# snc

lvr: 32
dfh: b
notes:
 ntes={k111b_1:" V. nn. 4-5."
,k111b_2:" Lit., 'said one thing'."
,k111b_3:" An act which is contrary to the law forbidding thehybridization of heterogeneous animals."
,k111b_4:" Tosef. Kil. I, Hul. 79a."
,k111b_5:" Referred to in the message <i>supra</i>"
,k111b_6:" Lit., 'this'."
,k111b_7:" Sc. R. Simeon b. Lakish."
,k111b_8:" MS.M., Hoshaia."
,k111b_9:" Or 'Berebi'. A title of uncertain meaning. It denotesa scholar of any famous college or a qualified Rabbi who remained at collegeand acted as tutor to senior students. Cf. Mak. 5b, Sonc. ed. p. 25, n. 4and Naz., Sonc. ed. p. 64, n. 1."
,k111b_10:" [H] pl of 'Am ha-'arez v. <a href=\"../tglossary.html\">Glos.</a>"
,k111b_11:" Isa. XXVI, 14."
,k111b_12:" [H] cf. [H] 'to be or make lax'. A.V and R.V.'deceased'; R.V. marg. and A.J.V., 'shades'."
,k111b_13:" Sc. the illiterate (v. <i>supra</i> n. 9)."
,k111b_14:" A. Eleazar."
,k111b_15:" God Who created all beings even the illiterate."
,k111b_16:" Isa. XXVI, 14."
,k111b_17:" Lit., 'who makes himself lax'."
,k111b_18:" R. Eleazar."
,k111b_19:" Isa. XXVI, 19."
,k111b_20:" Sc. the illiterate who does not engage in the studyof the Torah."
,k111b_21:" R. Johanan."
,k111b_22:" The illiterate."
,k111b_23:" Deut. IV, 4, emphasis on 'cleave'."
,k111b_24:" Ibid. 24."
,k111b_25:" Thus enabling them to devote their time to study.Aliter. Assigns them a share in his business as sleeping partners. V. Sanh.,Sonc. ed. p. 671, n. 4."
,k111b_26:" Lit 'Scripture brings up on him'."
,k111b_27:" The illiterate (v. <i>supra</i> p. 719. n. 19) need not,therefore, be in despair since, by practising any of these alternatives,they also will be included among the resurrected."
,k111b_28:" Deut. XXX, 20."
,k111b_29:" Ps. LXXII, 16."
,k111b_30:" Referring to Jerusalem. II Kings XIX, 34."
,k111b_31:" Which they wore during their lifetime (J.T. citedby Tosaf. s.v. [H] a.l.). The noun in the present context apparentlyrefers to the shrouds (v. Tosaf. <i>loc. cit</i>.) and this may also be the opinionof one authority in J.T. (cf. Marginal Glosses to text.)."
,k111b_32:" Sown."
,k111b_33:" Cf. Rashi and Jast. [H], 'a brand of white flour'or 'a white and delicate bread'. (V. <i>infra</i> p. 721, nn. 2 and 3)."
,k111b_34:" Or 'woollen'."
,k111b_35:" Heb. [H] analogous to [H] (Gen. XXXVII, 3) (E.V.of many colours)."
,k111b_36:" Heb. [H] signifies also 'purity'."
,k111b_37:" Ps. LXXII, 16."
,k111b_38:" [H] (cf. <i>supra</i> n. 2)."
,k111b_39:" Deut. XXXII, 14."
,k111b_40:" Cf. <i>supra</i> p. 410, n. 6."
,k111b_41:" Read with MS.M. 'R. Jose'."
,k111b_42:" Halafta of Sepphoris."
,k111b_43:" A town near Sepphoris."
,k111b_44:" MS.M. and others (v. Wilna Gaon), 'Halafta'."
,k111b_45:" In order to gather its leaves."
,k111b_46:" [H]. MS.M., [H], 'on steps as on a ladder'."
,k111b_47:" Deut. XXXII, 14."
,k111b_48:" <i>Aliter</i>: 'Stalk of grapes' (Jast.)."
,k111b_49:" The stalk of the grape. V. also p. 721, n. 15 Aliter:the wood of the cask which the husk had superseded (Maharsha)."
,k111b_50:" Lit., 'under the dish'."
,k111b_51:" Each measuring one <i>se'ah</i> (v. <i>infra</i> n. 5)."
,k111b_52:" Deut. XXXII, 14."
,k111b_53:" [H]."
,k111b_54:" [H], the consonants of the two being identical. A <i>homer</i> =thirty <i>se'ah</i>."
,k111b_55:" From Palestine to Babylon."
,k111b_56:" [H], absol. [H] (v. <i>infra</i> n. 10)"
,k111b_57:" Gen. XLIX, II."
,k111b_58:" Heb. [H] (v. <i>supra</i> n. 8)."
,k111b_59:" [H], absol. [H] 'she-ass'."
,k111b_60:" [H], v. <i>infra</i> n. 13)."
,k111b_61:" [H], analogous to [H], the [H] in [H] (v. <i>supra</i> n. 12) being read as [H] (cf. Maharsha)."
,k111b_62:" V. <i>supra</i> n. 11. The number 'two' is perhaps derivedfrom [H] (in [H]) which is taken as the pl. const. of [H] and signifiesno less than two."
,k111b_63:" Deut. XXXII, 14. Read with MS.M. and [H], <i>Andhis vesture in the blood of grapes</i>, which is the conclusion of Gen. XLIX, 11, the text of the present exposition."
,k111b_64:" [H] derived from the rt. [H], 'to incite', 'agitate'."
,k111b_65:" [H] (v. <i>infra</i> n. 19)."
,k111b_66:" Gen. XLIX 12."
,k111b_67:" [H] (v. <i>supra</i> n. 17) is expounded as, 'the palate(will say:) To me, to me'."
,k111b_68:" [H]"
,k111b_69:" [H] lit., to a son of years'. [H] 'white' alsomeans 'to a son', [H] 'teeth' may also mean, by a change of vowels 'years'."
,k111b_70:" Gen. XLIX. 12"
,k111b_71:" Lit. 'is written'."
,k111b_72:" From Palestine to Babylon"
,k111b_73:" [H] (cf. <i>supra</i> p. 722. nn. 17 and 19) is againread as [H], but [H] is regarded as analogous to the rt. [H] 'to laugh','to smile affectionately', facial movements which involve the eyes and theteeth."
,k111b_74:" V. <i>infra</i> note 6 and text."
,k111b_75:" Lit., 'makes white' (cf. <i>supra</i> note 4)."
,k111b_76:" Lit., 'whitening of the teeth' (cf. <i>supra</i> l.c )."
,k111b_77:" [MS.M Abba; v. <i>supra</i> 8b]."
,k111b_78:" Lit., 'he relaxed'."
,k111b_79:" Or 'a vine trained to an espalier'."
,k111b_80:" Sc. the progressive daily decline of the yield wasdue to the corresponding increase in the number of days in which he failedto return to his sacred duty of teaching his pupils the word of God."
,k111b_81:" One of the cities in the tribe of Dan (Josh XIX, 45);now the village Ibn Ibrak, north east of Jaffa (v. Horowitz, I.S., Palestines.v.)"
,k111b_82:" Cf. e.g.. Ex. III, 8, Num. XIII, 27."
,k111b_83:" Or Lydda, the Roman Diospolis, W.N.W. of Jerusalem."
,k111b_84:" Modern Kafr Annah, between Jaffa and Lydda (v. <i>supra</i>note 2)."
,k111b_85:" The actual distance is rather seven miles (v. Horowitz,<i>op. cit</i>., s.v. ubut n. 1)."
,k111b_86:" V. <i>supra</i> p. 410. n. 6.<P>"
}

txt:
<H3><A name="111b">Kethuboth 111b</A>
</H3>
<P>
with nothing to lean against is standing with something to lean against.
<P>
And thus [his brothers]<A id="k111b_1"><sup>1</SUP></A>&nbsp; proceeded
to say [in their message]: &mdash; 'Isaac and Simeon and Oshaia were unanimous
in their view that<A id="k111b_2"><sup>2</SUP></A>&nbsp; the <i>halachah</i> is
in agreement with R. Judah in [respect of the mating of] mules'. For it was
taught: If a mule was craving for sexual gratification it must not be mated
with a horse or an ass<A id="k111b_3"><sup>3</SUP></A>&nbsp; but [only
with one of] its own species.<A id="k111b_4"><sup>4</SUP></A>
<P>
R. Nahman b. Isaac stated; By
'Isaac'<A id="k111b_5"><sup>5</SUP></A>&nbsp; was
meant<A id="k111b_6"><sup>6</SUP></A>&nbsp; R. Isaac Nappaha. By
'Simeon',<A id="k111b_5"><sup>5</SUP></A>&nbsp; R. Simeon b. Pazzi &mdash; others
say: Resh Lakish;<A id="k111b_7"><sup>7</SUP></A>&nbsp; and by
'Oshaia',<A id="k111b_8"><sup>8</SUP></A>&nbsp; R.
Oshaia<A id="k111b_8"><sup>8</SUP></A>
Berabbi.<A id="k111b_9"><sup>9</SUP></A>
<P>
R. Eleazar said; The
illiterate<A id="k111b_10"><sup>10</SUP></A>&nbsp; will not be resurrected,
for it is said in Scripture, The dead will not live
etc.<A id="k111b_11"><sup>11</SUP></A>&nbsp; So it was also taught: The
dead will not live.<A id="k111b_11"><sup>11</SUP></A>&nbsp; As this might
[be assumed to refer] to all, it was specifically stated, The
lax<A id="k111b_12"><sup>12</SUP></A>&nbsp; will not
rise,<A id="k111b_11"><sup>11</SUP></A>&nbsp; [thus indicating] that the
text speaks only of such a man as was lax in the study of the words of the
Torah.<A id="k111b_13"><sup>13</SUP></A>&nbsp; Said R. Johanan to
him:<A id="k111b_14"><sup>14</SUP></A>&nbsp; it is no satisfaction to their
Master<A id="k111b_15"><sup>15</SUP></A>&nbsp; that you should speak to
them in this manner. That text<A id="k111b_16"><sup>16</SUP></A>
was written of a man who was so lax
as<A id="k111b_17"><sup>17</SUP></A>&nbsp; to worship idols. 'I', the
other<A id="k111b_18"><sup>18</SUP></A>&nbsp; replied, 'make an exposition
[to the same effect] from another text. For it is written in Scripture, For
thy dew is as the dew of light, and the earth shall bring to life the
dead.<A id="k111b_19"><sup>19</SUP></A>&nbsp; him who makes use of the
'light' of the Torah will the 'light' of the Torah revive, but him who makes
no use of the light of the
Torah<A id="k111b_20"><sup>20</SUP></A>&nbsp; the light of the Torah will
not revive'. Observing, however, that
he<A id="k111b_21"><sup>21</SUP></A>&nbsp; was distressed,
he<A id="k111b_18"><sup>18</SUP></A>&nbsp; said to him, 'Master, I have
found for them<A id="k111b_22"><sup>22</SUP></A>&nbsp; a remedy in the
Pentateuch: But ye that did cleave unto the Lord your God are alive every
one of you this day;<A id="k111b_23"><sup>23</SUP></A>&nbsp; now is it
possible to 'cleave' to the divine presence concerning which it is written
in Scripture, For the Lord thy God is a devouring
fire?<A id="k111b_24"><sup>24</SUP></A>&nbsp; But [the meaning is this:]
Any man who marries his daughter to a scholar, or carries on a trade on behalf
of scholars,<A id="k111b_25"><sup>25</SUP></A>&nbsp; or benefits scholars
from his estate is regarded by
Scripture<A id="k111b_26"><sup>26</SUP></A>&nbsp; as if he had cleaved
to the divine presence.<A id="k111b_27"><sup>27</SUP></A>&nbsp; Similarly
you read in Scripture, To love the Lord thy God, [to hearken to His voice,]
and to cleave unto Him.<A id="k111b_28"><sup>28</SUP></A>&nbsp; Is it possible
for a human being to 'cleave' unto the divine presence? But [what was meant
is this:] Any man who marries his daughter to a scholar, or carries on a
trade for scholars, or benefits scholars from his estate is regarded by Scripture
as if he had cleaved to the divine presence.
<P>
R. Hiyya b. Joseph said: A time will come when the just will break through
[the soil] and rise up in Jerusalem, for it is said in Scripture, And they
will blossom out of the city like grass of the
earth,<A id="k111b_29"><sup>29</SUP></A>&nbsp; and by 'city' only Jerusalem
can be meant for it is said in Scripture, For I will defend this
city.<A id="k111b_30"><sup>30</SUP></A>
<P>
R. Hiyya b. Joseph further stated: The just in the time to come will rise
[apparelled] in their own
clothes.<A id="k111b_31"><sup>31</SUP></A>&nbsp; [This is deduced] a minori
ad majus from a grain of wheat. If a grain of wheat that is
buried<A id="k111b_32"><sup>32</SUP></A>&nbsp; naked sprouts up with many
coverings how much more so the just who are buried in their shrouds.
<P>
R. Hiyya b. Joseph further stated: There will be a time when the Land of
Israel will produce baked cakes of the purest
quality<A id="k111b_33"><sup>33</SUP></A>&nbsp; and
silk<A id="k111b_34"><sup>34</SUP></A>&nbsp; garments, for it is said in
Scripture, There will be a
rich<A id="k111b_35"><sup>35</SUP></A>
cornfield<A id="k111b_36"><sup>36</SUP></A>&nbsp; in the
land.<A id="k111b_37"><sup>37</SUP></A>
<P>
Our Rabbis taught: There will be a rich cornfield in the Land upon the top
of the mountains.<A id="k111b_37"><sup>37</SUP></A>&nbsp; [From this] it
was inferred that there will be a time when wheat will rise as high as a
palm-tree and will grow on the top of the mountains. But in case you should
think that there will be trouble in reaping it, it was specifically said
in Scripture, its fruit shall rustle like
Lebanon;<A id="k111b_37"><sup>37</SUP></A>&nbsp; the Holy One, blessed
be He, will bring a wind from his treasure houses which He will cause to
blow upon it. This will loosen its fine flour and a man will walk out into
the field and take a mere
handful<A id="k111b_38"><sup>38</SUP></A>&nbsp; and, out of it, will [have
sufficient provision for] his own, and his household's maintenance.
<P>
<i>With the kidney-fat of wheat</i>.<A id="k111b_39"><sup>39</SUP></A>&nbsp; [From
this] it was inferred that there will be a time when a grain of wheat will
be as large as the two kidneys of a big bull. And you need not marvel at
this, for a fox once made his nest In a turnip and when [the remainder of
the vegetable] was weighed, it was found [to be] sixty pounds in the pound
weight of Sepphoris.<A id="k111b_40"><sup>40</SUP></A>
<P>
It was taught: R. Joseph<A id="k111b_41"><sup>41</SUP></A>&nbsp; related:
It once happened to a man<A id="k111b_42"><sup>42</SUP></A>&nbsp; at
Shihin<A id="k111b_43"><sup>43</SUP></A>&nbsp; to whom his father had left
three twigs of mustard that one of these split and was found to contain nine
<i>kab</i> of mustard, and its timber sufficed to cover a potter's hut.
<P>
R. Simeon b. Tahlifa<A id="k111b_44"><sup>44</SUP></A>&nbsp; related. Our
father left us a cabbage stack and
we<A id="k111b_45"><sup>45</SUP></A>&nbsp; ascended and descended it by
means of a ladder.<A id="k111b_46"><sup>46</SUP></A>
<p>
<i>And of the blood of the grape thou drankest foaming
wine</i>.<A id="k111b_47"><sup>47</SUP></A>&nbsp; It was inferred: The world
to come is not like this world. In this world there is the trouble of harvesting
and treading [of the grapes], but in the world to come a man will bring one
grape<A id="k111b_48"><sup>48</SUP></A>&nbsp; on a wagon or a ship, put
it in a corner of his house and use its contents as [if it had been] a large
wine cask, while its timber<A id="k111b_49"><sup>49</SUP></A>&nbsp; would
be used to make fires for
cooking.<A id="k111b_50"><sup>50</SUP></A>&nbsp; There will be no grape
that will not contain thirty
kegs<A id="k111b_51"><sup>51</SUP></A>&nbsp; of wine, for it is said is
Scripture, <i>And of the blood of the grape thou drankest foaming
wine</i>,<A id="k111b_52"><sup>52</SUP></A>&nbsp; read not
<i>'foaming</i>'<A id="k111b_53"><sup>53</SUP></A>&nbsp; but
<i>homer</i>.<A id="k111b_54"><sup>54</SUP></A>
<P>
When R. Dimi came<A id="k111b_55"><sup>55</SUP></A>&nbsp; he made the following
statement: What is the implication in the Scriptural text, Binding his
foal<A id="k111b_56"><sup>56</SUP></A>&nbsp; unto the
vine?<A id="k111b_57"><sup>57</SUP></A>&nbsp; There is not a vine in the
Land of Israel that does not require [all the inhabitants of] one
city<A id="k111b_58"><sup>58</SUP></A>&nbsp; to harvest it; And his ass's
colt<A id="k111b_59"><sup>59</SUP></A>&nbsp; into the
choice<A id="k111b_60"><sup>60</SUP></A>
vine,<A id="k111b_57"><sup>57</SUP></A>&nbsp; there is not even a
wild<A id="k111b_61"><sup>61</SUP></A>&nbsp; tree in the Land of Israel
that does not produce a load of [fruit for] two
she-asses.<A id="k111b_62"><sup>62</SUP></A>&nbsp; In case you should imagine
that it contains no wine, it was explicitly said in Scriptures, He washes
his garments in wine.<A id="k111b_57"><sup>57</SUP></A>&nbsp; And since
you might say that it is not red it was explicitly stated, And of the blood
of the grape thou drankest foaming
wine.<A id="k111b_63"><sup>63</SUP></A>&nbsp; And in case you should say
that it does not cause intoxication it was stated, His
vesture.<A id="k111b_64"><sup>64</SUP></A>&nbsp; And in case you should
think that it is tasteless it was expressly stated, His eyes shall be
red<A id="k111b_65"><sup>65</SUP></A>&nbsp; with
wine,<A id="k111b_66"><sup>66</SUP></A>&nbsp; any palate that will taste
it says, 'To me, to me'.<A id="k111b_67"><sup>67</SUP></A>&nbsp; And since
you might say that it is suitable for young people but unsuitable for old,
it was explicitly stated And his teeth white with
milk;<A id="k111b_66"><sup>66</SUP></A>&nbsp; read not, 'teeth
white'<A id="k111b_68"><sup>68</SUP></A>&nbsp; but 'To him who is advanced
in years'.<A id="k111b_69"><sup>69</SUP></A>
<P>
In what [sense] is the plain meaning of the
text<A id="k111b_70"><sup>70</SUP></A>&nbsp; to be
understood?<A id="k111b_71"><sup>71</SUP></A>&nbsp; &mdash; When R. Dimi
came<A id="k111b_72"><sup>72</SUP></A>&nbsp; he explained: The congregation
of Israel said to the Holy One, blessed be He, 'Lord of the Universe, wink
to me with Thine eyes,<A id="k111b_73"><sup>73</SUP></A>&nbsp; which [to
me will be] sweeter than wine, and
shew<A id="k111b_74"><sup>74</SUP></A>&nbsp; me Thy teeth which will be
sweeter than milk'.<A id="k111b_73"><sup>73</SUP></A>&nbsp; [This
interpretation] provides support for R. Johanan who said; The man who [by
smiling affectionately] shews<A id="k111b_75"><sup>75</SUP></A>&nbsp; his
teeth to his friend is better than one who gives bins milk to drink, for
it is said in Scriptures, And his teeth white with
milk,<A id="k111b_70"><sup>70</SUP></A>&nbsp; read not 'teeth white' but
'shewing the teeth'.<A id="k111b_76"><sup>76</SUP></A>
<P>
R. Hiyya b. Adda<A id="k111b_77"><sup>77</SUP></A>&nbsp; was the Scriptural
tutor of the young children of Resh Lakish. [On one occasion] he took a three
days' holiday<A id="k111b_78"><sup>78</SUP></A>&nbsp; and did not come
[to teach the children]. 'Why', the other asked hiss when he returned, 'did
you take a holiday?' 'My father', he replied, 'left me one
espalier<A id="k111b_79"><sup>79</SUP></A>&nbsp; and on the first day I
cut from it three hundred clusters [of grapes], each cluster yielding one
keg. On the second day I cut three hundred clusters, each two of which yielded
one keg. On the third day I cut three hundred clusters, each three of which
yielded one keg, and so I renounced my ownership of more than one half of
it'. 'If you had not taken a holiday [from the Torah]', the other told him,
'it would have yielded much
more'.<A id="k111b_80"><sup>80</SUP></A>
<P>
Rami b. Ezekiel once paid a visit to
Bene-berak<A id="k111b_81"><sup>81</SUP></A>&nbsp; where he saw goats grazing
under fig-trees while honey was flowing from the figs, and milk ran from
them, and these mingled with each other. 'This is indeed', he remarked, '[a
land] flowing with milk and
honey'.<A id="k111b_82"><sup>82</SUP></A>
<P>
R. Jacob b. Dostai related: From
Lod<A id="k111b_83"><sup>83</SUP></A>&nbsp; to
Ono<A id="k111b_84"><sup>84</SUP></A>&nbsp; [is a distance of about] three
miles.<A id="k111b_85"><sup>85</SUP></A>&nbsp; Once I rose up early in
the morning and waded [all that way] up to my ankles in honey of the figs.
<P>
Resh Lakish said: I myself saw the flow of the milk and honey of
Sepphoris<A id="k111b_86"><sup>86</SUP></A>&nbsp; and it extended [over
an area of] sixteen by sixteen miles.
<P>
Rabbah b. Bar Hana said: I saw the flow of the milk and honey in all the
Land of Israel
<P>


# rshbvl

lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: בשני ובחמישי
txt:
<span class='five'>בשני ובחמישי. </span>אחת מעשר תקנות שתקן עזרא בבבא קמא בפרק מרובה <span class='mareimakom'>(דף פב.)</span> מפרש לכולהו ולכך תקנו שתנשא ברביעי שאם היה לו טענת בתולים ישכים לב'ד בעוד כעסו עליו [ואם יש שהות בינתים יש לחוש] שמא יתפייס ותתקרר דעתו ויקיימנה ושמא היא זינתה תחתיו ונאסרה עליו כדילפינן <span class='mareimakom'>(סוטה דף כח.)</span> מונסתרה והיא נטמאה ומתוך שיבא לבית דין יתברר הדבר כשיצא הקול שמא יבואו עדים ובגמר' פריך ותינשא באחד בשבת: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: הגיע זמן ולא נישאו
txt:
<span class='five'>הגיע זמן ולא נישאו. </span>לקמן בפרק אע'פ תנן נותנין לבתולה שנים עשר חדש משתבעה הבעל והזהיר על הנישואין לפרנס עצמה בתכשיטין. לפרנס קנדיר'ר בלע'ז ולאלמנה שלשים יום: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: אוכלות משלו
txt:
<span class='five'>אוכלות משלו. </span>שהבעל חייב במזונות אשתו מתקנת ב'ד כדלקמן בפרק נערה <span class='mareimakom'>(דף מו:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: ואוכלות בתרומה
txt:
<span class='five'>ואוכלות בתרומה. </span>אם כהן הוא והיא בת ישראל שהכהן מאכיל את אשתו תרומה כדיליף <span class='mareimakom'>(לקמן דף נז:)</span> מוכהן כי יקנה נפש: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: לכך שנינו בתולה נשאת כו'
txt:
<span class='five'>לכך שנינו בתולה נשאת כו'. </span>להודיע שתקנת חכמים מעכבתו מלכנוס ואין עכבה זו שלו: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: מריה דאברהם כו'
txt:
<span class='five'>מריה דאברהם כו'. </span>תמה על דברי רבו ואמר מריה דאברהם מה זה היה לשמואל לומר כן ועוד שחלה רב יוסף ושכח תלמודו ותוהה על דבריו הראשונים: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: ומקשינן לרב יוסף הי תניא והי לא תניא הא תניא והא תניא
txt:
<span class='five'>ומקשינן לרב יוסף הי תניא והי לא תניא הא תניא והא תניא. </span>זו שנויה וזו שנויה: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: אלא תלי תניא דמפרש טעמא בדתניא דלא מפרש טעמא
txt:
<span class='five'>אלא תלי תניא דמפרש טעמא בדתניא דלא מפרש טעמא. </span>משנתינו טעמא מפורש בתוכה כדי שישכים לבית דין והגיע זמן אין שום טעם מפורש בה לומר מפני מה אם הגיע זמן באחד בשבת אינו מעלה לה מזונות: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: ועכשיו ששנינו שקדו
txt:
<span class='five'>ועכשיו ששנינו שקדו. </span>ובשביל תקנה זו הוא מעוכב מלכנוס באחד בשבת מעתה אותה ששנינו כו': 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: לפיכך
txt:
<span class='five'>לפיכך. </span>רב יוסף מסיים לה משמיה דנפשיה ומסבריה ואמר לפיכך הואיל ולמדנו שהמעוכב מחמת אונס אינו חייב לזונה חלה הוא כו': 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: a
trm: נסתחפה שדהו
txt:
<span class='five'>נסתחפה שדהו. </span>לשון מטר סוחף <span class='mareimakom'>(משלי כח)</span> נשטפה שדך כלומר מזלך גרם כי מהיום אני מוטלת עליך לזון:  פשיט


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: פשיט רב אחאי
txt:
<span class='five'>פשיט רב אחאי. </span>הך בעיא ממתניתין דקתני לא נישאו ולא קתני לא נשאו דלישתמע שהבעלים מעכבים: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: ולענין גיטין אינו כן
txt:
<span class='five'>ולענין גיטין אינו כן. </span>אלפיכך קאי דאשמעינן שעכבת האונס פוטרתו מן המזונות לענין גיטין אין טענת אונס מועלת אם נתן גט לאשתו ע'מ אם לא אבא עד זמן פלוני יהא גט [ונאנס] ולא בא הרי זה גט ואינו יכול לומר אנוס הייתי: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: מת הוא דאינו גט
txt:
<span class='five'>מת הוא דאינו גט. </span>דהא לא שויא גיטא עד י'ב חדש והוא מת בתוך הזמן ומאן קא מגרש לה מהשתא אין המתים מגרשים: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: מת הוא דאינו גט
txt:
<span class='five'>מת הוא דאינו גט. </span>משום דאין גט לאחר מיתה אבל משום אונס אחרינא לא מפקע גיטא אלמא אין אונס בגטין דאי סלקא דעתך חלה נמי אינו גט ניתני חלה וכל שכן מת שאין אונס גדול מזה: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: היא גופא קמ'ל
txt:
<span class='five'>היא גופא קמ'ל. </span>כלומר האי דתנא מת לאו לדיוקא דילה תניה למידק הא חלה הרי זה גט אלא לאשמעינן היא גופא דאין גט לאחר מיתה ואפי' בלא תנאי כגון האומר לאשתו הרי זה גיטיך לאחר מותי אינו גט לפוטרה מן היבם: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: זה גיטך אם מתי
txt:
<span class='five'>זה גיטך אם מתי. </span>שכיב מרע שכתב גט לאשתו באחד מן הלשונות הללו זה גיטך אם מתי או זה גיטך מחולי זה משיפסוק חולי זה (מעלי) משמע והוא מת מאותו חולי לא אמר כלום שהרי משפסק אינו בחיים ואינו יכול לגרש: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: דלמא
txt:
<span class='five'>דלמא. </span>הא דאיצטריך סיפא אם לא באתי וכו' לאפוקי מדרבותינו איצטריך דפליגי עלה ואמרי דאין גט לאחר מיתה הוא דכיון דכתוב בגט זמן כתיבתו הוא מוכיח שכך אמר לה אם לא באתי לאותו זמן יהא גט למפרע מהיום דאי לא משוה גיטא עד שנים עשר חדש למה כתב יום כתיבת הגט בתוכו לכתוב אם לא באתי לר'ח פלוני יהא גט: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: זמנו של שטר מוכיח עליו
txt:
<span class='five'>זמנו של שטר מוכיח עליו. </span>לא לחנם נכתב זמנו לתוכו אם לא להודיע שמיום הכתיבה והמסירה הוא מגרשה אם לא יבא לאותו זמן הלכך אע'ג דלא כתב זה גיטך מהיום אם לא באתי כו' כמאן דכתב מהיום דמי ובבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף קלו.)</span> אמרה רבי יוסי דתנן הכותב נכסיו לבנו צריך שיכתוב מהיום ולאחר מיתה ואם לא כתב מהיום אינה מתנה רבי יוסי אומר אינו צריך: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: הרי זה גט
txt:
<span class='five'>הרי זה גט. </span>ואע'ג דאין אונס גדול ממיתה אלמא אין אונס בגיטין והוא הדין לחלה: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: דלמא מת דוקא
txt:
<span class='five'>דלמא מת דוקא. </span>דכל עצמו שכתב לה גט מחמת כן כתב לה שאם ימות יהיה גט למפרע שלא תיזקק ליבם ובהאי אונסא לא ניחא ליה למיבטל גיטא אבל באונסא אחרינא דניחא ליה לבטולי גיטא ביה אימא לך יש אונס בגיטין: 


lvr: 32
pgn: 2
dfh: b
trm: לא שמיה מתיא
txt:
<span class='five'>לא שמיה מתיא. </span>והוי גיטא ואם רצתה תינשא לאחר וגם לכהונה נפסלת מהיום:  זימנין


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: ומינסבא
txt:
<span class='five'>ומינסבא. </span>וכשיבא ויאמר נאנסתי נמצא גט בטל ובניה מן האחרון ממזרים לפיכך אמרו יהא גט: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: דמדאורייתא לא הוי גיטא
txt:
<span class='five'>דמדאורייתא לא הוי גיטא. </span>שמצינו טענת אונס מן התורה שנאמר <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span>  ולנערה לא תעשה דבר: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: כל המקדש
txt:
<span class='five'>כל המקדש. </span>כל המקדש אשה על דעת שהנהיגו חכמי ישראל בישראל הוא מקדשה שיהיו קיימין קידושין לפי דברי חכמים ויהיו בטילים לפי דברי חכמים על ידי גיטין שהכשירו חכמים: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: תינח
txt:
<span class='five'>תינח. </span>למימר אפקעתא כדקדיש בכספא דנימא גט זה עוקר הקידושין ועושה מעות מתנה מעיקרן: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: קדיש בביאה מאי
txt:
<span class='five'>קדיש בביאה מאי. </span>אפקעתא מעיקרא איכא בשלמא על ידי גט כשר אע'פ שהקידושין קיימים עד עכשיו גזירת הכתוב היא שהגט כורתו ומתיר איסורו מכאן ולהבא אבל זה שאינו גט מן התורה ואתה מכשירו מפני דעתו של זה שקידשה על דעת חכמים ושביטלו על פי חכמים צריך אתה לומר שמעיקרן לא יהו קידושין ואי קדיש בביאה ואתה עוקר קידושין למפרע מה תהא על ביאתו: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: שויוה רבנן לבעילתו
txt:
<span class='five'>שויוה רבנן לבעילתו. </span>למפרע על ידי גט שהוא מדבריהם בעילת זנות ויש בהן כח לעשות כן שהרי הוא תלה בהן. שמעתי כל רבותי מפרשים דקדיש בכספא דקידושי דרבנן נינהו ואי אפשר לומר כן חדא דגזירה שוה היא קיחה קיחה משדה עפרון <span class='mareimakom'>(קידושין דף ב.)</span> וכל הלמד מגזירה שוה כמו שכתוב מפורש הוא לכל דבר ועוד אי דרבנן נינהו היאך סוקלין על ידו ומביאין חולין לעזרה על שגגתן וסוף סוף כי קא משנינן שויוה רבנן לבעילתו בעילת זנות על כרחך צריך אתה לפרש כמו שפירשתי שהקידושין נעקרין מעיקרן ולא מכאן ולהבא והמפרש לומר שויוה רבנן לכל מקדשי בביאה בעילת זנות טעות גמור הוא ובא להתיר אשת איש המתקדשת בביאה בלא גט מן הטעם הזה ולא מצינו זאת בהתלמוד: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: a
trm: דטריח ליה
txt:
<span class='five'>דטריח ליה. </span>אם טרח לפני השבת ותיקן צורכי סעודה כונסה באחד בשבת או בשני בשבת:  מאי


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: מאי שקדו
txt:
<span class='five'>מאי שקדו. </span>היכן שנינו שקדו דמקשינן לה הכא אי משום דאמר שמואל לעיל לית לן לאותביה מינה לאמוראה אחרינא: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: ובשני לא יכנוס
txt:
<span class='five'>ובשני לא יכנוס. </span>בשביל אותה סכנה ואין צריך לעקור בשבילה תקנת חכמים אלא יום אחד ויהיה טורח מיהת שני ימים בצורכי סעודה: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: נהגו
txt:
<span class='five'>נהגו. </span>בתמיה סכנת נפשות היא ואת אמרת נהגו לכנוס ביום שלישי אבל מיעקר רביעי לגמרי לא עקרו: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: ולדרוש להו דאונס שרי
txt:
<span class='five'>ולדרוש להו דאונס שרי. </span>דנבעלת באונס אינה נאסרת על בעלה דילפינן לקמן בפרק ד' <span class='mareimakom'>(דף נא:)</span> מוהיא לא נתפשה ולא לימסרו נפשייהו למיתה: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: ואיכא נמי כהנות
txt:
<span class='five'>ואיכא נמי כהנות. </span>שנאסרות על בעליהן אף באונס ואינהו מסרן נפשייהו למיתה דאשת כהן שנאנסה אסורה לבעלה ולקמן בפרק ד' <span class='mareimakom'>(שם)</span> ילפינן לה: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: מספיקא לא עקר נפשיה
txt:
<span class='five'>מספיקא לא עקר נפשיה. </span>כיון דלאו קביעות גמור הוא על ידי תקנת ב'ד ספיקא היא לו אם יש נישואין היום בעיר ולא עקר נפשיה לבא בעיר: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: הכא מותר
txt:
<span class='five'>הכא מותר. </span>לא גרסינן לכתחילה והכי קא מתמה הכא מותר קתני דמשמע אם ימלך איש יחידי בבית דין יתירו לו אבל נהגו לא קתני: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: בשלישי לכנוס
txt:
<span class='five'>בשלישי לכנוס. </span>למה נתיר לו לקדום כל כך שלא יטריח בסעודה אלא יום אחד ומיעקרא תקנתא דשקדו: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: כדתניא
txt:
<span class='five'>כדתניא. </span>חתן שמת אביו בשני ואין יכול להמתין עד למחר שצריך להשהות את המת עד שיכנסו לחופה: 


lvr: 32
pgn: 3
dfh: b
trm: אביו של חתן או אמה של כלה
txt:
<span class='five'>אביו של חתן או אמה של כלה. </span>דוקא נקט אביו של חתן שהוא הטורח בצורכי סעודה ואמה של כלה היא המכינה לה תכשיטין לפיכך אם יעבור המועד שוב אין מכין להם והתירו להם להכניס את המת לחדר שלא יקברוהו דאם כן חלה אבילות על האבל בסתימת הגולל כדלקמן ושוב לא יוכל לכנוס עד שיעבור האבילות:  ופורש


lvr: 32
pgn: 4
dfh: a
trm: ופורש
txt:
<span class='five'>ופורש. </span>ויקברו את המת מיד דכיון דחלה עליו חתונה הויא לגביה כרגל ולא אתיא אבילות וחיילא ונוהג שבעת ימי המשתה כו': 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: a
trm: הוא ישן כו'
txt:
<span class='five'>הוא ישן כו'. </span>ואין מתיחדין זה עם זה שמא יבעול ואבל אסור בתשמיש המטה כדילפינן באלו מגלחין <span class='mareimakom'>(מו'ק דף טו:)</span> ואף בשבעת ימי המשתה שהן כרגל נוהג הוא אבילות של דברי צינעא דהיינו איסור תשמיש כדלקמן: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: a
trm: דמפקא מכרך ומפקא מכפר
txt:
<span class='five'>דמפקא מכרך ומפקא מכפר. </span>מוצאה מכלל כרך ומוצאה מכלל כפר גדולה מכפר וקטנה מכרך: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: a
trm: כי קאמר
txt:
<span class='five'>כי קאמר. </span>רבא לא שנו אפירסה אשתו נדה קאמר דכיון דנדה חמורה בעל מהימן עלה דלא אתי לזלזולי באיסור כרת: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: a
trm: הא וכן קתני
txt:
<span class='five'>הא וכן קתני. </span>קס'ד אכולה מילתא דאבילות מדמינן ליה ובאבילות דבעל עסקינן:  ה'ק


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: ה'ק כו'
txt:
<span class='five'>ה'ק כו'. </span>כלומר כי קאמר וכן אהוא ישן בין האנשים והיא ישנה בין הנשים קאמר ולעולם הך בשלא בעל קאי: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: כאן באבילות דידיה
txt:
<span class='five'>כאן באבילות דידיה. </span>לעולם אבילות קילא ליה מנדה והני מתניתא הכי מתרצן הא דקתני לעיל הוא ישן בין האנשים כו' באבילות דידיה והך דקתני מוזגת לו כו' באבילות דידה קאי דקתני אין אדם רשאי לכוף כו' אלמא באבילות דידה קיימינן שאינה רוצה לכחול ולפקוס והיינו טעמא דמוזגת דאם יתגבר יצרו עליו כיון דאבילות דידה הוא אינה שומעת לו: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: כי קתני
txt:
<span class='five'>כי קתני. </span>אמה של כלה אשארא אמכניסים המת לחדר אבל הוא ישן בין האנשים אאבילות דחתן קאי: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: ונוהגת עמו אבילות
txt:
<span class='five'>ונוהגת עמו אבילות. </span>אלמא מדלא קתני באבילות דידיה הוא ישן בין האנשים שמע מינה חמיר ליה ולא שני לן: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: תני באבילות דידיה הוא ישן כו'</span>: הכי גרסינן <span class='five'>והא עמו קתני מאי לאו עמו במטה
txt:
<span class='five'>תני באבילות דידיה הוא ישן כו'</span>: הכי גרסינן <span class='five'>והא עמו קתני מאי לאו עמו במטה. </span>אלמא אאבילות דידיה נמי מהימן: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: לא עמו בבית
txt:
<span class='five'>לא עמו בבית. </span>וטעמא לאו משום דמהימן נקט לה אלא לאשמועינן דאין אבילותו מוטל עליה אלא בפניו משום כבודו וכן הוא אין אבילותה מוטל עליו אלא לפניה ולכבודה: 


lvr: 32
pgn: 4
dfh: b
trm: כדאמר ליה רב לחייא בריה
txt:
<span class='five'>כדאמר ליה רב לחייא בריה. </span>כשמת חמיו באפה נהוג אבילותא כו': פלוגתא דרבי אליעזר ורבי יהושע במועד קטן: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: משום חשבונות
txt:
<span class='five'>משום חשבונות. </span>שאם יכנוס למוצאי שבת יעשה סעודה בלילה ויחשוב בשבת מהו צריך להוציא וכתיב ודבר דבר <span class='mareimakom'>(ישעיהו נח)</span> : 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: ללמדו אומנות
txt:
<span class='five'>ללמדו אומנות. </span>מצוה הוא דכתיב <span class='mareimakom'>(קהלת ט)</span>  ראה חיים עם אשה אשר אהבת למוד אומנות שתחיה הימנו עם התורה ואמרינן בקידושין <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> שאביו חייב ללמדו אומנות: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: ולא חיישינן לאיקרורי דעתא
txt:
<span class='five'>ולא חיישינן לאיקרורי דעתא. </span>אם לא ימצא לה בתולים לא חיישינן שיתקרר כעסו בהאי פורתא: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: ברכה לדגים
txt:
<span class='five'>ברכה לדגים. </span>פרו ורבו ומלאו את המים כו' <span class='mareimakom'>(בראשית א)</span> : 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: הואיל ונאמרה בו ברכה לאדם
txt:
<span class='five'>הואיל ונאמרה בו ברכה לאדם. </span>פרו ורבו ומלאו את הארץ <span class='mareimakom'>(שם)</span> : 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: טעמא משום ברכה
txt:
<span class='five'>טעמא משום ברכה. </span>אבל מאן דלא קפיד אברכה משום איקרורי דעתא לא חיישינן משום האי פורתא: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: ברכה דאדם עדיפא ליה
txt:
<span class='five'>ברכה דאדם עדיפא ליה. </span>ומיהו בששי לא תנשא בתולה דבזמן ארוך עד שני בשבת דאתו דייני חיישינן לאיקרורי אבל מרביעי עד חמישי לא חיישינן: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: למחר משכים לאומנתו והולך
txt:
<span class='five'>למחר משכים לאומנתו והולך. </span>שאין משתה אלמון באלמנה אלא יום אחד כדלקמן בפירקין <span class='mareimakom'>(דף ז.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: אדם בטל
txt:
<span class='five'>אדם בטל. </span>למ'ד ברכה דאדם עדיפא אף זו תיבעל בששי למ'ד משום שקדו נבעלת בחמישי דהא לא ישכים לאומנתו: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: גדולים מעשה צדיקים ממעשה יצירת שמים וארץ
txt:
<span class='five'>גדולים מעשה צדיקים ממעשה יצירת שמים וארץ. </span>ומשום בר קפרא נקט לה דאיירי לעיל באגדה: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: a
trm: הכי קאמר
txt:
<span class='five'>הכי קאמר. </span>האי ומעשה ידיו במעשה הצדיקים כתיב שקרוין מעשה שלהם מעשה ידיו של הקב'ה וה'ק ומעשה ידיו דהוא מעשה הצדיקים מגיד הרקיע שהרקיע מעיד עליהם לבריות שהם צדיקים שמתפללין על הגשמים ומטר יורד: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: זו קמיצה
txt:
<span class='five'>זו קמיצה. </span>מאצבע שאצל הקטנה מתחילין לקמוץ חופה שלש אצבעות על פס ידו הקמיצה והאמה והאצבע וקומץ: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: זו אצבע
txt:
<span class='five'>זו אצבע. </span>למתן דמים של חטאת דכתיב ביה באצבעו <span class='mareimakom'>(ויקרא ד)</span> : 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: זה גודל
txt:
<span class='five'>זה גודל. </span>לבהן יד דאהרן <span class='mareimakom'>(שם ח)</span> ודמצורע <span class='mareimakom'>(שם יד)</span> : 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: נכוית תחילה לאברים
txt:
<span class='five'>נכוית תחילה לאברים. </span>רכות ודקות ליכוות מכולם והכי נמי אמרינן במסכת ע'ז <span class='mareimakom'>(דף לח.)</span> האי עובד כוכבים דחריך רישא שרי למיכל אפילו מריש אודניה ואע'פ שממהר ליבשל: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: מהו לבעול בתחלה
txt:
<span class='five'>מהו לבעול בתחלה. </span>לא שמיע להו הך מתניתא דלעיל א'נ שמיע להו ומיבעיא להו הלכה או אין הלכה: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: מיפקד פקיד
txt:
<span class='five'>מיפקד פקיד. </span>כמו פקדון כנוס ועומד ואינו נבלע בדופני הרחם להיות יציאתו על ידי חבורה אלא שהפתח נעול בפניו ופותחין לו ויוצא: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: אם תימצי לומר מיפקד פקיד
txt:
<span class='five'>אם תימצי לומר מיפקד פקיד. </span>ואין בו משום חבורה כוונת המוציאו למאי לדם הוא צריך ומתכוין להוציאו: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: או כר'ש
txt:
<span class='five'>או כר'ש. </span>ומותר וא'ת פסיק רישיה ולא ימות הוא הא פרכינן לה לקמן ומשנינן יש שבקיאין בהטיה ואין דם יוצא ואף אין פתח נפתח הלכך לאו פסיק רישיה ולא ימות הוא: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: ואת'ל הלכה כרבי יהודה
txt:
<span class='five'>ואת'ל הלכה כרבי יהודה. </span>אכתי איכא למיבעי דקיימא לן <span class='mareimakom'>(שבת ד' קו.)</span> כי אמר רבי יהודה במתקן אבל במקלקל אינה מלאכה ויש לשאול על פתח זה אם תקון הוא אצלה או קלקול הוא אצלה שהבתולה חשובה מן הבעולה: ואת'ל מקלקל הוא ל'ג דאי מקלקל לדברי הכל מותר שאין לך מקלקל חייב אלא חובל ומבעיר אליבא דרבי שמעון והכא לאו חובל הוא דהא באת'ל דם מיפקד פקיד בעי לה ואזיל: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: ודם ממילא קא הוי
txt:
<span class='five'>ודם ממילא קא הוי. </span>הוא אינו מתכוין להוציאו אבל הוא יוצא ונמצאת חבורה נעשית שלא בכוונה: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: ואם תימצי לומר הלכה כרבי יהודה
txt:
<span class='five'>ואם תימצי לומר הלכה כרבי יהודה. </span>קלקול הוא ומותר או תקון הוא ואסור ואפי' אם קלקול הוא יש למצוא צד איסור אם בדבר שאין מתכוין סבירא לן כרבי יהודה ובמקלקל בחבורה סבירא לן כר'ש דמחייב דאמרינן כל המקלקלין פטורין חוץ מחובל ומבעיר ואוקימנא כר'ש בפרק האורג <span class='mareimakom'>(שבת קו.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 5
dfh: b
trm: הלכה כרבי יהודה במקלקל
txt:
<span class='five'>הלכה כרבי יהודה במקלקל. </span>ומותר דכי אמר רבי יהודה דבר שאין מתכוין אסור במתקן אבל במקלקל לא אמר:  או


