סם דלריא</span> דרדרא מאי דרדרא אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>מוריקא דחוחי</span> רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>אליס</span> ובלע ליה רב פפי אליס ושדי ליה אמר אביי מי שאינו בקי <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>בדרך ארץ</span> ליתי ג' קפיזי <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>קורטמי דחוחי</span> ונידוקינהו ונישליקינהו בחמרא ונישתי אמר רבי יוחנן הן הן החזירוני <span class='tlm-rsh' data-nro='40'>לנערותי</span>:  שלשה דברים מכחישים כחו של אדם ואלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='41'>פחד</span> דרך ועון פחד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2638' data-rgl='11'> תהילים לח </span> לבי <span class='tlm-rsh' data-nro='42'>סחרחר</span> עזבני כחי דרך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26a2' data-rgl='24'> תהילים קב </span> ענה בדרך כחי עון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2631' data-rgl='11'> תהילים לא </span> כשל בעוני כחי:  שלשה דברים מתיזין גופו של אדם ואלו הן אכל מעומד ושתה מעומד ושימש מטתו מעומד חמשה קרובין למיתה יותר מן החיים ואלו הן <span class='tlm-rsh' data-nro='43'>אכל ועמד</span> שתה ועמד הקיז דם ועמד ישן ועמד שימש מטתו ועמד:  ששה <span class='tlm-rsh' data-nro='44'>העושה אותן</span> מיד מת ואלו הן הבא בדרך ונתייגע הקיז דם ונכנס לבית המרחץ ושתה ונשתכר וישן על גבי קרקע ושימש מטתו אמר רבי יוחנן והוא שעשאן כסידרן אמר אביי כסידרן מת שלא כסידרן חליש איני והא <span class='tlm-rsh' data-nro='45'>מעורת</span> עבדה ליה לעבדה תלת מינייהו ומית ההוא כחוש הוה:  שמונה רובן קשה <span class='tlm-rsh' data-nro='46'>ומיעוטן יפה</span> ואלו הן דרך <span class='tlm-rsh' data-nro='49'>ודרך ארץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='50'>עושר</span> ומלאכה יין ושינה <span class='tlm-rsh' data-nro='51'>חמין</span> והקזת דם שמונה ממעטים את הזרע ואלו הן המלח והרעב וה<span class='tlm-rsh' data-nro='52'>נתק</span> בכייה ושינה על גבי קרקע ו<span class='tlm-rsh' data-nro='53'>גדגדניות</span> וכשות <span class='tlm-rsh' data-nro='54'>שלא בזמנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='55'>והקזת דם למטה</span> כפלים תנא כשם שקשה למטה כפלים כך יפה למעלה כפלים אמר רב פפ


id: 3607
lvr: 36
prk: 07
nru: דף ע,ב גמרא
pgu: ע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למטה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>למטה מן הביצים</span> למעלה למעלה מן הביצים וכשות שלא בזמנה תנא כשם שקשה שלא בזמנה כך יפה בזמנה אמר רב פפא זמנה תמוז שלא בזמנה טבת יומי ניסן ויומי תשרי לא מעלו ולא קשו:  אמר כתבו גט לאשתי ואחזו קורדייקוס וחזר ואמר אל תכתבו אין דבריו האחרונים כלום:  אר``ש בן לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כותבין ונותנין גט לאלתר</span> ור' יוחנן אמר אין כותבין אלא לכשישתפה מ``ט דר``ל דקתני אין בדבריו האחרונים כלום ור' יוחנן אמר לך אין בדבריו האחרונים כלום דלכי מתציל לא צריך למיהדר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אימלוכי ביה</span> ולעולם אין כותבין אלא לכשישתפה במאי קמיפלגי ר``ל מדמי ליה לישן ור' יוחנן מדמי ליה לשוטה ור' יוחנן נמי לידמיה לישן ישן לא מחוסר מעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האי מחוסר מעשה</span> ור``ל נמי נידמייה לשוטה שוטה לא סמיה בידן האי סמיה בידן בישרא סומקא אגומרי וחמרא מרקא ומי אמר ר' יוחנן הכי והאמר רב יהודה אמר שמואל שחט בו שנים או רוב שנים ורמז ואמר כתבו גט לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו ותניא ראוהו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מגויד</span> או צלוב על הצליבה ורמז ואמר כתבו גט לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו הכי השתא התם דעתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צילותא היא</span> וכחישותא הוא דאתחילה ביה הכא דעתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שגישתא</span> היא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומי אמר שמואל</span> הכי והאמר רב יהודה אמר שמואל שחט בו שנים או רוב שנים וברח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מעידין עליו</span> ואי ס``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חי הוא</span> אמאי מעידין עליו אמרי חי הוא וסופו למות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא מעתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יהא גולה על ידו</span> אלמה תניא שחט בו שנים או רוב שנים ה``ז אינו גולה הא איתמר עלה א``ר הושעיא חיישינן שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרוח בלבלתו</span> אי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הוא קירב את מיתתו</span> מאי בינייהו איכא בינייהו דשחטיה בביתא דשישא ופירכס אי נמי דשחטיה בברא ולא פירכס:  נשתתק ואמרו לו נכתוב גט לאשתך כו':  וליחוש דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שיחיא</span> דלאו לאו נקטיה</span> אי נמי שיחיא דהן הן נקטיה א``ר יוסף בר מניומי אמר רב נחמן דאמרינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בסירוגין</span> וליחוש דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שיחיא דסירוגין</span> נקטיה דאמרינן ליה חד לאו ותרין הן ותרין לאו וחד הן דבי רבי ישמעאל תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אומרים לו</span> דברים של ימות החמה בימות הגשמים ושל ימות הגשמים בימות החמה מאי ניהו אילימא גלופקרי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וסדיני</span> ליחוש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דלמא קורא אחדיה</span> א``נ חמה אחדי