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: או הלכה כר'ש
txt:
<span class='five'>או הלכה כר'ש. </span>דמקלקל בחבורה חייב כיון דתימצי לומר הלכה כר' יהודה בדבר שאין מתכוין דאסור: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: אלו מקילין לעצמן
txt:
<span class='five'>אלו מקילין לעצמן. </span>דבי רב שצריכים לעשות כדברי רבן אומרים שרבן התיר ונהרדעא העושים כשמואל רבן אומרים שמואל התיר: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: מסוכריא דנזייתא
txt:
<span class='five'>מסוכריא דנזייתא. </span>סתימת נקב גיגית שמוציאין השכר דרך הנקב וסותמין אותו בבלאי בגדים: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: מקלקל בחבורה הוא
txt:
<span class='five'>מקלקל בחבורה הוא. </span>ורב סבר לה כרבי יהודה אף במקלקל בחבורה לקולא דקא פטר בה רבי יהודה: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: שלא הגיע זמנה לראות
txt:
<span class='five'>שלא הגיע זמנה לראות. </span>במסכת נדה אמר אימתי הגיע זמנה לראות משיגיעו ימי הנעורים: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: a
trm: נותנין לה ארבעה לילות
txt:
<span class='five'>נותנין לה ארבעה לילות. </span>שכל דמים שתראה בהן מחמת תשמיש מחזקינן להו בדם בתולים: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: מאי לאו
txt:
<span class='five'>מאי לאו. </span>הנך ארבעה לילות עד מוצאי שבת דקתני להכי תני להו דאי לא בעל בעילה גמורה מצי למיבעל וכל דם שהוא מוציא תמיד  בהערותיו הוו דם בתולים ושמעינן מינה נמי דמותר לבעול בחבורה בשבת: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: והא ארבעה לילות עד מוצאי שבת קתני
txt:
<span class='five'>והא ארבעה לילות עד מוצאי שבת קתני. </span>ולא משכחת ליה לבר משבת דהא ברביעי ניסת ויש כאן לילי חמישי וששי ושבת ומוצאי שבת: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: אי כשבעל
txt:
<span class='five'>אי כשבעל. </span>ולא אתא לאורויי לן אלא היתר דם בתולים האי דנקט עד מוצאי שבת מאי קמ'ל ליתני נותנין לה ארבעה לילות על כרחך משום בעילת שבת נקט לה: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: מאי לאו
txt:
<span class='five'>מאי לאו. </span>האי דפטר ליה מק'ש בלילי שבת משום דטריד במצוה דבעי למיבעל והעוסק במצוה פטור מן המצוה: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: שנאמר בהן פאר
txt:
<span class='five'>שנאמר בהן פאר. </span>פארך חבוש עליך <span class='mareimakom'>(יחזקאל כד)</span> ואבל מעולל בעפר קרנו וראשו ואין זה פאר לתפילין: [אלא אמר רבא ודאי לא מצית לתרוצי הא דחתן פטור מק'ש משום דלא מצי בעיל דא'כ לא הוה פטור דהא לא טריד בדבר מצוה: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: תנאי היא
txt:
<span class='five'>תנאי היא. </span>בעילת חבורה בשבת ומאן דאסר לבעול בשבת כתנאי אמרה לשמעתיה דאיכא תנא אחרינא דאסר למיבעל דתנא חדא כו']: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: ואביי
txt:
<span class='five'>ואביי. </span>אמר לך הנך תנאי נמי בטירדא פליגי והאי דפטר ליה מק'ש לאו משום דשרי למיבעל אלא קסבר המצטער צער של מצוה פטור מקריאת שמע ולא דמי לאבל דטריד טירדא דרשות שאין צערו מצוה אע'פ שאבילותו מצוה ומאן דמחייב סבר טירדא לא פטר  [ורבא אמר דבמותר לבעול פליגי והני תנאי כהני תנאי]: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: שושבינין למה
txt:
<span class='five'>שושבינין למה. </span>מאחר שיש בקיאין לבעול בלא דם הא דתניא לקמן <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> היו מעמידין להן שני שושבינין אחד לו ואחד לה כדי למשמש את החתן ואת הכלה כלומר לבקר אחריהם שלא ינהגו בה רמאות בטענת בתולים ואי בקיאין בהטייה מה שושבינין מועילין: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: אמר ליה שמא יראה ויאבד
txt:
<span class='five'>אמר ליה שמא יראה ויאבד. </span>שמא לא יטה ויוציא דם ויאבדנו ויאמר לא מצאתי דם דאילו בהטייה אם בא לטעון תאמר לו עדיין בתולה אני: 


lvr: 32
pgn: 6
dfh: b
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>שהוא מתקן פתח וחייב משום בונה דאשכחן בנין בבעלי חיים דכתיב ויבן את הצלע <span class='mareimakom'>(בראשית ב)</span> :  פטור


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>וקיימא לן פטור ומותר לכתחלה ביציאות שבת <span class='mareimakom'>(דף ג.)</span> קשיא למאן דאסר דהאי נמי להוציא דם הוא: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: פקיד הוא ולא עקיר
txt:
<span class='five'>פקיד הוא ולא עקיר. </span>לגמרי אלא נבלע קצת בכתלים אע'פ שאינו מחובר כשאר דם האברים אלא כנוס מיהו דומה למחובר הוא שאינו מוכן לצאת כליחה: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: אתפסוה מטלטלי
txt:
<span class='five'>אתפסוה מטלטלי. </span>תנו לה מטלטלין תחת ידה במשכון לשיעבוד כתובתה עד שיכתבו שטר כתובתה בשעבוד קרקעות: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: עליך אמר קרא לכל נפש דבר השוה לכל נפש
txt:
<span class='five'>עליך אמר קרא לכל נפש דבר השוה לכל נפש. </span>מותר ובעילה שוה לכל אבל מוגמר אינו אלא למפונקים: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: ומי איכא הוראה לאיסור
txt:
<span class='five'>ומי איכא הוראה לאיסור. </span>ומי קרי איסור הוראה משום דכל אדם רשאי להחמיר והאוסר אין זה סמיכת דברים שאפי' מן הספק שאין ההלכה ברורה לו הוא בא ואוסר אבל המתיר סומך על שמועתו או על סברת חכמתו והיא הוראה: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: הורוה ב'ה
txt:
<span class='five'>הורוה ב'ה. </span>משנה היא במסכת נזיר בהילני המלכה שיצא בנה למלחמה ונדרה שבע שנים בנזיר בחוצה לארץ ועלתה לארץ הורוה ב'ה שתהא נזירה עוד ז' שנים אחרות: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: בועז אלמון הוה
txt:
<span class='five'>בועז אלמון הוה. </span>דאמר מר אבצן זה בועז וכבר היו לו ל' בנים ושלשים בנות בבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף צא.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: a
trm: האמרת שבעה
txt:
<span class='five'>האמרת שבעה. </span>דמדאינה טעונה דקאמר רב הונא אוקימנא דאינה טעונה שבעה מכלל דטעונה דקאמר רבי אבא שבעה:  מברכין


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: מברכין לבתולה שבעה
txt:
<span class='five'>מברכין לבתולה שבעה. </span>לקמן מפרש כשבאו פנים חדשות מברך כולן כל ימי המשתה ואי לא מברך חדא: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: במקהלות ברכו אלהים ה' ממקור ישראל
txt:
<span class='five'>במקהלות ברכו אלהים ה' ממקור ישראל. </span>על ברכת מקור צריך קהל והיינו עשרה כמו הקהל את העדה <span class='mareimakom'>(במדבר כ)</span> ואין הקהל בפחות מעדה ועדה עשרה כדילפינן <span class='mareimakom'>(ברכות דף כא:)</span> מעדת מרגלים עד מתי לעדה הרעה יצאו יהושע וכלב: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: שמתייחד עמה
txt:
<span class='five'>שמתייחד עמה. </span>באירוסין כדי שיהא לבו גס בה כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> לפיכך מברכין ברכת חתנים מתחלה דתניא במסכת כלה כלה בלא ברכה אסורה לבעלה כנדה: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: ואסר לנו את הארוסות
txt:
<span class='five'>ואסר לנו את הארוסות. </span>מדרבנן שגזרו על הייחוד של פנויה ואף ארוסה לא התירו עד שתיכנס לחופה ובברכה כדפרישית כלה בלא ברכה אסורה לבעלה כנדה ואדרבנן נמי מברכין וצונו ואסר לנו כדאשכחן בנר חנוכה <span class='mareimakom'>(שבת דף כג.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: ברכת מצות
txt:
<span class='five'>ברכת מצות. </span>על השחיטה ועל המילה דכיון דכולה חדא הודאה היא ואין הפסק בקשה בינתיים לא בעיא חתימה כדאמר בערבי פסחים <span class='mareimakom'>(פסחים דף קה.)</span> ברכת המצות טעמא מאי משום דהודאה היא הא נמי כולה הודאה היא: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: מידי דהוה אקידושא
txt:
<span class='five'>מידי דהוה אקידושא. </span>כיון דבלשון קדושה היא כקידוש היום חתמינן בה כי התם דבההיא חתמינן משום דיש בה הפסק כגון כי הוא יום תחלה למקראי קודש: 


lvr: 32
pgn: 7
dfh: b
trm: מאי מברך אמר רב יהודה כו'
txt:
<span class='five'>מאי מברך אמר רב יהודה כו'. </span>נראה בעיני סדר ברכות שנסדרו על עסקי הזוג אינו אלא מאשר יצר ואילך שאותה ברכה מתחלת לדבר בשניהם אשר יצר את האדם מדבר בזכר  והתקין


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: שוש תשיש
txt:
<span class='five'>שוש תשיש. </span>לפי שאנו צריכין להעלות זכרון ירושלים על ראש שמחתנו שנאמר <span class='mareimakom'>(תהלים קלז)</span> תדבק לשוני לחכי וגו': 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: שמח תשמח
txt:
<span class='five'>שמח תשמח. </span>ברכה לחתן וכלה שיצליחו בשמחה וטוב לב ואשר ברא לשם כל ישראל ולפי שהסדר מתחיל מאשר יצר לפיכך פתח בה בברוך וחתם בה בברוך כדרך כל ראשי סדרי ברכות ושוש תשיש ושמח תשמח מפני שהן ברכה הסמוכה לחברתה לא פתח בה בברוך שכן תיקנו לכל הברכות שסמוכות אחר הראשונה על הסדר ואשר ברא מפני שהיא נאמרת יחידית ברוב ימי המשתה כשאין שם פנים חדשות לפיכך אינה מן הסמוכות והוצרך לפתוח בה בברוך ולסיים בה בברוך אבל שהכל ברא לכבודו אינה מן הסדר אלא לאסיפת העם הנאספים שם לגמול חסד זכר לחסדי המקום שנהג עם אדם הראשון שנעשה לו שושבין ונתעסק בו ואסיפה זו כבוד המקום היא וברכה זו לכך נתקנה ומשעת אסיפה היא ראויה לברך אלא מכיון שיש ברכה על הכוס הזקיקוה לסדרה עליו מידי דהוה אברכת בשמים וברכת על האור במוצאי שבת דאמרי' (ירושלמי דפסחים פ'י)  רבי מפזרן וחוזר וסודרן על הכוס ורבי חייא מכנסן הואיל ויש שם כוס ולפי שאינה משאר סדר הברכות וכולה הודאה אחת לא חתמו בה בברוך מידי דהוה אברכת פירות ומצות וכן ברכת יוצר האדם שתיקנוה ליצירה ראשונה של אדם הראשון כדלקמן אי למ'ד ב' יצירות הוו אי למ'ד ב' יצירות עלו במחשבה ובתר מחשבה אזלינן מ'מ אינה מסדר ברכות הזווג דהא ביצירה הראשונה אכתי נקבה לא הואי וא'ת למה היא באה מתוך שאנו מברכין על יצירה השניה תקנו אף על הראשונה שהיא עיקר ותחילתו: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: בנין עדי עד
txt:
<span class='five'>בנין עדי עד. </span>בנין נוהג לדורות וחוה קרי לה בנין על שם ויבן את הצלע <span class='mareimakom'>(בראשית ב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: בגן עדן מקדם
txt:
<span class='five'>בגן עדן מקדם. </span>דכתיב ויטע גן בעדן מקדם וישם שם וגו' <span class='mareimakom'>(שם)</span> : 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: משמח חתן וכלה
txt:
<span class='five'>משמח חתן וכלה. </span>ובאחרונה משמח חתן עם הכלה לפי ששמחת ברכה הראשונה לא בשמחת חתונה אנו אומרים שהרי תפלה היא שמתפללים ומברכין שיהו שמחים בהצלחה כל ימיהם לפיכך אין לחתום בה משמח חתם עם הכלה דמשמע איש באשתו אלא ברוך ה' משמח את שניהם לעולם בסיפוק מזונות וכל טוב ובאחרונה שבח שמשבח להקב'ה שברא חתונת דיבוק איש באשה על ידי שמחה וחדוה לפיכך יש לחתום משמח חתן עם הכלה שהוא לשון שמחת איש באשה: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: חדא יצירה הואי
txt:
<span class='five'>חדא יצירה הואי. </span>כמאן דאמר בעירובין <span class='mareimakom'>(דף יח.)</span> ויבן את הצלע פרצוף שמתחילת ברייתו נברא שני פרצופין זכר מלפניו ונקבה מאחור: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: בתר מחשבה אזלינן
txt:
<span class='five'>בתר מחשבה אזלינן. </span>ששנים עלו במחשבה להבראות ונברא אחד בעירובין בפ' עושין פסין: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: מעיקרא
txt:
<span class='five'>מעיקרא. </span>קודם החופה אם הזמין קרואים ואמר להם מחמת שאני רוצה להכניס בני לחופה: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: a
trm: מכי רמי שערי באסינתא
txt:
<span class='five'>מכי רמי שערי באסינתא. </span>יש שורין שעורים בעריבת מים להטיל שכר לצורך חופה וי'א לשם החתן והכלה זורעין שעורין בעציץ לומר פרו ורבו וצמחו כשעורים הללו: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: בשורה
txt:
<span class='five'>בשורה. </span>כשהיו חוזרין מן הקבר היו עושין שורה סביב האבל לנחמו ומושיבין אותו והן עומדים סביב ואמרי' בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יט.)</span> אין שורה פחות מי': 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: ברחבה
txt:
<span class='five'>ברחבה. </span>כשמברין את האבל סעודה ראשונה משל אחרים כדאמרינן במועד קטן <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span> היו מברין אותו ברחבה ומברכין שם ברכת אבלים כדמפרש לקמיה ברוך מנחם אבלים: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: חשיב את לאתפוסי אדרא
txt:
<span class='five'>חשיב את לאתפוסי אדרא. </span>חשוב אתה למעלה לתופסך ואת בניך בעון הדור דקי'ל בזמן שצדיקים בדור צדיקים נתפסים על הדור שנאמר וממקדשי תחלו <span class='mareimakom'>(יחזקאל ט)</span> : 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: האל הגדול ברוב גודלו
txt:
<span class='five'>האל הגדול ברוב גודלו. </span>בברוך פתח בה ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם האל הגדול וכו': 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: באבל הזה תנו לבבכם לחקור זאת שזאת עומדת לעד
txt:
<span class='five'>באבל הזה תנו לבבכם לחקור זאת שזאת עומדת לעד. </span>שהכל מתים ולא תבכו יותר מדאי: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: בבריתו של אברהם
txt:
<span class='five'>בבריתו של אברהם. </span>שגמל חסדים דכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית כא)</span> ויטע אשל ר'ת אכילה שתיה לויה : 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: עשרה כוסות
txt:
<span class='five'>עשרה כוסות. </span>להרבות לו בשתיה כדכתיב <span class='mareimakom'>(משלי לא)</span> תנו שכר לאובד ויין למרי נפש: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: קודם אכילה
txt:
<span class='five'>קודם אכילה. </span>שהיו רגילין להמשיך פרפראות לפני סעודה כגון כיסנין וסופגנין ואיסקריטין ובאותם פרפראות משקין לאבל ג' כוסות: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: כנגד חזני העיר
txt:
<span class='five'>כנגד חזני העיר. </span>תקנו להם ברכה עליו לפי שהיו שמשי העיר להתעסק במתים ובשאר צרכי ציבור: 


lvr: 32
pgn: 8
dfh: b
trm: כנגד בהמ'ק
txt:
<span class='five'>כנגד בהמ'ק. </span>תקנו עליו ברכת ניחומים שינחמנו המקום בבניינו מאבלנו שאלו מתאבלים עליו כעל מת: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: האומר פתח פתוח מצאתי
txt:
<span class='five'>האומר פתח פתוח מצאתי. </span>וטענת דמים אין לו כגון שהיא ממשפחת דורקטי שאין להם דם בתולים כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> או שנאבדה ממנו מפה ולא ידע אם היה דם אם לאו אבל זאת ברורה לו שפתח פתוח מצא: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: נאמן לאוסרה עליו
txt:
<span class='five'>נאמן לאוסרה עליו. </span>ואע'פ שאין הדבר הזה יכול להתברר אלא על פיו לגבי נפשיה הוי מהימן לשוייה עליה חתיכה דאיסורא אבל להפסידה כתובתה לא מהימן: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: ספק באונס
txt:
<span class='five'>ספק באונס. </span>ואנוסה שריא באשת ישראל כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף נא:)</span> מוהיא לא נתפשה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: פחותה מבת ג' שנים
txt:
<span class='five'>פחותה מבת ג' שנים. </span>ועכשיו היא גדולה ופיתויה פיתוי ואינו אונס הלכך חד ספק איכא ספק אונס ספק רצון אבל ספק תחתיו ספק אין תחתיו ליכא שאילו נבעלה קודם לכן היו בתוליה חוזרים כדתנן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span> פחות מכאן כנותן אצבע בעין שהדמעה יוצאת וחוזרת: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: והיא מותרת בקרוביו
txt:
<span class='five'>והיא מותרת בקרוביו. </span>שהרי אינה מודה בקידושין ובמסכת קידושין מוקמינן לה באומר קידשתיה בפני עדים והלכו להם למדינת הים: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: אבל הכא
txt:
<span class='five'>אבל הכא. </span>אימא מתוך שפנוי היה ואינו בקי מיקם הוא דלא קים ליה כסבור שמצא פתח פתוח ואינו כן ולא תיאסר קמשמע לן: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: ועוד מי אסרוה
txt:
<span class='five'>ועוד מי אסרוה. </span>על אוריה דאילו נאסרה על אוריה נאסרה אף על דוד דקיימא לן <span class='mareimakom'>(סוטה דף כז:)</span> כשם שאסורה לבעל כך אסורה לבועל: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: הכי קאמר אין האשה נאסרת על בעלה אלא על עסקי קינוי וסתירה ממעשה שהיה
txt:
<span class='five'>הכי קאמר אין האשה נאסרת על בעלה אלא על עסקי קינוי וסתירה ממעשה שהיה. </span>ממעשה דבת שבע אנו למדין כן שלא היה שם קינוי וסתירה ולא אסרוה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: עדים לא
txt:
<span class='five'>עדים לא. </span>בתמיה אפי' יש עדים שזינתה שמא אינה נאסרת בלא קינוי והא כתיב <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> כי מצא בה ערות דבר ועוד הא לא נתפשה אסורה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: אין האשה נאסרת על בעלה בעד אחד
txt:
<span class='five'>אין האשה נאסרת על בעלה בעד אחד. </span>דיליף <span class='mareimakom'>(סוטה דף ג:)</span> דבר דבר מממון: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: a
trm: אפי' בעד אחד
txt:
<span class='five'>אפי' בעד אחד. </span>אפי' אין בטומאה אלא עד אחד נאמן דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> ועד אין בה ואמר מר <span class='mareimakom'>(סוטה ב:)</span> כל מקום שנאמר עד הרי כאן שנים וקאמר רחמנא עד אין בה תרי אלא חד והיא לא נתפשה אסורה שרגלים לדבר שזינתה שהרי קינא לה ונסתרה ועד אחד מעידה שהיא טמאה ומהשתא לא תקשי לך דרבי אלעזר דפתח פתוח לאוסרה על עצמו כשני עדים דמי שהרי דבר ברור הוא לו שנבעלה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: דכתיב
txt:
<span class='five'>דכתיב. </span>במלחמת שאול ואת אחיך כו' ודוד למד מישי אביו להנהיג שאף היוצאין למלחמותיו עושין כן: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: אלא לאו לאוסרה
txt:
<span class='five'>אלא לאו לאוסרה. </span>הוא דקפדינן שלא יקרר דעתו ויקיים את האסורה לו אלמא כי אתי וטעין אסרינן לה עליה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: טענת דמים
txt:
<span class='five'>טענת דמים. </span>דטענה מבוררת היא וליכא למימר לא קים ליה אבל בפתח פתוח אימא לך לא קים ליה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: להפסידה כתובתה
txt:
<span class='five'>להפסידה כתובתה. </span>על פי עצמו וטעמא לקמן מפרש חזקה אין אדם טורח בסעודה ומפסידה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: ביהודה אמאי לא
txt:
<span class='five'>ביהודה אמאי לא. </span>האומר פשיטא לי שלא באתי אליה והא ודאי מאחר זינתה שוייה עליה חתיכה דאיסורא מה לי גליל מה לי יהודה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: אלא לאו להפסידה כתובתה
txt:
<span class='five'>אלא לאו להפסידה כתובתה. </span>וביהודה לא מפסידה על פיו דאמרינן הוא בא עליה בארוסין ובגליל מצי טעין דהא לא נתייחד: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: מאי לאו דקטעין טענת פתח פתוח מצאתי
txt:
<span class='five'>מאי לאו דקטעין טענת פתח פתוח מצאתי. </span>דאע'ג דאין עדים בדבר זה ולא טענה מוכחת אלא עליה סמכינן דאמרינן אי לאו דקושטא הוא לא היה מפסיד סעודתו ואם היה שונאה מתחלה היה מגרשה ולא טרח בסעודת נשואין ומיהו ביהודה לא מהימן שמא בעל בימי אירוסין ושכח או הערה בה מתוך חבתה ולא ידע ששיבר בתוליה: 


lvr: 32
pgn: 9
dfh: b
trm: לא דקא טעין טענת דמים
txt:
<span class='five'>לא דקא טעין טענת דמים. </span>לעולם אימא לך בדבר שאינו יכול לבררו אינו נאמן להפסיד כתובתה ודיוקא דמתני' דדייקינן הא בגליל מצי טעין דטעין טענת דמים וכגון שהיו להם שושבינים שמשמשו אותן ולא נעשית אונאה בדבר ולא ראה ואיבד וטענה ברורה היא:  חכמים


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: חכמים תקנו לאשה כו'
txt:
<span class='five'>חכמים תקנו לאשה כו'. </span>כלומר אי הואי כתובתה דאורייתא לא הוי נאמן להפקיעה אלא בעדות ידועה אבל כתובתה חכמים תיקנוה הם אמרו והם אמרו הם שתיקנוה אמרו שהוא נאמן להפסידה אף בטענת פתח פתוח: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: חזקה אין אדם טורח בסעודה כו'
txt:
<span class='five'>חזקה אין אדם טורח בסעודה כו'. </span>אין לחוש שיטעון אדם כך אלא באמת שאם היה שונא אותה מתחילה לא היה טורח בסעודה וכונסה ומפסיד סעודתו חנם אלא היה מגרשה מתחילה: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: אלא מן הזיבורית
txt:
<span class='five'>אלא מן הזיבורית. </span>אם באת לגבות כתובתה ויש לו עידית וזיבורית ובינונית אינה יכולה לומר תן לי עידית או בינונית בשוויה אלא אם בא ליתן לה זיבורית בשוויה יתן:  


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: כמוהר הבתולות
txt:
<span class='five'>כמוהר הבתולות. </span>האמור במאנס את הבתולה <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> קנסו הכתוב נ' כסף בשביל מוהר בתוליה: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: שיהא זה כמוהר הבתולות
txt:
<span class='five'>שיהא זה כמוהר הבתולות. </span>הקיש הכתוב קנס המפתה לקנס האונס מה להלן נ' אף כאן נ' ומה כסף האמור כאן שקלים דכתיב ישקול אף להלן שקלים דלא תימא מעות: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: נותן לה ממעות קפוטקיא
txt:
<span class='five'>נותן לה ממעות קפוטקיא. </span>בפרק בתרא תנן נשא אשה בא'י וגירשה בקפוטקיא נותן לה ממעות א'י שהן קלות נשא אשה בקפוטקיא וגירשה בא'י נותן לה ממעות א'י מנין הכתוב בכתובה דאזלינן לקולא רשבג'א נותן לה ממעות קפוטקיא שנשתעבד בהן כשאר מלוה דקסבר כתובה דאורייתא: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: אסבוהו כופרי
txt:
<span class='five'>אסבוהו כופרי. </span>הלקוהו מלקיות במקלות חריות של דקל שיש בהן עוקצין כמין קוצין כדאמרינן בסוכה <span class='mareimakom'>(דף לג.)</span> ואימא כופרא דרכיה דרכי נועם כתיב: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: מברכתא חביטא ליה
txt:
<span class='five'>מברכתא חביטא ליה. </span>זונות העיר הזאת ששמה מברכתא חבוטות ושוכבות תמיד לפניו לזנות מאחר שהוא בקי בפתח פתוח: בחור לא מהימן ומסבינן ליה כופרי על שמעיז פניו נשוי מהימן ולא מסבינן ליה כופרי: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: הטה
txt:
<span class='five'>הטה. </span>כשהגיע לפתח ביתו הסגור ויש בו דבר מעכבו מלפתוח וכשמטין אותו לצדדין נפתח: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: a
trm: איכא דאמרי
txt:
<span class='five'>איכא דאמרי. </span>בלא מתכוין לא שכיח הטיה ולא אמרי' שמא הטה אלא כך בדקו שמא במזיד הטית ועקרת לדשא ועברא עקרת הדלת והבריח: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: ככיבוס שלהן
txt:
<span class='five'>ככיבוס שלהן. </span>שהיו מימיהם יפים לכבס או סמנין יפים היו להן לכבס ובכיבוס שלנו אין הבגד מלובן עד שיהיה מגוהץ: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: חומרתא
txt:
<span class='five'>חומרתא. </span>אבן כדאמרינן בגיטין <span class='mareimakom'>(דף סט:)</span> ונזדהר בחומרתא דנפק מיניה אבן הנמצאת באמה מחמת חולי: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: גמרא הוה שמיע ליה
txt:
<span class='five'>גמרא הוה שמיע ליה. </span>שעשו כן לבנות יבש גלעד במסכת יבמות <span class='mareimakom'>(דף ס:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: נתחייב במקחך
txt:
<span class='five'>נתחייב במקחך. </span>על כרחך תקבל חובה הבאה לך במקחך לשון אין חבין לאדם <span class='mareimakom'>(לקמן דף יא.)</span> דבר שהוא לרעתו קרוי חובה: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: צפד עורם
txt:
<span class='five'>צפד עורם. </span>דונש פירש כמו דבק עורם על עצמם ומנחם פירש שחר עורם: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: בתולה אלמנה וגרושה
txt:
<span class='five'>בתולה אלמנה וגרושה. </span>בין בתולה שהיא אלמנה או גרושה או חלוצה מן האירוסין וחזרה ונשאת: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: ויש להם טענת בתולים
txt:
<span class='five'>ויש להם טענת בתולים. </span>אם לא מצאה הב' בתולה אבדה כל כתובתה דמקח טעות היא לו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: רוה נחת גדודיה כאשר ברביבים תמוגגנה
txt:
<span class='five'>רוה נחת גדודיה כאשר ברביבים תמוגגנה. </span>רוה הרי משקה ומרוה תמוגגנה הרי מזבל מעדן וממשיך את הפירות נפקא מצמחה תברך. תמוגגנה דישטנפי'ר: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: מאשרן
txt:
<span class='five'>מאשרן. </span>מחזיקות כח כמו אשרו חמוץ <span class='mareimakom'>(ישעיהו א)</span> : 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: שחרית וערבית יפות
txt:
<span class='five'>שחרית וערבית יפות. </span>כללא דמילתא לאחר אכילה יפות שחרית דרכן של בני אדם בפת שחרית כדאמר בהמקבל <span class='mareimakom'>(ב'מ קז:)</span> ערבית לאחר אכילה: 


lvr: 32
pgn: 10
dfh: b
trm: אין כמותם
txt:
<span class='five'>אין כמותם. </span>וטובות יותר מערבית לפי שאינו מעוכב ביום מלילך לשדות לבית הכסא בכל עת שירצה אבל בלילה טורח הוא לו: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: אף אנו נאמר
txt:
<span class='five'>אף אנו נאמר. </span>אף אנו נדרוש את השמות מה לשון איילונית שקראו חכמים לאשה שאינה ראויה לילד: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: דוכרנית
txt:
<span class='five'>דוכרנית. </span>לשון איל תמים דמתרגמינן דכר שלים <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span> הרי היא כאיל שאינו יולד: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: על דעת בית דין
txt:
<span class='five'>על דעת בית דין. </span>שלשה יהו בטבילתו כדין כל טבילת גר שצריכים ג' והן נעשין לו אב והרי הוא גר על ידיהן ומגעו ביין כשר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: מהו דתימא עובד כוכבים בהפקירא ניחא ליה
txt:
<span class='five'>מהו דתימא עובד כוכבים בהפקירא ניחא ליה. </span>וחוב הוא לו ואין אדם נעשה שליח לאדם לחובתו שלא בפניו כלומר שלא מדעתו וקטן לאו בר דיעה הוא: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: דהא גבי עבד קי'ל
txt:
<span class='five'>דהא גבי עבד קי'ל. </span>בפ'ק דגיטין <span class='mareimakom'>(דף יג.)</span> דודאי בהפקירא ניחא ליה נוח לו להיות עבד ויהא מותר בהפקר זימת השפחות מהיות בן חורין להיות מותר בבת ישראל דלא זילא ליה ולא שכיחא ליה להפקירא: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: יכולין למחות
txt:
<span class='five'>יכולין למחות. </span>ולומר אי אפשינו להיות גרים וחוזרין לסורן ואין לנו לענשן בב'ד ואפי' ידינו תקיפה ואם קדש אשה משמיחה אינה צריכה גט להיות כישראל מומר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: שוב אינה יכולה למחות
txt:
<span class='five'>שוב אינה יכולה למחות. </span>ואם מיחתה הרי היא כישראל מומרת ליענש בכל עונשי ב'ד: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: הבא על הממזרת
txt:
<span class='five'>הבא על הממזרת. </span>ואע'ג דלא קרינן ביה ולו תהיה לאשה שהרי אינה ראויה לקיימה אפילו הכי יש לה קנס כדלקמן: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: אביי לא אמר כרבא
txt:
<span class='five'>אביי לא אמר כרבא. </span>דמותיב מקנסא דקסבר לאו תיובתא היא דטעמא דקנסא שלא יהא חוטא נשכר להפטר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: רבא לא אמר כאביי
txt:
<span class='five'>רבא לא אמר כאביי. </span>דמותיב מכתובה דהתם טעמא מאי תקינו לה רבנן כתובה שלא תהא קלה בעיניו להוציאה וכל זמן שלא מיחתה גיורת היא ועבדינן לה תקנתא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: כתובתן מאתים
txt:
<span class='five'>כתובתן מאתים. </span>אם נשאו לאיש אחרי כן לא אבדו בכך את כתובתן אם נשאה סתם ולא פירש לה כלום: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: a
trm: כתובתה מנה
txt:
<span class='five'>כתובתה מנה. </span>אם ניסת לאחר סתם כתובתה מנה דבחזקת בעולה קיימא משנכנסה לחופה:  ואין


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: ואין להן טענת בתולין
txt:
<span class='five'>ואין להן טענת בתולין. </span>אין יכול להפסידה אותה מנה ולומר בחזקת בתולה נשאתיך והרי מקחי מקח טעות: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: עשאה מוכת עץ
txt:
<span class='five'>עשאה מוכת עץ. </span>נהי דאין ביאתו ביאה מיהו לא גרע מעץ הנתקע ולרבנן דפליגי אמוכת עץ כתובתה מנה וכן לענין כהן גדול דתנן <span class='mareimakom'>(יבמות דף נט.)</span> לא ישא את מוכת עץ הא נמי אסירא ליה: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: באפי נפשה
txt:
<span class='five'>באפי נפשה. </span>בלא גברי דלא אמר רב יהודה משמיה דרב ומשמיה דשמואל אלא אינהו גופייהו איפלוג בה: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: וקטן שבא על הגדולה ומוכת עץ
txt:
<span class='five'>וקטן שבא על הגדולה ומוכת עץ. </span>ומדפלגינהו תנא לתרתי ולא איפלוג רבנן אלא במוכת עץ שמעת מינה אין מוכת עץ בבשר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: הכי קאמר גדול הבא על הקטנה ולא כלום
txt:
<span class='five'>הכי קאמר גדול הבא על הקטנה ולא כלום. </span>אינה ביאה לדברי הכל הלכך כתובתה מאתים ולא איפלוג רבנן עלה דפחות מכאן כנותן אצבע בעין דתנן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span> גבי בת פחותה מג' שנים ויום אחד מה הדמעה היוצאת ע'י אצבע באה אחרת תחתיה אף בתולים של פחות מכן חוזרין אחרים תחתיהם: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: וקטן שבא על הגדולה
txt:
<span class='five'>וקטן שבא על הגדולה. </span>מוכת עץ היא זו וכתובתה מאתים דברי רבי מאיר וחכמים אומרים כל מוכת עץ כתובתה מנה והא נמי דקא משוית לה מוכת עץ כתובתה מנה: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: מדמי לה לבוגרת
txt:
<span class='five'>מדמי לה לבוגרת. </span>דקיימא לן שכלו בתוליה במס' יבמות <span class='mareimakom'>(דף נט.)</span> דקתני בבתוליה פרט לבוגרת שכלו בתוליה ואפי' הכי כתובתה מאתים: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: והוא אומר לא כי אלא דרוסת איש את
txt:
<span class='five'>והוא אומר לא כי אלא דרוסת איש את. </span>הנושא את האשה בחזקת בתולה ולא מצא לה בתולים היא אומרת מוכת עץ אני כו' ש'מ אית לה כתובה או מנה או מאתים דאי לית לה מאי נאמנת דקאמר רבן גמליאל אלמא מוכת עץ שלא הכיר בה יש לה כתובה תיובתא דרמי בר חמא דאמר לא הכיר בה דברי הכל ולא כלום: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: אלא אמר רבא לר'מ בין הכיר בה בין לא הכיר בה מאתים
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא לר'מ בין הכיר בה בין לא הכיר בה מאתים. </span>ומתני' דקתני היא אומרת מוכת עץ אני וקא תבעה מאתים רבי מאיר היא: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: לרבנן הכיר בה מנה
txt:
<span class='five'>לרבנן הכיר בה מנה. </span>ומתני' דהכא דקתני וחכמים אומרים מוכת עץ מנה כשהכיר בה: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: לא הכיר בה ולא כלום
txt:
<span class='five'>לא הכיר בה ולא כלום. </span>והא לא מצינו למימר לר' מאיר הכיר בה מאתים לא הכיר בה מנה דאי במקח טעות מחזקינן ליה משום דלא הכיר בה לית לה מידי ואי לאו מקח טעות הוא אין חילוק בין הכיר ללא הכיר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: והדר ביה רבא גר' ול'ג מההיא
txt:
<span class='five'>והדר ביה רבא גר' ול'ג מההיא. </span>והדר ביה רבא ממאי דאמר לרבנן לא הכיר בה ולא כלום אלא בין הכיר בין לא הכיר יש לה מנה לרבנן ומאתים לר'מ ומתני' דהתם דברי הכל: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: ואלא קשיא הך
txt:
<span class='five'>ואלא קשיא הך. </span>ואקשינן לרבא אלא קשיא הך דלעיל דקתני זינתה מעיקרא יש לה כתובה מנה: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: תריץ
txt:
<span class='five'>תריץ. </span>לההיא דלעיל דכיצד הוצאת ש'ר תירוצא דתרצת לה לא תתרצה הכי אלא הכי אם יש עדים כו': 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: נמצאת
txt:
<span class='five'>נמצאת. </span>לא הכיר בה משמע וקא מתרץ רבא יש לה כתובה מנה אלמא הדר ביה מההיא דלעיל דהא איהו אמר לרבנן ולא כלום וכרבי מאיר נמי לא תוקמה דהא רבי מאיר מאתים קאמר: 


lvr: 32
pgn: 11
dfh: b
trm: ויש לה עדים שלא נסתרה
txt:
<span class='five'>ויש לה עדים שלא נסתרה. </span>רבותא אשמעינן דאפי' הכי אין השני יכול לטעון טענת בתולים להפסידה כתובתה ולימא מקח טעות הוא: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: זאת אומרת כו'
txt:
<span class='five'>זאת אומרת כו'. </span>דהא ודאי בחזקת בתולה כנסה דסמך אעדים וקאמר אין יכול להפסידה מנה הראוי לאלמנה מן הנישואין: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: וניחוש שמא תחתיו זינתה
txt:
<span class='five'>וניחוש שמא תחתיו זינתה. </span> אמתניתין פריך דקתני אין השני יכול לטעון טענת בתולים ולא מזקיקינן ליה לבא לבית דין ולא יתברר הדבר אם תחתיו זינתה אם לא ושמא אסורה היא לו בשלמא אהנך דלעיל דאמרן כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה לא מקשינן דאיכא למימר כשבא לבית דין ובאו עדים שזינתה קודם לכן אבל הכא קתני אין יכול לטעון מתוך כך לא יבא לב'ד: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: כשקידש ובעל לאלתר גרסינן ולא גרסינן כשקידש לאלתר ובעל לאלתר
txt:
<span class='five'>כשקידש ובעל לאלתר גרסינן ולא גרסינן כשקידש לאלתר ובעל לאלתר. </span>שלא פירש ממנה בין קידושין לבעילה דודאי לא תחתיו זינתה: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: כ'ש אמתני'
txt:
<span class='five'>כ'ש אמתני'. </span>דכיון דאברייתא אע'ג דאמרו עדים לא נסתרה לראשון ושני זה בחזקת בתולה כנסה ואפילו הכי אהדר ליה רב אשי לרבה לעולם לא תשמע כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה דשאני הכא שהרי כנסה ראשון כל שכן אמתניתין דלא הבטיחוהו עדים על כך איכא למתנייה לדרבה ומאי דאהדר ליה רב אשי: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: אבל אברייתא לא
txt:
<span class='five'>אבל אברייתא לא. </span>מתני להו דמברייתא ודאי שפיר ש'מ זאת אומרת דרבה ועלה לא הוה לרב אשי לאהדורי שאני הכא שהרי כנסה ראשון דמצי אמר אנא אעדים סמכי וכיון דקתני אין השני יכול לטעון טענת בתולים שמעינן ודאי דזאת אומרת כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: מקומות מקומות יש
txt:
<span class='five'>מקומות מקומות יש. </span>שחלוקין במנהגם ונפקא מינה דהיכא דלא נהיגי לייחד יכול לטעון: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: למשמש
txt:
<span class='five'>למשמש. </span>לפשפש ולמשמש במעשיהן באותו הלילה שלא יקלקלו זה את זה במעשיהם בתרמית שלא יראה זה דם בתולים ויאבד וזו לא תביא מפה שיש עליה טיפי דמים ובמקום שנהגו למשמש לא נהגו לייחד דאילו במקום שנהגו לייחד מאי מישמוש בעי הרי אין שם טענת בתולים אלמא ביהודה מקומות מקומות יש: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: כל שלא מושמש מיבעי ליה
txt:
<span class='five'>כל שלא מושמש מיבעי ליה. </span>דהטוען טענת בתולים הוא הבעל והוא אינו נוהג מישמוש שבו [שאינו תלוי בבעל] אלא על אבי הכלה למשמשו שלא יאבד את בתוליה ומשמוש בכלה שלא תביא דם מן החוץ תלוי בבעל והיכי תני כל בעל שלא נהג מישמוש אינו יכול לטעון טענת בתולים כ'ש דאם לא נהג למשמש והם מישמשו אותו דיכול לטעון הכי איבעי ליה למתני כל שלא מושמש אינו יכול לטעון דשמא ראה ואבד: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: אלא אמר רבא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא. </span>האי כל שלא נהג אמנהג דגליל קאי דתנא בברייתא ובגליל לא היו עושין כן ועלה קאי כל שלא נהג כמנהג הזה בגליל אלא נתייחד כמנהג שביהודה אינו יכול לטעון: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: a
trm: היו גובין לבתולה
txt:
<span class='five'>היו גובין לבתולה. </span>בת כהן כשנישאת לכהן וכ'ש כשנישאת לישראל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: דמזלזלי בהו
txt:
<span class='five'>דמזלזלי בהו. </span>באלמנות קלות בעיניהם להוציאן מפני שכתובתן מועטת תקינו להו מאתן דגנאי היה להן ואע'פ שאלמנות ישראל נמי כתובתן מנה מיהו כהנים חשיבי טפי וגנאי להם גירושי בנותיהן יותר מישראל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: הרי זו בחזקת
txt:
<span class='five'>הרי זו בחזקת. </span>שנבעלה עד שלא תתארס והטעתו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>מלשלם ומכל מקום משבעינן ליה שבועת היסת שכן הוא כדבריו שאינו יודע שהוא חייב לו: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: [אוקי כתובה אחזקתה
txt:
<span class='five'>[אוקי כתובה אחזקתה. </span>אחזקת הבעל ה'נ גבי מנה לי בידך איכא למימר נמי אוקי ממונא בחזקת מריה ופטור: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: אלא דאיכא מגו]
txt:
<span class='five'>אלא דאיכא מגו]. </span>כגון משארסתני נאנסתי וכגון היא אומרת מוכת עץ אני דאמרינן מגו דאי בעיא טענה טענה מעלייתא מהך כגון גבי משארסתני נאנסתי הוה טענה מוכת עץ אני [טענה מעלייתא] דלא פסלה נפשה מכהונה וקאמרה נאנסתי [משארסתני] וקא מיפסלה נפשה דאשת ישראל שנאנסה אסורה לכהן ש'מ קושטא קאמרה וגבי היא אומרת מוכת עץ אני אי בעיא אמרה מוכת עץ אני תחתיך ואית לה מאתן וקא אמרה מוכת עץ אני קודם לכן ואין לי אלא מנה: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: אוקמה אחזקה
txt:
<span class='five'>אוקמה אחזקה. </span>מספקא לן אשעת ארוסין אי בתולה הואי ונשתעבד לה למאתים אי בעולה הואי העמד אשה על חזקתה ובתולה נולדה והך השתא הוא דאיתניסה אחר אירוסין: 


lvr: 32
pgn: 12
dfh: b
trm: מאי חזקה אית ליה להאי
txt:
<span class='five'>מאי חזקה אית ליה להאי. </span>תובע דנוקמיה אחזקיה לגבות הלכך זיל בתר חזקה דממונא:  דא'כ


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: דא'כ
txt:
<span class='five'>דא'כ. </span>דרב נחמן לא מיתוקם כרבן גמליאל אלא כרבי יהושע קשיא הלכתא אהלכתא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: במאתים ומנה
txt:
<span class='five'>במאתים ומנה. </span>היא אומרת מוכת עץ אני ויש לי מאתים ואע'פ שלא הכרת בי והוא אומר דרוסת איש את ואין לך אלא מנה וקסבר כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה מנה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: קסבר
txt:
<span class='five'>קסבר. </span>ר' יוחנן כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה מנה הלכך על כרחך מוכת עץ דמתני' ר'מ היא דאמר מאתים והוא אומר דרוסת איש את ויש ליך מנה דאי רבנן היא לא תבעה אלא מנה והוא אומר דרוסת איש את ויש לך מנה מאי איכא בין טענתא דידיה לטענתא דידה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: היינו דקתני תרתי
txt:
<span class='five'>היינו דקתני תרתי. </span>בבי במתני' גבי פלוגתא דממונא היא אומרת משארסתני נאנסתי והיא אומרת מוכת עץ אני: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: חדא לאפוקי מדרמי בר חמא וחדא לאפוקי כו'
txt:
<span class='five'>חדא לאפוקי מדרמי בר חמא וחדא לאפוקי כו'. </span>היא אומרת משארסתני נאנסתי תנא למיתני בה והיא מקחי מקח טעות לגמרי משמע ואין לה כלום לאפוקי מדרב חייא בר אבין דאמר לעיל <span class='mareimakom'>(דף יא:)</span> כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה מנה ותנא היא אומרת מוכת עץ אני לאפוקי מדרמי בר חמא דאמר לעיל גבי מוכת עץ אבל לא הכיר בה דברי הכל ולא כלום: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: אלא לרבי יוחנן
txt:
<span class='five'>אלא לרבי יוחנן. </span>דאמר כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה מנה אם כן מאי מקח טעות דקתני אמאתים אבל מנה יש לה למה לי למיתני כלל לההיא אי לאשמועינן פלוגתא דרבן גמליאל ור' יהושע בברי ושמא ואוקי ממונא בחזקת מריה ליתני חדא לאפוקי מדרמי בר חמא ולאשמעינן פלוגתייהו: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: בתרייתא
txt:
<span class='five'>בתרייתא. </span>ליכא למימר מגו לר' יוחנן דמוקי מתני' כרבי מאיר דאמר מוכת עץ שלא הכיר בה כתובתה מאתים ליכא שום מגו דמה לי אומרת מוכת עץ אני תחתיך מה לי אמרה מעיקרא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: [ראוה מדברת
txt:
<span class='five'>[ראוה מדברת. </span>בפנויה ומשום חששא דפסולין לנתין ולממזר וכיון שנבעלה לפסול פסלה מן הכהונה]: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: היתה מעוברת כו'
txt:
<span class='five'>היתה מעוברת כו'. </span>בגמ' מפרש תרתי למה לי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: נסתרה
txt:
<span class='five'>נסתרה. </span>ואע'פ שלא ראוה שנבעלה נפסלה לכהונה לרבי יהושע כדלקמן דמעלה עשו ביוחסין: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: בשלמא לזעירי היינו דקתני תרתי
txt:
<span class='five'>בשלמא לזעירי היינו דקתני תרתי. </span>מדברת להודיעך כחו דר' יהושע דאע'ג דלא ראוה שנבעלה פסולה ומעוברת להודיעך כחו דרבן גמליאל: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: a
trm: בבתה
txt:
<span class='five'>בבתה. </span>אם העובר הזה נקבה תנשא לכהונה לר'ג דאי אשמועינן בדידה הוה אמינא איהי הואיל דהוה לה חזקה דכשרות מעיקרא אמרי' אוקמה אחזקה ואל תפסילנה מספק אבל עובר דלא הוה ליה חזקה דכשרות אימא לא: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: חורבה דמתא
txt:
<span class='five'>חורבה דמתא. </span>סתם בעילתה מאחד מבני העיר ואיכא למימר בעיר שרובה ישראל כשרים קאמר: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: דדברא
txt:
<span class='five'>דדברא. </span>ספק אחד מסוף העולם בא לכאן ורוב העולם עובדי כוכבים הם ופוסלים אשה בביאתם לכהונה כדאמר ביבמות <span class='mareimakom'>(דף מה.)</span> ובקדושין <span class='mareimakom'>(דף עה:)</span> יצאו עובד כוכבים ועבד שאין לו אלמנות וגירושין בה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: אמרו לו אבל
txt:
<span class='five'>אמרו לו אבל. </span>הן כמו אבל שרה אשתך <span class='mareimakom'>(בראשית יז)</span>  דמתרגמינן בקושטא: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: לזו יש עדים
txt:
<span class='five'>לזו יש עדים. </span>שנבעלה דכיון דנשבית לבין העובדי כוכבים והם פרוצים בעריות כולנו עדים שנבעלה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: ולזו אין עדים
txt:
<span class='five'>ולזו אין עדים. </span>שנבעלה שלא ראוה אלא מדברת ומיגו דאי בעיא אמרה לא נבעלתי כי אמרה נמי לכשר נבעלתי מהימנא: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: בעדות אשה בגופה
txt:
<span class='five'>בעדות אשה בגופה. </span>כלומר להכשיר את עצמה לכהונה דלא מחזקינן לה בנבעלה לפסול: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: מאי קאמר להו כו'
txt:
<span class='five'>מאי קאמר להו כו'. </span>כלומר מאי קאמר להו איהו דקא מהדרי ליה אינהו רוב עובדי כוכבים פרוצים בעריות כלום תשובה היא זו על מה שאמר להם אף לזו יש לה עדים אין לך פרוץ גדול מזה דקחזינן דנתעברה ממנו: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: מדברת היינו שבויה
txt:
<span class='five'>מדברת היינו שבויה. </span>מה מדברת אין לה עדים אף שבויה אין לה עדים בבעילה ואתם מחזיקים אותה כנבעלה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: ותיפוק ליה וכו'
txt:
<span class='five'>ותיפוק ליה וכו'. </span>לרבי יהושע פריך נהי נמי דאין אפוטרופוס לעריות תיפוק ליה דלא דמי לשבויה דהתם רוב פסולין כו': 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: מכשיר אפי' ברוב פסולים
txt:
<span class='five'>מכשיר אפי' ברוב פסולים. </span>דאמרינן אוקמה אחזקה ועל רוב פסולים שהיו מכשירים אותה הביא הוא להם ראיה מן השבויה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: אית לה חזקה דכשרות
txt:
<span class='five'>אית לה חזקה דכשרות. </span>וי'ל אשה זו בחזקת כשרות עומדת ומספק אתה בא לפוסלה אל תפסילנה מספק: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: לא שתוקי וכשר
txt:
<span class='five'>לא שתוקי וכשר. </span>כלומר שתוקי הוא במקצת שאם כהן היה הבועל והעובר יהיה זכר משתקין אותו מדין כהונה כדלקמן אבל כשר הוא ליוחסין שאם נקבה היא תינשא לכהונה ואם זכר הוא בתו ואלמנתו כשרות לכהונה: 


lvr: 32
pgn: 13
dfh: b
trm: הולד שתוקי
txt:
<span class='five'>הולד שתוקי. </span>ואע'פ שברור לנו שמכהן כשר בא והאי שתוקי על כרחך כשר ליוחסין ואם נקבה היא ראויה לכהן וקרי ליה שתוקי: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: הא לכתחלה
txt:
<span class='five'>הא לכתחלה. </span>אם בא כהן לימלך לבית דין לא שרינן ליה לכונסה אא'כ היו רוב כשרים אצלה: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: והא נמי כדיעבד דמי
txt:
<span class='five'>והא נמי כדיעבד דמי. </span>שנתעברה ואתה בא לפסול העובר ולאוסרה על הארוס דאם אין אתה מאמינה הרי אתה מוציאה מבעלה: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: על אלמנת עיסה
txt:
<span class='five'>על אלמנת עיסה. </span>שהיא באה מכח ספק חלל כדלקמן שנטמע בה ספק חלל כגון שזרק בעל אמו הראשון לה גט ספק קרוב לו ספק קרוב לה ומת ונמצאת זו ספק גרושה ספק אלמנה ונשאה כהן והוליד ממנה בן זהו ספק חלל והעיד ר'י על אלמנתו של זה שהיא כשרה אלמא מוקמינן לה אחזקה ואמרינן אל תפסילנה לזו מספק כלומ' שמא בעלה חלל היה: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: בודקת וניסת
txt:
<span class='five'>בודקת וניסת. </span>וי'ל שבדקה אחר אותן גירושין והוגד לה שקרוב לו היו ולא נתגרשה כלל ואלמנה היתה וכשרה לכהן: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: הכא
txt:
<span class='five'>הכא. </span>גבי אלמנת עיסה כי היכי דלדידן מספקא לן לדידה נמי מספקא לה וליכא למימר בה ברי ושמא ברי עדיף: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: חד ספיקא
txt:
<span class='five'>חד ספיקא. </span>מתניתין חד ספיקא היא ספק נבעלה לכשר ספק נבעלה לפסול שהרי לא בא זה לפנינו ואילו בא שמא היינו מכירים בו שהוא פסול: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: תרי ספיקי
txt:
<span class='five'>תרי ספיקי. </span>אמו של ספק חלל זה בה נולד הספק והיא עצמה לא נאסרה אלא מספק וזו שבאה מחמת בנה קרי לה ספק ספיקא ומדברי רבי יוסף טוב עלם מצאתי [אלמנת עיסה] אשה שהיה בעלה ספק ספיקא כגון שנתגרשה אמו מבעלה הראשון ספק קרוב לו ספק קרוב לה ומת בתוך שלשה חדשים ונשאת לכהן תוך שלשה חדשים וילדה את זה ספק שהוא בן תשעה לראשון וכשר ואפילו היתה מגורשת שהרי קודם לגט נתעברה או אפילו אחר הגט והוא ישראל ולא כהן וספק בן שבעה לאחרון ובנו של כהן הוא והרי הוא ספק חלל הרי ספק ספיקא שמא אינו בנו של כהן ואת'ל בנו הוא שמא לא היתה אמו גרושה אלא אלמנה ולהכי קרי לה עיסה שיש בה עירובי ספיקות הרבה כעיסה זו שהיא בלוסה והא דאמרינן לקמן כל שנטמא בה ספק חלל היינו פירושה כל שנטמעו בה ספק עירובי חלל: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: a
trm: כל שאין
txt:
<span class='five'>כל שאין. </span>בעירובי ספקותיה לא ספק ממזרות ולא ספק נתינות ולא ספק עבדי מלכים אלא ספק חלל לבדו מש'ה נקט עבדי מלכים משום עבדי שלמה שהיו עשירים ובעלי זרוע ונשאו להם בנות ישראל וכגון זרעו של הורדוס שהי' עבד לבית חשמונאי וגברה ידו ומלך:  שמעתי


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: שמעתי כו'
txt:
<span class='five'>שמעתי כו'. </span>לקמיה פריך היינו תנא קמא דתנא קמא נמי הכי אמר דמשום דאין בה אחד מכל אלו העידו עליה להכשיר: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: מכירין ישראל ממזרין שביניהן
txt:
<span class='five'>מכירין ישראל ממזרין שביניהן. </span>וספק ממזר יש לך להכשיר דאי ממזר הוה מידע הוו ידעי ביה: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: ואין מכירין חללין שביניהן
txt:
<span class='five'>ואין מכירין חללין שביניהן. </span>וספק חלל יש לך לפסול ולקמיה פריך הא אמרת רישא איזוהי אלמנת עיסה כל שנטמע בה ספק חלל אלמא ספק חלל כשר: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: דאורייתא
txt:
<span class='five'>דאורייתא. </span>משום דוודאן פוסלין מן התורה בביאה דנפקא לן ביבמות <span class='mareimakom'>(דף סח.)</span> מכי תהיה לאיש זר כיון שנבעלה לפסול לה פסלה: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: חלל נמי
txt:
<span class='five'>חלל נמי. </span>ודאי פסול מדאוריית' דילפינן לה התם מלא יחלל זרעו מקיש זרעו לו מה הוא פוסל בביאתו אף זרעו פוסל והוא גופיה נפקא לן מלא יחלל שני חילולין במשמע אחד לזרעו ואחד לאשתו: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: ר'ש בן אלעזר כו'
txt:
<span class='five'>ר'ש בן אלעזר כו'. </span>סיפא דמילתיה ארישא דמילתיה פריך דקתני סיפא אין מכירין חללין שביניהן משמע אפשר שהיה חלל אבל לא היו מכירין בו אלמא אית ליה דפסיל ורישא אמר איזוהי אלמנת עיסה והכשיר כל שנטמע בה ספק חלל: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: אמר ר' יוחנן ממזר צווח וחלל שותק איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>אמר ר' יוחנן ממזר צווח וחלל שותק איכא בינייהו. </span>אדם שכשקורין אותו ממזר הוא צווח וכשקורין אותו חלל שותק איכא בין ר'מ לת'ק ובין תנא קמא דברייתא אליבא דר'מ ור'ש בן אלעזר אליבא דר'מ: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: תנא קמא סבר כל פסול דקרו ליה ושתיק פסול
txt:
<span class='five'>תנא קמא סבר כל פסול דקרו ליה ושתיק פסול. </span>דהודאה היא וכל שאין בה לא משום ממזרות כו' דקאמר אשתיקות קאי: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: כל שאין בה לא שתוק ממזרות ולא שתוק נתינות
txt:
<span class='five'>כל שאין בה לא שתוק ממזרות ולא שתוק נתינות. </span>וכיון דתלה טעמא בשתיקה הוא הדין לכל שתוקי פסול ולא הוצרך למנות את כולם ובאיזו הכשירו באשת ספק חלל שאנו מכירין את ספיקו שנתגרשה אמו ספק אבל מי שאין מכירין בו ושמענו שפוסלין אותו ושותק פסול: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: והא דשתיק
txt:
<span class='five'>והא דשתיק. </span>לאו משום דאודי אלא משום דלא איכפת ליה הואיל ולאו פסול קהל הוא והיינו דקאמר כל שאין בה אחד מכל אלו שתיקות משיאין בנותיהן לכהונה ואפי' יש בו שתוק חלל: 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: וקאמר ליה ר'ש לתנא קמא
txt:
<span class='five'>וקאמר ליה ר'ש לתנא קמא. </span>לאו לתנא קמא דברייתא קאמר דההיא רבנן היא אלא לתנא ששנה דברי ר'מ בבית המדרש ואמר בשם ר'מ שמעתי כל שאין בה כו': 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: אי שמיע לך כו'
txt:
<span class='five'>אי שמיע לך כו'. </span>והכי קאמר איזו היא אלמנת עיסה כל שנטמע בה ספק חלל שאנו מכירין את פסולו שהיתה אמו ספק גרושה אבל שתוק חלל ואין אנו מכירין בו פסול כתנא קמא ומיהו בהא פליג רבי מאיר אתנא קמא דאיהו כל פסול דשתיק ביה פסיל ולרבי מאיר חלל שתוק הוא דפסול דסבר מסתייה דלא מפקי ליה מקהל ואם אני צווח יכריזו עלי ויודע פסולי בברור ועכשיו אין מכירין ישראל חללין שביניהם אבל שתוק ממזר כשר דהאי דשתיק סבר הכל יודעין שאיני ממזר דמכירין ישראל ממזרין שביניהן: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: אם רוב העיר
txt:
<span class='five'>אם רוב העיר. </span>כשרין להשיא בנותיהן ואלמנותיהן לכהונה שאין רוב בני העיר מן הפוסלין אשה לכהונה בביאתן אף זו תינשא לכהונה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 14
dfh: b
trm: אמר ליה הכי אמר כו'
txt:
<span class='five'>אמר ליה הכי אמר כו'. </span>לעולם כרבי יהושע והכא משום דאיכא תרי רובי לכשרות אכשרה וכדרב יהודה ולקמן מפרש טעמא ואזיל מאי שנא תרי רובי מחד רובא:  בקרונות


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: כשרה לכהונה
txt:
<span class='five'>כשרה לכהונה. </span>כדקאמר והוא שהיתה סיעה של בני אדם כשרים עוברת שם דאיכא למימר שמהם היה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: אבל פירש אחד מציפורי
txt:
<span class='five'>אבל פירש אחד מציפורי. </span>דידעינן ודאי דמן העיר היה אע'פ שציפורי עיר שרובה משיאין לכהונה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: וכי הא דכי אתא רב דימי אמר זעירי אמר רבי חנינא ואמרי לה
txt:
<span class='five'>וכי הא דכי אתא רב דימי אמר זעירי אמר רבי חנינא ואמרי לה. </span>שלא הוזכר רב דימי כאן אלא זעירי אמר רבי חנינא דבעינן תרי רובי וכדמפרש טעמא: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: ואין הולכין אחר רוב סיעה
txt:
<span class='five'>ואין הולכין אחר רוב סיעה. </span>כגון במקום רחוק מן העיר דבודאי מאנשי הסיעה הוה אין מכשירין אותה ואפילו רובן כשרין: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: קביעי
txt:
<span class='five'>קביעי. </span>ואמרינן לקמן כל קבוע כמחצה על מחצה דמי ואפילו אין שם אלא אחד פסולה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: ולא אחר רוב סיעה גרידתא
txt:
<span class='five'>ולא אחר רוב סיעה גרידתא. </span>והכי קאמר אין הולכין אחר רוב סיעה לבדה וכל שכן אחר רוב העיר לבדה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: גזרה אטו רוב העיר
txt:
<span class='five'>גזרה אטו רוב העיר. </span>דקביעי: ופרכינן רוב העיר נמי אי עקר הבועל מביתו ואזל לגבה הוה נייד וקי'ל כל דפריש מרובא פריש: ומשני איכא דקאזלא לגבייהו כו' ולא גרסינן  מאי איכא יש שהולכת היא אצלו והוה ליה קבוע הלכך אפילו ברוב כשרים או רוב העיר או רוב סיעה פסול כרבי יהושע ומשום תרי רובי אכשרה דליכא למיגזר מידי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: הלך אחר הרוב
txt:
<span class='five'>הלך אחר הרוב. </span>הואיל והבא לפנינו לא במקום קביעות לקחה וכבר פירשה על ידי אחר וכל דפריש מרובא פריש: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: דקאתי לה רובא מעלמא
txt:
<span class='five'>דקאתי לה רובא מעלמא. </span>וכגון שרוב סיעת טבחי ישראל כשרים באו לכאן דאיכא תרי רובי או שרוב טבחי כל המדינה ישראל דאיכא תרי רובי רוב העיר ורוב המדינה דניידי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: אלא מתשעה צפרדעים כו'
txt:
<span class='five'>אלא מתשעה צפרדעים כו'. </span>תוספתא היא במס' טהרות תשעה צפרדעים מתים ברשות היחיד ושרץ אחד כגון צב שהוא דומה לצפרדע ביניהם ונגע באחד מהן ספיקו טמא: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: אלא מתשעה שרצים כו'
txt:
<span class='five'>אלא מתשעה שרצים כו'. </span>אף היא תוספתא במס' טהרות וקתני ברה'י ספיקו טמא ברה'ר ספיקו טהור אלמא כמחצה דמי ולקולא דאי לאו כמחצה דמי אין כאן ספק טומאה אלא ודאי טומאה דהא רובא שרצים: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: אמר קרא וארב לו עד שיהא מתכוין לו
txt:
<span class='five'>אמר קרא וארב לו עד שיהא מתכוין לו. </span>פרט למתכוין להרוג את זה והרג את זה הכי דריש ליה ר'ש בסנהדרין ואמרינן התם ורבנן היכי דרשי ליה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: אמרי דבי ר' ינאי פרט לזורק אבן לגו
txt:
<span class='five'>אמרי דבי ר' ינאי פרט לזורק אבן לגו. </span>לתוך חבורת בני אדם כנענים וישראלים אבל שני ישראלים עומדין ונתכוין להרוג זה (והרג זה) והתרו בו וקבל התראה ונפלה הכאה על חבירו חייב והיינו טעמא דקאמר הכא ורבנן משום דבסנהדרין הכי איתא: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: תיפוק ליה דרובא כנענים נינהו
txt:
<span class='five'>תיפוק ליה דרובא כנענים נינהו. </span>ולמה לי קרא ואי נמי פלגא ופלגא אכתי לא איצטריך קרא דמהיכא תיתי דניקטליה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: ספק נפשות
txt:
<span class='five'>ספק נפשות. </span>דיני נפשות להקל דהא והצילו העדה כתיב <span class='mareimakom'>(במדבר לה)</span> : 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: דהוה ליה כנעני קבוע ביניהם
txt:
<span class='five'>דהוה ליה כנעני קבוע ביניהם. </span>ואשמועינן האי קרא דכל קבוע כמחצה על מחצה דמי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: הוראת שעה היתה
txt:
<span class='five'>הוראת שעה היתה. </span>הך דריב'נ צורך שעה היתה או ראו שם שאר צידי היכר דברים להתיר אבל לדורות תרי רובי בעינן: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: a
trm: מתיב רבי ירמיה כו'
txt:
<span class='five'>מתיב רבי ירמיה כו'. </span>קס'ד דמשום רוב העיר גרידתא אכשרוה ואמר רב הלכה כרבי יוסי:  מצא


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: מצא בה תינוק מושלך
txt:
<span class='five'>מצא בה תינוק מושלך. </span>משנה היא בסדר טהרות גבי עיר שישראלים ועובדי כוכבים דרים בה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: מחצה על מחצה ישראל
txt:
<span class='five'>מחצה על מחצה ישראל. </span>לקמיה מפרש מאי איכא בין רוב ישראל למחצה על מחצה דפליג להו בתרי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: אלא להחיותו
txt:
<span class='five'>אלא להחיותו. </span>ב'ד מצווין לפרנסו משום וחי אחיך עמך <span class='mareimakom'>(ויקרא כה)</span> : 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: אבל ליוחסין לא
txt:
<span class='five'>אבל ליוחסין לא. </span>דאם בת היא אסורה לכהן ואפי' ליכא למיחש משום אסופי כגון הנך דאמרינן בעשרה יוחסין <span class='mareimakom'>(קדושין עג:)</span> משלטי הדמיה תלי פיתקא תלי קמיעא מיהו חיישינן שמא בת עובד כוכבים היא ולמ'ד גיורת פסולה לכהונה אפילו קטנה זו אסורה לכהן דתרי רובי בעינן ליוחסין: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: הוראת שעה היתה
txt:
<span class='five'>הוראת שעה היתה. </span>והתם תרי רובי הוו וקאמר הוראת שעה היתה אבל לדורות לא בעינן תרי רובי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: לא מתני הא
txt:
<span class='five'>לא מתני הא. </span>דאמר רב יהודה אמר רב בקרונות של צפורי הוה מעשה וחד רובא הוה הלכך הוראת שעה היתה: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: אין הולכין כו'
txt:
<span class='five'>אין הולכין כו'. </span>דאפילו בספק עובד כוכבים ספק ישראל ברוב עובדי כוכבים מפקחין: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: ולענין פיקוח נפש אינו כן
txt:
<span class='five'>ולענין פיקוח נפש אינו כן. </span>דאפילו ברוב עובדי כוכבים מפקחין דאין הולכין בה אחר הרוב: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: למאי הלכתא
txt:
<span class='five'>למאי הלכתא. </span>כיון דאמר שמואל מפקחין עליו את הגל אלמא לאו עובד כוכבים הוא לכל מילי ולמאי הלכתא חשיב ליה עובד כוכבים: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: להחזיר לו אבידה
txt:
<span class='five'>להחזיר לו אבידה. </span>רבותא היא דמוציאין מיד ישראל הזוכה בה ועוד דאמור רבנן <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף עו:)</span> המחזיר אבידה לכנעני עליו הכתוב אומר למען ספות הרוה את הצמאה שהשוה מצרים לחשיבתן של ישראל ונאמר לא יאבה ה' סלוח לו: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: מחצה על מחצה ישראל למאי הלכתא
txt:
<span class='five'>מחצה על מחצה ישראל למאי הלכתא. </span>להחזיר לו אבידה לא מצית אמרת דא'כ למאי הלכתא פלגינהו מהדדי: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: לנזקין
txt:
<span class='five'>לנזקין. </span>דתנן ב'ק <span class='mareimakom'>(דף לז:)</span> שור של ישראל שנגח לשור של כנעני פטור ושור של כנעני שנגח לשור של ישראל בין תם בין מועד משלם נזק שלם וישראל לישראל תם משלם חצי נזק ומועד משלם נזק שלם: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: לא צריכא כו'
txt:
<span class='five'>לא צריכא כו'. </span>וקא תבע ליה ישראל נזק שלם לתם כדין כנעני ואשמעינן תנא דכישראל דיינינן ליה ולא משלם אלא חצי נזק דא'ל אייתי ראיה:  הדרן עלך בתולה נשאת 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: והוא אומר
txt:
<span class='five'>והוא אומר. </span>אנתגרשה קאי ולאלמנה היורשין אומרים לה אלמנה נשאך אבינו ואין לך אלא מנה ושטר הכתובה אבד: 


lvr: 32
pgn: 15
dfh: b
trm: וראשה פרוע
txt:
<span class='five'>וראשה פרוע. </span>איצטייבליד'ה שערה על כתיפיה כך היו נוהגין להוציא את הבתולות מבית אביהן לבית החתונה: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: שהפה שאסר
txt:
<span class='five'>שהפה שאסר. </span>זה אינו יודע שהיתה של אביו אלא על פיו של זה ומה שאסר הרי התיר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: הבעל מהימן
txt:
<span class='five'>הבעל מהימן. </span>ולא אמרינן הואיל ומספקא לן על יום נישואיה אם בתולה היתה אם בעולה העמד אותה על חזקתה של קודם לכן ומתחלה בתולה היתה: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: בברי ושמא
txt:
<span class='five'>בברי ושמא. </span>גבי משארסתני נאנסתי היא טוענת ברי לי הוא והוא אינו טוען אלא שמא עד שלא ארסתיך דהא אינו יודע מתי נאנסה: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: כיון דרוב נשים בתולות נישאות
txt:
<span class='five'>כיון דרוב נשים בתולות נישאות. </span>קרובה טענתה להיות אמת יותר משלו וכברי ושמא דמיא: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: אי אמרת בשלמא איירי ר'ג במודה
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא איירי ר'ג במודה. </span>דהך רישא הודאה הוא דקא מודה ר'ג לרבי יהושע ואמר אע'ג דפליגנא עלך בברי ושמא מודינא לך בברי וברי היינו דשייך למיתני בתריה ור' יהושע מודה לר'ג בהאומר לחברו שדה זו כו' דאע'ג דפליגנא בפ'ק במשארסתני נאנסתי דאע'ג דאיכא למימר מגו לא מהימנא מודינא בהאי מגו דאי בעי שתיק ולא א'ל של אביך היתה כי אמר ליה נמי לקחתיה הימנו מהימן כדלקמן: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: אלא אי אמרת לא איירי
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת לא איירי. </span>רישא במודה ר'ג מאי מודה רבי יהושע מאי שייך למיתנייה הכא ואהיכא קאי: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: אמגו קאי
txt:
<span class='five'>אמגו קאי. </span>אפלוגתא דאיכא למימר בה מגו בפ' קמא קאי וקאמר אע'ג דפליגנא במגו דהתם במגו דהכא מודינא כדלקמן: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: בשלמא לר' אלעזר דאמר
txt:
<span class='five'>בשלמא לר' אלעזר דאמר. </span>בפרק קמא טענתייהו במנה ולא כלום מוכת עץ שלא הכיר בה אינה יכולה לתובעו אלא מנה והוא אומר דרוסת איש את ואין ליך כלום איכא מגו דאי בעיא אמרה מוכת עץ אני תחתיך:  


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: אלא לר' יוחנן
txt:
<span class='five'>אלא לר' יוחנן. </span>דאמר טענתייהו במאתי' ומנה שהיא תובעתו מאתים ליכא מידי בין תחתיו למעיקרא מאי מגו איכא: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: a
trm: הכא
txt:
<span class='five'>הכא. </span>גבי שדה אין שור שחוט לפניך שיעלה על לב בעליו לתבוע מי שחטו כלומר אם שתק זה לא היו לו עוררים הלכך אי לאו דדבר פשוט הוא שלקחה הימנו לא היה אומר לו של אביך היתה הלכך אמרי' מגו אבל גבי לא מצא לה בתולים שור שחוט לפניך בתולים שלא מצא לה הם הסיתוהו לבא לב'ד ואע'פ שיש לה להשיב טענה טובה מזו לא אמרינן מגו דדלמא לא אסקה אדעתה א'נ איערומי קא מערמא: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: רב פפא אמר
txt:
<span class='five'>רב פפא אמר. </span>לעולם אין כותבין דנמצא זה צריך לשמור שוברו מן העכברים ומי שיש לו שטר על חברו או יביא השטר ויחזירנו או לא יטול כלום ומתני' במקום שאין כותבין כתובה אלא סומכין על תנאי בית דין שתקנו לבתולה מאתים ולאלמנה מנה דליכא למיחש לדלמא הדרה ומפקא לה: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>הכי קאמר כל איבדה כמי שהטמינה בפנינו דמי ולא גביא והכי קתני איבדה כתובתה הטמינה כתובתה נשרפה כתובתה אם רקדו לפניה וכו' והכי פירושה אמרה אבד שטר כתובתה הרי היא כמו שהטמינה כתובתה בפנינו כדי להוציא ולגבות פעם שניה ואינה גובה כלום אא'כ תביא השטר ואם אמרה נשרפה ויש עדים שנשרפה דהשתא ליכא למיחש למידי תביא עדים שרקדו לפניה שזהו סימן לבתולה ותגבה מאתים: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: כל שכן אמתניתין
txt:
<span class='five'>כל שכן אמתניתין. </span>דכיון דאברייתא דקתני בהדיא איבדה כתובתה גביא ועלה קאמר רב פפא דלא גביא ומתרץ לה דחדא קתני איבדה כתובת' הרי היא כמו שהטמינה וכשנשרפה הוא דקא גביא ולעולם אין כותבין שובר כל שכן דאמתני' איכא למיתני פלוגתא דרב פפא אדר' אבהו למימר דבמקום שאין כותבין כתובה עסקי': 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: אבל אברייתא לא
txt:
<span class='five'>אבל אברייתא לא. </span>מתני ליה דודאי שמעינן מינה דכותבין שובר דהא במקום שכותבין כתובה עסקינן: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: כי קושיין
txt:
<span class='five'>כי קושיין. </span>דקתני איבדה כתובתה ולא ניחא לשנויי שינויא דחיקא למימר איבדה כתובת' כהטמינה כתובתה קאמר: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: כיון דלא אפשר
txt:
<span class='five'>כיון דלא אפשר. </span>כגון במקום שאין כותבין כתובה וגובות על פי עדים ויש לחוש לשמא תלך לב'ד אחר ותביא עדים אחרים ותגבה פעם שניה ודאי כתבינן שובר: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: ראויה היתה זו לאכול בתרומה
txt:
<span class='five'>ראויה היתה זו לאכול בתרומה. </span>אי נישאת לכהן דבתולה שלמה נמצאת ולא בעולה שתפסל לכהן מחמת זנות: 


lvr: 32
pgn: 16
dfh: b
trm: זימנין דתפסה מאתים
txt:
<span class='five'>זימנין דתפסה מאתים. </span>בלא בית דין וכי בעינן לאפוקי מינה משום דאין עדים שהעבירו לפניה אמרה איתנוסי הוא דאיתניסו שיכורים היו מאונס יין המשתה הלכך השתא אתו עדים שהעבירו לפניה פתוחה ותו ליכא מידי: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: a
trm: טורמיסין
txt:
<span class='five'>טורמיסין. </span>לא איתפרש: (טורמיסין כי ההיא דאמר בב'ר <span class='mareimakom'>(פ' מ'א)</span> על טורמיסין למיקרב למסאנא דמטרוניתא אנשים ריקנים ): 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: a
trm: בוצינא דנהורא
txt:
<span class='five'>בוצינא דנהורא. </span>על שהיה קלסתר פניו מבהיק כדאמרינן בב'ב <span class='mareimakom'>(דף נח.)</span> שופריה דרבי אבהו מעין שופריה דרבי יוחנן דנפקי זיהרורית מיניה כדמפרש התם: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: a
trm: מעבירין
txt:
<span class='five'>מעבירין. </span>כשכלה יוצאה מבית אביה לבית חתונתה ונושאי מת יוצאים ובזו ובזו אוכלוסים הרבה ואין רוצין להתערב מעבירין את המת (אפילו) דרך אחרת: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: a
trm: שום תשים עליך מלך
txt:
<span class='five'>שום תשים עליך מלך. </span>ישראל הוזהרו שישימו עליהם שימות הרבה כלומר שתהא אימתו עליהם הלכך אין כבודו מחול שלפיכך ריבה הכתוב שימות הרבה: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: a
trm: פרשת דרכים הוה
txt:
<span class='five'>פרשת דרכים הוה. </span>ולא ניכר שעבר מלפניה אלא כאילו הוא צריך לפנות לאותו הדרך: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: לית ליה שיעורא
txt:
<span class='five'>לית ליה שיעורא. </span>וממילא שמעינן דלמאן דלא קרי ולא תני אין מבטלין אם יש לו מתעסקין כדי קבורה בעלמא בשאלתות דרב אחאי מצאתי כן: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: קריתא
txt:
<span class='five'>קריתא. </span>צעיף על ראשה משורבב על עיניה כמו שעושין במקומינו ופעמים שמנמנמת בתוכו מתוך שאין עיניה מגולין ולכך נקרא הינומא על שם תנומה: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm:
מישחא דחפיפותא.  </span>[שמן של בשמים שמתוקן לחופות] קאמר מר וכי בעלי חפיפות הן לסוכן שמן: <span class='five'>יתמא

txt:
<span class='five'>מישחא דחפיפותא.  </span>[שמן של בשמים שמתוקן לחופות] קאמר מר וכי בעלי חפיפות הן לסוכן שמן: <span class='five'>יתמא. </span>יתום ממנהג הנוהג: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: וליתני מודה ר' יהושע כו' שדה זו שלך היתה
txt:
<span class='five'>וליתני מודה ר' יהושע כו' שדה זו שלך היתה. </span>כיון דטעמא משום דאין שור שחוט לפניו הוא שלא היה אדם תובעו מה לי של אביו ומה לי שלו ומאי שנא של אביך דנקט: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: שני חזקה
txt:
<span class='five'>שני חזקה. </span>שלש שנים שתיקנו חכמים לכל מחזיקים בקרקע דמשאכלה שלש שנים בלא עירעור נאמן לומר לקחתיה ואבד שטרי דכולי האי לא מזדהר איניש בשטרא: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: בשלמא גבי אביו משכחת לה
txt:
<span class='five'>בשלמא גבי אביו משכחת לה. </span>דאיצטריך למיתנייה כגון דאכלה שני חזקה ואפילו הכי לא מהימן וכגון שאכלה שתי שנים ראשונות בחיי אביו ומת ואכלה השלישית לפני הבן הזה והוא היה קטן ולא עירער ואיצטריך לאשמועינן דכיון דקטן היה אין השנה הזאת עולה מן המנין: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: וכדרב הונא דאמר אין מחזיקין בנכסי קטן
txt:
<span class='five'>וכדרב הונא דאמר אין מחזיקין בנכסי קטן. </span>המחזיק בנכסי קטן שלש שנים אינה חזקה דהאי דלא מיחה משום דקטן הוא ואפילו הגדיל לאחר מיכן והחזיק זה בפניו כמה שנים אינה חזקה הואיל ותחלתו כשהוא קטן ראהו מוחזק בה לא ידע כשהגדיל שהיתה של אביו עד ששומע מפי אחרים: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: ורב הונא מתניתין אתא לאשמועינן
txt:
<span class='five'>ורב הונא מתניתין אתא לאשמועינן. </span>בתמיה כיון דמתניתין בהכי עסקינן ולא מיתוקמא אלא בהכי מאי אתא רב הונא לאשמועינן הרי כבר שנויה ועומדת ודבר השנוי במשנתינו שגור בפי הכל: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: דיוקא דמתניתין אתא לאשמועינן
txt:
<span class='five'>דיוקא דמתניתין אתא לאשמועינן. </span>משום דמתני' לא מיפרשא בהדיא דבהכי עסקינן ואתא רב הונא לאשמועינן בהדיא ומדיוקא דמתני' קא יליף לה: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: וליתנייה בדידיה
txt:
<span class='five'>וליתנייה בדידיה. </span>שדה זו שלך היתה אם יש עדים כו' אינו נאמן ואע'ג שאכלה שני חזקה וכגון שהיו שתים בפניו ואחת שלא בפניו: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: שלש ארצות לחזקה
txt:
<span class='five'>שלש ארצות לחזקה. </span>שלש ארצות של א'י חשובות חלוקות זו מזו לענין חזקה כאילו הן ארצות נכריות ואם היה בזו והחזיק אחר בקרקע שיש לו בחברתה אינה חזקה: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: ואי קסבר מחאה שלא בפניו לא הויא מחאה
txt:
<span class='five'>ואי קסבר מחאה שלא בפניו לא הויא מחאה. </span>כגון אם היה בעיר אחת ומיחה שלא בפניו בפני שנים בעיר אחרת: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: אפילו יהודה ויהודה
txt:
<span class='five'>אפילו יהודה ויהודה. </span>בשתי עיירות נמי לא תיהוי חזקה דלא הוה ליה למחויי שלא בפניו: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: הויא מחאה
txt:
<span class='five'>הויא מחאה. </span>דחברך חברא אית ליה דהני דמחי באנפייהו מגלו לאחריני ובא הדבר לאזני המחזיק וה'ל לאזדהורי בשטריה: 


lvr: 32
pgn: 17
dfh: b
trm: ומאי שנא יהודה וגליל דנקט
txt:
<span class='five'>ומאי שנא יהודה וגליל דנקט. </span>אם יש חירום נמי מעיר לעיר אפי' שתי עיירות באותה מדינה נמי לא:  וליתני


lvr: 32
pgn: 18
dfh: a
trm: וליתני מנה לויתי ממך
txt:
<span class='five'>וליתני מנה לויתי ממך. </span>מלתיה דר' יהושע דאשמועינן דמודה היכא דאין שור שחוט לפניך מאי שנא דאשמעינן בקרקע ואיצטריך למתנייה באביו משום סיפא לנקוט מלתיה במטלטלין ולישמעינן בדידיה גופיה: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: a
trm: וניתני מודה ר' יהושע כו' והאכלתיו פרס
txt:
<span class='five'>וניתני מודה ר' יהושע כו' והאכלתיו פרס. </span>פרעתיו חציו שהוא נאמן בלא שבועה הואיל ואין שור שחוט לפניו דאשמועינן רבותא דאע'ג דמודה במקצת פטור הואיל ואינו תובעו: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: a
trm: אליבא דמאן
txt:
<span class='five'>אליבא דמאן. </span>תנאי פליגי בהא מילתא בשבועות <span class='mareimakom'>(דף מב.)</span> ואי אמר רבי יהושע הכי לא כחד מנייהו הוא דאי כרבנן הא אמרי אפי' תובעו וזה מודה במקצת משיב אבידה הוא דתנן בשבועות מנה לאבא בידך אין לך בידי אלא חמשים דינר פטור משום שהוא כמשיב אבידה ומאי אשמעינן רבי יהושע באין שור שחוט אפי' שור שחוט לפניו נמי נאמן ואי אליבא דר' אליעזר בן יעקב כי לא תבע ליה נמי האמר שבועה בעי: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: a
trm: ורבי אליעזר לית ליה משיב אבידה פטור
txt:
<span class='five'>ורבי אליעזר לית ליה משיב אבידה פטור. </span>מן השבועה בתמיה הא תקנתא דרבנן היא במס' גיטין <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> המוצא מציאה לא ישבע מפני תיקון העולם וכיון דכי אינו תובעו נמי מחייב ליה שבועה הרי אין לך משיב אבידה גדולה מזה וחייב: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: a
trm: אלא הכא בדרבה קא מיפלגי
txt:
<span class='five'>אלא הכא בדרבה קא מיפלגי. </span>אלא לעולם בטוענו קטן ודקשיא לך אין נשבעין על טענת קטן הני מילי בשטוענו קטן אני נתתיו לך וקרא כתיב כי יתן איש אל רעהו ולא קטן ומהכא יליף לה בשבועות אבל הכא שבא בטענת אביו אית ליה לרבי אליעזר בן יעקב נשבעין ורבנן פליגי עליה אפילו בטוענו גדול וקרו ליה משיב אבידה ובדרבה קא מיפלגי:  לא


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: הרי אלו נאמנים
txt:
<span class='five'>הרי אלו נאמנים. </span>כיון דאין כתב ידם ניכר אלא על פיהם הפה שאסר הוא הפה שהתיר כי היכי דמהימנת להו אהא הימנינהו אהא: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: יוצא ממקום אחר
txt:
<span class='five'>יוצא ממקום אחר. </span>חתומים בשטר אחר שהוחזק בב'ד וכתוב בו הנפק ובא אותו שטר לפנינו עם זה וכתב חותמן דומין של זה לשל זה אין כאן הפה שאסר ואין נאמנים לומר פסולים היינו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: אלא שאמרו אנוסים היינו מחמת ממון
txt:
<span class='five'>אלא שאמרו אנוסים היינו מחמת ממון. </span>דלאו כל כמינייהו לשוויי נפשייהו רשעים בעדות פיהם ולפסול את השטר דאדם קרוב אצל עצמו ואינו נאמן על עצמו לא לזכות ולא לחובה בדיני נפשות ובפסולי עדות להעשות רשע ופסול על פיו ואלו פוסלים עצמן באומרם חתמנו שקר בשביל אונס ממון ורישא טעמא משום הפה שאסר הוא הפה שהתיר: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: כיון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד
txt:
<span class='five'>כיון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד. </span>דגבי עדות חדא הגדה כתיבא אם לא יגיד וגו' <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span> והכא נמי כיון דחתימי בשטרא היינו הגדה דידהו והיכי מהימני תו למיעקר הואיל וכתב ידן יוצא ממקום אחר בשלמא רישא כשאין כתב ידן יוצא ממקום אחר ועלייהו סמכינן כולה חדא הגדה היא דהא באותו דבור [בכדי] שאילת שלום קאמרי אבל אנוסים היינו אבל הכא לאו אפומייהו סמכינן: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: אלא דאמרי מחמת נפשות
txt:
<span class='five'>אלא דאמרי מחמת נפשות. </span>נאנסנו דלא משוו נפשייהו רשעים וכיון דעלייהו סמכינן הא בתוך כדי דבור עקרוה לסהדותייהו והפה שאסר התיר: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: אין אדם משים עצמו רשע
txt:
<span class='five'>אין אדם משים עצמו רשע. </span>אינו נאמן לפסול את עצמו מחזקתו דקרוב הוא אצל עצמו וקרוב פסול לעדות: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: אין נאמנין לפוסלו
txt:
<span class='five'>אין נאמנין לפוסלו. </span>ארישא דמתניתין פליג העדים שאמרו כתב ידינו הוא אבל אנוסים היינו כו': 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: הפה שהתיר
txt:
<span class='five'>הפה שהתיר. </span>וכיון דמחמת נפשות קאמרי נאנסנו לא משוו נפשייהו רשעים ופסולי עדות דקאמרי היינו טעמא דלאו בעדותן משוו נפשייהו רשעים אלא דאמרי קרובים או עבדים היינו ועכשיו אנו משוחררים: 


lvr: 32
pgn: 18
dfh: b
trm: בשלמא פסולי עדות
txt:
<span class='five'>בשלמא פסולי עדות. </span>או קטנים כיון דמודים הם שהשטר כדין נכתב שההלואה או המקח אמת אבל אנחנו לא היינו ראוים והויא לה כמלוה על פה או אי מכירה היא לא נקנה הקרקע בשטר זה אמר ר'מ דלא מהימני דא'כ מלוה לא שדי זוזי בכדי וכי מחתים עדים על שטרו מידק דייק שיהו כשרים:  אלא


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: אא'כ נעשה בגדול
txt:
<span class='five'>אא'כ נעשה בגדול. </span>כל מעשה השטר בגדולים הלוקח והמוכר וגבי עדים נמי אמרי' חזקה אין הלוקח מחתים בו קטנים: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: יהרגו ואל יחתמו שקר
txt:
<span class='five'>יהרגו ואל יחתמו שקר. </span>הלכך כי אמרי נמי אנוסים היינו מחמת נפשות משוו נפשייהו רשעים: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: אין המלוה צריך לקיימו
txt:
<span class='five'>אין המלוה צריך לקיימו. </span>בעדים החתומים בו שאין הלוה שוב נאמן לומר פרעתיו ולא אמרינן בהאי הפה שאסר הוא שהתיר דמכיון שאמר כשר היה הרי הוחזק השטר וכי אמר פרעתיו לא מהימן שהרי ביד המלוה הוא ור'מ נמי דאמר אין נאמנים לפוסלו במודה לוה שכתבו קאמר וקסבר לא צריכינן תו לעדים ולאו אפומייהו מיקיים שטרא: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: גנבא
txt:
<span class='five'>גנבא. </span>מתגנב אתה לומר דבריך בלשון שלא נחלקו בו היחיד והמרובים כדי שלא יבטלו את דבריך דאמרת כיחידאה: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: קיימו שטרייכו
txt:
<span class='five'>קיימו שטרייכו. </span>כך אני רגיל לומר למלוים המביאים שטרותיהם לפני ואין עדיהם עמהם אני אומר להם לכו ובקשו עדיכם וקיימוהו דאי לאו הכי אע'ג דמודה לוה שכתבו מצי למימר פרעתיו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: שטר אמנה
txt:
<span class='five'>שטר אמנה. </span>לא לוה כלום אלא כתבו ומסרו למלוה שאם יצטרך ללות ילוה והאמינו שלא יתבענו אא'כ מלוהו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: כדרב הונא
txt:
<span class='five'>כדרב הונא. </span>ואשמעינן רב יהודה נמי הכי דלוה שאמר כתבתיו ומסרתיו לו אבל שטר אמנה הוא אין צריך המלוה לחזור ולהביא להעיד על החתימה דאין נאמן לוה לפוסלו דלא עביד איניש דכתב ומסר בלא הלואה: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: שחב לאחרים
txt:
<span class='five'>שחב לאחרים. </span>בהודאה זו שהוא מודה שהוא שטר אמנה חב ומפסיד את אחרים הנושים בו ואין לו מה להגבותם והיו רוצים לגבות חוב זה: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: a
trm: ונתן לאשר אשם לו
txt:
<span class='five'>ונתן לאשר אשם לו. </span>ולא כתב לאשר הלוהו אלא לאשר האשם שלו ואשם הוא קרן כדאמרי' בהגוזל <span class='mareimakom'>(ב'ק דף קי.)</span> למי שהקרן שלו:  ואמר


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: על פשיטי דספרא
txt:
<span class='five'>על פשיטי דספרא. </span>שעל הלוה ליתן שכר הסופר ופעמים שאין לו ונותנו המלוה וחוזר וגובהו ממנו בשעת פרעון ומעכב השטר עליו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: עדים
txt:
<span class='five'>עדים. </span>החתומים בשטר ואמרו אמנה היו דברינו לא הלוהו כלום אלא כתבנו לו לכשיצטרך ילוה לו וזה שיעבד לו נכסיו מעכשיו אם ילוה אפילו לאחר זמן דלאו מוקדם ליהוי לטרוף שלא כדין: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: מודעא היו דברינו
txt:
<span class='five'>מודעא היו דברינו. </span>אם שטר מכר הוא ואמרו עדים החתומים בו המוכר מסר מודעא בפנינו והראנו אונסו והכרנו בו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: אין נאמנין
txt:
<span class='five'>אין נאמנין. </span>דלא אתי על פה ומרע ליה לשטרא: מודעא ניתן לעדים לכתוב את השטר כדי להציל האנוס מאונסו אמנה לא ניתן להכתב דעולה הואי וכי אמרו חתמנו משוי לנפשייהו רשעים ואין אדם נאמן לשום עצמו רשע: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: תנאי היו דברינו
txt:
<span class='five'>תנאי היו דברינו. </span>על תנאי מכרה לו שיעשה לו כך וכך ולא ראינו שקיים לו תנאו וזה אומר לא קיים לי ואינו מכר: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: או דלמא
txt:
<span class='five'>או דלמא. </span>הא לא עקרתא דשטרא הוא דמודים הם שהשטר אמת אלא שתנאי היה ביניהם וזו עדות אחרת היא ושטרא ממילא מיעקר לאחר זמן ביום שלא קיים תנאו בזמנו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: תרוייהו בשטרא מעליא קא מסהדי
txt:
<span class='five'>תרוייהו בשטרא מעליא קא מסהדי. </span>שניהם מעידים שהשטר אמת וכמות שהוא כתוב בלא תנאי חתמוהו: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: אי הכי אפילו תרוייהו נמי אלא אמרינן כו'
txt:
<span class='five'>אי הכי אפילו תרוייהו נמי אלא אמרינן כו'. </span>אי הכי דכיון שהעיד על כתב ידו עשית לזה אחד ממקיימי השטר כמות שהוא כתוב בלא תנאי והוי להו עדיו שנים ועדות אחרונה דברי אחד במקום שנים: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: אפי' תרוייהו נמי
txt:
<span class='five'>אפי' תרוייהו נמי. </span>אמרי תנאי היו דברינו לא ליתהימנו דכיון שהעידו על כתב ידן קיימו השטר כמות שהוא כתוב וכי אמרי תנאי היו דברינו הוו להו מגידים וחוזרים ומגידים ואמאי אמר רב נחמן קיימו תנאייכו כו': 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>על כרחך לאו חתימה מקויימת הוא דכיון דתוך כדי דבור מסקי דבורייהו ואמרי אבל תנאי היה ביניהן אמרינן הני למיעקר סהדותייהו שאמרו כתב ידינו הוא קאתו ולומר לא חתמנו אלא ע'מ שיקיים את התנאי וכיון דתנאי מלתא אחריתי היא שאינה עוקרתו אלא לאחר זמן לא דמיא למודעא ואמנה ומהימני דעדות בפני עצמה היא: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: האי נמי
txt:
<span class='five'>האי נמי. </span>כי סיים ואמר תנאי הוה עקר לחתימת ידיה לומר לא חתמתי אלא על מנת כן וכיון דאית לן דמלתא אחריתי היא ושטרא ממילא מיעקר אישתכח דאין בשטר חתום אלא ע'א: 


lvr: 32
pgn: 19
dfh: b
trm: תרי ותרי נינהו
txt:
<span class='five'>תרי ותרי נינהו. </span>עדי השטר ב' ואלו ב' מעידים עליהם שפסולים היו באותה שעה:  וכשם


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: וכשם שאין מזימין העדים אלא בפניהם
txt:
<span class='five'>וכשם שאין מזימין העדים אלא בפניהם. </span>שהרי הם באין לחייבן כדי לעונשן או נפש או ממון והתורה אמרה והועד בבעליו יבא בעל השור ויעמוד על שורו <span class='mareimakom'>(ב'ק דף קיב:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: ואוקי ממונא בחזקת מריה
txt:
<span class='five'>ואוקי ממונא בחזקת מריה. </span>בחזקת הלוה ואם קרקע היא תעמוד בחזקת המוכר ודקתני בבריי' אין נאמנים לא דליהוי שטרא מעליא למיגבי ביה אלא דלא קרעינן ליה ואי תפיס מידי והדר אתי האי ותבע מיניה לא מפקינן מיניה דאמרינן אוקי תרי לבהדי תרי וממונא בחזקת היכא דקאי: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: אבל לית ליה בהו חזקה דאבהתא
txt:
<span class='five'>אבל לית ליה בהו חזקה דאבהתא. </span>אלא חזקה דנפשיה שקנאן הוא והוחזקו בידו כקנייתו כך מכירתו ואין חזקתו חזקה לבטל מכירתו: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: אא'כ קרא ערער
txt:
<span class='five'>אא'כ קרא ערער. </span>על אותו שטר האחר והוחזק בב'ד על ידי עדיו דאי לא קרא עליו ערער חיישינן דלמא ההוא גופיה מזוייף הוא: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: משתי שדות
txt:
<span class='five'>משתי שדות. </span>מעדים האלה אם חתומים על שני שטרות אחרים שהן מכר שתי שדות ואכלום הלקוחות ע'י שטרות הללו שלש שנים מקיימין שטר שלישי מהן אם החתימות דומות: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: וביוצא מתחת ידי אחר
txt:
<span class='five'>וביוצא מתחת ידי אחר. </span>שהשטרות הללו שמקיימין את השלישי מהם יוצא מתחת ידי אחר ולא מתחת ידיו של זה המוציא את השלישי: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: זיופי זייף
txt:
<span class='five'>זיופי זייף. </span>הסתכל בכתב של אותן שטרות וכוון וחתם הוא עצמו את השלישי דוגמת אותה חתימה: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: a
trm: אע'פ שאין זוכרה מעצמו
txt:
<span class='five'>אע'פ שאין זוכרה מעצמו. </span>אלא לאחר שרואה בשטר נתן בלבו ונזכר שלא נשתכח ממנו כל כך שכשמזכירים לו נזכר אבל אינו נזכר לגמרי לא דרחמנא אמר מפיהם ולא מפי כתבם: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: אפי' לעצמו
txt:
<span class='five'>אפי' לעצמו. </span>של בעל דין דצורבא דרבנן אי לאו דכי רמי אנפשיה מדכר שפיר לא הוה סמיך אספיקא למיקם ואסהודי: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: התלוליות
txt:
<span class='five'>התלוליות. </span>תילי קרקע ודרך בני אדם לקבור בתל משום דאין בני אדם מטין מן הדרך לעבור עליו ועיר ודרך לקמן מפרש להו: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: אחד חדשות
txt:
<span class='five'>אחד חדשות. </span>שאין זמן רחוק שלא היה כאן תל דאיכא למימר כיון דחדשה היא אם איתא שנקבר שם מת מדכר דכיר ליה אפ'ה טמאות מספק דכיון דסמוכה לעיר איכא למימר אשה יחידה הלכה וקברה שם נפל שלה: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: שאין קרובה הימנה
txt:
<span class='five'>שאין קרובה הימנה. </span>אבל אם יש קרובה הימנה אפי' היא בתוך חמשים אמה הויא כרחוקה וחדשה טהורה דאם איתא דהלכה אשה יחידה לקבור לא שבקה קרובה הימנה ואזלא לגבי דהך: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: שאין אדם זוכרה
txt:
<span class='five'>שאין אדם זוכרה. </span>שאין אדם אומר זכור אני שלא היה כאן תל ובימי נעשה תל זה כאן: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: עילה מצאו
txt:
<span class='five'>עילה מצאו. </span>עלילה בעלמא מצאו חכמים והחזיקו בה לתלות עליה ולטהר את ארץ ישראל במסכת נזיר בפרק בתרא אלמא מספיקא לא מחזקינן טומאה בקרקעה של ארץ ישראל: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: ומוכי שחין
txt:
<span class='five'>ומוכי שחין. </span>שאבריהן נופלין או שחותכין אותן ואבר מן החי מטמא כאבר מן המת כדאמרינן בהעור והרוטב <span class='mareimakom'>(חולין קכט:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: ש'מ
txt:
<span class='five'>ש'מ. </span>מדקתני לעיל איזו היא ישנה ששים שנה וטעמא משום דלא דכירי לה הוא האי סהדות' כו': 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: אבל הכא
txt:
<span class='five'>אבל הכא. </span>שעשאוהו עד בדבר אפילו טובא נמי סמכינן אסהדותיה אי מסהיד: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 20
dfh: b
trm: צריכים לצרף עמהן אחר
txt:
<span class='five'>צריכים לצרף עמהן אחר. </span>שיכיר כתב ידי שניהם דתרי סהדי בעינן אכל כתב וכתב וטעמא מפרש בגמרא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: לדברי חכמים על מנה שבשטר הם מעידים
txt:
<span class='five'>לדברי חכמים על מנה שבשטר הם מעידים. </span>אנחנו ראינו המלוה וחתמנו הלכך בתרי סגי ולא צריך חד מינייהו לאסהודי אדחבריה: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: או על מנה שבשטר
txt:
<span class='five'>או על מנה שבשטר. </span>ומשום שמא על כתב ידן הן מעידין מצריך תרי לכל כתב וכתב ומיפשט מיהא לא פשיטא ליה: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: ונפקא מינה
txt:
<span class='five'>ונפקא מינה. </span>בין ספק לודאי לשנים החתומים על השטר ומת אחד מהן צריך שנים מן השוק להעיד עליו ואין זה כשר להעיד על כתב ידו ועל של חבירו ולצרף אחד עמו שיעיד על שתיהן דדלמא על מנה שבשטר הן מעידין וכי אומר זה כתב ידי נפיק פלגא דממונא אפומיה וזה שמעיד עמו על חתימתו לא מעלה ולא מוריד דאינו צריך לו וכי הדר מצטרף עם ההוא מן השוק להעיד על חתימת המת הדר נפיק ריבעא דממונא אפומיה אשתכח דכולא ממונא נכי ריבעא נפיק אפומיה ואנן ע'פ שנים עדים בעינן חצי דבר על פיו של זה וחצי דבר על פיו של זה הלכך ניבעי תרי דכיון דספיקא היא ניזיל הכא לחומרא והכא לחומרא היכא דשניהם קיימים אזלינן לחומרא ואמרינן על כתב ידן הן מעידין ובעינן תרין על כל כתב וכתב והיכא דמית חד מנייהו בעינן תרין מן השוק שיעיד האחד על כתב יד המת ואחד מהן יעיד על כתב יד המת והחי דאי הוה פשיטא לן דעל כתב ידן מעידין הוי סגי בחד מן השוק שיעיד על שתי החתימות והחי יעיד גם הוא על שתיהם ולא נפיק כולא ממונא נכי ריבעא אפומא דחד דאיהו נמי צריך לאותו מן השוק שיעיד על חתימתו אבל השתא דמספקא לן דלמא על מנה שבשטר הן מעידין ועל כתב ידו הוא נאמן ואין צריך לצירוף ועוד אנו צריכים לו שיעיד על חותם המת נפקי תלתא ריבעי אפומיה אי ליכא תרין מן השוק שלא יהא זה צריך להעיד על המת קמ'ל דפשיטא ליה וסגי בחד מן השוק ושניהם יעידו על שתיהן: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: בין לקולא
txt:
<span class='five'>בין לקולא. </span>כי הכא דאילו לרבנן בעי שנים מן השוק שיעידו על של מת וזה לבדו יעיד על חתימתו: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: חתימת ידיה אחספא ונשדייה בבי דינא
txt:
<span class='five'>חתימת ידיה אחספא ונשדייה בבי דינא. </span>ויטלוה הדיינים ויקיפוה אצל חתימתו שבשטר: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: וכתב עליה מאי דבעי
txt:
<span class='five'>וכתב עליה מאי דבעי. </span>למעלה מן החתימה יכתוב שזה החתום לוה ממנו מנה וכותב כך אני פלוני החתום למטה לויתי מנה מפלוני: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: דנפיק מבי דינא דמר שמואל
txt:
<span class='five'>דנפיק מבי דינא דמר שמואל. </span>שקיימוהו בבית דינו וכך נמצא כתוב בהנפק שכתבו הדיינים בו: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: מדאתא רב ענן כו'
txt:
<span class='five'>מדאתא רב ענן כו'. </span>אלמא כרבי ס'ל שצריך לומר זה כתב ידי וזה כתב ידו של חבירי: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: וחש שמואל
txt:
<span class='five'>וחש שמואל. </span>שאם לא כתב בו אלא פלוני העיד על כתב ידו ופלוני על כתב ידו שמא כשיוציאו היתומים שטר זה בב'ד לגבות יהא אותו ב'ד טועה לומר שהלכה כרבי ויאמרו שאין זה קיום: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: עד ודיין
txt:
<span class='five'>עד ודיין. </span>שטר שכתוב בו הנפק וחתמו הדיינין על הנפק שלו ולאחר זמן כשהוציאו המלוה לגבות ערער הלוה לומר מזוייף הוא ובא אחד מעדי השטר והעיד על כתב ידו ואחד מן הדיינים העיד על כתב ידו מצטרפין להכשירו: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: a
trm: מאי דקא מסהיד סהדא כו'
txt:
<span class='five'>מאי דקא מסהיד סהדא כו'. </span>עדי השטר מעידין על מנה שבשטר כרבנן והדיינין מעידין בפנינו נתקיים: רב יהודה אחוה דרמי בר יחזקאל הוה:  איקלע


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm:
איקלע רבנאי למיזבן שומשמי </span>גרסי' ולא גרסי' דאיקלע ולא גרסינן לגבן ולאו רמי אמרה דא'א לומר כן שאמר רמי עדות זו על אמימר ורב אשי שהרי רב אשי כמה דורות היה אחריו דאמרינן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף עב:)</span> יום שמת רב יהודה נולד רבא יום שמת

txt:
<span class='five'>איקלע רבנאי למיזבן שומשמי </span>גרסי' ולא גרסי' דאיקלע ולא גרסינן לגבן ולאו רמי אמרה דא'א לומר כן שאמר רמי עדות זו על אמימר ורב אשי שהרי רב אשי כמה דורות היה אחריו דאמרינן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף עב:)</span> יום שמת רב יהודה נולד רבא יום שמת רבא נולד רב אשי: <span class='five'>אבוה דאמך. </span>רמי בר חמא: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: לקיים השטר
txt:
<span class='five'>לקיים השטר. </span>ובלא העדאת עדים שיעידו על כתב ידן לפי שהדיינין עצמן מכירין אותה השנים מכירין אותה ואחד אינו מכיר: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: וחותם
txt:
<span class='five'>וחותם. </span>עמהם על מה שכותבין אשרנוהי וקיימנוהי לשטרא דנן במותב תלתא דאשתמודענא דחתימת ידא דסהדי היא: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: ומי כתבינן
txt:
<span class='five'>ומי כתבינן. </span>לאשרתא דידיה בתמיה וכי קודם שנתקיים לפני שלשתן יכתבו במותב תלתא הוינא ואשתמודענא כו': 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: דנכתבא מקמי דניחוו סהדי כו'
txt:
<span class='five'>דנכתבא מקמי דניחוו סהדי כו'. </span>עד שלא העידו העדים על כתב ידם כתבו הדיינין במותב תלתא הוינא ונפיק שטרא דנן קדמנא ואסהידו פלוני ופלוני אחתימת ידייהו ואשרנוהי וקיימנוהי: 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: צריכין להעיד בפני כל אחד ואחד
txt:
<span class='five'>צריכין להעיד בפני כל אחד ואחד. </span>שאם העידו בפני השנים אין הג' יכול לחתום דהא הכא הוצרכו השנים להעיד בפני הג': 


lvr: 32
pgn: 21
dfh: b
trm: יעמדו השנים
txt:
<span class='five'>יעמדו השנים. </span>להיות עדים והתם פרכינן לא תהא שמיעה גדולה מראיה ומוקמינן לה כשראוהו בלילה לפיכך אם לא יעידו לבקר על מה יאמרו מקודש: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: תרי ותרי נינהו
txt:
<span class='five'>תרי ותרי נינהו. </span>כי אמרי לא גזל הוו להו תרי ותרי ולא מתכשר בהכי דקי'ל לקמן בפרקין <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> אין ערער פחות משנים: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: דפגם משפחה
txt:
<span class='five'>דפגם משפחה. </span>שהעידו עליו שהוא עבד ועבד פסול לדין ולעדות ק'ו מאשה כדאמר בפ' החובל <span class='mareimakom'>(ב'ק פח.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: גלוי מילתא בעלמא הוא
txt:
<span class='five'>גלוי מילתא בעלמא הוא. </span>משחתמו אמאי אין מעידין עליו מאי חשד נוגע בעדות איכא הכא דבר זה צריכין הן לברר ודבר העשוי לגלות הוא שיבדקו אחריו עד שיבורר הדבר ואין עדותן של אלו תלוי בהגדתן ואינן אלא מגלי דבר בעלמא: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: צריכין למיכתב כו'
txt:
<span class='five'>צריכין למיכתב כו'. </span>דקיום השטר בשלשה והרואה שנים חתומין בו יאמר שבשנים קיימוהו: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: ואי כתב ביה שטרא דנן נפק קדמנא בי דינא תו לא צריך
txt:
<span class='five'>ואי כתב ביה שטרא דנן נפק קדמנא בי דינא תו לא צריך. </span>דלא מקרי בי דינא בציר מתלתא: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: בי דינא דרבנא אשי
txt:
<span class='five'>בי דינא דרבנא אשי. </span>אורחא דמילתא נקט שהוא היה ראש ישיבה במתא מחסיא בימי רב נחמן בר יצחק דהוא מרא דשמעתא דודאי בי דינא דרב אשי לא עבדין בתרין: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: ואמר לנא רבנא אשי
txt:
<span class='five'>ואמר לנא רבנא אשי. </span>לאזדקוקי ליה ולקיומי דכיון דרב אשי גופיה הזקיקן איהו ודאי לתלתא אמר ויש מפרשין ואמר לנא רבנא אשי תלתא נינהו ולא נהירא לי דאי רב אשי חד מנהון מאי ואמר לנא דכתבי ביה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: ואם משניסת באו עדים
txt:
<span class='five'>ואם משניסת באו עדים. </span>בגמרא מפרש אהייא קאי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: שנאמן לאסור את בתו
txt:
<span class='five'>שנאמן לאסור את בתו. </span>כשהיא קטנה או נערה שבידו לקדשה כדאמרי' בפ' נערה שנתפתתה מנין שאם אמר קדשתיה לפלוני שהוא נאמן לאוסרה על הכל: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: a
trm: ולא ליבם
txt:
<span class='five'>ולא ליבם. </span>אם הוציא שם רע על נישואי אחיו שאין היבם נידון כמוציא שם רע ליענש במאה כסף והכי מוכח לקמן בפרק נערה:  אמתלא


lvr: 32
pgn: 22
dfh: b
trm: לא עבד שמואל עובדא בנפשיה
txt:
<span class='five'>לא עבד שמואל עובדא בנפשיה. </span>פעם אחת אמרה לו אשתו כן ונתנה אמתלא לדבריה ופירש הימנה עד שטבלה: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: b
trm: הימנוהו רבנן כבתרי
txt:
<span class='five'>הימנוהו רבנן כבתרי. </span>לומר מת כדאמרינן ביבמות בהאשה מתוך חומר שהחמרת עליה בסופה הקלתה עליה בתחלתה: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: b
trm: מיתה אינה יכולה מכחשתו
txt:
<span class='five'>מיתה אינה יכולה מכחשתו. </span>אם יבא בעלה אינה יכולה לומר מת אתה הלכך אי לאו דברי לה שמת מירתתא ולא מינסבא: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: b
trm: גירושין יכולה מכחשתו
txt:
<span class='five'>גירושין יכולה מכחשתו. </span>אם יבא ויאמר לא גירשתיך היא תאמר גירשתני הלכך אי שרית לה סמכה אהכחשה ומינסבא על פי עדים הללו מספק ולא מירתתא למידק שפיר: 


lvr: 32
pgn: 22
dfh: b
trm: ליכא לברורה
txt:
<span class='five'>ליכא לברורה. </span>אם אמרו טבע במים או אכלו ארי אין אנו יכולין לברר הדברים הלכך לכתחלה לא תינשא ואם ניסת לא תצא כרבנן וכשניסת לאחד מעדיה: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: תרוייהו בפנויה קמסהדי
txt:
<span class='five'>תרוייהו בפנויה קמסהדי. </span>לדברי שניהם עד עכשיו בחזקת פנויה היתה [קודם שנתקדשה]: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: ארישא
txt:
<span class='five'>ארישא. </span>אם משניסת באו עדים שהיתה אשת איש והיא ניסת על פי עצמה שאמרה גרושה אני: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: בשבויה הקילו
txt:
<span class='five'>בשבויה הקילו. </span>דחששא בעלמא הוא דאיכא שמא נבעלה לעובד כוכבים ונפסלה לכהונה: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: דרב המנונא
txt:
<span class='five'>דרב המנונא. </span>דאמר האשה שאמרה לבעלה גירשתני נאמנת הלכך הא דאמרה גרושה אני מהימנא: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: אוקמינהו לשבויינהו אבראי
txt:
<span class='five'>אוקמינהו לשבויינהו אבראי. </span>שלא יבואו לפני ב'ד ולא ידעו ב'ד שהן שבויות אלא ע'פ עצמן ויתירום: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: והא איכא סהדי במדינת הים
txt:
<span class='five'>והא איכא סהדי במדינת הים. </span>שראו שנשבו ודלמא אתו לקמן למחר וליומא אוחרן לאחר שתנשא: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: a
trm: עדים בצד אסתן
txt:
<span class='five'>עדים בצד אסתן. </span>בצד צפון [מצפון זהב יאתה <span class='mareimakom'>(איוב לז)</span> מתרגם מדאיסתנא]: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: הרי אלו נאמנות
txt:
<span class='five'>הרי אלו נאמנות. </span>דבשבויה הקילו להאמין עד אחד ואפילו אשה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: אלא פשיטא דאיכא עדים
txt:
<span class='five'>אלא פשיטא דאיכא עדים. </span>הלכך אעצמה אינה נאמנת לטהרה וחברתה נמי אע'ג דאנן אמרינן בחזקת טמאה קיימא ההוא לאו משום הימנותא דהך הוא דבלאו סהדותא דידה נמי בחזקת טומאה היא: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: ואינה נאמנת על חברתה
txt:
<span class='five'>ואינה נאמנת על חברתה. </span>על כרחך משמע דחברתה בחזקת טהורה קיימא דבשלמא אינה נאמנת דרישא אע'ג דאכולה מילתא משמע שייך למיתנייה משום דידה אלא הכא דבהדיא תנא אינה נאמנת על חברתה קשה: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: חברתה משתריא אפומא דידה
txt:
<span class='five'>חברתה משתריא אפומא דידה. </span>דבשבויה האמינו חכמים עד אחד להקל ואפילו עבד או שפחה כדקתני מתני' <span class='mareimakom'>(לקמן דף כז.)</span> אם יש להן עדים אפילו עבד כו' וכל מקום שנאמן בו עד אחד הרי הוא כשנים ואין דברי אחד שכנגדו לטמא עומד במקום שנים: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: איהי כיון דאיכא עדים לאו כל כמינה
txt:
<span class='five'>איהי כיון דאיכא עדים לאו כל כמינה. </span>ואעדי שבוייה קאי דעד אחד בטומאה אינו כלום אלא בסוטה בלבד שרגלים לדבר שהרי קינא לה ונסתרה: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: היינו רישא
txt:
<span class='five'>היינו רישא. </span>הני מילי תרוייהו אשמעינן ברישא חתיכה דאיסורא מרישא שמעינן שריותא דחברתה אפומא דעד מסיפא דרישא שמעינן תרתי בבי קמייתא רישא קרי להו דדמיין להדדי ותרתי בבי בתרייתא חדא מילתא היא דבכל חדא תנן מילתא וחילופה בין ברישא בין בסיפא: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: איהי כיון דאיכא עדים </span>גרסינן: <span class='five'>היינו רישא דרישא
txt:
<span class='five'>איהי כיון דאיכא עדים </span>גרסינן: <span class='five'>היינו רישא דרישא. </span>דהא ודאי משום דאינה נאמנת על עצמה לא אצטריך למיתנייה דהא טובא אשמועינן דבמקום עדי שבויה לא מהימנא למימר טהורה אני ומשום נאמנת על חברתה הוא דאצטריך דאע'ג דעד קא מכחיש לה מהימנא והא ברישא דרישא אשמעינן: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm:
קמ'ל </span>גרסינן: <span class='five'>ל'א גרסינן מהו דתימא כי מהימנא במקום עד פסול כגון דעד דקא מפיך הוי אשה אבל במקום עד כשר לא תנא משנה יתירה דאפי' במקום עד כשר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>וכן שני אנשים

txt:
<span class='five'>קמ'ל </span>גרסינן: <span class='five'>ל'א גרסינן מהו דתימא כי מהימנא במקום עד פסול כגון דעד דקא מפיך הוי אשה אבל במקום עד כשר לא תנא משנה יתירה דאפי' במקום עד כשר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>וכן שני אנשים. </span>לא גרסינן שנשבו: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: רבי יהודה אומר אין מעלין לכהונה על פי עד אחד
txt:
<span class='five'>רבי יהודה אומר אין מעלין לכהונה על פי עד אחד. </span>ואפילו היכא דליכא גומלין וכל שכן הכא דאיכא למיחש לגומלין העד אתה עלי ואני עליך: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: רבן שמעון כו'
txt:
<span class='five'>רבן שמעון כו'. </span>בגמ' מפרש מאי בינייהו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: משום דאיכא דררא דממונא
txt:
<span class='five'>משום דאיכא דררא דממונא. </span>הלכך אי לאו דפשיטא מלתא שלקחה מאביו לא היה אומר של אביך היתה וגורם לעצמו הפסד ממון וכשאומר תחלת דבריו על שם סופו אמרו לגמור בהן ולקחתיה הימנו: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: אימא לא
txt:
<span class='five'>אימא לא. </span>ליתהמנו למימר אנוסין היינו דמעיקרא כי אמרו כתב ידינו הוא אדעתא דסהדותא אמרו ולאו למיגמר בה אנוסים היינו והדר אימליכו למיגמר בה הכי קמשמע לן: 


lvr: 32
pgn: 23
dfh: b
trm: דלעלמא
txt:
<span class='five'>דלעלמא. </span>אין הדבור האחרון מהני לעצמו אלא לאחרים ומשום אחרים לא הוו הדרי במלתייהו אבל איהו גופיה דלנפשיה מהני כי הדר ואמר לקחתיה:  משום                     </span>


lvr: 32
pgn: 24
dfh: a
trm: משום דבעי למיתני שתי נשים שנשבו
txt:
<span class='five'>משום דבעי למיתני שתי נשים שנשבו. </span>לאשמועינן דבזמן שמעידות זו את זו נאמנות: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: a
trm: שלי חדש ושל חברי ישן שלי אינו מתוקן ושל חבירי מתוקן
txt:
<span class='five'>שלי חדש ושל חברי ישן שלי אינו מתוקן ושל חבירי מתוקן. </span>משבח את של חבירו ומזלזל את שלו שלי אינו מעושר של חבירי מעושר שלי חדש ואינו יבש עדיין כל צורכו [ושל חבירי ישן ויבש כל צורכו] דסתם ישן טוב מן החדש בעת הגורן כדאמרי' באיזהו נשך <span class='mareimakom'>(ב'מ עב:)</span> היו חדשות מארבע וישנות משלש: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: a
trm: אינו נאמן
txt:
<span class='five'>אינו נאמן. </span>הואיל ועם הארץ הוא ואינו נאמן על המעשר אע'פ שמעיד על שלו שאינו מתוקן ועוד שמוסיף עם זו דברים אחרים לשבח את של חבירו אינו נאמן להחזיק את של חבירו בחזקת מתוקן שאינן אלא מערימין אמור אתה כאן ואני במקום אחר:  בשכלי


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: בשכלי אומנותו בידו
txt:
<span class='five'>בשכלי אומנותו בידו. </span>חמר המביא תבואה למכור היה נושא בידו כלי היכר של מכירה כגון מחק שמוחקין בה המדה והמביאה להצניע אינו נושא בידו כלי אומנות מכר והכא כגון שכלי אומנותו בידו של זה המזלזל את שלו דאנן סהדי שלמוכרה הביאה הלכך אין זה אלא גומל וזה יעיד עליו בכרך שלפניהם: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: ומשום חיפופי רשות הרבים
txt:
<span class='five'>ומשום חיפופי רשות הרבים. </span>שנותנים בני אדם אבנים גדולות או יתדות לצידי רה'ר להרחיק העגלות מלהזיק את הכתלים ומתוך שהן דוחקות את רה'ר וזה הניח קדירותיו אצלם דחק גם הוא את הדרך והעוברין שם מתחככין בהן ובגדיהן עוברין על פני אוירן ובגדי עם הארץ טמאים הם ומטמאים את החיצוניות: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: במעלין מתרומה ליוחסין
txt:
<span class='five'>במעלין מתרומה ליוחסין. </span>רבי יהודה סבר הרואה שמאכילין תרומה לאדם בחזקת כהן מעיד עליו בכל מקום שהוא כהן ומעלין אותו ליוחסין הלכך אם תאכילהו תרומה הרי אתה מביאו להשיאו אשה וטעמיה לאו משום גומלין הוא ורבנן סברי אין מעלין מתרומה ליוחסין: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: דאיסור עשה
txt:
<span class='five'>דאיסור עשה. </span>כה תברכו <span class='mareimakom'>(במדבר ו)</span>  אתם ולא זרים ולאו הבא מכלל עשה עשה: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: בקשו כתבם המתיחשים
txt:
<span class='five'>בקשו כתבם המתיחשים. </span>שיהו כהנים כשרים לפי שהתחתנו כהנים בגולה בגויי הארץ וילדו להם בנים כדכתיב בספר עזרא והם חללים הוצרכו הנולדים בגולה להתייחס כשעלו מן הגולה לשרת בבנין שני: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: ויגאלו
txt:
<span class='five'>ויגאלו. </span>נפסלו מלשון לחם מגואל <span class='mareimakom'>(מלאכי א)</span> : 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: התרשתא
txt:
<span class='five'>התרשתא. </span>הוא נחמיה בן חכליה וכן כתוב בספר עזרא <span class='mareimakom'>(נחמיה ח)</span> : 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: עד עמוד כהן לאורים וגו'
txt:
<span class='five'>עד עמוד כהן לאורים וגו'. </span>כאדם שאומר לחבירו עד שיבא המשיח דאורים ותומים לא הוו במקדש שני שנחסרו חמשה דברים כדאמרינן בסדר יומא <span class='mareimakom'>(דף כא:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: מקדשי הקדשים
txt:
<span class='five'>מקדשי הקדשים. </span>דוקא מקדשי המקדש פסלינהו אבל תרומה שהיו רגילין בה בגולה לא אסר עלייהו משום דהוחזקו בה: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: אף כאן בקדשי הגבול
txt:
<span class='five'>אף כאן בקדשי הגבול. </span>ומדאמר רבי יוסי גדולה חזקה ש'מ נשיאות כפים נמי לא אסר עלייהו שהרי הוחזקו בה בגבולין: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: שאני הכא
txt:
<span class='five'>שאני הכא. </span>דליכא למיחש דליסוקינהו דהא ריע חזקייהו שהרי הכל רואין שאר כהנים אוכלין קדשי המקדש והם אינן אוכלין יש כאן היכר גדול שיש בהן צד פסול אבל שאר בני אדם כגון בזמן הזה לעולם מעלין מנשיאות כפים ליוחסין: 


lvr: 32
pgn: 24
dfh: b
trm: [דאי לא תימא הכי
txt:
<span class='five'>[דאי לא תימא הכי. </span>דעל דא סמיך שיש בהן היכר תרומה נמי תקשי למ'ד מעלין מתרומה ליוחסין]:  ואלא


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ואלא מאי גדולה חזקה
txt:
<span class='five'>ואלא מאי גדולה חזקה. </span>דקאמר ר' יוסי למה לנו [לחוש] להשבית חזקתם כי מה יש לחוש לבטלה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: בתרומה דרבנן
txt:
<span class='five'>בתרומה דרבנן. </span>שהרי בגולה היו שאין שם תרומה מן התורה דכל מצוה שהיא תלויה בארץ אינה נוהגת אלא בארץ כדאמרינן בקידושין <span class='mareimakom'>(דף לו:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: דאורייתא
txt:
<span class='five'>דאורייתא. </span>דגן תירוש ויצהר לא אכול ומש'ה לא קשיא למ'ד מעלין מתרומה ליוחסין דכי מסקינן ליוחסין מתרומה דאורייתא כו': 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: דאיכא למיגזר משום תרומה דאורייתא
txt:
<span class='five'>דאיכא למיגזר משום תרומה דאורייתא. </span>שהרי לארץ באו ומצויה שם תרומה גמורה דאורייתא מה שלא היה מצוי להם בגולה ויש לחוש פן יאכילום בה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: וכל זר לא יאכל קדש
txt:
<span class='five'>וכל זר לא יאכל קדש. </span>בתרומה משתעי דכתיב בפרשה לעיל מיניה ובא השמש וטהר ואחר יאכל מן הקדשים ואוקמינן בתרומה ביבמות בהערל <span class='mareimakom'>(דף עד:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ולא במידי דאקרי קדשים
txt:
<span class='five'>ולא במידי דאקרי קדשים. </span>אפילו חזה ושוק של שלמים הנאכלים לנשי כהנים ולעבדיהם: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ואמר מר
txt:
<span class='five'>ואמר מר. </span>ביבמות בפרק יש מותרות בבת כהן שניסת לישראל ונעשית אלמנה וגרושה וזרע אין לה שחוזרת לתרומת אביה ואינה חוזרת לחזה ושוק ויליף לה מהאי קרא כי תהיה לאיש זר היא בתרומת הקדשים לא תאכל עוד: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: נשיאות כפים בבבל
txt:
<span class='five'>נשיאות כפים בבבל. </span>הרואהו נושא כפיו בבבל מעיד עליו בכל מקום שהוא כהן ומקבלין הימנו לפי שיש שם ישיבה וב'ד קבוע בודקין אחר נושאי כפים אבל אכילת חלה ותרומה אינה חזקה דחוצה לארץ לאו דאורייתא תרומה דיליה ולא קפדי כולי האי: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ואכילת חלה בסוריא
txt:
<span class='five'>ואכילת חלה בסוריא. </span>היא ארם צובה שכיבשה דוד וחיברה לא'י וקסבר האי תנא כיבוש יחיד שמיה כיבוש וחלתה ותרומתה דאורייתא וקס'ד תנא חלה וה'ה לתרומה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: בכרכין
txt:
<span class='five'>בכרכין. </span>ואע'ג דאיסורן אין איסור לזרים הואיל וכרכים מקום שווקין הן ומצויין בו עוברים ושבים המכירין בו אי לאו דכהן הוה לא מחציף נפשיה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: לא לתרומה
txt:
<span class='five'>לא לתרומה. </span>הרואהו נושא כפיו בבבל או אוכל חלה דווקא בסוריא והעיד עליו בא'י מקבלין עדותו להאכילו תרומה אבל לא ליוחסין: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ומסקינן מחלה דרבנן כו'
txt:
<span class='five'>ומסקינן מחלה דרבנן כו'. </span>דאי לאו כהן הוא לא הוו ספו ליה חלה גזירה משום תרומה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: בא'י
txt:
<span class='five'>בא'י. </span>נושאי כפים דאיכא ב'ד קבועין ובדקי וחילוק גרנות קס'ד השתא דתרומה בזמן הזה דאורייתא וכיון דעון מיתה איכא מסקינן מינה ליוחסין: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: בסוריא וכ'מ ששלוחי א'י מגיעין
txt:
<span class='five'>בסוריא וכ'מ ששלוחי א'י מגיעין. </span>להודיע לגולה יום שקידשו ב'ד את החדש לעשות פסח בזמנו דהיינו היושבים בתוך מהלך חמשה עשר יום: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: אבל לא חילוק גרנות
txt:
<span class='five'>אבל לא חילוק גרנות. </span>דתרומה דידהו לאו דאורייתא ובסוריא נמי האי תנא סבר כיבוש יחיד לא שמיה כיבוש ופלוגתא דתנאי היא בהך מילתא <span class='mareimakom'>(ע'ז דף כא.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: נתחייבו בחלה
txt:
<span class='five'>נתחייבו בחלה. </span>דכתיב בבואכם אל הארץ ותניא בספרי ר' ישמעאל אומר שינה הכתוב ביאה זו מכל ביאות שבתורה שבכולן נאמר כי תבאו כי יביאך וכאן בבואכם ללמדך שכיון שנכנסו לה נתחייבו: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: ולא נתחייבו בתרומות ומעשרות
txt:
<span class='five'>ולא נתחייבו בתרומות ומעשרות. </span>דכתיב דגנך תבואת זרעך המיוחדת לך ועוד שהרי תלה הכתוב המעשר במנין שנות השמטה דכתיב בשנה השלישית שנת המעשר ושמטות לא מנו אלא משכבשו וחילקו כדאמרינן בסדר עולם ובמסכת ערכין <span class='mareimakom'>(דף יב:)</span>: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: a
trm: אי בבואכם יכול משנכנסו לה שנים ושלשה מרגלים תלמוד לומר בבואכם בביאת כולכם כו'
txt:
<span class='five'>אי בבואכם יכול משנכנסו לה שנים ושלשה מרגלים תלמוד לומר בבואכם בביאת כולכם כו'. </span>והכי פירושו כיון דשינה הכתוב ביאה זו לכתוב בה בבואכם ולא כתב כי תבאו יכול משנכנסו לה מרגלים ת'ל כו':  לאו


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: לאו כולהו סלוק
txt:
<span class='five'>לאו כולהו סלוק. </span>רובן נשארו בבבל דכתיב כל הקהל כאחד ארבע רבוא <span class='mareimakom'>(עזרא ב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: עדות הבאה מכח חזקה כחזקה
txt:
<span class='five'>עדות הבאה מכח חזקה כחזקה. </span>העדות נקבל ונאכילו בתרומה כאילו ראינוה אנן לאותה חזקה שזה העיד: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: או בחזקת שהוא גדול
txt:
<span class='five'>או בחזקת שהוא גדול. </span>כדאמרינן בעלמא <span class='mareimakom'>(גיטין דף נט:)</span> רב קרי בכהני ואע'ג דלאו כהן הוה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: שקרא אחריו לוי
txt:
<span class='five'>שקרא אחריו לוי. </span>ואי לאו כהן הוא אין לוי קורא אחריו דאמרינן במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(שם)</span> אם אין שם כהן נתפרדה חבילה ומפרשינן דאין לוי קורא במקום שאין כהן ויש מפרשים נתפרדה החבילה שבמקום שאין כהן אם רוצה ישראל לקרות לפני לוי קורא ודוקא דאין שם כהן אבל היכא דאיכא כהן לא נתפרדה החבילה ולא יקרא ישראל גדול לפני לוי והכא כהן אחר הוה התם הלכך אי לאו דהאי כהן הוה לא הוה לוי קרי אבתריה: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: שקרא לפניו כהן
txt:
<span class='five'>שקרא לפניו כהן. </span>ואי לאו דהאי לוי הוא לא היה קורא שני אלא שלישי שנים כהנים היו קורין לפניו והוא שלישי דהכי אמרינן במסכת גיטין אם אין שם לוי קורא כהן במקומו: 


lvr: 32
pgn: 25
dfh: b
trm: חזייה לרבי אלעזר בישות
txt:
<span class='five'>חזייה לרבי אלעזר בישות. </span>החזיר פניו ונסתכל ברבי אלעזר בעין רעה שהבין שמפי ר' יוחנן שמע לשון זה וכשאמר לשון זה לא אמרה בשם רבי יוחנן לפיכך לא קיבלה הימנו: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: a
trm: והחולק בב'ד
txt:
<span class='five'>והחולק בב'ד. </span>קא ס'ד שעל פי ב'ד הקבוע בעיר היו חולקין לו תרומה בבית הגרנות ולקמיה פריך אי בב'ד לא הוי חזקה היכא הויא חזקה: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: a
trm: בתר דקנסינהו עזרא
txt:
<span class='five'>בתר דקנסינהו עזרא. </span>ללוים דלא ליתבו להו כדאמרי' ביבמות בפ' יש מותרות <span class='mareimakom'>(דף פו:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: a
trm: בנכסי אביו כו' אינה חזקה
txt:
<span class='five'>בנכסי אביו כו' אינה חזקה. </span>להשבית מעליו קול היוצא על אמו שהיא גרושה והוא חלל: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: a
trm: רבן שמעון היינו רבי אליעזר
txt:
<span class='five'>רבן שמעון היינו רבי אליעזר. </span>דהא ודאי במקום שיש עוררין לא אמר רבן שמעון דליהוי חד נאמן וכי אמר מעלין במקום שאין עוררין קאמר: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: דחיישינן לזילותא דבי דינא
txt:
<span class='five'>דחיישינן לזילותא דבי דינא. </span>שהורידוהו שני פעמים ועכשיו יעלוהו ויבטלו דבריהם והיינו דקאמר ר' אלעזר דמאחר שהורדנוהו ע'פ העוררין אין מעלין ע'פ עד זה השני אע'פ שיש לצרפו עם האחר: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: ואנן מסקינן ליה
txt:
<span class='five'>ואנן מסקינן ליה. </span>ואי קשיא תרי ותרי נינהו אוקי תרי לבהדי תרי ואוקמינן אחזקיה קמייתא דאסקיניה ע'פ עד הראשון שהוא נאמן דהא אכתי אין עוררין דקול לאו עוררין הוא: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: עד שיראו שניהם כאחד
txt:
<span class='five'>עד שיראו שניהם כאחד. </span>את העדות לאפוקי אחד אומר בפני הלווהו ואחד אומר בפני הודה לו עליו: 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: ואין עדותן מתקיימת
txt:
<span class='five'>ואין עדותן מתקיימת. </span>להתקבל בב'ד ואפי' ראו שניהן כאחד ופלוגתא אחריתי היא ולאו ר' יהושע בן קרחה קאמר לה ורבי אלעזר ורבן שמעון בפלוגתא דרבי נתן ורבנן פליגי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: אסורה לבעלה
txt:
<span class='five'>אסורה לבעלה. </span>דהואיל ונוהגין בה הפקר חוששין שמא נתרצתה באחד מהן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 26
dfh: b
trm: אלא שיד ישראל תקיפה על העובדי כוכבים
txt:
<span class='five'>אלא שיד ישראל תקיפה על העובדי כוכבים. </span>ויראים לעשות שלא כדין שמא יפסידו ממונם: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: הורהנה
txt:
<span class='five'>הורהנה. </span>דמדעת וכיון דהגיע זמן ולא נפדית הרי היא של עובדי כוכבים בדיניהם משום הכי בעינן עדים מעידין אותה שלא נסתרה: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: ואיכא דרמי לה מרמא
txt:
<span class='five'>ואיכא דרמי לה מרמא. </span>לא מתני לה להא דרב שמואל בר רב יצחק אפירושא דמתניתין בלשון לא שנו אלא רמי מירמא מתניתין וברייתא אהדדי ועלה שני רב שמואל חילוק בין יד ישראל תקיפה ליד העובדי כוכבים תקיפה: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: בן דונאי
txt:
<span class='five'>בן דונאי. </span>רוצח היה ואלעזר שמו כדאמרינן בפ' עגלה ערופה <span class='mareimakom'>(סוטה מז.)</span> אבל נשי דגנבי הגונבים ממון לא מפקרי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: פסולות
txt:
<span class='five'>פסולות. </span>אסורות לבעליהן דאשת כהן אסורה באונס: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: כרכום של אותה מלכות
txt:
<span class='five'>כרכום של אותה מלכות. </span>אינו רוצה להשחית את בני העיר וכשכובש עיר הסמוך לממשלתו שומרה והיא לו למס עובד: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: דמהדר למתא כו'
txt:
<span class='five'>דמהדר למתא כו'. </span>שמו סביבות העיר שלשלות ברזל שישמיעו קול בהכשל איש רץ עליהם וכלבים ואווזים זועקין: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: ולא קשיא ליה מידי
txt:
<span class='five'>ולא קשיא ליה מידי. </span>לא חייש למיעקר איניש יחידאה ולבעול הואיל ואין הדבר הפקר: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: ומאי שנא משני שבילין
txt:
<span class='five'>ומאי שנא משני שבילין. </span>דכיון דבא לשאול עליו ועל חבירו אמר רבי יוסי טמאין הכא נמי לכולהו שרינן כי הדדי: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: אחד טמא
txt:
<span class='five'>אחד טמא. </span>שיש בו קברות מפסיק כל רחבו ואין ידוע איזהו הטמא אבל כך מוחזקים באחד מהן: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: a
trm: טהורים
txt:
<span class='five'>טהורים. </span>דכל חד כי אתי לקמן תלינן ליה למימר בטהור הלך דהוה ליה ספק טומאה בר'ה וספיקו טהור: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: לא תתייחד עמו
txt:
<span class='five'>לא תתייחד עמו. </span>במסכת גיטין היא שכיב מרע שכתב ומסר גט לאשתו על מנת שאם מת יהא גט למפרע ולא תיזקק לחליצה לא תתייחד עמו שמא יבא עליה והוה ליה גט ישן ותנן בית הלל אוסרין לפטור בגט ישן ואיזהו גט ישן כל שנתייחד עמה מאחר שכתבו לה וטעמא גזירה שמא יאמרו גיטה קודם לבנה: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: רב אשי אמר הא והא בשפחה דידה
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר הא והא בשפחה דידה. </span>והיינו טעמא דבמתני' מהימנא והתם לא מהימנא דשפחה דידה מיחזא חזיא בקילקול גבירתה ושתקה: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: אוסרתה
txt:
<span class='five'>אוסרתה. </span>לגבירתה דכל כמה שאינה מעידה לומר טהורה היא מחזקינן לה בטמאה כי מסהדא ואמרה טהורה היא מהימנא דלשקורי לאו אורחא אלא למשתק: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: השתא נמי
txt:
<span class='five'>השתא נמי. </span>כיון  דרחמא לה לגבירתה או דדחלה מינה אתיא ומשקרא ואמרה טהורה היא: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: אחא מבי חוזאה
txt:
<span class='five'>אחא מבי חוזאה. </span>שהלך אביו שם והוליכו עמו וגדלו שם ומת אביו וחזר לעירו ותבע חלקו בנכסי אביו: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: ודאי תנאי היא
txt:
<span class='five'>ודאי תנאי היא. </span>על כרחך יאמרו אנן דאמרי' כי מתניתא בתרייתא מדקשיא להו קמייתא: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: מי לימא תנאי היא
txt:
<span class='five'>מי לימא תנאי היא. </span>כלומר דחוק הוא לומר אנא דאמרי כי מתניתא קמייתא או יוכל לתרץ מתניתא בתרייתא נמי כוותיה למימר שפחתה כעצמה דמי והרי היא בכלל חוץ מהימנה דקתני בה או תירוצא אחרינא: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: אמר לך רב פפא כי תניא ההיא
txt:
<span class='five'>אמר לך רב פפא כי תניא ההיא. </span>דקתני הכל נאמנים ואפילו שפחה דידה במסיחה לפי תומה: 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: רב חנא קרטיגנאה משתעי
txt:
<span class='five'>רב חנא קרטיגנאה משתעי. </span>רב חנן דמן קרטיגי היה מספר מעשה זה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 27
dfh: b
trm: לא תנשא בשכונתו
txt:
<span class='five'>לא תנשא בשכונתו. </span>לפי שמכירה ברמיזותיו וקריצותיו שמא יבואו לידי עבירה:  ואם


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: לא תדור עמו במבוי
txt:
<span class='five'>לא תדור עמו במבוי. </span>שמא יבא עליה וכהן אסור בגרושה אבל ישראל כל זמן שלא ניסת תדור בשכונתו: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: ואמר רב </span>גרס ומהאי קרא שמעינן לה: <span class='five'>לוה הימנה
txt:
<span class='five'>ואמר רב </span>גרס ומהאי קרא שמעינן לה: <span class='five'>לוה הימנה. </span>בהיותה תחתיו: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: באבל רבתי
txt:
<span class='five'>באבל רבתי. </span>מסכתא היא וקורין אותה שמחות וזו היא משנה ראשונה שלה הגוסס הרי הוא כחי לכל דבריו: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: דגייסי בהדדי
txt:
<span class='five'>דגייסי בהדדי. </span>מכירין זה את זה ברמיזות וקריצות בלע'ז פריווי'ץ: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: אבל אין נאמנין כו'
txt:
<span class='five'>אבל אין נאמנין כו'. </span>דאפוקי ממונא הוא ובעינן עדות מעלייתא וכתובה היינו טעמא דרוב נשים בתולות נישאות: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: מעמד ומספד
txt:
<span class='five'>מעמד ומספד. </span>מקום היה לו כאן להספיד מתיו כשמוליכן לבית קברות שלו ולעשות שם מעמדות ומושבות שהיו עושין שבעה למת: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: רבי יוחנן בן ברוקא אומר נאמנים
txt:
<span class='five'>רבי יוחנן בן ברוקא אומר נאמנים. </span>לא גרסינן ליה במתני' אלא בברייתא ולא אדרך מעמד ומספד קאי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: קיום שטרות מדרבנן
txt:
<span class='five'>קיום שטרות מדרבנן. </span>דמדאורייתא לא בעינן קיום דאמר ר'ל <span class='mareimakom'>(לעיל דף יח:)</span> עדים החתומים על השטר נעשה כמי שנחקרה עדותן בב'ד: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: הימנוהו רבנן בדרבנן
txt:
<span class='five'>הימנוהו רבנן בדרבנן. </span>בדבר שהוא מדבריהם האמינו ואין זה עוקר דבר מן התורה הם אמרו והם אמרו הם הצריכו קיום העדות והם הכשירו בו את אלו: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: a
trm: גלוי מלתא בעלמא הוא
txt:
<span class='five'>גלוי מלתא בעלמא הוא. </span>כלומר אין הדבר צריך עדות אלא לפרסם שיצא הדין לאור בלא גמגום:  אפוטרופוס


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: הרי זה לא יצא לחירות
txt:
<span class='five'>הרי זה לא יצא לחירות. </span>ולא אמרינן אי לאו דשחרריה לא הוה יזיף מיניה ולא הוה שביק ליה לנהוג מנהג בן חורין ושמעינן מינה דיש עבד שלומד תורה: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: בתרומה דרבנן
txt:
<span class='five'>בתרומה דרבנן. </span>כגון תרומת חוצה לארץ או פירות המנינהו להני להאכילו על פיהם: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: דתניא שאין חולקין תרומה לעבד כו'
txt:
<span class='five'>דתניא שאין חולקין תרומה לעבד כו'. </span>ורישא דברייתא כהנת שנתערב וולדה בוולד שפחתה שניהן יוצאין לגורן ונוטלין חלק אחד שאין חולקין תרומה לעבד כו' הלכך אי אזיל חד מינייהו לא פלגינן ליה דלמא אתי לאחזוקי בכהן ודלמא האי ניהו העבד: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: בהמתן של צדיקים
txt:
<span class='five'>בהמתן של צדיקים. </span>חמורו של רבי פנחס בן יאיר בהכל שוחטין <span class='mareimakom'>(חולין ז.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: בית הפרס
txt:
<span class='five'>בית הפרס. </span>החורש את הקבר הרי זה עושה בית הפרס מאה אמה שכך שיערו שהמחרישה מולכת את עצמות המת ודלמא נגע או הסיט המהלך בו את עצם כשעורה שמטמא במגע ובמשא: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: מנפח אדם בית הפרס
txt:
<span class='five'>מנפח אדם בית הפרס. </span>וסומך על כך שאם יש עצם רואהו ואע'ג דמאהיל לא חיישינן דאין עצם כשעורה מטמא באהל עד דאיכא שדרה או גולגולת שלמה או רוב בנין או רוב מנין: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: טהור
txt:
<span class='five'>טהור. </span>דתלינן לקולא ואמרינן כל העצמות נכתתו לפחות מכשיעור אלמא חששא דרבנן בעלמא הוא: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: ושהיינו מוליכין כו' על ידי עצמו
txt:
<span class='five'>ושהיינו מוליכין כו' על ידי עצמו. </span>אם כך העיד התינוק על ידי היה אבא שולח לו חלה ומתנות: 


lvr: 32
pgn: 28
dfh: b
trm: אם היה עובד כוכבים ונתגייר
txt:
<span class='five'>אם היה עובד כוכבים ונתגייר. </span>והעיד משנתגייר שראה את אלה בנכריותו אינו נאמן: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: אלו נערות
txt:
<span class='five'>אלו נערות. </span>דוקא נערה משהביאה שתי שערות עד שתבגר והם ששה חדשים שבין נערות לבגרות אבל קטנה ובוגרת אין להם קנס: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: שיש להן קנס
txt:
<span class='five'>שיש להן קנס. </span>אם אנסה אדם נותן לאביה חמשים כסף כדכתיב ונתן האיש השוכב וגו' <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: הבא על הממזרת
txt:
<span class='five'>הבא על הממזרת. </span>בגמרא פריך אבל כשירות לא ומשני פסולות איצטריכא ליה לאשמועינן: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: נתינה
txt:
<span class='five'>נתינה. </span>מן הגבעונים והיא אסורה לקהל דדוד גזר עליהם כדאמרינן ביבמות <span class='mareimakom'>(ד' עח:)</span> ועל שם ויתנם יהושע חוטבי עצים ושואבי מים וגו' <span class='mareimakom'>(יהושע ט)</span>  קרי להו נתינים: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: כותית
txt:
<span class='five'>כותית. </span>קסבר גירי אריות הן וישנן בלאו לא תתחתן בם <span class='mareimakom'>(דברים ז)</span> : 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: ועל השבויה
txt:
<span class='five'>ועל השבויה. </span>ישראלית שנפדית פחותה מבת שלש שנים דבחזקת בתולה היא שאפי' נבעלה בשביה בתוליה חוזרים: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: אע'פ שהן בהכרת הרי אין בהם מיתת ב'ד
txt:
<span class='five'>אע'פ שהן בהכרת הרי אין בהם מיתת ב'ד. </span>וכרת לא פטר ליה מן התשלומין: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: a
trm: ואין לה מכר
txt:
<span class='five'>ואין לה מכר. </span>כדתניא <span class='mareimakom'>(ערכין דף כט:)</span> יכול ימכור אדם את בתו כשהיא נערה אמרת ק'ו מכורה כבר יוצאה עכשיו שאינה מכורה אינו דין שלא תמכר: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: אף קנס במקום מכר
txt:
<span class='five'>אף קנס במקום מכר. </span>ומשום קנס נקט בת שלש אבל למכר מבת יום אחד ועד שתביא שתי שערות: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: נערה נערה הנערה
txt:
<span class='five'>נערה נערה הנערה. </span>באונס כתיב כי ימצא איש נערה בתולה וגו' וכתיב בתריה ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה ודרשינן נערה יתירה וה'א יתירה דהנערה דמצי למיכתב ונתן לאביה: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: בתולה בתולות הבתולות
txt:
<span class='five'>בתולה בתולות הבתולות. </span>במפתה כתיב וכי יפתה איש בתולה וקרא אחרינא בתריה כסף ישקול כמוהר הבתולות ומצי למיכתב כמוהר בתולות הא תלת דדרשינן ה' יתירה ובתולות דמצי למיכתב כמוהר ולשתוק: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: ההוא מיבעי ליה
txt:
<span class='five'>ההוא מיבעי ליה. </span>ההוא הנערה הא דלא כתיב ונתן לאביה מיבעי ליה לכדאביי שאם לא הספיק האב להעמידו בדין עד שמתה פטור: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: מיבעי ליה לג'ש
txt:
<span class='five'>מיבעי ליה לג'ש. </span>בתולה דכתיב גבי מפתה מיבעי ליה לג'ש בתולה בתולה לג'ש מה כסף האמור באונס חמשים אף מפתה חמשים ומה מפתה שקלים דכתיב ביה ישקול אף חמשים של אונס שקלים קאמר: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: שיש בה הויה
txt:
<span class='five'>שיש בה הויה. </span>שקדושין תופסין לו בה פרט לאחותו ולכל חייבי כריתות דילפינן בקדושין שאין קדושין תופסין בהן בפרק שלישי <span class='mareimakom'>(דף סז:)</span> ומשמע ליה תהיה לשון הוית קדושין ור'ש בן מנסיא משמע ליה תהיה לשון קיום: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: ולר'ע דאמר אין קדושין תופסין בחייבי לאוין
txt:
<span class='five'>ולר'ע דאמר אין קדושין תופסין בחייבי לאוין. </span>ביבמות בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span> בברייתא המחזיר גרושתו ר'ע אומר אין לו בה קדושין: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: מאי בינייהו
txt:
<span class='five'>מאי בינייהו. </span>משום ר'ש בן מנסיא קא פריך לה דאילו שמעון התימני שמעינן ליה ביבמות <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span> דפליג עליה דר'ע בהא דתנן איזהו ממזר כל שאר בשר שהוא בלא יבא דברי ר'ע שמעון התימני אומר כל שחייבין עליו כרת בידי שמים אלא לר'ש בן מנסיא קא בעינן לה אי ס'ל כר'ע מאי איכא בין משמעותא דתהיה לשון קיום למשמעות דשמעון התימני אי נמי משמע ליה לר'ש בן מנסיא לשון הויה אימעיטא לה ממזר ומה בין ראויה לקיימה ליש בה הויה: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: אלמנה לכהן גדול
txt:
<span class='five'>אלמנה לכהן גדול. </span>דמודה בה ר'ע שקדושין תופסין לו בה ואע'פ שהיא בלאו וכרבי סימאי והוא הדין גרושה להדיוט: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: לא יקח
txt:
<span class='five'>לא יקח. </span>וסמיך ליה ולא יחלל זרעו מדין כהונה הוא מחללו ולא שם ממזרים עליהם: 


lvr: 32
pgn: 29
dfh: b
trm: שהוא אומר כל שאין לו ביאה בישראל
txt:
<span class='five'>שהוא אומר כל שאין לו ביאה בישראל. </span>הבא על אשה שאין לו בה היתר ביאה הולד ממזר אפי' אלמנה לכ'ג נמי:  חייבי


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: חייבי עשה מצרי ואדומי
txt:
<span class='five'>חייבי עשה מצרי ואדומי. </span>בתוך שלשה דורות דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span>  דור שלישי יבא להם דור שני לא ולאו הבא מכלל עשה עשה: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: הניחא
txt:
<span class='five'>הניחא. </span>אי רבי ישבב האי כל שאין לו היתר ביאה דקאמר אליבא דר'ע לאו כללא כייל אלא לאפוקי מדרבי סימאי לחודיה אתא ואחייבי לאוין הוא דפליג לאוסופי חייבי לאוין בכהונה אבל שום חייבי עשה לא הוסיף: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>אי לאו אדרבי סימאי קאי וטעמא דנפשיה קאמר בשם ר'ע שכל שאין לו היתר ביאה באשה זו הולד ממזר מאי איכא למימר: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: בעולה לכ'ג
txt:
<span class='five'>בעולה לכ'ג. </span>שאין בה לאו דאלמנות וגירושין אלא עשה דבתולה יקח <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> ולא בעולה וא'ת יש כאן לאו דזונה לא אשכחן תנא דאמר פנוי הבא על הפנויה עשאה זונה אלא ר' אלעזר ולית הלכתא כוותיה ואין זונה אלא הנבעלת לפסול לה ובבעולה שלא כדרכה איירי דאי כדרכה תו ליכא קנס: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: דהוה ליה עשה שאינו שוה בכל
txt:
<span class='five'>דהוה ליה עשה שאינו שוה בכל. </span>שאינו נוהג אלא בכ'ג אבל עשה דמצרי ואדומי נוהג בכל הקהל: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: ולאפוקי מדר' נחוניא
txt:
<span class='five'>ולאפוקי מדר' נחוניא. </span>מתני' דמחייב תשלומין לבא על אחותו ואע'פ שמתחייב כרת בביאתו מפקא מדר' נחוניא: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: את יום הכפורים כשבת
txt:
<span class='five'>את יום הכפורים כשבת. </span>לפטור המדליק את הגדיש ביום הכפורים כאילו הדליקו בשבת: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: פטור מן התשלומין
txt:
<span class='five'>פטור מן התשלומין. </span>כדתנן במתני' גבי בא על בתו ויליף לה מולא יהיה אסון ענוש יענש: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: a
trm: אסון בידי אדם
txt:
<span class='five'>אסון בידי אדם. </span>ולא יהיה אסון דמשתעי במיתת ב'ד למימר דהיכא דליכא מיתת ב'ד משלם דמי ולדות: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: נופל מן הגג
txt:
<span class='five'>נופל מן הגג. </span>דומה לנסקל שדוחפין אותו מבית הסקילה לארץ דגבוה ב' קומות היה כדאמרי' בנגמר הדין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף מה.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: נמסר למלכות
txt:
<span class='five'>נמסר למלכות. </span>והן מתיזין ראשו בסייף כי כן דרך המומתין על ידיהן וזו היא מיתת סייף: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: זר שאכל תרומה
txt:
<span class='five'>זר שאכל תרומה. </span>במזיד הוא במיתה בידי שמים ולא בכרת. כרת הוא וזרעו נענשין דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> ערירים יהיו: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: לאביי פטור
txt:
<span class='five'>לאביי פטור. </span>מתשלומין דנפקא ליה מאסון בידי שמים וכל אסון במשמע בין במיתה בין בכרת: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: ולאביי פטור
txt:
<span class='five'>ולאביי פטור. </span>בתמיה נהי נמי דמיתה בידי שמים פוטרת מתשלומין אבל היכא דאכיל תרומה דגזילה מי מיפטר הא כיון דאגבהה קניה וחייב בתשלומין ואפילו תישרף ומתחייב בנפשו לא הוי עד דאכיל לה: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: שתחב לו חברו
txt:
<span class='five'>שתחב לו חברו. </span>דלא אגבהה ולא קניה ולא מיחייב בתשלומין אלא בבליעתו מתחייב דמי הניית מעיו ולא דמי כולה ובההיא שעתא חיוב מיתה נמי איכא: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: איבעי ליה לאהדורה
txt:
<span class='five'>איבעי ליה לאהדורה. </span>וכי לא אהדרה מההיא שעתא איהו מזיק לה דראשון לאו מידי עבד ולא נתחייב לכהן כלום: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: ע'י הדחק
txt:
<span class='five'>ע'י הדחק. </span>דאי נמי אהדרה ממאסה ולא חזיא לבעלים הלכך מגזל לא גזלה אמאי קא מחייבת ליה בתשלומין אהנאת גרונו ומעיו ההיא שעתא חיוב מיתה איכא: 


lvr: 32
pgn: 30
dfh: b
trm: משקין של תרומה
txt:
<span class='five'>משקין של תרומה. </span>ולא תדחקה לשנויה בבית הבליעה אלא מכיון שתחבה לתוך פיו אימאסא לה ולא מצית לאיחיובי משום גזילה דהא לא חזיא למידי אלא אהניית גרונו ומעיו מיחייב ומיתה ותשלומין באים כאחד:  וקרע


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: וקרע שיראים
txt:
<span class='five'>וקרע שיראים. </span>בשעה שבולעה ואע'ג דמיתה לאו משום ממונא דניזק אתיא ליה מיפטר וסבירא ליה לרב אשי מיתה לזה ותשלומין לזה פטור: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: שעקירה צורך הנחה היא
txt:
<span class='five'>שעקירה צורך הנחה היא. </span>הלכך אע'ג דחיוב ממון מקמי הנחה אתיא ליה פטור הואיל ובין עקירה והנחה אתיא ליה מיתה ותשלומין באין כאחד שעקירה צורך הנחה היא ומההיא שעתא אתחלה לה מלאכה: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: שכבר נתחייב בגניבה
txt:
<span class='five'>שכבר נתחייב בגניבה. </span>לשלם דהגבהה קונה בכל מקום וקמה לה ברשותיה אף להתחייב באונסים: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: היה מגרר ויוצא
txt:
<span class='five'>היה מגרר ויוצא. </span>שלא הגביהו ברשות הבעלים ולא קנאו אלא בהוצאה מרשות הבעלים פטור שאיסור שבת כו': 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: ואמאי
txt:
<span class='five'>ואמאי. </span>כי הגביהו ברשות הבעלים וקנאו אמאי חייב נימא משעת הגבהה אתחלה לה הוצאה: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: לא תימא בהגביהו ע'מ להצניעו אלא הגביהו ע'מ להוציאו
txt:
<span class='five'>לא תימא בהגביהו ע'מ להצניעו אלא הגביהו ע'מ להוציאו. </span>ודקשיא לך נימא הגבהה צורך הוצאה היא: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: a
trm: הכא במאי עסקינן כשעמד
txt:
<span class='five'>הכא במאי עסקינן כשעמד. </span>ועמידתו היא הנחה לעקירה ראשונה ואין חיוב שבת באה לו ע'י עקירת חפץ הראשונה אלא ע'י עקירת גופו שעוקר עצמו אחר העמידה על מנת להוציא ועקירת גופו כעקירת חפץ: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>מתשלומין דאתי עליה חיוב שבת מחמת הגבהה ראשונה שבה נקנה לו הכיס ומיתה ותשלומין באין כאחד: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לא תוקמה כשעמד ואפ'ה חיוב שבת דעקירה לאו מחמת עקירה ראשונה דהגבהה אתיא ליה אלא בעקירת גופו של פסיעה אחרונה כשיוצא מן הבית ובן עזאי היא: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: מהלך כעומד דמי
txt:
<span class='five'>מהלך כעומד דמי. </span>ועקירת כל פסיעה הויא עקירה והנחת הרגל היא הנחה הלכך קניה משעת הגבהה וחיוב מיתה בפסיעה בתרייתא קא אתיא ליה: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: צידי רה'ר
txt:
<span class='five'>צידי רה'ר. </span>סמוך לבתים שנותנין להלן מן הבתים אבנים ומכשולין להרחיק חיכוך העגלות ומאותן חיפופי ולפנים קרי צידי רה'ר: פלוגתא דרבי אליעזר ורבנן בעירובין בפרק כל גגות: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: רב אשי אמר
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר. </span>מגרר ויוצא דקאמר פטור לעולם ברשות הרבים ודקשיא לך איסור גניבה ליכא: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: כגון שצירף ידו
txt:
<span class='five'>כגון שצירף ידו. </span>השניה לפחות משלשה סמוך לקרקע ובידו אחת גיררה ונפלה לתוך חברתה וידו קניא ליה: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: כדרבא דאמר רבא ידו של אדם חשובה
txt:
<span class='five'>כדרבא דאמר רבא ידו של אדם חשובה. </span>לענין הנחת שבת כמקום ארבעה על ארבעה וכי היכי דלענין שבת חשוב מקום לענין מיקנא נמי חשוב מקום למיקני כאילו הגביהה למעלה משלשה ומיהו ברשות היחיד לא אגבהה דתיקני ליה מקמי דליתי חיוב שבת עליה וביאתה לרה'ר וקנייתה באין כאחד ולהכי משני כשצירף דלא תיהוי הגבהה ברשות היחיד כדקתני מגרר ויוצא: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: רב אחא מתני הכי
txt:
<span class='five'>רב אחא מתני הכי. </span>כדאמרן דמשיכה ברשות הרבים לא קני ומוקים לה כשצירף ידו וקיבלה לתוכה: 


lvr: 32
pgn: 31
dfh: b
trm: וקיימא לן דאין לוקה ומשלם
txt:
<span class='five'>וקיימא לן דאין לוקה ומשלם. </span>דנפקא לן לקמן מכדי רשעתו משום רשעה אחת אתה מחייבו ואי אתה מחייבו משום שתי רשעיות:  מתני'


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: מתני' באחותו נערה
txt:
<span class='five'>מתני' באחותו נערה. </span>דאיכא קנס וסבירא ליה דממונא משלם ולא לקי וההיא דמכות בבוגרת דאין לה קנס: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: ופגם
txt:
<span class='five'>ופגם. </span>כאילו היא שפחה נמכרת בשוק כמה פיחתה מדמיה להשיאה לעבד שיש לרבו קורת רוח הימנו כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף מ:)</span> והא בבוגרת נמי איתא: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: והא איכא צערא
txt:
<span class='five'>והא איכא צערא. </span>דהכי תנן במתניתין המפתה נותן בושת ופגם וקנס מוסיף עליו האונס שנותן את הצער: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: במפותה
txt:
<span class='five'>במפותה. </span>דאין לה צער כדאמרי' לקמן בפירקין <span class='mareimakom'>(ד' לט:)</span> פקחות שבהן אומרות מפותה אין לה צער: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: ומפותה
txt:
<span class='five'>ומפותה. </span>כיון שהכל שלה אין כאן חיוב ממון דהא עבדא מדעתה ואחולי אחלה גביה: שוטה לא גרסי' דבפקחת נמי אין שום חיוב ממון במפותה יתומה: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: קסבר עולא
txt:
<span class='five'>קסבר עולא. </span>דאוקי מתני' דמכות בבוגרת ולא אוקמה למתני' דהכא בשלא התרו בו שמעת מינה אפי' אתרו ביה נמי ממונא משלם ולא לקי: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: חובל בחבירו
txt:
<span class='five'>חובל בחבירו. </span>איכא מלקות דלא יוסיף <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> וממונא משלם כדכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> שבתו יתן ואפילו אתרו ביה נמי מרבי ליה לקמן בשמעתין בהדיא לתשלומין: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: מה לחובל בחבירו
txt:
<span class='five'>מה לחובל בחבירו. </span>דין הוא לידון בממון שהוא חמור ממלקות שכן יש בו חומר אחר: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: ואי ממונא לקולא הוא
txt:
<span class='five'>ואי ממונא לקולא הוא. </span>וא'ת ממון קל מן המלקות ואין זו תשובה שהשבנו דכ'ש בעלמא מה זה שחמור להתחייב בחמשה דברים נדון בקלה שבשני חיובין שבהן ק'ו לשאר חייבי ממון הקלין שידונו בממון הקל איכא למיפרך מה לחובל בחבירו שכן הותר מכללו בב'ד דניתן רשות לב'ד להלקותו תאמר בשאר חייבי ממון כגון קנס דאונס ומפתה שלא הותרו מכללן בב'ד: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: שכן אין צריכין התראה
txt:
<span class='five'>שכן אין צריכין התראה. </span>ונענשין במיתה או במלקות או בממון ודין הוא שידונו בחמורה כי איכא תרתי: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: a
trm: מתרוייהו
txt:
<span class='five'>מתרוייהו. </span>כי פרכת מה לחובל בחבירו שכן חייב בחמשה דברים עדים זוממין יוכיחו מה לעדים זוממין שכן אין צריכין התראה חובל יוכיח וחזר הדין:  תחת


lvr: 32
pgn: 32
dfh: b
trm: אפי' תימא
txt:
<span class='five'>אפי' תימא. </span>ההיא דמכות באחותו נערה וכשהתרו בו דאיכא ממון ומלקות ואשמעינן דלקי ולא משלם ומתניתין דכתובות בשלא התרו בו דליכא מלקות: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: b
trm: שלא השם המביאו לידי מכות כו'
txt:
<span class='five'>שלא השם המביאו לידי מכות כו'. </span>המקרא המביאו לידי מלקות אינו מביאו לתשלומין מלקות מלא תענה תשלומין מכאשר זמם וכיון דשני שמות הן חייב על שניהם: 


lvr: 32
pgn: 32
dfh: b
trm: מאי טעמא לא אמר כעולא
txt:
<span class='five'>מאי טעמא לא אמר כעולא. </span>דגמר גזירה שוה לעונשו ממון ולא מלקות לכל חייבי ממון ומלקות: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: והיה אם בן הכות
txt:
<span class='five'>והיה אם בן הכות. </span>במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף ב:)</span> מוקמינן לה בעדים זוממין: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>על כרחך כיון דרבייה קרא לתשלומין איכא לאוקמא לעונש מלקות דלאו דידיה במעידין אנו את איש פלוני כהן שהוא בן גרושה דליכא לאוקמי כאשר זמם ולומר יהא הוא בן גרושה תחתיו אלא סופג את הארבעים והכי תנן במסכת מכות וחובל בחבירו נמי מוקמינן ליה בשאין בה שוה פרוטה בכל חמשה דברים שבה כגון שלא פיחתו מכספו וממלאכתו וריפוי לא הוצרך ולא צער היה בה ובשוטה שאין לה בושת והכא נמי באחותו מצית לאוקמי מלקות דידה בבוגרת אבל נערה לישלם ולא לילקי הואיל וריבתה גזירה שוה דתחת תחת לתשלומין: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: לכדאביי
txt:
<span class='five'>לכדאביי. </span>בשילהי פירקין דפרכינן ואימא חמשים אמר רחמנא מכל מילי ושני אביי חמשים  כסף נתחדשו תחת קנס העינוי אבל בושת ופגם שהוא בשאר חובלים לא כלל כאן: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: מכלל דבושת ופגם
txt:
<span class='five'>מכלל דבושת ופגם. </span>דלאו מחמת הנאת שכיבה נינהו שהרי ישנן בשאר חובלים לא כיילינהו בגוייהו דהני: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: רבי אלעזר אומר עדים זוממין דממונא משלמי ולא לקו
txt:
<span class='five'>רבי אלעזר אומר עדים זוממין דממונא משלמי ולא לקו. </span>לא צריכי קרא דסברא היא דמלקות לא שייך בהו: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: דלאו בני התראה נינהו
txt:
<span class='five'>דלאו בני התראה נינהו. </span>קודם עדות כדמפ' רבא ואזיל הלכך אי איכא למענשינהו לא תענשינהו אלא ממון דאין עונש הגוף בלא התראה ואע'ג דגבי בן גרושה ובן חלוצה ענשינן להו מלקות בלא התראה התם גזירת הכתוב דאשכחן בהו מלקות בהדיא והיה אם בן הכות ומוקמינן לקרא במידי דלא מצית למענשינהו מכאשר זמם אבל היכא דמצית למיעבד בהו הזמה לא שייך בהו מלקות: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: וניתרי בהו בתוך כדי דבור
txt:
<span class='five'>וניתרי בהו בתוך כדי דבור. </span>לאחר שהעידו דתוך כדי דבור כדבור דמי ויכולים לחזור: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: ונרמז רמוזי
txt:
<span class='five'>ונרמז רמוזי. </span>בשעת העדות נרמוז להם רמזים על ההתראה להזכירם ובלשון רך שלא יקפידו: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: דאינהו בעו למיקטל בלא התראה ואינהו בעו התראה כו'</span>: <span class='five'>כאשר זמם
txt:
<span class='five'>דאינהו בעו למיקטל בלא התראה ואינהו בעו התראה כו'</span>: <span class='five'>כאשר זמם. </span>והם זממו להרוג את זה בעדותן שלא היה ולא נברא ולא התרו בו ההתראה שהעידו עליה: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: אלא מעתה
txt:
<span class='five'>אלא מעתה. </span>דהאי דלא בעו התראה משום כאשר זמם הוא מלקות של זוממי עדות בן גרושה ובן חלוצה: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: הכתוב מדבר
txt:
<span class='five'>הכתוב מדבר. </span>דכתיב אם אסון יהיה שמתה האשה ונתת נפש ואע'פ שלא נתכוון אלא לחבירו ואשמעינן נתכוון להרוג את זה והרג את זה חייב: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: a
trm: הוי מותרה לדבר הקל
txt:
<span class='five'>הוי מותרה לדבר הקל. </span>שאם יכנו ולא ימות ילקה ואפילו הכי אמר רחמנא דכי אין שם חיוב מיתה יענש דמי ולדות ואף על גב דאיכא התראה למלקות אלמא משלם ואינו לוקה:  נגדוה


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: ולא שני לך כו'
txt:
<span class='five'>ולא שני לך כו'. </span>יסורי המלכות הכאה שאין לה קצבה היא אבל מלקות יש לה קצבה ארבעים: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: הניחא לרבנן דאמרי
txt:
<span class='five'>הניחא לרבנן דאמרי. </span>בסנהדרין באלו הן הנשרפים <span class='mareimakom'>(עט.)</span> נתכוון להרוג את זה והרג את זה חייב והאי ונתת נפש ממש קאמר אית לן למידק ואוקמי קרא בשהתרו בו ולמילף דאע'ג דאיכא התראה יענש ממון כשאין שם מיתה: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: אלא לרבי דאמר
txt:
<span class='five'>אלא לרבי דאמר. </span>התם נתכוון להרוג את זה והרג את זה אינו נהרג אלא משלם דמי האשה ליורשיה אם כן אפשר לאוקמי קרא בשלא התרו בו ומשום הכי כי אין אסון משלם דמי ולדות וכי יש אסון משלם דמי אשה אבל אתרו ביה אימא לך לוקה ואינו משלם: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: אלא מלמד שחובשין אותו
txt:
<span class='five'>אלא מלמד שחובשין אותו. </span>לא נאמר מקרא זה אלא ללמדך דהיכא דהכהו ולא מת ונפל למשכב יחבשו את המכה ההוא בבית האסורין עד שנראה אם יקום והתהלך בחוץ אז ונקה המכה מכלל דעד השתא לא יצא מידי בית דין אלא נחבש: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: ואי מיית קטלינן ליה
txt:
<span class='five'>ואי מיית קטלינן ליה. </span>[כיון דאמרת חובשין מכלל דאי מיית ניזק קטלינן ליה להאי דאי לאו לקטלא למאי חבשינן ליה: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: ממאי
txt:
<span class='five'>ממאי. </span>דהאי והכה איש את רעהו במזיד קא משתעי והאי ונקה דילפינן מיניה חבישה ונקה מקטלא קאמר דתשמע מינה דאי מיית קטלינן ליה ועל כרחין בהתרו בו: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: דלמא בשוגג
txt:
<span class='five'>דלמא בשוגג. </span>משתעי ולא התרו בו וחבישה לאו לקטלא ונקה נמי לאו לקטלא אלא מגלות דערי מקלט וחבישה דילפינן מינה לגלות קאמר ומשום הכי כי נקה מגלות ישלם ממון אבל היכא דאתרו ביה אימא לך דכי לא מיית לוקה ואינו משלם: ריש לקיש מהדר אשינויא דרומיא דרמינן בריש שמעתין מתני' דמכות אדכתובות: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: הא מני
txt:
<span class='five'>הא מני. </span>מתניתין דקתני בא על אחותו נותן קנס ר'מ היא דאמר לעיל לוקה ומשלם שלא השם מביאו לידי מכות מביאו לידי תשלומין: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: אפי' בתו נמי
txt:
<span class='five'>אפי' בתו נמי. </span>דמיקטיל עלה לישלם דהא לא סבירא ליה לר'מ דפטור משום דרבה מיניה ואמאי תנן מתני' הבא על בתו פטור מן הקנס: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: וכי
txt:
<span class='five'>וכי. </span>שליח חוטא ושולח מתחייב קנס דארבעה וחמשה והא קיימא לן בקדושין <span class='mareimakom'>(מב:)</span> אין שליח לדבר עבירה: מכירה אי אפשר אלא ע'י אחר שהלוקח לוקחו ממנו: 


lvr: 32
pgn: 33
dfh: b
trm: לאו משום דלא מיחייב הוא
txt:
<span class='five'>לאו משום דלא מיחייב הוא. </span>דחיובא רמיא עליה אלא משום דקם ליה בדרבה מיניה:  רבי


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: התינח עבודת כוכבים
txt:
<span class='five'>התינח עבודת כוכבים. </span>דזבחי מתים אסורים וכן שור הנסקל דמשנגמר דינו אסור בהנאה כדאמרינן בב'ק <span class='mareimakom'>(דף מא.)</span> ובפסחים <span class='mareimakom'>(דף כב:)</span> ממשמע שנאמר סקול יסקל איני יודע שהוא נבילה ונבילה כו': 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: ר' יהודה אומר בשוגג יאכל
txt:
<span class='five'>ר' יהודה אומר בשוגג יאכל. </span>הוא למוצאי שבת ולא בו ביום דקנסינן שוגג אטו מזיד: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: מ'ט דרבנן
txt:
<span class='five'>מ'ט דרבנן. </span>דפליגי אדרבי מאיר ופטרי מקנס ארבעה וחמשה הואיל ובטובח על ידי אחר אוקימתא הא שחיטה ראויה היא מדאורייתא: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: כיון דשחט ביה פורתא איתסר ליה
txt:
<span class='five'>כיון דשחט ביה פורתא איתסר ליה. </span>דאמר מר <span class='mareimakom'>(חולין דף מ.)</span> היתה בהמת חבירו רבוצה לפני עבודת כוכבים כיון ששחט בה סימן אחד אסרה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: לאו דמריה קא טבח
txt:
<span class='five'>לאו דמריה קא טבח. </span>דהא איתסרא עליה וחיובא דתשלומי ארבעה וחמשה טביחה כתיב בהו ועד גמר שחיטה לא מיחייב ומקמי דמטי גמר שחיטה איתסרא בהנאה על בעליה ומההיא שעתא אפסדה מיניה דאי איתא לא הדרא בעינא ולאו דמריה היא: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: באומר בגמר זביחה הוא עובדה
txt:
<span class='five'>באומר בגמר זביחה הוא עובדה. </span>לעבודת כוכבים אינו עובד לעבודת כוכבים עד גמר זביחה: פלוגתא דר' יעקב בבבא קמא: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: a
trm: כממון דמי
txt:
<span class='five'>כממון דמי. </span>והאי נמי אע'ג דלא שוי מידי גורם לממון הוא דכי ליתא בעי לשלומי ליה תורא מעליא: דר' שמעון בבבא קמא בפרק מרובה קדשים שחייב באחריותן משלם ארבעה וחמשה משום דגורם לממון הוא ואע'ג דהקדש לאו ממון בעלים הוא ובהקדש לא שייך קנס דרעהו כתיב: <span class='five'>רבה </span>גרסינן בכולהו ותדע מדאמר לקמן א'ל רב פפא לאביי לרבה דאמר חידוש הוא כו' ואם איתא דרבא גרסינן הא רב פפא תלמידו של רבא היה כדאמר לקמן אמר ליה רב פפא לרבא הי מכה מאי שנא דשבקיה לרבא ולא שייליה [לתרוצי שמעתיה] ושייליה לאביי [שמעתא דרבא] אלא רבה גרסינן ורב פפא לא היה בימיו ושייל לאביי שהיה תלמידו של רבה: <span class='five'>רבה אמר לעולם בטובח בעצמו  ור'                     </span>


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: היה גדי גנוב לו
txt:
<span class='five'>היה גדי גנוב לו. </span>גנב גדי בחול ונתחייב הקרן וטבחו בשבת דלא אתי עליה חיובא דממון באיסור שבת אלא חיוב קנס: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: פטור
txt:
<span class='five'>פטור. </span>דקיימא לן אין מת ומשלם וכיון דאקרן לא מיחייב קנס נמי לא משלם דתשלומי ד' וה' אמר רחמנא ולא תשלומי שלשה וארבעה ולא סבירא לן כרבי נתן דאמר <span class='mareimakom'>(שבת דף צד.)</span> חי נושא את עצמו אי נמי בכפות: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: אין טביחה ואין מכירה
txt:
<span class='five'>אין טביחה ואין מכירה. </span>אינו מחויב קנס כדפירשתי דתשלומי ארבעה וחמשה כתיב ולא תשלומי שלשה וארבעה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: וטבחו במחתרת
txt:
<span class='five'>וטבחו במחתרת. </span>עצמה דההיא שעתא בר קטלא הוא אי הוה אשכחיה בעל הבית כדכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> אין לו דמים: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: משום דאסוריה איסור עולם
txt:
<span class='five'>משום דאסוריה איסור עולם. </span>כל זמן שיעידו עליו שחילל שבת ימיתוהו בית דין הלכך חמירא מיתה דילה לפוטרו מממון: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: היתה פרה שאולה לו וטבחה בשבת פטור
txt:
<span class='five'>היתה פרה שאולה לו וטבחה בשבת פטור. </span>דההיא שעתא דקא טבח לה גזיל לה ממרה ומיתה וממון באין כאחד ולא גרסינן שאם אין גניבה אין טביחה ואין מכירה דגבי שואל לא שייך לא כפל ולא ארבעה וחמשה שהרי חייב בקרן לעולם אפילו טוען טענת גנב ואין קנס אלא או בגנב או בשומר חנם הפוטר עצמו בטוען טענת גנב שאומר נגנבה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: דמי בשר בזול
txt:
<span class='five'>דמי בשר בזול. </span>כל זוזא חשבינן בארבעה דנקי הכי אמרינן בפרק מי שמת <span class='mareimakom'>(ב'ב קמו:)</span> והעור יחזירו לבעלים: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: איכא דמתני ארישא
txt:
<span class='five'>איכא דמתני ארישא. </span>להאי הניח להן אביהן אחריות נכסים חייבין לשלם ואמרינן דחייבין באונסין דאישתעבוד נכסים דאבוהון מחיים משעת שאלה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: ופליגא דרב פפא
txt:
<span class='five'>ופליגא דרב פפא. </span>דאמר לעיל ההיא שעתא דמטו לה אונסין הוא דאתי חיובא עליה ולא משעת שאלה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: ואיכא דמתני לה אסיפא
txt:
<span class='five'>ואיכא דמתני לה אסיפא. </span>היכא דטבחוה אם הניח להן אביהן אחריות נכסים משלמין תשלומי מעליא ולא בזול דאיבעי להו למידק: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: אבל ארישא
txt:
<span class='five'>אבל ארישא. </span>אם מתה לא מיחייבי לשלומי ולא אמרינן אישתעבוד נכסי דאבוהון משעת שאלה: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: והיינו דרב פפא
txt:
<span class='five'>והיינו דרב פפא. </span>דאמר לעיל לא אמרינן משעת שאלה רמו עליה תשלומין אלא משעת אונסין ואילך וההיא שעתא ליתיה לשואל דליחייב: 


lvr: 32
pgn: 34
dfh: b
trm: ודבר אחר
txt:
<span class='five'>ודבר אחר. </span>ממון ואכולה מילתא קאי כלומר חייבי מיתות שוגגין וממון או חייבי מלקיות שוגגין וממון: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: מאי לאו אסון ממש
txt:
<span class='five'>מאי לאו אסון ממש. </span>אם לא מתה האשה יענש הנוגף בדמי ולדות הא אם מתה לא יענש ואפי' לא התרו בו וקשיא לר' יוחנן: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: לא דין אסון
txt:
<span class='five'>לא דין אסון. </span>הכי קאמר קרא אם אין משפט מות לנוגף כגון שלא מתה האשה או מתה ולא התרו בו ענוש יענש: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: מכה אדם ומכה בהמה
txt:
<span class='five'>מכה אדם ומכה בהמה. </span>מכה בהמה ישלמנה ומכה אדם לא ישלם אלא יומת הקיש פטור ממון דמכה אדם לחיוב ממון דמכה בהמה מה מכה בהמה אין לך בו חילוק  לחיוב אף מכה אדם אין לך בו חילוק לפטור מכה בהמה לעולם חייב דאמרי' בב'ק <span class='mareimakom'>(דף כו:)</span> פצע תחת פצע לחייב על השוגג כמזיד ואונס כרצון: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: בין דרך ירידה לדרך עלייה
txt:
<span class='five'>בין דרך ירידה לדרך עלייה. </span>משום דגבי גלות דהורג בשוגג איכא חילוק בין דרך ירידה לדרך עלייה כדאמרי' במכות <span class='mareimakom'>(דף ז:)</span> כל שבדרך ירידתו גולה דכתיב ויפל עליו עד שיפול כדרך נפילה: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: אתיא רשע רשע
txt:
<span class='five'>אתיא רשע רשע. </span>נאמר בחייבי מיתות אשר הוא רשע למות ונאמר בחייבי מלקות והיה אם בן הכות הרשע: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: רבא אמר אתיא מכה מכה
txt:
<span class='five'>רבא אמר אתיא מכה מכה. </span>דמלקות נמי איתקוש למכה בהמה ולאו מגזרה שוה דחייבי מיתות ילפינן: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: ואיש כי יתן מום בעמיתו כאשר עשה כן יעשה לו
txt:
<span class='five'>ואיש כי יתן מום בעמיתו כאשר עשה כן יעשה לו. </span>והאי יעשה לו מלקות קאמר ולקמן פריך והא חובל בחבירו בתשלומין ולא מלקות: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: a
trm: להכאה שיש בה שוה פרוטה
txt:
<span class='five'>להכאה שיש בה שוה פרוטה. </span>ולתשלומין דהא מקרא דבתריה ילפינן דכתיב ביה כן ינתן בו דבר הניתן מיד ליד: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: סוף סוף
txt:
<span class='five'>סוף סוף. </span>האי לא תחלוק בו לחייבו ממון טעמא משום דאין בו כדי תשלומין ולא משום היקישא אבל היכא דיש בה שוה פרוטה אימא תחלוק: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: דבהדי דמחייה קרע שיראין וכו'
txt:
<span class='five'>דבהדי דמחייה קרע שיראין וכו'. </span>כלומר ואשמועינן דלוקה משום חבלה ופטור מתשלומי קריעה לא שנא התרו בו ולא שנא לא התרו דלא לקי פטור מתשלומין מהיקישא דלא תחלוק: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: דלמא בשבת כתיב
txt:
<span class='five'>דלמא בשבת כתיב. </span>ועל כרחך אשוגג כתיב קרא דאי במזיד הו'ל מתחייב בנפשו ופטור מן התשלומין: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: אלא לאו בחול
txt:
<span class='five'>אלא לאו בחול. </span>דליכא לפלוגי ואיתקש לה מכה אדם שלא תחלוק בו ואפי' אינו חייב מיתה: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: מתניתין כמאן מוקים
txt:
<span class='five'>מתניתין כמאן מוקים. </span>לשנויי רומיא דרמינן עלה דאלו הן הלוקין וקיימא לן דאין לוקה ומשלם: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: קשיא בתו
txt:
<span class='five'>קשיא בתו. </span>דבשלמא לריש לקיש דאוקמה לההיא דגנב וטבח בשבת בטובח על ידי אחר אבל בטובח על ידי עצמו לא משלם לא קשיא דמת ומשלם לית ליה לר' מאיר אפי' בקנס אלא לרבה קשיא בתו דקנס הוא וקתני מתניתין פטור: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: ואי כר' נחוניא בן הקנה
txt:
<span class='five'>ואי כר' נחוניא בן הקנה. </span>דאית ליה נמי לוקה ומשלם כר' מאיר מדקאמר יום הכפורים כשבת יה'כ הוא דפטור מתשלומין ומשום כרת דאית ביה ומג'ש דאסון אסון אבל משום לאו ומלקות דאית ביה לא פטר ומתניתין נמי דאית ליה לוקה ומשלם דידיה הוא ומת ומשלם לית ליה אפי' בקנס: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: ואי כרבי יצחק
txt:
<span class='five'>ואי כרבי יצחק. </span>תוקמה דאמר במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span> אין חייבי כריתות בכלל מלקות מ' ולית ליה האי דאלו הן הלוקין הבא על אחותו ומשום הכי חייבין בתשלומין: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: הניחא אי סבר
txt:
<span class='five'>הניחא אי סבר. </span>רבה כר' יוחנן כשלא התרו בו דמשלם דחייבי מלקיות שוגגין ודבר אחר חייב: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: אלא אי סבר לה
txt:
<span class='five'>אלא אי סבר לה. </span>בממון ומלקות דאפי' לא התרו בו פטור מממון ופליג אדרבי יוחנן וכל שכן אדעולא דאמר אפילו התרו בו משלם ממון ואינו לוקה: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: על כרחך
txt:
<span class='five'>על כרחך. </span>אי סבירא ליה בממון ומלקות דלוקה ואינו משלם כרבי יוחנן סבירא ליה בשוגגים דמשלם ממון ומוקי לה בשלא התרו בו: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: מאן תנא דפליג אדר' נחוניא
txt:
<span class='five'>מאן תנא דפליג אדר' נחוניא. </span>ומחייב תשלומין בחייבי כריתות כגון ההיא דשבועות ושהדליק גדיש ביה'כ חייבין בפרק שבועת העדות <span class='mareimakom'>(שבועות לג.)</span> ומתני' דהכא דקנסה באחותו ונהי נמי דלית ליה אסון אסון למיפטריה משום כרת ליפטריה משום לאו בין התרו בו בין לא התרו בו דאין כרת בלא לאו חוץ מפסח ומילה דבשלמא ר' יוחנן מוקי לה אפילו כרבנן דפליגי עליה דרבי מאיר דאמרי אין לוקה ומשלם והני בשלא התרו בו אלא לריש לקיש כמאן מוקי לה: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: אי רבי יצחק
txt:
<span class='five'>אי רבי יצחק. </span>דאמר לא שייך מלקות בחייבי כריתות וג'ש דאסון אסון לית ליה ובמאי ליפטר הילכך מתניתין דהכא על כרחך ר'מ היא ולא רבי יצחק משום דקשיא ממזרת אבל ההיא דשבועות בין כר'מ בין כרבי יצחק: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: איילונית
txt:
<span class='five'>איילונית. </span>שאין לה סימני נערות לעולם ואינה יולדת לשון איל זכר דוכרניתא דלא ילדה <span class='mareimakom'>(לעיל דף יא.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: אין לה קנס
txt:
<span class='five'>אין לה קנס. </span>לפי שאין קנס אלא לנערה וזו שלא תביא שערות לעולם כל כ' שנה היא בחזקת קטנה ומשם ואילך בוגרת: 


lvr: 32
pgn: 35
dfh: b
trm: והיוצאת משום שם רע
txt:
<span class='five'>והיוצאת משום שם רע. </span>קס'ד שלא מצא לה בעלה בתולים ולקמן פריך בת סקילה היא:  עריות


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: שניות
txt:
<span class='five'>שניות. </span>שגזרו חכמים על שניות להן להרחיק מן העבירה כגון אם אמו ואם אביו ושאר עריות השנויות בפרק ב' דיבמות <span class='mareimakom'>(דף כא.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: אמאי אין לה קנס
txt:
<span class='five'>אמאי אין לה קנס. </span>בשלמא בעריות איכא למימר כשמעון התימני דלית ליה נערה נערה הנערה אלא שניות קשיא: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: ובממאנת סבר לה כר' יהודה
txt:
<span class='five'>ובממאנת סבר לה כר' יהודה. </span>דאמר נערה ממאנת והכי תידוק מינה נערה ממאנת אין לה קנס הא נערה בעלמא יש לה קנס: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: עד שירבה שחור על הלבן
txt:
<span class='five'>עד שירבה שחור על הלבן. </span>ובנדה מפרש שתי שערות שוכבות ונראה כמו שירבה השחור: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: אלא ר' יהודה היא
txt:
<span class='five'>אלא ר' יהודה היא. </span>ובממאנת נערה אשמעינן דאין לה קנס ולא תדוק הא קטנה יש לה קנס וגבי אילונית דתנא נמי אין לה קנס משום דבקטנה סבר כר'מ וזו מקטנותה יצאת לבגר: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: ופליג עליה
txt:
<span class='five'>ופליג עליה. </span>בממאנת ואמר עד שירבה השחור וכי תנא הממאנת אין לה קנס הא הראויה למאן יש לה קנס בנערה קאמר: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: ודקארי לה מאי קארי לה
txt:
<span class='five'>ודקארי לה מאי קארי לה. </span>מי שהשיב תשובה זו בבית המדרש מה עלתה על רוחו ולא סבירא ליה דאיכא לאוקמינהו כר'מ ורבנן: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: משום דאית ליה למירמא אחריתא עליה
txt:
<span class='five'>משום דאית ליה למירמא אחריתא עליה. </span>לא הביאה לבית המדרש אלא לפי שיש להשיב אחרת על זו חרשת ושוטה אחרשת ושוטה: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: הא רבן גמליאל
txt:
<span class='five'>הא רבן גמליאל. </span>דאמר בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יב:)</span> היא אומרת משאירסתני נאנסתי נאמנת הכא נמי אין לה טענת בתולים להפסידה כתובתה דאמרינן אי הוה פקחת לטעון הוה טענה משאירסתני נאנסתי ומהימנא: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: הא רבי יהושע
txt:
<span class='five'>הא רבי יהושע. </span>דאמר לא מפיה אנו חיין הכא יש לה טענת בתולים דאי נמי הוה טענה קמן לא מהימנינן לה: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: a
trm: נותנין לה לילה הראשון
txt:
<span class='five'>נותנין לה לילה הראשון. </span>ובועל כמה בעילות ותלינן כל דמים של אותו הלילה בדם בתולים אלמא אית לה דם בתולים לבוגרת דאי לא לא הוה בעי למיתב לה אלא בעילת מצוה וכיון דאית לה בתולים היכא דבעל ולא מצא דם תפסיד כתובתה דהא כנסה בחזקת בתולה ומצאה בעולה:  ה'ג


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: אי דקא טעין טענת דמים הכי נמי הב'ע דקטעין טענת פתח פתוח
txt:
<span class='five'>אי דקא טעין טענת דמים הכי נמי הב'ע דקטעין טענת פתח פתוח. </span>אי דקאמר בעלתי ולא מצאתי דם ודאי טענה מעלייתא היא והכא דקתני אין לה טענת בתולים דקטעין ואמר פתח פתוח מצאתי ודם לא בדקתי אם נמצא בה אם לאו בנערה וקטנה טענה היא כדאמרינן בפ'ק ואע'פ שאין יכול לברר דבריו בפנינו אמרינן חזקה אין אדם טורח בסעודה ומפסידה אבל משבגרה אין רחמה צר כבתחילה ודומה לו כאילו פתח פתוח: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: וזו אינה רואה ואינה מראה לאמה
txt:
<span class='five'>וזו אינה רואה ואינה מראה לאמה. </span>וזה שכנסה בחזקת נחבטת כנסה ואין אדם פוסק עליה ולאו טעות הוא: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>יצא עליה שם רע היכי דמי כגון בעדים ולא שאמרו עליה שנבעלה דא'כ מאי למימרא הא לאו בתולה היא אלא אמרי לדידהו תבעתנהו לאיסורא הפקירה עצמה לכך ולא שמענו לה: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: בשלמא התם כו'
txt:
<span class='five'>בשלמא התם כו'. </span>היכי גמר רב פפא מינה דלא מגבינן בשטרא כי האי בשלמא התם שכיחי פרוצין וכיון שיש עדים שהיתה מחזרת אחר הזנות הרבה מצאה לה משום הכי אין לה קנס לאחר זמן דלאו בחזקת בתולה הואי: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: אימר זיופי זייף
txt:
<span class='five'>אימר זיופי זייף. </span>הוא עצמו למד לכוין כתב הדומה לכתב ידי עדים שחתם בו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: יתירות על בנות שלש שנים
txt:
<span class='five'>יתירות על בנות שלש שנים. </span>דכיון דראויות לביאה בחזקת הפקר הן ונבעלות בנכריותן והשבויה בשבויתה: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: ולא יהיה אסון ענוש יענש
txt:
<span class='five'>ולא יהיה אסון ענוש יענש. </span>הא אם יהיה אסון לא יענש: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: מפני שמיעך לה
txt:
<span class='five'>מפני שמיעך לה. </span>כלומר אין נוהגין בהן הפקר לאונסן בבעילה אלא לשחק עמהן: [רבנן פליגי אדרבי דוסא ואמרו יש שבויה אוכלת ויש שאינה אוכלת כיצד האשה שאמרה נשביתי וטהורה אני אוכלת ואם יש עדים שנשבית והיא אומרת טהורה אני אינה אוכלת במסכת עדיות]: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: אלא בתרומה בזמן הזה דרבנן
txt:
<span class='five'>אלא בתרומה בזמן הזה דרבנן. </span>דכיון דאפילו נבעלה איסורא דרבנן בעלמא הוא לא גזרו על ספיקה אבל קנס דאפוקי ממונא הוא אימא לך ספק בעולה היא ומספיקא לא מפקינן ממונא: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: דלמא ממנעי ולא נסבי לה
txt:
<span class='five'>דלמא ממנעי ולא נסבי לה. </span>אי פחתת כתובתה משוית לה בחזקת בעולה ומרחקי לה אפילו ישראל: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: מעיד בה
txt:
<span class='five'>מעיד בה. </span>קא סלקא דעתין דאפודה קאי שאם היה מעיד בה שלא נבעלה לעובד כוכבים לא ישאנה אם כהן הוא: 


lvr: 32
pgn: 36
dfh: b
trm: הפודה את השבויה ומעיד בה ישאנה
txt:
<span class='five'>הפודה את השבויה ומעיד בה ישאנה. </span>דאי לאו דקים ליה בגוה לא שדי זוזי בכדי שהרי לישאנה פדאה: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: דיה שעתה
txt:
<span class='five'>דיה שעתה. </span>ולא גזרו בה טומאת מעת לעת לטמא טהרות שנגעה בהן משעת טבילה עד שעת ראייה דהא אפי' יצא דם זה מאתמול והעמידוהו כותלי בית הרחם שזהו הטעם של מעת לעת בבנות ישראל הלא דם כנענית כדם בהמה ואם תאמר ניחוש שמא משטבלה נעקר ויצא מיד טומאה למפרע דרבנן היא והיכא דאיכא למיגזר מעת לעת שלם גזור מפקידה לפקידה והיכא דלא גזור מעת לעת לא גזור מפקידה לפקידה: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: וצריכה להמתין ג' חדשים
txt:
<span class='five'>וצריכה להמתין ג' חדשים. </span>שלא תנשא להבחין בין זרע הנזרע בקדושה לזרע הנזרע שלא בקדושה: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: דלא ידעה היכא ממטו לה
txt:
<span class='five'>דלא ידעה היכא ממטו לה. </span>שבאים למוכרה וסברה דלמא ממטו לה לגבי ישראל ופרקו לה ומנטרא נפשה לשמש במוך: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: אלא יוצאה בשן ועין
txt:
<span class='five'>אלא יוצאה בשן ועין. </span>שפחה שסימא אדוניה את עינה ויצאה לחירות מנא הות ידעה מעיקרא דתיפוק לחירות דמנטרא נפשה לזמן מוך לשימושה: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: מתהפכת
txt:
<span class='five'>מתהפכת. </span>שיצא הזרע ולא יקלוט והא אפילו במידי דממילא מצו למיעבד וכולן עושות כן: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: a
trm: משום דאיכא איבוד נשמה
txt:
<span class='five'>משום דאיכא איבוד נשמה. </span>יש כאן עונש חמור ודיו בכך אם ענשתו לאבד נשמה ליהרג: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: דאמר רחמנא
txt:
<span class='five'>דאמר רחמנא. </span>שנויא הוא דמשנינן לאו לאשמעינן דלא תעביד ביה תרתי אלא לאשמועינן בחיוב מיתה לבדה שלא יפדה בממון: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: וצריכי דאי אשמעינן מזיד
txt:
<span class='five'>וצריכי דאי אשמעינן מזיד. </span>דלא ליפרוק נפשיה בממון הוה אמינא משום דחמיר איסוריה אבל בשוגג ליפרוק נפשיה בממון מגלות: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: ואי אשמעינן שוגג
txt:
<span class='five'>ואי אשמעינן שוגג. </span>דמשום דאין בגלותו איבוד נשמה להכי לא לפטריה בממון אלא ליגלי: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: כל חרם וגו'
txt:
<span class='five'>כל חרם וגו'. </span>משמע לשון חייבי מיתות כמו זובח לאלהים יחרם <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: ערכו עלי
txt:
<span class='five'>ערכו עלי. </span>ואע'פ שערך אינו לפי דמים אלא לפי שנים לא אמר כלום דמעטיה קרא הכא והאי חרם לשון הקדש הוא: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: שדמיו קצובין
txt:
<span class='five'>שדמיו קצובין. </span>בתורה לפי שנים ולא דמי לאומר דמיו עלי דדמים אין לו אבל ערך יש לו: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: למומתין בידי שמים
txt:
<span class='five'>למומתין בידי שמים. </span>כגון מי שהרג שורו את הנפש דכתיב ביה יומת ולא מיתת בית דין דנפקא לן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> מות יומת המכה רוצח הוא על רציחתו אתה הורגו ואי אתה הורגו על רציחת שורו והאי יומת בידי שמים: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: אלא מיתות חמורות שלא ניתנה שגגתן לכפרה
txt:
<span class='five'>אלא מיתות חמורות שלא ניתנה שגגתן לכפרה. </span>כיון דקרא לא פריש כל מיתות מיסתייך אי שדית הך חומרא דאין ממונו מצילו אמיתות חמורות ומאי נינהו כגון העושה חבורה באביו או גונב נפש מישראל שאין כפרה כתובה בשגגתו שאין כרת בזדונו דליחייב חטאת בשגגתו: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: מיתות קלות
txt:
<span class='five'>מיתות קלות. </span>היינו כל מיתות האמורות בהן כרת על זדונו בלא התראה יש כפרה בשגגתה בחטאת כגון עבודת כוכבים ושבת ועריות א'נ רוצח שיש כפרה לשגגתו בגלות: 


lvr: 32
pgn: 37
dfh: b
trm: ולא ממילא
txt:
<span class='five'>ולא ממילא. </span>שמעת לה מלא תקחו כופר הא גבי רוצח כתיבא וניתנה כפרה לשגגתו ואשמעינן קרא שלא יציל את עצמו בממון ולמה לי תו כל חרם:  הני


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: היכא דהרגו
txt:
<span class='five'>היכא דהרגו. </span>במזיד דרך עלייה בהנפת ידו הכהו מאחריו דדכוותה בשוגג לא ניתן לכפרת גלות כדכתיב ויפל דרך נפילה: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: לחייבו ממון
txt:
<span class='five'>לחייבו ממון. </span>והוא הדין לפדותו ולא יהיה אסון מיהא איצטריך דאי מהיקישא הוה אמינא אדרבה לאידך גיסא מה מכה בהמה לעולם ישלם אף מכה אדם ישלם והשתא דנפקא לן פטור תשלומין למזיד מלא יהיה אסון על כרחך היקישא לפטור שוגג דרך עלייה: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: אלא אמר רמי בר חמא כו'
txt:
<span class='five'>אלא אמר רמי בר חמא כו'. </span>איצטריך חד מהני קראי לאשמועינן דלא ליעביד ביה תרתי ואף על גב דנפקא לן מולא יהיה אסון: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: הני מילי
txt:
<span class='five'>הני מילי. </span>דלא ענשינן ליה בתרתי היכא דסימא את עינו והרגו בה באותה מכה ומת: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: ולא עין ונפש תחת עין
txt:
<span class='five'>ולא עין ונפש תחת עין. </span>מיניה קיימא לן בהחובל דעין תחת עין לאו ממש דאי אמרת ממש דלמא בהדי דסמינן לעיניה מיית והוה ליה עין ונפש תחת עין מיהו שמעינן מינה דלא תעביד ביה תרתי לא שנא מת באותה מכה לא שנא לא מת: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: סלקא דעתך אמינא חידוש הוא שחידשה תורה
txt:
<span class='five'>סלקא דעתך אמינא חידוש הוא שחידשה תורה. </span>בכל תשלומי קנס שאינו דין אלא גזרת מלך בעלמא וכיון דחידוש הוא וגזירת חוק אימא אע'ג דאיכא בהדיה מיתה לשלם: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: כתנא קמא
txt:
<span class='five'>כתנא קמא. </span>ודריש ליה באומר ערכו של יוצא ליהרג עלי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: אין לה קנס
txt:
<span class='five'>אין לה קנס. </span>טעמא מפרש בגמרא ורישא דקתני אשת אחיו ואשת אחי אביו דבנתארסה ונתגרשה עסקינן וקתני יש להן קנס ר' עקיבא היא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: הכי נמי
txt:
<span class='five'>הכי נמי. </span>דלא ממעט לגמרי ותדרוש נערה לאביה הא בוגרת לעצמה הא לא אשכחן דאישתמיט תנא ומתני בוגרת יש לה קנס ונימא רבי עקיבא היא: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: הואיל ואביה זכאי בכסף קידושיה
txt:
<span class='five'>הואיל ואביה זכאי בכסף קידושיה. </span>שלו הוא בנערותה ולקמן יליף לה בפרק נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(דף מו:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: מה כסף קידושיה אף על פי שנתארסה ונתגרשה
txt:
<span class='five'>מה כסף קידושיה אף על פי שנתארסה ונתגרשה. </span>מאחר כשחוזרת ומתקדשת בתוך נערות: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: a
trm: לאביה הוי
txt:
<span class='five'>לאביה הוי. </span>דהא כל קידושי נערות ילפינן לאביה דגבי קידושין לא כתיב מיעוטא דאשר לא אורסה כי הכא: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: שהרי אני קורא בה נערה בתולה
txt:
<span class='five'>שהרי אני קורא בה נערה בתולה. </span>אע'פ שנתארסה ונתגרשה דהא נערה בתולה היא כדכתיב קרא אבל בעולה שאין אני קורא בה נערה בתולה אין לה קנס: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: אדרבה בתולה לגזירה שוה
txt:
<span class='five'>אדרבה בתולה לגזירה שוה. </span>ולאו למעוטי בעולה בזנות אלא יש לה קנס לבעולה בזנות שהרי אני קורא אותה נערה אשר לא אורסה: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: לא אתיא גזירה שוה ומפקא לקרא מפשטיה לגמרי
txt:
<span class='five'>לא אתיא גזירה שוה ומפקא לקרא מפשטיה לגמרי. </span>דאתא פשטיה לאשמועינן הא ארוסה לעצמה וחד מתרוייהו לאפנויי אי נמי לא מופני ליכא למיפרך מידי: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: אלא לרבי עקיבא דברייתא וכי אתיא גזירה שוה ומפקא מפשטיה לגמרי
txt:
<span class='five'>אלא לרבי עקיבא דברייתא וכי אתיא גזירה שוה ומפקא מפשטיה לגמרי. </span>דלא דריש פשטא דאשר לא אורסה כלל ומשוי אורסה כלא אורסה ואם כן מיעקר משמעותיה: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: יש בגר בקבר
txt:
<span class='five'>יש בגר בקבר. </span>אם מתה בנערותה עד שלא עמדה בדין והגיע זמן בגרותה בקבר מי חשיב בגר או לא ולקמיה מפרש ואזיל למאי הלכתא: 


lvr: 32
pgn: 38
dfh: b
trm: יש בגר בקבר
txt:
<span class='five'>יש בגר בקבר. </span>וכי היכי דאם לא הספיקה לעמוד בדין עד שבגרה תנן לקמן בפרק נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(דף מא:)</span> דהרי הן לעצמה ולא לאביה והשתא נמי בגר בקבר מפקיע כח האב ובנה ירית לה אם יש לה בן:  ומי


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: שמא יעשה עוברה סנדל
txt:
<span class='five'>שמא יעשה עוברה סנדל. </span>שאם תתעבר עובר שני פוחת השני את צורת הראשון ודומה לסנדל שהוא דג שבים: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: שמא תגמול את בנה
txt:
<span class='five'>שמא תגמול את בנה. </span>מפני שהחלב נעכר כשמתעברת ואינו טוב ליונק ותצטרך להעתיקו משדים וימות: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: ויתר על כן
txt:
<span class='five'>ויתר על כן. </span>על בת שתים עשרה שנה משמשת כדרכה שאם תתעבר לא תמות אלמא בקטנות לא מיעברא שיבא לכלל לידה דהא ותמות קתני: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: וכי תימא
txt:
<span class='five'>וכי תימא. </span>מבת שתים עשרה ויום אחד שהגיעו ימי הנעורים נתעברה וילדה בנערות ומתה בנערות הא נמי ליתא דאמר שמואל אין בין נערות לבגרות אלא ששה חדשים משתביא שתי שערות הויא נערה באותן שתביא משתים עשרה שנה והלאה ומשתביאם עד שתבגור ששה חדשים ותו לא ומתניתא דקתני מבת שתים עשרה ואילך אי מעברא לא מתה במביאה שתי שערות קודם שתתעבר קאמר אבל כל זמן שלא הביאה קטנה היא והאי דנקט מנין שנים משום דבבציר משתים עשרה ויום אחד אפילו הביאה שערות אינו אלא שומא כדאמרינן במסכת נדה ובקדושין: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: ופקע אב
txt:
<span class='five'>ופקע אב. </span>פקעה תביעת אב וזכה הלה במה שבידו שאין בעל דינו קיים וקנס לאו ממון הוא להורישו לאביה בתורת ירושה כל כמה דלא גבתיה: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: מר בר רב אשי
txt:
<span class='five'>מר בר רב אשי. </span>לא בעי לה בעיא דרבא משום בגר בקבר אלא אם מתה בנערותה מי פקעה כי בגרות דמחיים או לא ולהאי לישנא דמר בר רב אשי אליבא דרבא אמרו לעיל מילתא דפשיטא ליה לאביי מיבעיא ליה לרבא דאילו ללישנא קמא מפשט פשיטא ליה לרבא דמיתה לא מפקעא ודלא כאביי כל זמן שלא בגרה וכי קא מיבעיא ליה בבגר בקבר קמבעיא ליה אבל במיתה כל זמן שלא בגרה פליג אדאביי ואמר לא מפקעא וחייב: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: בגרות מוציאה מרשות אב
txt:
<span class='five'>בגרות מוציאה מרשות אב. </span>דלא מצינו שזיכתה לו תורה בבתו אלא מכר בקטנות ושאר שבח כגון קנסה ומעשה ידיה בנערות כדילפינן בפרק נערה <span class='mareimakom'>(לקמן דף מו:)</span> אבל בבגרות לא אשכחן וכיון דלא זיכתה לו תורה אנן מהיכא תיתי לן לזכותו בשלה: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: ונשואין מוציאין מרשות אב
txt:
<span class='five'>ונשואין מוציאין מרשות אב. </span>כדאשכחן בהפרת נדרים דכל זמן דלא ניסת אביה מיפר ומשניסת אין יכול להפר: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: אביה ובעלה
txt:
<span class='five'>אביה ובעלה. </span>ואינו מופר עד שיפרו שניהם: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: לכשיוציא
txt:
<span class='five'>לכשיוציא. </span>בגמרא פריך אטו אשתו היא ומפרש לה לכשלא יכנוס דאם כנסה אינו נותן קנס כדכתיב מהר ימהרנה לו ואם מאן ימאן וגו' כסף ישקול אבל אונס כתיב ונתן חמשים כסף ולו תהיה לאשה: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: a
trm: שותה בעציצו
txt:
<span class='five'>שותה בעציצו. </span>בכלי שבחר לו לשתות בו כלומר על כרחו ישאנה כדכתיב לא יוכל לשלחה <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> : <span class='shastitle7'>גמ'</span>  שסופה


lvr: 32
pgn: 39
dfh: b
trm: שסופה להצטער כו'
txt:
<span class='five'>שסופה להצטער כו'. </span>ואי חיבוט על גבי קרקע הוא וכי סופה ליחבט על גבי קרקע תחת בעלה: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: b
trm: דאבוה הוא
txt:
<span class='five'>דאבוה הוא. </span>דהא כל שבח נעורים ילפינן לקמן <span class='mareimakom'>(דף מו:)</span> לאביה והיאך היא יכולה למחול: 


lvr: 32
pgn: 39
dfh: b
trm: אע'פ שאמרו אונס נותן מיד כשיוציאנה אין לה עליו כלום
txt:
<span class='five'>אע'פ שאמרו אונס נותן מיד כשיוציאנה אין לה עליו כלום. </span>ולא אמרינן אין קנסה תחת כתובתה שהרי לאביה נותן מיד אלא כסף קנסה הוא כתובתה וכן אם מת יצא כסף קנסה בכתובתה: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: מי איתיה לעשה כלל
txt:
<span class='five'>מי איתיה לעשה כלל. </span>השתא נמי מלמדין אותה לומר איני רוצה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: יתומה שנתארסה ונתגרשה האונס חייב והמפתה פטור
txt:
<span class='five'>יתומה שנתארסה ונתגרשה האונס חייב והמפתה פטור. </span>דכיון דיתומה היא וקנס שלה היא ואחילתיה דמדעתה נתפתתה לו פטור ובגמרא מפרש דנתארסה ונתגרשה מילתא אחריתי היא ולא איתומה קאי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: בשיטת ר'ע רבו אמרה
txt:
<span class='five'>בשיטת ר'ע רבו אמרה. </span>דאמר במתני' נערה שנתארסה ונתגרשה קנסה לעצמה והך נתארסה ונתגרשה דר' אלעזר כשאביה קיים וקרי לה יתומה משום דפקע זכות אב מינה לגבי קנסא: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: מדקתני אונס חייב ומפתה פטור
txt:
<span class='five'>מדקתני אונס חייב ומפתה פטור. </span>אלמא יש לה קנס ולעצמה הלכך מפתה פטור דמדעתה עבד ואונס חייב ואפילו אביה קיים דאי יתומה כדקתני פשיטא דמפתה פטור אלא הא קמ'ל כו': 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: טובינא דחכימי
txt:
<span class='five'>טובינא דחכימי. </span>מאושר שבחכמים אשרי מתרגמינן טובאי. ר' אלעזר הוא ר' אלעזר בן שמוע ותלמידו של ר'ע היה כדאמרינן ביבמות בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף סב:)</span> והיה העולם שמם עד שבא ר'ע אצל רבותינו שבדרום ושנה להם ר'מ ור' יהודה ור' יוסי ור'ש ורבי אלעזר בן שמוע: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: a
trm: כאילו היא שפחה
txt:
<span class='five'>כאילו היא שפחה. </span>בגמרא מפרש מאי גריעותא מחמת בעילה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אלא אמר רבי זירא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבי זירא. </span>מהכא מסתברא שאין בושת בכלל חמשים דאם כן אין הפרש בין בעל שלימה לבעל פגומה שנבעלה שלא כדרכה והיכן הוא הפרש שביניהם ש'מ גבי בושת כיון שנפגמה כבר אין בושתה רב כשלימה: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: מכלל דבושת ופגם
txt:
<span class='five'>מכלל דבושת ופגם. </span>שאינם משום עינוי שהרי ישנן בשאר חובלין אינו בכלל זה. פגם הוא נזק הנישום נמי בשאר חבלות: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: ואימא לדידה הוי
txt:
<span class='five'>ואימא לדידה הוי. </span>דבשלמא קנס כתיב ביה ונתן לאבי הנערה אלא הני ליהוו לדידה: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: בנעוריה בית אביה
txt:
<span class='five'>בנעוריה בית אביה. </span>גבי נדרים כתיב ומיהו איכא למשמע מינה דבימי נעוריה תלאה הכתוב בבית אביה: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אלא מסתברא
txt:
<span class='five'>אלא מסתברא. </span>דבושת ופגם דאב הויא שהרי בידו לביישה בבושת בעילה ולפוגמה בפגם בעילה: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: למנוול ומוכה שחין
txt:
<span class='five'>למנוול ומוכה שחין. </span>כדתנן לקמן האב זכאי בבתו בקידושי' בכסף ובשטר ובביאה וכיון דבידו ליטול ממון לפוגמה ולביישה בושה זו השתא אפסדיה האי דפגמה:  


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: ולעבדו מאי נפקא ליה
txt:
<span class='five'>ולעבדו מאי נפקא ליה. </span>למריה מינה אם בעולה היא מי קפיד מריה אלא שיהו להן ולדות: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: קורת רוח
txt:
<span class='five'>קורת רוח. </span>שזהיר בעבודתו ואף הוא רוצה לעשות לו נחת רוח להטעימו טעם בתולה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אין מכר
txt:
<span class='five'>אין מכר. </span>דתניא <span class='mareimakom'>(ערכין דף כט:)</span> יכול ימכור אדם בתו כשהיא נערה אמרת מכורה כבר יוצאה עכשיו שאינה מכורה אינו דין שלא תימכר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אף קנס במקום מכר
txt:
<span class='five'>אף קנס במקום מכר. </span>משתהא ראויה לביאה עד שתביא שתי שערות הוו תרוייהו ומשהביאה שערות עד שתבגר קנס ולא מכר: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אהא מתניתו לה
txt:
<span class='five'>אהא מתניתו לה. </span>להא דריש לקיש דאמר כ'מ שנכתב נער בלא ה' וקרינן נערה ללמד על הקטנה בא: 


lvr: 32
pgn: 40
dfh: b
trm: אלא כאן נערה
txt:
<span class='five'>אלא כאן נערה. </span>האי דכתיב נערה מלא לאו לגלויי עליה אתא אלא על כל מקום שנאמר נער חסר ויליף הכי כאן שאי אפשר אלא בנערה כתיב נערה מלא וללמדך דכל מקום שנאמר נער אפילו קטנה במשמע:  מתני'


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: ואינו משלם קנס
txt:
<span class='five'>ואינו משלם קנס. </span>בבבא קמא נפקא לן מודה בקנס פטור מאשר ירשיעון אלהים פרט למרשיע את עצמו: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: אינו משלם
txt:
<span class='five'>אינו משלם. </span>דקנס נינהו שאפי' אין יפה דינר נותן שלשים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: דלא פגים לה
txt:
<span class='five'>דלא פגים לה. </span>אין לעז של אנוסה גדול כלעז של מפותה וכיון דלאו פגם דילה הוא מהימנינן ליה למשקל מיניה בושת ופגם על פיו: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: לאו בחזקת שימור קיימי
txt:
<span class='five'>לאו בחזקת שימור קיימי. </span>אם לא ישמרום בעלים שלא יזיקו [אינם בחזקת משתמרים מאליהם שלא יזיקו] אלא מזיקין אפי' ניזקא דלאו אורחיה הלכך על מרייהו רמיא לנטורינהו וזה שלא שמרו בדין הוא דלישלם כולה אלא דרחמנא חס עליה ומיהו מה שמשלם בדין משלם: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: הניזק והמזיק בתשלומין
txt:
<span class='five'>הניזק והמזיק בתשלומין. </span>שניהם מפסידין בדבר ס'ד דהכי קאמר תרוייהו מטי להו בהאי פסידא דניזק מפסיד פלגא ומזיק פלגא: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: לא נצרכא אלא לפחת נבילה
txt:
<span class='five'>לא נצרכא אלא לפחת נבילה. </span>הא דקתני ניזק בתשלומין לאו בפלגא דקא שביק קאמר אלא בההוא פלגא ניזקא נמי דקני ליה רחמנא מפסיד כל פחת שפחתה נבילה מדמיה משעת מיתה עד שעת העמדה בדין ששמין את הנבלה כמה היה יפה השור בחייו וכמה היתה נבילה יפה בשעת מיתה ומשלם החצי אבל מה שהוזלו דמי נבילה משעת מיתה עד שעת מכירה אין המזיק משלם כלום באותו פחת ובבבא קמא <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> יליף לה מקראי ואשמעינן האי תנא דפחת נבילה דניזק הוי: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: תשלומי נזק מלמד שהבעלים מטפלין בנבילה
txt:
<span class='five'>תשלומי נזק מלמד שהבעלים מטפלין בנבילה. </span>תנא דברייתא דריש לישנא דמתניתין דתנן בבבא קמא משלם תשלומי נזק במיטב הארץ ותנא עלה בברייתא דהאי דנקט תנא דמתני' תשלומי נזק ולא תנא משלם את הנזק לאשמועינן אתא שהניזק נוטל את נבילתו ומטפל בה ומוכרה והמזיק משלים עליה מה שחייבתו תורה אם תם חצי ואם מועד הכל ותרתי למה ליה לרבי למיסתם במתני' דבעלים מטפלין בנבילה: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: מן העלייה
txt:
<span class='five'>מן העלייה. </span>מן המיטב שבנכסי מזיק דגבי תם כתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> וחצו את כספו מגופו ובמועד כתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> שלם ישלם שור ואם איתא דפלגא ניזקא קנסא ניתני נמי שהתם אינו משלם על פי עצמו ומועד משלם על פי עצמו דמועד ודאי בדין משלם שהרי התרו והעידו בו לשמור שורו: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: a
trm: שייר חצי כופר
txt:
<span class='five'>שייר חצי כופר. </span>לא שנה כל החילוקים שביניהם שהרי אף יש חילוק זה ביניהם שהמועד שהמית את האדם משלם כופר שלם ותם שהמית אפילו חצי כופר כדינו בניזקין לא משלם דכתיב בעל השור נקי ודרשינן <span class='mareimakom'>(ב'ק דף מא:)</span> נקי מחצי כופר:  הא


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: הא מני ר' יוסי הגלילי היא דאמר תם משלם חצי כופר
txt:
<span class='five'>הא מני ר' יוסי הגלילי היא דאמר תם משלם חצי כופר. </span>דדריש להאי נקי לדרשה אחריתי לדמי ולדות אם נגח אשה ויצאו ילדיה הלכך לא הוה ליה לפלוגי בינייהו בכופר וכי תימא הוה ליה לפלוגי דהאי פלגא והאי כוליה ההיא בכלל רישא היא דקתני תם משלם חצי נזק ומועד נזק שלם ותנא בניזקין והוא הדין לכופר: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: מאי לאו בתם
txt:
<span class='five'>מאי לאו בתם. </span>ואי משום דקתני בה המית שורי את פלוני דחיובו כופר ותם לאו בר כופר הוא הא מני רבי יוסי הגלילי היא: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: ניפלוג בדידה
txt:
<span class='five'>ניפלוג בדידה. </span>בבן חורין ובבהמה נמי הוה מצי לשנויי חילוק ולמיתני דאיכא דלא משלם על פי עצמו: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: כולה במועד קמיירי
txt:
<span class='five'>כולה במועד קמיירי. </span>במועד אתא לאשמועי' דאף הוא יש בו חילוק דאיכא ביה מידי דלא משלם על פי עצמו ומאי ניהו נגיחת עבד ואי הוה תני כדקאמרת הוה שביק נמי לאורחיה דרישא איירי במועד וסיפא ניתני תם ומה לי שבקה תנא לאורחיה גבי ניזק לדלג מבן חורין לעבד מה לי שבקה במזיק ולדלג ממועד לתם: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: יתר על מה שהזיק
txt:
<span class='five'>יתר על מה שהזיק. </span>כגון נגיחת עבד וכן אונס ומפתה ומוציא שם רע ותשלומי כפל ותשלומי ארבעה וחמשה: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: ליתני כל שאינו משלם כמה שהזיק אינו משלם ע'פ עצמו</span>: <span class='five'>והלכתא פלגא ניזקא קנסא
txt:
<span class='five'>ליתני כל שאינו משלם כמה שהזיק אינו משלם ע'פ עצמו</span>: <span class='five'>והלכתא פלגא ניזקא קנסא. </span>דהואיל וכל חצי נזק אינו אלא בניזקא דלאו אורחיה לאו על מריה הוה רמיא למינטריה בהכי אלא קנסא הוא כי היכי דלוסיף ביה נטירותא: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: משום דלא קתני כל שאינו משלם כמה שהזיק אינו משלם על פי עצמו
txt:
<span class='five'>משום דלא קתני כל שאינו משלם כמה שהזיק אינו משלם על פי עצמו. </span>דלישתמע מינה נמי חצי נזק הא לאו תיובתא היא: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: כיון דאיכא חצי נזק
txt:
<span class='five'>כיון דאיכא חצי נזק. </span>דמשתלם בנזקי בהמה במהלכת והתיזה צרורות מתחת רגליה והזיקה דתנן בבבא קמא <span class='mareimakom'>(דף יז.)</span> דמשלמת חצי נזק ובההוא חצי נזק קיימא לן בב'ק דהלכתא גמירי לה מסיני שהוא תולדה של רגל ופטורה ברה'ר כי רגל וניזקי רגל לאו קנסא נינהו אלא ממונא שהרי מועדת מתחילתה וגבי צרורות הוא דאקיל רחמנא וכיון דממונא הוא משלם ע'פ עצמו משום הכי לא פסיקא ליה למיתני כל שאינו משלם כמה שהזיק דהא איכא האי: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: משונה הוא
txt:
<span class='five'>משונה הוא. </span>אין דרכו בכך וכל נזק משונה בבהמה הוי תולדה דקרן תמה שאף היא משונה שאין דרכה בכך וחצי נזק הוא דמשלם וכיון דקנסא הוא לא מגבינן ליה בדייני בבל שאין שם סמיכה בזקנים ולא מקרו מומחים וגבי קנס כתיב <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> ירשיעון אלהים: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: אורחיה הוא
txt:
<span class='five'>אורחיה הוא. </span>והוו להו נזקי דשן ושן משלמת נזק שלם וממונא הוא וגובין אותו בבבל: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: ואי
txt:
<span class='five'>ואי. </span>לא תפיס ואמר קמן קבעו לי זמנא בארעא דישראל השיאוהו לילך עמי לדון לפני דייני ארץ ישראל קבעינן ליה: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: משמתינן ליה
txt:
<span class='five'>משמתינן ליה. </span>למזיק מיהא להרוג אותו כלב ולסלק היזיקיה:  הדרן עלך אלו נערות 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: נערה שנתפתתה: והצער בתפוסה
txt:
<span class='five'>נערה שנתפתתה: והצער בתפוסה. </span>והצער נמי לאביה באנוסה בתפוסה לישנא דקרא ותפשה ושכב עמה <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: לא הספיקה לעמוד בדין וכו'
txt:
<span class='five'>לא הספיקה לעמוד בדין וכו'. </span>כיון דלא עמדה בדין לאו ממון הוא להורישו לבניו ואמרינן לקמן <span class='mareimakom'>(דף מג.)</span> אין אדם מוריש לבנו זכות שזכתה לו תורה בבתו ויליף לה מקרא: 


lvr: 32
pgn: 41
dfh: b
trm: ר'ש אומר
txt:
<span class='five'>ר'ש אומר. </span>אע'פ שעמדה בדין לא הוי ממון דאב להורישו לבניו עד דמטי לידיה ובגמרא יליף טעמא:  מעשה


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: מת האב הרי הוא של אחים
txt:
<span class='five'>מת האב הרי הוא של אחים. </span>דמשבא לעולם זכה בו האב ולא דמי לקנס דלא הוי ממון עד שעמד בדין ויעידוהו דהא אי מודה מיפטר: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: מדקא יהיב מפתה
txt:
<span class='five'>מדקא יהיב מפתה. </span>קנס ובושת ופגם פשיטא דלאביה נינהו דאי לדידה הא אחלה גביה: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: שאינו משלם קנס ע'פ עצמו
txt:
<span class='five'>שאינו משלם קנס ע'פ עצמו. </span>אלא על פי עדים וכיון דאילו אודי ליה קמן כשתבעו הוה מיפטר כי כפריה נמי אין זו שבועת כפירת ממון: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: אבל משלם בושת ופגם
txt:
<span class='five'>אבל משלם בושת ופגם. </span>דממונא הוא ואשתכח דממונא כפריה ולקמן מפרש טעמא דרבנן דקא סברי סתם טוען אנסת לא תבעו אלא בושת ופגם ולא נשבע זה על כפירת קנס: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: כיון דעמד בדין
txt:
<span class='five'>כיון דעמד בדין. </span>כבר ואי הוה מודי ליה קמן הוה משלם שכבר חייבוהו ב'ד ראשון על פי עדים השתא ממונא כפריה וחייב: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: a
trm: או דלמא אף על גב דעמד בדין
txt:
<span class='five'>או דלמא אף על גב דעמד בדין. </span>ואי מודה הוה מיחייב אפילו הכי לא מיחייב בכפירתו קרבן שבועה הואיל ועיקרו קנס ולא חייבה תורה קרבן שבועה אלא על פקדון ותשומת יד וכיוצא בהן: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: מאי לאו בשעמד בדין
txt:
<span class='five'>מאי לאו בשעמד בדין. </span>בב'ד אחד ובאו עדים באותו ב'ד וחייבוהו ב'ד על פיהם ועכשיו זה תובעו מה שחייבוהו ב'ד וחזר וכפר וקתני פטור: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: והא מדרישא
txt:
<span class='five'>והא מדרישא. </span>מילתייהו דרבנן דאיפליגו עליה וחייבוהו קרבן שבועה איירי בשעמד בדין מכלל דסיפא כלומר ר'ש דאתא לאיפלוגי עלייהו בדכוותה איירי: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: אלא פשיטא בשעמד בדין
txt:
<span class='five'>אלא פשיטא בשעמד בדין. </span>והא דקתני יצאו אלו שהן קנס לקמן מפרש לה שעיקרן קנס: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: או ליתני רישא
txt:
<span class='five'>או ליתני רישא. </span>דכולה רבי שמעון אומר או ליתני סיפא כו' מאי שנא דאיפסיק ותנא רבי שמעון אומר בי מיצעי: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: ומודינא לך לענין קרבן שבועה
txt:
<span class='five'>ומודינא לך לענין קרבן שבועה. </span>דלרבי שמעון אע'ג דעמד בדין לא מיחייב עליה קרבן שבועה: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: להורישו לבניו
txt:
<span class='five'>להורישו לבניו. </span>משעמד בדין ומת עד שלא הספיק לגבות הרי הוא של אחיה ולא שלה: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: עשרין ותרתין שנין
txt:
<span class='five'>עשרין ותרתין שנין. </span>הן היו ימי שררתו של רבה ומת וישב רב יוסף בראש וסייעוהו מן השמים לפרקה להיות לו לשם לפי שהיה רבה חריף ולכך קראוהו עוקר הרים ורב יוסף היה בעל שמועות ומשנה וברייתא לכך קראוהו סיני : 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: וכי אמר רבה ממונא הוי להורישו
txt:
<span class='five'>וכי אמר רבה ממונא הוי להורישו. </span>משעמד בדין בשאר קנסות ולא מיפטר תו בהודאה: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דשאני קנס דאונס ומפתה משאר קנסות דאפילו עמד בדין נמי לאו ממונא הוא: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: ת'ל וכחש
txt:
<span class='five'>ת'ל וכחש. </span>בתמיה כלומר מאי איריא דנסיב לה הש'ס לפטורא מוכחש כי היכי דיליף שאר קנסות כלומר מדלא דמי לתשומת יד למיהוי עיקר תחילתו ממון תיפוק ליה דהשתא נמי לאו ממונא הוא דרחמנא אמר ונתן דלא זיכתה לו תורה עד שעת נתינה: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: כי איצטריך וכחש
txt:
<span class='five'>כי איצטריך וכחש. </span>לקנס דאונס ופתוי למילפינהו בהדי שאר קנסות לפטורא מוכחש משום דעיקרן קנס ולא מצי למילף מונתן: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: כגון שעמדה בדין ובגרה
txt:
<span class='five'>כגון שעמדה בדין ובגרה. </span>דלרבי שמעון דידה הוא דכי היכי דפליג במתניתין בלא הספיקה לגבות עד שמת האב הכי נמי פליג בלא הספיקה לגבות עד שבגרה דקאמר ת'ק הרי הן של אב ולרבי שמעון הרי הוא של עצמה ואם מתה אחרי כן ירית לה אביה מכח דידה והוי ממון גמור ואע'ג דלא מטא לידה דלגבי דידה לא הוה שאני משאר קנסות דמשעת העמדה בדין ממונא הוא וכי מייתא ירית הוא כל זכות שהיה לה בו הלכך מונתן לא מצי למיפטריה ונסיב הש'ס מוכחש ומשום דעיקרו קנס: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דבשעמד בדין אוקימתה וכבר נעשה ממון היכי קתני יצאו אלו שהן קנס הא ממון נינהו: 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: שאינו משלם קנס כו'
txt:
<span class='five'>שאינו משלם קנס כו'. </span>ואי הוה מודי הוה מיפטר אלמא טעמא דרבי שמעון משום דאי הוה מודי מיפטר הוא והא ליתא אלא כשלא עמד בדין: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 42
dfh: b
trm: והא עמד בדין דמשלם ע'פ עצמו קרבן שבועה נמי מיחייב</span>: <span class='five'>רחמנא פטריה
txt:
<span class='five'>והא עמד בדין דמשלם ע'פ עצמו קרבן שבועה נמי מיחייב</span>: <span class='five'>רחמנא פטריה. </span>מקרבן שבועה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: ומודה בקנס פטור
txt:
<span class='five'>ומודה בקנס פטור. </span>והרי לא תבעו אלא קנס לבדו ועליו נשבע וכיון דאי אודי ליה קמן לא משלם כי כפריה נמי לאו ממונא כפריה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: בת הניזונית מן האחין
txt:
<span class='five'>בת הניזונית מן האחין. </span>שכך הוא תנאי כתובה בפרקין <span class='mareimakom'>(לקמן דף נב:)</span> בנן נוקבן דיהוויין ליכי מינאי אינון יהון יתבין בביתי ומיתזנן מנכסיי עד דתלקחון לגוברין: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: אלמנה ניזונת מנכסי יתומים
txt:
<span class='five'>אלמנה ניזונת מנכסי יתומים. </span>דהאי נמי תנאי כתובה הוא בפרקין את תהא יתבא בביתי ומיתזנא מנכסי כל ימי מיגר ארמלותיך: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: בנכסים מועטין
txt:
<span class='five'>בנכסים מועטין. </span>שאין בהן כדי פרנסת שנים עשר חודש כדאמר בפ' מי שמת בב'ב וקתני הבנות יזונו והבנים ישאלו על הפתחים: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: מאי למימרא
txt:
<span class='five'>מאי למימרא. </span>דיוקא לא אצטריך לאשמועינן דעשתה לאחר מיתת האב לעצמה ואי לאשמועינן היא גופה דמה שעשתה בחיי האב לאחים פשיטא דהא זכה ביה אב דממונא הוא ולאו קנסא: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: אפי' למאן דאמר
txt:
<span class='five'>אפי' למאן דאמר. </span>במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(יב.)</span> פלוגתא: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: להעדפה
txt:
<span class='five'>להעדפה. </span>לעולם לדיוקא דילה איצטריך לאשמועינן דמעשה ידיה לאחר מיתת אב לעצמה ובשאינה ניזונת דלא תימא זכות שזיכתה תורה לאב בבתו ממון הוא להורישו לבנים ודקשיא לך במאי תיתזון הא לא גרעה מעבד עברי כי אצטריך לאשמועינן להעדפה שמעשה ידיה עודף על מזונותיה אצטריך לאשמועינן: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: אמר רבא וכי גברא רבה כרב יוסף
txt:
<span class='five'>אמר רבא וכי גברא רבה כרב יוסף. </span>דאותבה להא תיובתא לא הוה ידע דאיכא העדפה ומצי לדחויי ולשנויי בשאינה ניזונת ולהעדפה ואפ'ה אותבה אלא ע'כ רב יוסף טעמא ידע דתיובתא מעלייתא היא והכי קשיא ליה ממתני' אדרב ששת: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: דקתני
txt:
<span class='five'>דקתני. </span>מתני' מציאתה עם מעשה ידיה ולמה לי למתנייה והא לא שייך למיתני אע'ג שלא גבתה דממאן גבתה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: אלא לאו ה'ק מעשה ידיה כמציאתה
txt:
<span class='five'>אלא לאו ה'ק מעשה ידיה כמציאתה. </span>דמה שעשתה בחיי האב לאב וליורשין ומה שעשתה לאחר מיתת האב לעצמה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: מה מציאתה כו'
txt:
<span class='five'>מה מציאתה כו'. </span>דמציאתה פשיטא לן דלעצמה דהא אפי' בחיי האב לא זכי בהן אב אא'כ סמוכה על שלחנו כדאמרינן בב'מ <span class='mareimakom'>(דף יב:)</span> ומשום איבה דכיון דאינו חייב במזונותיה בחייו כדתנן בפרקין  האב אינו חייב במזונות בתו ואי אמרת מציאתה לעצמה תו לא יהיב לה מזונות ולקמן בפירקין נמי אמרי' זכאי במציאתה משום איבה אבל אחין על כרחייהו מתזנא מנכסי האב: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: ואימא בפתוי הבת וקנסות
txt:
<span class='five'>ואימא בפתוי הבת וקנסות. </span>דאונס וחבלות הכתוב מדבר אבל מעשה ידיה דמידי דשכיח וחסרי בה ממונא דהא מיתזנא מינייהו אימא דידהו הוי: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: a
trm: צערא דגופא הוא
txt:
<span class='five'>צערא דגופא הוא. </span>וצערא לא זכי ליה רחמנא לאב כדתניא בהחובל <span class='mareimakom'>(ב'ק פז:)</span> בבנו ובבתו הקטנים יעשה להם סגולה:  שפצעה


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: אמר רב זירא ואמרי לה אמר רבי זירא
txt:
<span class='five'>אמר רב זירא ואמרי לה אמר רבי זירא. </span>הוא רבי זירא הוא רב זירא אלא בבבל מקמי דסליק לארעא דישראל לקמיה דרבי יוחנן ואין סמיכה בבבל הוו קרו ליה רב זירא ובהא שמעתא איכא למ'ד מקמי דסמכוהו אמרה ואיכא למ'ד בתר דסמכוהו אמרה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: שמואל
txt:
<span class='five'>שמואל. </span>הוו קרו ליה שקוד על שום דהלכתא כוותיה בדיני ושוקד על דבריו לאומרם כהלכתא : 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: כרב ששת
txt:
<span class='five'>כרב ששת. </span>דפשיט לעיל בתו מאלמנתו ואמר מעשה ידיה לאחין: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: כתובתה של אב
txt:
<span class='five'>כתובתה של אב. </span>כתובה שהיא גובה משני ארוסין הללו וקסבר יש כתובה לארוסה ובימי נערות וקטנות קאמר: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: כתובתה שלה
txt:
<span class='five'>כתובתה שלה. </span>דמשהשיאה פקעה רשותו ובתר גוביינא אזלינן וגוביינא בתר הכי הוא ולא אזלינן בתר כתיבה לומר הואיל והראשונה נכתבה בעודה ברשות האב תיהוי דאב: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: תו לא חזיא לאינסובי
txt:
<span class='five'>תו לא חזיא לאינסובי. </span>דהויא חזקה להיות בעליה מתים ודק תנא במלתיה דלא לינקוט בדרך פורענות: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: ואגב אורחיה
txt:
<span class='five'>ואגב אורחיה. </span>דבעי לאגמורינן משפט הכתובה ומחלוקת ר' יהודה ורבנן נקט לישנא דידיה למסתם לן כרבי דאמר במס' יבמות <span class='mareimakom'>(דף סד:)</span> נשאת לראשון ומת לשני ומת לשלישי לא תנשא דבתרי זמני הויא חזקה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: דמשעת אירוסין
txt:
<span class='five'>דמשעת אירוסין. </span>של בעל הראשון נתחייב לה כתובה וזכה בה אב אבל באירוסין שני לא זכה דמשנשאת לראשון פקעה זכותיה מינה: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: הואיל וברשותו נכתבין
txt:
<span class='five'>הואיל וברשותו נכתבין. </span>כתובה הראשונה שהיה לפני הנשואין והלכך בגרה קודם נשואין לא נכתב ברשותו הא דגרסינן  נכתבים לשון רבים אמנה ומאתים דכתובה קאי: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: ומגבא מאימת גביא
txt:
<span class='five'>ומגבא מאימת גביא. </span>כלומר לענין זכייה דאב דהא חזינן דלאו בתר אירוסין אזלינן אפי' לר'י כדקתני ומודה ר'י במארס את בתו ובגרה כו' אלמא בתר כתיבה אזיל לענין מטרף לקוחות מאימת טרפא ממשעבדי משעת אירוסין דהא מההיא שעתא איחייב בתקנתא דרבנן או דלמא עד שעת כתיבה דהויא מלוה בשטר לא טרפא: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: מנה מאתים
txt:
<span class='five'>מנה מאתים. </span>דמתקנתא דרבנן מחייב טרפא מזמן אירוסין אם מת או גרשה לאחר נשואין טורפת לקוחות שלקחו מנכסיו מזמן אירוסין ואילך דמההיא שעתא אשתעבד: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: אחד זה ואחד זה מן הנשואין
txt:
<span class='five'>אחד זה ואחד זה מן הנשואין. </span>דהיא גופה מחלה לשעבודא קמא ונתרצתה בזמן הכתוב בשטר הכתובה ככל המפורש בה בין עיקר בין תוספת: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: ואמר רב הונא באתה לגבות מאתים כו'
txt:
<span class='five'>ואמר רב הונא באתה לגבות מאתים כו'. </span>כלומר אין לה אלא אחד מהן ויפה כחה לגבות איזה שתרצה באתה לגבות מאתים דניחא לה בהכי וכגון שמכר נכסיו בין זמן ראשון לזמן שני דאי מפקא למיגבי בשל שלש מאות נמצאו שטרי הלקוחות קודמין: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: ואם איתא
txt:
<span class='five'>ואם איתא. </span>דסבר רב הונא חוב ראשון מזמן ראשון ותוספת מזמן שני ה'נ תיגבי מאתים מזמן ראשון ומאה מזמן שני: 


lvr: 32
pgn: 43
dfh: b
trm: צביתי ואוסיפית לך תלת מאה אמאתים
txt:
<span class='five'>צביתי ואוסיפית לך תלת מאה אמאתים. </span>ש'מ לא להוסיף על הראשונה בא ולא תגבה השניה אא'כ הראשונה בטלה:  הכא


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: הכא נמי
txt:
<span class='five'>הכא נמי. </span>מדלא כתב ואוסיפית לה מאה אמאתים קמאי אלא כתב זמן שני לכל השלש מאות ולא בלשון מוסיף על השטר הראשון ש'מ אחילתיה לשעבודא קמא ואם באת לגבות שטר השני תגבה מזמן שני אבל גבי תוספת המוסיף בכל כתובות על מנה מאתים כותבין בו ואוסיפית לה על מאי דתקון רבנן הלכך לא אחילתיה לשעבודא קמא וכדקאי קאי: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: שני שטרות
txt:
<span class='five'>שני שטרות. </span>של שדה אחת של מכר או מתנה וכתבן ראובן לשמעון אחד בניסן ואחד בסיון: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: ביטל שני את הראשון
txt:
<span class='five'>ביטל שני את הראשון. </span>ואם כתב לו אחריות וטרפוה ממנו אין גובה אלא מזמן שני וה'נ נימא ראשון בטיל ליה דאחליה לשעבודיה קמא: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: לתוספת כתביה
txt:
<span class='five'>לתוספת כתביה. </span>ולא לבטולי לקמא אלא דאי מזמן שני אתי למגבי ליקני עיקר ותוספת ואי ניחא ליה בקמא משום דקדים לא ליקני תוספת: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: ליפות כחו כתביה
txt:
<span class='five'>ליפות כחו כתביה. </span>ואי נמי לא אוסיף ביה לא ביטל את הראשון אלא דלא ליתו בני מצרא לערעורי עליה דקיימא לן מתנה לית בה משום דינא דבר מצרא: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: דינא דבעל חוב
txt:
<span class='five'>דינא דבעל חוב. </span>דאי אתי ב'ח וטריף ליה מיניה קבל עליו אחריות בשטר השני דנהדר וניגבי מיניה מעות הכתובים כאן: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: ולטסקא
txt:
<span class='five'>ולטסקא. </span>לפרוע מס הקרקע למלך מזמן ראשון לזמן שני לרפרם על המוכר לפרוע לרב אחא על הלוקח לפרוע: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: a
trm: הרי זו בחנק
txt:
<span class='five'>הרי זו בחנק. </span>ואפי' נתגיירה פחותה מבת ג' שנים דבחזקת בתולה היא דכי כתיבא סקילה בנערה המאורסה בישראל כתיבא דכתיב כי עשתה נבלה בישראל: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: b
trm: מאן ימאן
txt:
<span class='five'>מאן ימאן. </span>במפתה הכתוב מדבר דמצי למיכתב ואם ימאן וכתב ואם מאן ימאן בין אביה קיים וממאן בין שאין אביה קיים והיא ממאנת אלמא אע'ג דכתיב באונס ונתן לאבי הנערה ואונס ומפתה מהדדי גמירי מיחייב קנס איתומה וכי תימא שאני הכא דרבי רחמנא [אבל לגבי מוציא ש'ר לא אתרבאי] הכא נמי לאו יתומה משמע מריבוי אלא דבין היא ובין אביה יכולין לעכב כדאמרינן באלו נערות <span class='mareimakom'>(לעיל דף לט:)</span> ויתומה לא אתרבאי הכא אלא דסבירא ליה לתנא דאביה דקאמר קרא לאו למעוטי יתומה אלא למימרא דקנסה לאביה ולא לעצמה והוא הדין לאביה האמור במוציא שם רע: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: b
trm: בבא עליה ואח'כ נתיתמה
txt:
<span class='five'>בבא עליה ואח'כ נתיתמה. </span>ולעולם אבי הנערה למעוטי יתומה בין בקנס בין בהוצאת שם רע: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: b
trm: מדתני אמי כי הוציא שם רע על בתולת ישראל ולא בתולת גרים
txt:
<span class='five'>מדתני אמי כי הוציא שם רע על בתולת ישראל ולא בתולת גרים. </span>והא בתולת גרים יתומה היא דרחמנא אפקריה לזרעיה דמצרי כשל חמור דכתיב <span class='mareimakom'>(יחזקאל כג)</span>  וזרמת סוסים זרמתם והוא לשון שכבת זרע הזורם כזרם מים ואצטריך קרא למעוטי אי אמרת בשלמא כו': 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: b
trm: נערה מלא דבר הכתוב
txt:
<span class='five'>נערה מלא דבר הכתוב. </span>בכל מקום כתיב נער וכאן כתיב נערה מלא להוציא את הקטנה: 


lvr: 32
pgn: 44
dfh: b
trm: אלא כאן נערה כו'
txt:
<span class='five'>אלא כאן נערה כו'. </span>אלא האי דכתיב מלא לא ללמד על עצמו בא ולהוציא את הקטנה דבלאו הך דרשא אמעיטא לה קטנה כדאמרינן דלאו בת עונשין אלא ללמד בא על כל נערה שבתורה שכתובין חסר לומר שאף הקטנה במשמע והכי יליף כאן נערה כאן שאי אפשר בקטנה כתיב מלא הא למדת שכל מקום שנכתב חסר אף הקטנה במשמע כגון באונס ומפתה: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: סוקלין אותה על פתח בית אביה
txt:
<span class='five'>סוקלין אותה על פתח בית אביה. </span>דהכי כתיב והוציאו את הנערה אל פתח בית אביה והאי בבאו עדים בבית חמיה כתיב דהא במוציא שם רע כתיב דמפרש ביה קרא ואקרב אליה אלמא כשניסת: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: סוקלין אותה על שער העיר
txt:
<span class='five'>סוקלין אותה על שער העיר. </span>דכתיב כי יהיה נערה בתולה מאורסה וגו' והוצאתם את שניהם אל שער העיר ההיא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: תידון בחנק
txt:
<span class='five'>תידון בחנק. </span>כי היכי דאילו זנאי השתא לאו סקילה איכא אלא חנק דכי כתיב סקילה בזינתה נערה כתיב שנאמר כי יהיה נערה בתולה וגו' השתא נמי בחנק דכיון דאשתני גופא בין חטא להעמדה בדין אשתני קטלא לכדהשתא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: ואינו נותן מאה סלע
txt:
<span class='five'>ואינו נותן מאה סלע. </span>דכי כתיב ויסרו אותו מלקות וענשו אותו ממון בנערה כתיב וזה עקימת שפתיו גורמין לו ליענש כדמתרץ לקמן ועקימת שפתיו בבוגרת הואי: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: מקדימין לבית הסקילה
txt:
<span class='five'>מקדימין לבית הסקילה. </span>כלומר ישכימו בבוקר לשם כי אין להם נס והמלטה מן המיתה הזאת: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: לבית הסקילה
txt:
<span class='five'>לבית הסקילה. </span>אלמא אע'ג דאשתני גופא ואילו זנאי השתא בת חנק היא לא אמרינן אישתני קטלא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: מוציא שם רע קאמרת
txt:
<span class='five'>מוציא שם רע קאמרת. </span>לאותובי אסרחה ולבסוף בגרה דתני תנא דאיירי בבאו לה עדים בבית אביה: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: דחידוש הוא
txt:
<span class='five'>דחידוש הוא. </span>ולא אמרינן בה דמשום דאישתני דינא דאי זנאי השתא בת חנק היא נימא אישתני קטלא דהך דזנאי בנערות: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: דהא נכנסה לחופה ולא נבעלה בעלמא וזינתה בחנק כו'
txt:
<span class='five'>דהא נכנסה לחופה ולא נבעלה בעלמא וזינתה בחנק כו'. </span> ותדע דהא בלא בגרה נמי [בלא] הוצאת שם רע ואפי' בנערות אשתני דינא הוא דאילו זנאי השתא חנק הוא דאיכא הואיל ונכנסה לחופה אע'פ שלא נבעלה כדתניא [לקמן] <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> נערה ולא בוגרת בתולה ולא בעולה מאורסה ולא נשואה מאי לא נשואה אי נימא נשואה ממש היינו ולא בעולה אלא לאו נכנסה לחופה ולא נבעלה אלמא אילו זנאי השתא בת חנק היא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: ואילו מוציא שם רע
txt:
<span class='five'>ואילו מוציא שם רע. </span>עליה השתא וזנאי קודם כניסה לחופה בסקילה אלמא בהוצאת שם רע לא אמרינן דמשום דאישתני דינא אילו זנאי השתא לישתני קטלא הבא ע'י זנות דמעיקרא והילכך כי בגרה נמי וניסת לא אמרינן במוציא שם רע דמשום דאישתני דינא דהשתא אישתני קטלא דמעיקרא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: ודלמא כי חדית
txt:
<span class='five'>ודלמא כי חדית. </span>כלומר הא ראייה דמייתינן מסתם מוציא ש'ר לכאן לאו ראייה היא לכאן דהתם הוא דאף על גב דאישתני דינא דאילו זנאי השתא לא אישתני קטלא דהא דזנאי מעיקרא משום דלא אישתני גופא הוא וחידוש שחידשה תורה באישתני דינא חדית באישתני גופא לא חדית אבל בגרה אישתני גופא היא ואי בבאו לה עדים בבית אביה אית לך למימר סרחה ולבסוף בגרה בחנק במוציא שם רע נמי משבגרה הוה ליה למיתני חנק: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: אלא אמר רב נחמן בר יצחק
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב נחמן בר יצחק. </span>הא דתני שילא תידון בחנק הואיל ואישתני גופא אישתני קטלא ותניא אחריתא בסקילה ואע'ג דאישתני גופא לא אישתני קטלא תנאי היא: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: a
trm: חטאו עד שלא נתמנו
txt:
<span class='five'>חטאו עד שלא נתמנו. </span>נשיא ומשוח שאין קרבנם כשל יחיד שהנשיא מביא שעיר ומשוח מביא פר: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: אימור דשמעינן ליה כו'
txt:
<span class='five'>אימור דשמעינן ליה כו'. </span>כלומר ליכא למ'ד הכא אישתני קרבן משום שינויא דגופא מדלא מחייב להו ר'ש לנודע להם משנתמנו לאיתויי כדהשתא אלא פטורין לגמרי קאמר וטעמא דידיה משום דבעי ידיעה וחטאה בחד גופה: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: דאזיל אף בתר ידיעה
txt:
<span class='five'>דאזיל אף בתר ידיעה. </span>כלומר שעת החטא מחייבתו כשבה ושעת ידיעה מחייבתו שעיר לפיכך אין כאן אחד מכל הקרבנות שחייבתו תורה: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: רחמנא ניצלן מהאי דעתא
txt:
<span class='five'>רחמנא ניצלן מהאי דעתא. </span>כיחד ממנו טעמו של דבר מפני שתלוי בהבנת הלב כדמפרש לקמן זו מעשיה גרמו לה כו': 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: שעריך למעלה
txt:
<span class='five'>שעריך למעלה. </span>כי ימצא בקרבך באחד שעריך וגו' דהא ודאי באותו שער שעבד בו עבירה: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: שעריך
txt:
<span class='five'>שעריך. </span>בעבודת כוכבים כתיב <span class='mareimakom'>(דברים יז)</span> והוצאת את האיש ההוא או את האשה ההיא אשר עשו וגו': 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: גמר פתח מפתח ופתח משער
txt:
<span class='five'>גמר פתח מפתח ופתח משער. </span>אסמכתא דרבנן בעלמא כתיב הכא אל פתח בית אביה וכתיב במשכן <span class='mareimakom'>(במדבר ד)</span>  מסך פתח שער החצר מה פתח האמור במשכן שער עמו אף פתח האמור כאן שער עמו והדר גמר האי שער משעריך האמור בעבודת כוכבים: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: לוקה מ'מ
txt:
<span class='five'>לוקה מ'מ. </span>בין בעל ובא לב'ד והוציא שם רע ע'י בעילתו ואמר לא מצאתי לבתך בתולים בין לא בעל ובא לבית דין ואמר באו לי עדים שזינתה בבית אביה והרי היא לפניכם: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: כר' אליעזר בן יעקב
txt:
<span class='five'>כר' אליעזר בן יעקב. </span>דאמר לקמן לא נאמר פרשת מוציא שם רע אלא כשבעל הלכך מאה סלע לא מחייבינן ליה אלא כשבעל אבל מלקות דמשום אזהרת לא תלך רכיל <span class='mareimakom'>(ויקרא יט)</span> הוא לקי ואפילו לא בעל דהא הלך רכיל ואי משום דהוי לאו שאין בו מעשה ר' יהודה לטעמיה דאמר לאו שאין בו מעשה לוקין עליו במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף ד:)</span> ובשחיטת חולין <span class='mareimakom'>(דף פג.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: והוא שבעל
txt:
<span class='five'>והוא שבעל. </span>כר' אליעזר בן יעקב וקסבר תנא קמא אליבא דר' אליעזר לאו שאין בו מעשה אין לוקין עליו ומלקות דמוציא שם רע חידוש הוא ומויסרו אותו נפקא וההוא קרא כשבעל כתיב: 


lvr: 32
pgn: 45
dfh: b
trm: ר' יהודה אומר ללקות לוקה מכל מקום
txt:
<span class='five'>ר' יהודה אומר ללקות לוקה מכל מקום. </span>דמלקות משום אזהרת לא תלך רכיל הוא ולאו שאין בו מעשה לוקין עליו: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: רב פפא אמר
txt:
<span class='five'>רב פפא אמר. </span>לעולם מלקות ממש ומאי בעל לוקה לא בעל אינו לוקה דקאמר בהך ברייתא ממון דמאה סלע קאמר: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: אטו ערך חציו
txt:
<span class='five'>אטו ערך חציו. </span>עלי והאומר ערך חציו עלי או ערך ראשי או לבי עלי נותן ערך שלם דהוה ליה מעריך אבר שהנשמה תלויה בו וגבי ערכין כתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כז)</span> בערכך נפשות שהמעריך אבר שהנשמה תלויה בו נותן קצבה שנתנה בו תורה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: ויסרו מויסרו ויסרו מבן
txt:
<span class='five'>ויסרו מויסרו ויסרו מבן. </span>כתיב הכא ויסרו אותו וכתיב גבי סורר ומורה ויסרו מה להלן בן עמו אף כאן בן עמו והיינו ויסרו דהכא מויסרו דהתם וההוא ויסרו דהתם מבן שעמו דלגמריה לבן שעמו על ויסרו דהכא והדר יליף בן דאייתינן הכא מבן והיה אם בן הכות מה התם מלקות אף הכא מלקות: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: שכרן בקרקע
txt:
<span class='five'>שכרן בקרקע. </span>לרבי יהודה מהו כיון דמרבית גמר כסף או אוכל בעינן דהוו מטלטלין כדכתיב לענין רבית או דלמא לממון הוא דגמר ג'ש ואפי' מקרקעי: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: על נשואין הראשונים
txt:
<span class='five'>על נשואין הראשונים. </span>כנסה ולא הוציא ש'ר וגרשה והחזירה ואחר כך מוציא שם רע לא מצאתי בתולים לנישואין קמאי: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: ולא ליבם
txt:
<span class='five'>ולא ליבם. </span>אין יבם שהוציא שם רע על נישואי אחיו בכלל פרשה זו לטעון טענת בתולים איפשיטא ליה בעיא בתרייתא: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: זינתה מעיקרא יש לה כתובה מנה
txt:
<span class='five'>זינתה מעיקרא יש לה כתובה מנה. </span>קסבר כנסה בחזקת בתולה ונמצאת בעולה יש לה כתובה מנה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: במוציא שם רע חלק
txt:
<span class='five'>במוציא שם רע חלק. </span>שאם הביא עדים שנבעלה ארוסתו שלא כדרכה ונמצאו זוממין אינו נותן מאה סלע דלא מצאתי בתולים כתיב במקום בתולים: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: a
trm: אינו חייב עד שיבעול שלא כדרכה ויוציא שם רע בכדרכה
txt:
<span class='five'>אינו חייב עד שיבעול שלא כדרכה ויוציא שם רע בכדרכה. </span>כלומר כשבעל נאמרו דברים ובעילתו אפילו היא שלא כדרכה כי היכי דלא חלק בשאר עונשין אבל ביאה של זנות שהוא מוציא לעז עליה צריך שיאמר על ביאה כדרכה ולקמן מפרש לה:  אידי


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: אידי ואידי כדרכה בעינן
txt:
<span class='five'>אידי ואידי כדרכה בעינן. </span>כיון דאמר דברים ככתבן היאך אתה קורא לא מצאתי לה בתולים אלא אם כן אמר בעלתיה כדרכה ומצאתיה בעולה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: ומקבל את גיטה
txt:
<span class='five'>ומקבל את גיטה. </span>אם נתגרשה מן האירוסין וקודם שבגרה אבל בגרה או ניסת שוב אין לו רשות בה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: ואינו אוכל פירות בחייה
txt:
<span class='five'>ואינו אוכל פירות בחייה. </span>אם נפלו לה קרקעות בירושה מבית אמה אין אביה אוכל פירותיהן אלא עושין לה סגולה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: יתר עליו הבעל
txt:
<span class='five'>יתר עליו הבעל. </span>שהוא זוכה גם בכל השנויים למעלה ואוכל פירות מנכסים שנפלו לה בירושה משניסת לו: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: בקבורתה
txt:
<span class='five'>בקבורתה. </span>דאמרינן לקמן קבורתה תחת כתובתה שהכניסה לו מבית אביה והוא יורשה במיתתה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: אין כסף לאדון זה
txt:
<span class='five'>אין כסף לאדון זה. </span>בצאתה מרשותו בסימני נערות כדילפינן בקידושין דביוצאה בסימנים משתעי קרא: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: ואימא לדידה הוי
txt:
<span class='five'>ואימא לדידה הוי. </span>וקרא כי אתא לאשמועינן אתא שהיא נקנית לבעל בקדושי כסף והכי תדרשיה אין כסף ביציאה זו אבל יש כסף ביציאה אחרת ולעולם דידה הוי: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: קטנה דלית לה יד
txt:
<span class='five'>קטנה דלית לה יד. </span>לקדש עצמה ואע'ג דגבי מוציא שם רע כתיב וההיא נערה הוה דלמא הכי קאמר את בתי נתתי בקטנותה ועתה נערה: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: מבושת ופגם
txt:
<span class='five'>מבושת ופגם. </span>דאמרינן באלו נערות <span class='mareimakom'>(לעיל מ:)</span> שהוא של אב: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: שייך בה
txt:
<span class='five'>שייך בה. </span>בידו ליטול ממון ולביישה בבושת זה למוסרה לביאת קידושין למנוול ולמוכה שחין: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>כי פרכת אימא לדידה הכי תשני מסתברא כי קא ממעט קרא יציאתה מרשות אב בקידושין מתורת יציאתה מרשות אדון בסימנין: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: יציאה דכוותה קא ממעט
txt:
<span class='five'>יציאה דכוותה קא ממעט. </span>מה כסף דיציאת אדון אי הוה התם כסף דאדון שהיא יוצאה ממנו בעי מהוי כפדיון גרעונה דמגרעת עמו ויוצאה והמותר נותנת לו אף כי קאמר נמי יש כסף ביציאה אחרת דאדון שהיא יוצאה ממנו בעי למהוי ולא לדידה ואי אמרת לדידה הוה לא קא ממעט יציאה דכוותה כך מפורש בשאלתות דרב אחאי גאון ואני שמעתי יציאה דכוותה קא ממעט מה התם נערה אף הכא נערה וקשיא לי אכתי אימא לדידה ובמסכת קדושין פירשתיה בלשון שמועתי ובקושי: 


lvr: 32
pgn: 46
dfh: b
trm: איתקוש הוויות להדדי
txt:
<span class='five'>איתקוש הוויות להדדי. </span>מה כסף ברשות אביה אף קידושי שטר וביאה ביד אביה וקידושי שטר וביאה דמקדשת בהו ילפינן בקידושין:  משום


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: משום איבה
txt:
<span class='five'>משום איבה. </span>דכיון דאינו חייב במזונותיה אי אמרת מציאתה שלה איכא איבה ולא זיין לה תו: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: הא דזכי ליה רחמנא לאב למימסרה לחופה
txt:
<span class='five'>הא דזכי ליה רחמנא לאב למימסרה לחופה. </span>כדכתיב את בתי נתתי כל נתינות שבה במשמע ואותו היום אינה עושה מלאכה היכי מצי כו': 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: אלא קטנה לא צריכא קרא
txt:
<span class='five'>אלא קטנה לא צריכא קרא. </span>דקשיא לך לעיל אימא ה'מ קטנה דמצי מזבן לה לאו קושיא היא: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: כי איצטריך קרא לנערה
txt:
<span class='five'>כי איצטריך קרא לנערה. </span>ואע'ג דעיקר קרא בקטנה כתיב מיהו קרא יתירא הוא דכתיב לאמה לאקושי בת לאמה להיקישא דנערה אתיא: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: בנעוריה
txt:
<span class='five'>בנעוריה. </span>גבי הפרת נדרים כתיב והכי קאמר בנעוריה ברשות אביה היא וכי תימא הא בהדיא כתיב כי הניא אביה אותה אי לאו האי הוה אמינא בקטנה משתעי: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: ומימנע ולא פריק
txt:
<span class='five'>ומימנע ולא פריק. </span>לפיכך תקנו לו פירות כדאמר לקמן ופירקונה תחת פירות דליכלינהו בעל וכל פדיונה יהי עליו אם רב אם מעט דאי אמרת לינחינהו ויפדוה מהם אם תהיה שבוייה זמנין דלא מלו והשתא יהיב מדידיה: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: כיסא נקיטא
txt:
<span class='five'>כיסא נקיטא. </span>כיס מלא מעות יש לה בסגולה ועד הנה לא נהניתי מהם עתה תפדה את עצמה ואם יחסר אני לא אשלים: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: כתב לה פירות כסות וכלים
txt:
<span class='five'>כתב לה פירות כסות וכלים. </span>פסק לה האב בנדוניתה שתכניס לבעלה מטלטלין כגון פירות תלושין וכסות וכלים וכתבן לה מן האירוסין: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: a
trm: לימא בפלוגתא כו'
txt:
<span class='five'>לימא בפלוגתא כו'. </span>דמ'ד בעלה יורש נדונייתה מן האירוסין כרבנן דאמרי אם מת הוא גובה את הכל מנה מאתים ותוספת אלמא כתובתה קיימא כאילו נישאת אם מתה איהי נמי ירית איהו נדוניא שאף היא בתוך השטר נכתבה דהכי כתבינן דא נדוניא דהנעלת ליה מבי אבוה כך וכך וצבי ואוסיף לה מדיליה כך וכך:  מ'ד


lvr: 32
pgn: 47
dfh: b
trm: מ'ד לא זכה כרבי אלעזר
txt:
<span class='five'>מ'ד לא זכה כרבי אלעזר. </span>דאמר לא כתב לה כתובה אלא על מנת לכונסה ומנה מאתים דתקון לה רבנן הוא דאית לה איהי נמי לא כתבה לו ודא נדוניא דהנעלת ליה אלא ע'מ חיבת נשואין: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: b
trm: כ'ע כר'א בן עזריה
txt:
<span class='five'>כ'ע כר'א בן עזריה. </span>תרוייהו הנך תנאי דלעיל (תרוייהו) כר'א בן עזריה דפסקינן הלכתא כוותיה לקמן: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: b
trm: תחת פירות
txt:
<span class='five'>תחת פירות. </span>שהוא אוכל מנכסי מלוג שלה כגון נכסים שנפלו לה משניסת או שהיו לה קודם לכן שלא שמאתן לו בנדוניית כתובתה: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: b
trm: דלא מלו
txt:
<span class='five'>דלא מלו. </span>לא יהא בפירות כדי פרקונה והשתא כי אכלינהו ולא ידיע כמה הוה פריק לה מדיליה דהכי תיקון דאיהו אכיל בין רב בין מעט והוא פריק כל כמה דהוי: 


lvr: 32
pgn: 47
dfh: b
trm: ואיפוך אנא
txt:
<span class='five'>ואיפוך אנא. </span>מזונות תחת פירות ופרקונה תחת מעשה ידיה ונפקא מינה דאי אמרה איני ניזונית ואיני עושה לא כלום קאמרה: מזונות ומעשה ידיה מצוין שבויה ואשה שיש לה נכסי מלוג לא שכיחי:  עונה


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: עונה האמורה בתורה
txt:
<span class='five'>עונה האמורה בתורה. </span>כאן נאמרה עונת תשמיש ולקמן <span class='mareimakom'>(דף סא:)</span> תנן אימת היא עונה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: לפום שארה
txt:
<span class='five'>לפום שארה. </span>זקינה קשה לה משאוי ואינה יכולה לסבול בגדים רחבים וילדה צריכה בגדים רחבים להתנאות בהם: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: עולה עמו ואינה יורדת עמו
txt:
<span class='five'>עולה עמו ואינה יורדת עמו. </span>מבעולת בעל נפקא לן בעלייתו של בעל ולא בירידתו של בעל בפרק אע'פ <span class='mareimakom'>(שם.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: ה'מ מחיים
txt:
<span class='five'>ה'מ מחיים. </span>כגון הוא אומר להניק את בנה והיא אומרת שלא להניק ודרך בנות משפחתה להניק בניהם ולא דרך משפחתו: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: ולא שאני לך כו'
txt:
<span class='five'>ולא שאני לך כו'. </span>יוצא מן המקום לדעת היה בידו לצוות על מזונות בניו ובנותיו ואשתו ולא צוה גילה דעתו שאינו רוצה לזונן הילכך אשתו דמיחייב לה בתנאי כתובה אשתעבוד ניכסיה בניו ובנותיו לא אבל נשתטה דיצא מן העולם שלא לדעת מסתמא ניחא ליה שיזונו בניו ובנותיו משלו: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: מ'ד תכשיט
txt:
<span class='five'>מ'ד תכשיט. </span>לא יהבינן לאשתו כ'ש שאין עלינו לעשות צדקה מנכסיו ואמתניתא קיימי: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: לא ניחא ליה דתינוול
txt:
<span class='five'>לא ניחא ליה דתינוול. </span>אע'פ שלא צוה בלכתו עבדינן ולא נראה דאדמר עוקבא קיימי דאמר מי שנשתטה יורדין לנכסיו וזנין כו' וד'א ואיפכא גרסינן מ'ד צדקה כ'ש תכשיט ומ'ד תכשיט אבל צדקה לא התם היינו טעמא דלא ניחא ליה דתינוול: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: לפי כבודו ולא לפי כבודה
txt:
<span class='five'>לפי כבודו ולא לפי כבודה. </span>בתמיה מידי דאורחה ולאו אורחיה מי לא בעי למיעבד לה הא ודאי אינה יורדת עמו ואפילו למאן דלית ליה עולה עמו לאחר מיתה אינה יורדת אית ליה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: אם מתה אשתו כו' שומעין לו
txt:
<span class='five'>אם מתה אשתו כו' שומעין לו. </span>דכיון דהוא מת בחייה והיא גובה כתובתה אינו חייב לקוברה דתנן <span class='mareimakom'>(לקמן דף צה:)</span> יורשיה יורשי כתובתה חייבין בקבורתה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: a
trm: לעולם היא ברשות האב
txt:
<span class='five'>לעולם היא ברשות האב. </span>ואם בת ישראל מאורסה לכהן היא אינה אוכלת בתרומה וזכאי בה ככל זכות אב בבתו:  לרשות


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: מסרו שלוחי האב
txt:
<span class='five'>מסרו שלוחי האב. </span>שהיה האב משלחה לו ע'י שלוחיו ופגעו בשלוחי הבעל ומסרוה להם: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: הגיע זמן
txt:
<span class='five'>הגיע זמן. </span>שנים עשר חדש לבתולה משתבעה הבעל להכין עצמה לנשואין ולאלמנה שלשים יום: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: מסירתה לכל
txt:
<span class='five'>מסירתה לכל. </span>ליורשה וליטמא לה ולמעשה ידיה ולכל דבר איש באשה קיימא מסירת שלוחים במקום חופה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: חוץ מאכילת תרומה
txt:
<span class='five'>חוץ מאכילת תרומה. </span>דטעמא דידה משום סימפון כדלקמן בפרק אע'פ <span class='mareimakom'>(דף נז:)</span> ואכתי איכא למיחש להכי שמא ימצאו בה מומין ויהיו קידושיה ונישואיה טעות: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: ורב אסי אמר אף לתרומה
txt:
<span class='five'>ורב אסי אמר אף לתרומה. </span>קסבר הא דאמור רבנן ארוסה לא תאכל בתרומה משום שמא ימזגו לה כוס בבית אביה ותשקה לאחיה ולאחיותיה והשתא דאין אחיה ואחיותיה אצלה שרי: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: לעולם היא ברשות האב
txt:
<span class='five'>לעולם היא ברשות האב. </span>ואוקימנא דהאי לעולם משום אכילת תרומה נקט לה וקתני עד שתכנס לחופה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: לא תיזלו בתר איפכא
txt:
<span class='five'>לא תיזלו בתר איפכא. </span>לא תשיבו בבית המדרש ממשנה הנהפכת לשני צדדים שיוכל המתרץ לתרץ משמעה אחר דבריו: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: שמואל אמר לירושתה
txt:
<span class='five'>שמואל אמר לירושתה. </span>הוא דמהניא מסירה שאם מתה בדרך בעל יורש נדונייתה דאע'ג דאמר מר <span class='mareimakom'>(לקמן דף נג.)</span> אשתו ארוסה מתה אינו יורשה הכא כיון דמסרה אחולי אחיל אב מהשתא מחמת קירוב נישואין אבל לתרומה ולהפרת נדריה שלא בשותפות ולמציאתה דאינה אלא משום איבה ואכתי ליכא למיחש להכי לא מהניא מסירה כי חופה: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: לומר כתובתה מאחר מנה
txt:
<span class='five'>לומר כתובתה מאחר מנה. </span>לשוייה אלמנה מן הנשואין שלא תיקנו לה חכמים אלא מנה מן הכונסה אחרי כן: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: הא סתמא
txt:
<span class='five'>הא סתמא. </span>אם נכנסה ושהתה עמו סתם אמרינן נשואין נינהו וזו היא כניסת חופתה ואע'פ שלא נבעלה הוי נשואין: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: סתמי סתמי קתני
txt:
<span class='five'>סתמי סתמי קתני. </span>הא דקתני נכנסה עמו ללון לא שפירשה ללון אני נכנסת ולא לשם נשואין והא דקתני נכנסה עמו לנשואין לא שפירשה לנשואין אני נכנסת אלא זו וזו שנכנסה סתם ותנא הוא דקאמר דהיכא דחצר שלה סתם כניסתה לא לנשואין הן אלא ללון והיכא דחצר שלו סתם כניסתה לשם נשואין: 


lvr: 32
pgn: 48
dfh: b
trm: ואימא פרט לכשנכנסה לחופה ולא נבעלה
txt:
<span class='five'>ואימא פרט לכשנכנסה לחופה ולא נבעלה. </span>דייך אם מיעטת כגון זו דלא תימא נערה בתולה כתיב גבי סקילה והא אכתי בתולה הואי אבל זו שאף לחופה לא נכנסה לא מיעטה הכתוב ואכתי בית אביה קרינא ביה: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: ואימא היכא דהדרא לבי נשא תהדר למילתא קמייתא
txt:
<span class='five'>ואימא היכא דהדרא לבי נשא תהדר למילתא קמייתא. </span>מי הויא כמי שלא נמסרה בעיא בעלמא היא ואינה קושיא כל כך אלא דקתני מתני' הרי היא ברשות הבעל ומשמע ואפי' חזרה מן הדרך לבית אביה כבר יצאה מרשות האב וכיון דלא נפקא לן מסירת שלוחין אלא מקרא יתירא דבית אביה אימא היכא דהדרא בית אביה קרינן ביה ואם זינתה תהא בסקילה: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: כבר פסקה תנא דבי רבי ישמעאל
txt:
<span class='five'>כבר פסקה תנא דבי רבי ישמעאל. </span>דלא הדרא למילתא קמייתא למיהוי כמי שלא נמסרה: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: מה תלמוד לומר
txt:
<span class='five'>מה תלמוד לומר. </span>למה הוצרך לכתוב יקום עליה וכי מי יפר לה והלא לא נאמרו מפירים אלא אביה בבתו עד שלא ניסת ובעלה משניסת וזו שנתארמלה משניסת מוצאת מכלל אב ומכלל בעל: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: אלא הרי שמסר כו'
txt:
<span class='five'>אלא הרי שמסר כו'. </span>כלומר לא בא הכתוב לאלמנה ולגרושה מן נשואין דהא כתיב בה אם בית אישה נדרה אישה יפירנו והרי אין אישה קיים אלא לאלמנה ע'י מסירת שלוחין שעד עכשיו לא פירשו לך הכתובים אלא משפט נודרת בבית אביה ומשפט נודרת בבית אישה וזו שנדרה בדרך משמסרוה לשלוחין אין אני יודע היאך אני קורא בה אם בית אביה אם בית אישה לפיכך בא כתוב זה ולמדך שלא תקרא לה בית אביה אלא בית אישה ולא נתרוקנה רשות לאב במיתתו של בעל ושוב אינו יכול להפר אלמא לא הדרא למילתא קמייתא דאילו נתארמלה מן האירוסין עד שלא נמסרה לשלוחין תנן במסכת נדרים <span class='mareimakom'>(דף ע.)</span> מת הבעל נתרוקנה רשות לאב וילפינן לה מקראי: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: מאורסה ולא נשואה
txt:
<span class='five'>מאורסה ולא נשואה. </span>נכנסה לחופה ואע'פ שלא נבעלה דאי נבעלה הא תנא ליה בתולה: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: נכנסה לרשות הבעל בעלמא
txt:
<span class='five'>נכנסה לרשות הבעל בעלמא. </span>תנן ולא תנן בה נכנסה לחופה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: הבנים יירשו והבנות יזונו
txt:
<span class='five'>הבנים יירשו והבנות יזונו. </span>שתי תקנות תקנו ב'ד בתנאי כתובה הבנים יירשו כתובת בנין דכרין דתנן במתניתין <span class='mareimakom'>(לקמן דף נב:)</span> בנין דכרין דיהויין ליכי מינאי אינון ירתון כסף כתובתך יתר על חולקהון דעם אחוהון והיינו הבנים יירשו כתובת בנין דכרין ולקמן בשמעתין מפרשינן לה מאי היא: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: והבנות יזונו
txt:
<span class='five'>והבנות יזונו. </span>בנן נוקבן די יהוויין ליכי מינאי אינון יהווין יתבן בביתי ומיתזנן מנכסי עד דתיבגרון או עד דתלקחון לגוברין: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: מה הבנים אין יורשין
txt:
<span class='five'>מה הבנים אין יורשין. </span>כתובת אמן אלא לאחר מיתת אביהן דהא אינון ירתון תנן והכי מפרש לה ביש נוחלין דהאי הבנים יירשו אכתובת בנין דכרין קאי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: a
trm: איבעית אימא רבי מאיר והכי קאמר כו'
txt:
<span class='five'>איבעית אימא רבי מאיר והכי קאמר כו'. </span>כלומר בתו דנקט לאו למידק הא בנו חייב אלא משום דרבי מאיר עדיף ליה בנו אי נקט אינו חייב במזונות בנו הוה אמינא בנו הוא דחובה ליכא מצוה איכא אבל בתו אפילו מצוה ליכא להכי תנא אינו חייב בבתו למימרא דמצוה מיהא איכא וה'ה לבנו דחובה מיהא ליכא:  דאפי'


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: ואיידי דתנא בנות כו'
txt:
<span class='five'>ואיידי דתנא בנות כו'. </span>לא גרסינן דתנא דהא לא תני ליה במתני' אלא ה'ג ואיידי דבנות לאחר מיתת אביהן חובה כו': 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: באושא התקינו
txt:
<span class='five'>באושא התקינו. </span>כשישבו סנהדרי גזית באושא שהיא אחת מעשר גליות שגלתה סנהדרין כדאמר בר'ה <span class='mareimakom'>(דף לא.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: תא שמע
txt:
<span class='five'>תא שמע. </span>דלית הלכתא כוותיה אלא מימר אמרינן ליה ואולי יכלכלם ויזון אבל מיכף לא כייפינן: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: יארוד
txt:
<span class='five'>יארוד. </span>תנין מעון תנים מתרגמינן מדור יארודין <span class='mareimakom'>(ירמיהו ט)</span> והוא אכזרי על בניו: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: יארוד ילדה ואבני מתא שדיא
txt:
<span class='five'>יארוד ילדה ואבני מתא שדיא. </span>התנין הוליד תולדותיו והטיל פרנסתן על בני העיר: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: כפו ליה אסיתא
txt:
<span class='five'>כפו ליה אסיתא. </span>כפו מכתשת על פיה ויעמוד זה על גב שוליה בגובה שישמעו קולו ויכריז על עצמו שהוא רע מן העורבים דעורבא בעי בני וההוא גברא לא בעי בני ואית דמפרשי שליח צבור יעמוד עליה ויאמר כן על אותו האיש: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: גדולה מזו אמרו
txt:
<span class='five'>גדולה מזו אמרו. </span>בגדולה מזו אמרו כגון אלמנה ובת וניסת הבת שאף על פי שהוא מת והנכסים נשתעבדו ללוקח דרבנן כגון בעל בנכסי אשתו וקי'ל <span class='mareimakom'>(גיטין דף מח:)</span> אין מוציאין למזון האשה מנכסים משועבדים אפי' הכי היכא דליכא למיחש לתיקון העולם כגון כי האי לוקח שלא הוציא מעות שויוהו רבנן כיורש ואמרי תזון האלמנה מנכסי בעלה: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: כי הא דשלח רבין באיגרתיה כו' ניסת הבת
txt:
<span class='five'>כי הא דשלח רבין באיגרתיה כו' ניסת הבת. </span>אע'ג דאמור רבנן בעל בנכסי אשתו לוקח הוי וקיימא לן אין מוציאין למזון האשה מנכסים משועבדים הכא שויוהו רבנן כיורש משום פסידא דאלמנה והכי מפורש ביש נוחלין: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: מיבעיא
txt:
<span class='five'>מיבעיא. </span>ואע'ג דמתנה כמכר לענין שעבוד התם הוא דאי לאו דעביד ליה ניחא לנפשיה לא יהיב ליה מתנה אבל בנו ליכא למימר הכי: 


lvr: 32
pgn: 49
dfh: b
trm: ניזונת מנכסיו
txt:
<span class='five'>ניזונת מנכסיו. </span>ולא אמרינן איש נכרי הוא זה ואינו יורשו של אב אלא של אשתו וכלוקח בעלמא דמי ואין מוציאין למזון האשה מנכסים משועבדין: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: ועשיתינהו
txt:
<span class='five'>ועשיתינהו. </span>כפיתי אותם בחזקה ומפני שטרחתי עליו ליכנס לו לפנים משורת הדין מחבביני: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: והא לא דמי בתרא לקמא
txt:
<span class='five'>והא לא דמי בתרא לקמא. </span>דכי שקלת לקמא פשו להו ט' וכי הדרת מדלית מעשר דידהו לאו כי קמא הוא ואין כאן חומש בשניהם: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: אעשרנו
txt:
<span class='five'>אעשרנו. </span>מדלא כתיב עשר אעשר לך הכי קאמר אעשרנו כראשון כלומר מעשר שני יהא כראשון: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: מתמעטות והולכות
txt:
<span class='five'>מתמעטות והולכות. </span>מאמוראים הראשונה א'ר אילעא אמר ר'ל משום דר'י בר חנינא השניה ר' אילעא אמר ר'ל שלישית ר' אילעא לחודיה: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: קטנים כתבו ובזבזו
txt:
<span class='five'>קטנים כתבו ובזבזו. </span>בניו ובנותיו כשהן קטנים כותב נכסיו המבזבז אל יבזבז ומעתה לא תחליף באיזו שלשה ובאיזו שנים ובאיזו אחד: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: לתעניתא מעת לעת
txt:
<span class='five'>לתעניתא מעת לעת. </span>להתענות כל היום וחינוכא לשעות מקודם לכן שנתיים כדאמרינן ביומא <span class='mareimakom'>(דף פב.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: ובתינוקת
txt:
<span class='five'>ובתינוקת. </span>שהיא ממהרת להביא כח שאינה מתשת כח בלימוד תורה ותרתי סרי דקאמר שנת שתים עשרה גופא קאמר דאי בת שתים עשרה ויום אחד דאורייתא היא שמביאה שתי שערות ובת עונשים ואין צורך לנו ללמוד ממניקתו של אביי: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: זה הזן בניו ובנותיו קטנים
txt:
<span class='five'>זה הזן בניו ובנותיו קטנים. </span>שתמיד יום ולילה הן עליו והיא צדקה שאינו חיוב עליו בהם: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: a
trm: זה הלומד תורה ומלמדה
txt:
<span class='five'>זה הלומד תורה ומלמדה. </span>מתקיימת בו הרי הון ועושר בביתו וצדקתו עומדת לעד על שטרח ללמד לתלמידים: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: אווש עליה כולי עלמא
txt:
<span class='five'>אווש עליה כולי עלמא. </span>והוא לא פי' דבנים יורשין דקאמר כתובת בנין דיכרין היא וסבורים שסתם ירושה קאמר שאין הבנים יורשין מטלטלין: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: דלמא כתובת בנין דיכרין קאמר מר
txt:
<span class='five'>דלמא כתובת בנין דיכרין קאמר מר. </span>לפי ששתי תקנות הללו שתקנו חכמים בתנאי כתובה לומדות זו מזו ובכתובת בנין דכרין תנן בפרק מי שהיה נשוי <span class='mareimakom'>(לקמן דף צא.)</span> דאין נגבית מן המטלטלין דתנן ר' שמעון אומר אפי' יש שם נכסים שאין להם אחריות אינן כלום עד שיהא שם נכסים שיש להן אחריות מותר על שתי הכתובות דינר והתם מפרש להילכתא כתובת בנין דיכרין דתנן מי שהיה נשוי שתי נשים ומתו ואח'כ מת הוא ויתומין של כל אחת מבקשין כתובת אמן כגון שכתובת האחת מרובה או אם שתיהן שוות פעמים שבני האחת רבים ובני האחת מועטין ואותן המועטין מבקשים כתובת אמן לחלקוה ביניהן ובני השניה יחלקו את כתובת אמן ביניהן ובאין עליהם מכח תנאי כתובת אמן שכתוב בה כתובת בנין דכרין דיהווין ליכי מינאי אינון ירתון כסף כתובתיך כו' אם יש מותר דינר על שתי הכתובות שתתקיים בו נחלה דאורייתא אלו נוטלין כתובת אמן ואלו נוטלין כתובת אמן ואם לאו חולקין בשוה למנין גולגלותם דבמקום דמיעקרא נחלה דאורייתא לא תקון רבנן: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: מר דגברא רבה הוא ידע
txt:
<span class='five'>מר דגברא רבה הוא ידע. </span>שאין ללמוד מזון בנות מירושת בנים אלא מירושת כתובת בנין דכרין שבאה מכח תנאי כתובה כמותה: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: רב זן מחיטי דעלייה
txt:
<span class='five'>רב זן מחיטי דעלייה. </span>יתומות באו לפניו ותובעות מזונות מחיטי דאביהן שלא היו שם קרקעות אלא מטלטלין ונתן להם: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: וכדשמואל דאמר לפרנסה שמין באב
txt:
<span class='five'>וכדשמואל דאמר לפרנסה שמין באב. </span>אומדין לפי וותרנותו של אב או לפי קמצנותו אם היה קיים כך וכך היה נותן להם מנכסים הללו וכיון דאומד דעתו שיימינן מקרקעי ומטלטלי שוים בכך: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: או דלמא מזוני ממש
txt:
<span class='five'>או דלמא מזוני ממש. </span>ואע'ג דתנאי כתובה ככתובה ואין נגבית ממטלטלי דכל אסמכתא דשטרי אקרקעות היא לפי שעומדות בעין רב סבר לה כתקנת עלייה והיינו דקאמר מחיטי דעלייה: 


lvr: 32
pgn: 50
dfh: b
trm: אילו בעל חוב הוה
txt:
<span class='five'>אילו בעל חוב הוה. </span>כלומר אפילו בעל חוב שיפה כחו לטרוף ממשועבדין אינו גובה ממטלטלין של יתומים וזו תגבה למזון הבנות שהורע כחן אצל משועבדים: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: ולבנות מן הבנות
txt:
<span class='five'>ולבנות מן הבנות. </span>לקטנות מן הגדולות אם אין שם אלא בנות והחזיקו גדולות בנכסים מוציאין מידם וחולקות בשוה והכא ליכא מזוני שאין הבנות נזונות מן הבנות לפי שכולן שוות בירושה: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: אבל לא לבנים מן הבנות בנכסים מועטין
txt:
<span class='five'>אבל לא לבנים מן הבנות בנכסים מועטין. </span>שאין בהן כדי לזון אלו ואלו עד שיבגרו דאמרי רבנן הבנות יזונו והבנים ישאלו על הפתחים: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: ולא כתב לה כל נכסים כו'
txt:
<span class='five'>ולא כתב לה כל נכסים כו'. </span>חייב להיות כל הנכסים אחראין לה ולא יכול לומר לה אין ליך אלא שדה הכתובה לך בשטר כתובתיך: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: ובכהנת
txt:
<span class='five'>ובכהנת. </span>שאינו יכול לקיימה משנשבית כותב לה אפרקינך ואהדרינך למדינתך לפי שאשת כהן אסורה לבעלה אם נאנסה: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: והיא כותבת התקבלתי כו'
txt:
<span class='five'>והיא כותבת התקבלתי כו'. </span>לשון שובר ואפי' לא נתקבלה ולר' מאיר אינה יכולה למחול בעודה תחתיו ומתני' נמי דקתני לא כתב לה כתובה גובה כתובתה שלימה קא סלקא דעתך ואפילו מחלה: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: אחראין לכתובתיך חייב
txt:
<span class='five'>אחראין לכתובתיך חייב. </span>שנשתעבדו נכסיו וקס'ד נשתעבדו בכל דין שעבוד כאילו נכתב בתוך השטר ואם ימכור נכסיו תטרוף לקוחות: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: a
trm: אתאן לר' יהודה
txt:
<span class='five'>אתאן לר' יהודה. </span>דאמר שטר שלא נכתב בו אחריות לא מדעת המלוה נעשה אלא סופר טעה והרי הוא כמי שנכתב וטורף מן המשועבדים:  יש


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: יש בהן אחריות נכסים
txt:
<span class='five'>יש בהן אחריות נכסים. </span>ששיעבד לוה נכסיו לאותה מלוה לא יחזירנו מוצאו למלוה ואפי' הלוה מודה שהוא חייב לו ומפרש התם דחיישינן שמא פרעו ומן הלוה נפל וזה שהוא מודה עצת קנוניא היא ביניהם לטרוף לקוחות ויחלקו ביניהם: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: וחכ'א כו'
txt:
<span class='five'>וחכ'א כו'. </span>דאחריות טעות סופר הוא וטריף ממשעבדי ומפסדי לקוחות ובני פלוגתיה דר'מ ר'י הוה בהדייהו שבדורו היה: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: מן המחוררין
txt:
<span class='five'>מן המחוררין. </span> אם יש נכסים בני חורין אצל החייב נגבין ואם לאו אין נגבין מן המשועבדין: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: פירות ושבח פירות
txt:
<span class='five'>פירות ושבח פירות. </span>כדתנן במס' גיטין <span class='mareimakom'>(מח:)</span> אין מוציאין לאכילת פירות ולשבח קרקעות מנכסים משועבדים מפני תיקון העולם ובשנים אוחזין בטלית <span class='mareimakom'>(ב'מ יד:)</span> מפרש לאכילת פירות ולשבח קרקעות כיצד הרי שגזל שדה מחבירו ומכרה לאחר והשביחה והרי היא יוצאה בדין מתחת יד הלוקח עם שבח שהשביח הלוקח בזבל ובניר ועם פירות שבה שהנגזל טורפה ממנו כשהוא חוזר על המוכר שמכרה לו באחריות גובה קרן מנכסים משועבדין ושבח מנכסים בני חורין ולא מן המשועבדין מפני תיקון העולם לפי שאין קצובין ואין הלוקח יודע בכמה להזהר: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: והמקבל עליו לזון בן אשתו ובת אשתו
txt:
<span class='five'>והמקבל עליו לזון בן אשתו ובת אשתו. </span>אף הוא אין גובה מן המשועבדים לפי שאין קצובין ואין כתובים והא דתנן בהנושא והיא נזונית מנכסים משועבדין מפני שהיא כבעל חוב מוקמינן לה התם <span class='mareimakom'>(דף קב:)</span> בשקנו לה מידו דסתם קנין לכתיבה עומד: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: הכא לא כתבה ליה התקבלתי
txt:
<span class='five'>הכא לא כתבה ליה התקבלתי. </span>ואשמעינן מתני' דאע'פ שלא כתב לה כתובה לא אמרינן מחלה לו עלה אלא אמרינן סמכה על תקנת ב'ד שהכל יודעין שהנושא אשה יש לה כתובה: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: מאי חייב נמי דקתני מן המחוררין
txt:
<span class='five'>מאי חייב נמי דקתני מן המחוררין. </span>אע'פ שלא כתב לה אחריות תנאי ב'ד הוא להיות כל נכסיו אחראין לה בעודם לפניו אבל אם מכרם אינה טורפת לקוחות הואיל ולא נכתב בשטר ולא אמרינן אחריות טעות סופר הוא: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: והיא
txt:
<span class='five'>והיא. </span>מיעוטא הוא כלומר בסתם אשה אמרתי לך טעם האיסור תלוי בלא נתפשה הא נתפשה מותרת ויש אשה שאע'פ שברצון מותרת ואיזו זו כו': 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: קידושי טעות
txt:
<span class='five'>קידושי טעות. </span>על תנאי ולא נתקיים התנאי אם זינתה תחתיו מותרת לו לפי שאינה אשתו אלא פנויה בעלמא היא: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: והא קא ממטין להו נהמא
txt:
<span class='five'>והא קא ממטין להו נהמא. </span>והרי אנו רואים שבעודן אצלן מוליכות להן לאותן גנבים לחם ומזון אלמא רצון הוא ומשני מחמת יראה הוא דעבוד: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: ודאי אי שבקינהו
txt:
<span class='five'>ודאי אי שבקינהו. </span>גנבים ללכת אל בעליהן ואינון אזלן מנפשייהו אל הגנבים אסירן: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: במלכות אחשורוש
txt:
<span class='five'>במלכות אחשורוש. </span>הן כשבויין לפי שמלך גדול הוא ויודעת שלא ישאנה ובעילתה באונס: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: בן נצר
txt:
<span class='five'>בן נצר. </span>לסטים היה ולכד עיירות ומלך עליהם ונעשה ראש לסטים ובדידיה תנן שבויי מלכות אינן כשבויין ואסורות לבעליהן דסברה מינסב קא נסיב לה ונבעלת ברצון: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: ליסטות אליסטות כו'
txt:
<span class='five'>ליסטות אליסטות כו'. </span>בבן נצר אסורות כדאמרינן דסברה מינסב נסיב לי והריני אשת מלך: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: לגבי אחשורוש לסטים הוא
txt:
<span class='five'>לגבי אחשורוש לסטים הוא. </span>הלכך מתני' קמייתא דמיירי במלכות אחשורוש קרי לבן נצר גנובי ליסטות וברייתא דתנן איפכא דגנובי ליסטות איירי בליסטים דעלמא קרי לבן נצר שבויי מלכות: 


lvr: 32
pgn: 51
dfh: b
trm: אלמנה לכהן גדול
txt:
<span class='five'>אלמנה לכהן גדול. </span>קיימא לן לקמן בפ' אלמנה ניזונית <span class='mareimakom'>(דף ק:)</span> יש לה כתובה ותנאי כתובה דלמישקל ולמיפק קאי אבל תנאי כתובה דלמיקם קמיה כגון מזונות ורפואה אמרינן ביבמות דלית לה בפרק יש מותרות <span class='mareimakom'>(דף פה.)</span> והכא אשמעינן אביי דתנאי כתובה דפירקונה אית לה דמעיקרא אישתעבד לה שהרי אף לכשרה לא היה מתנה ואותבינך לאינתו אלא אהדרינך למדינתך והא נמי קרינן בה הכי והאי תנאי נמי למישקל ומיפק קאי:  ממזרת


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: ממזרת ונתינה לישראל
txt:
<span class='five'>ממזרת ונתינה לישראל. </span>אע'ג דאית לה כתובה ותנאי כתובה דלמשקל ומיפק לית לה תנאי כתובה דפרקונה דמעיקרא לא אשתעבד לה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: רבא אמר כו'
txt:
<span class='five'>רבא אמר כו'. </span>בממזרת ונתינה כאביי סבירא ליה דלא אשתעבד לה אבל באלמנה לכ'ג פליג עליה ואמר מעיקרא לא אשתעבד לכהנת ואהדרינך למדינתך אלא מחמת שאסרה השבויה עליו אבל לנאסרה מחמת דבר אחר לא נשתעבד דתנאי כתובה דישראל וכהן שוין אלא שהכהן מתנה עמה שאפי' תאסר עליו מחמת שבייתה לא תפסיד כתובת פרקונה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: או בנשבית ולבסוף הדירה
txt:
<span class='five'>או בנשבית ולבסוף הדירה. </span>[כלומר או אפי' כשנשבית ולבסוף הדירה] נמי אמר ואע'ג דאיכא למימר לא הדירה אלא להפטר מן הפדיון: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: מאי לאו במדיר אשת כהן
txt:
<span class='five'>מאי לאו במדיר אשת כהן. </span>בכהן שהדיר את אשתו דאי בישראל לא אמר ר' אליעזר פודה שהרי אין אני קורא בה תנאי כתובת ישראל ואותבינך לי לאינתו אלא בכהן קיימינן ומשום שאני קורא בה ואהדרינך למדינתך קאמר ר' אליעזר פודה ואע'ג דאיסור דבר אחר גרם לה [ליאסר עליו ואביי כרבי אליעזר ורבא כר' יהושע דאמר אינו פודה הואיל ואיסור דבר אחר גרם לה]: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: הכא במאי עסקינן כו'
txt:
<span class='five'>הכא במאי עסקינן כו'. </span>כלומר לעולם רבי אליעזר ורבי יהושע לאו בפלוגתא דאביי ורבא פליגי ואי באיסור דבר אחר שלא על ידי נדר אי נמי בכהנת ע'י נדר דכולי עלמא אי כאביי אי כרבא והכא כגון שנדרה היא וקיים לה הוא שאמר יתקיים או החריש ולא הפר ביום שמעו ובישראל פליגי וטעמא דרבי יהושע דקסבר היא נתנה אצבע בין שיניה ונושכתו כלומר היא גרמה לעצמה לבטל תנאה שאין אני יכול לקרות בישראל ואותבינך לאינתו ור' אליעזר סבר הוא נתן אצבעה בין שיניה לינשך שלא הפר לה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: ואביי מתרץ לטעמיה
txt:
<span class='five'>ואביי מתרץ לטעמיה. </span>למימר לאו תנאי היא אלא דכ'ע כוותי קיימי וכן רבא מתרץ לטעמיה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: דחייב לפדותה
txt:
<span class='five'>דחייב לפדותה. </span>שהרי אני קורא בה בין בתחלת התנאי בין בסוף קיומו ואהדרינך למדינתך ואע'ג דאיסור דבר אחר גרם לה אהדרינך למדינתך הוא: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: ממזרת ונתינה לישראל אין חייב לפדותה
txt:
<span class='five'>ממזרת ונתינה לישראל אין חייב לפדותה. </span>שאין אני קורא בה לא בשעת התנאי ולא בסופו ואותבינך לי לאינתו: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: מדיר אשת כהן נמי
txt:
<span class='five'>מדיר אשת כהן נמי. </span>כהן שהדיר את אשתו נמי שתנאי הראשון ואהדרינך למדינתך הוא ואפשר לו לחול בשעת התנאי ואפשר לו לקיימו בסופו חייב לפדותה דהיינו כאלמנה לכ'ג: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: כי פליגי בישראל שהדיר את אשתו
txt:
<span class='five'>כי פליגי בישראל שהדיר את אשתו. </span>שתנאו הראשון ואותבינך לאינתו היה ראוי לחול אבל בסופו אי אפשר לקיימו ר' אליעזר אזל בתר מעיקרא כו': 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: דאינו חייב לפדותה
txt:
<span class='five'>דאינו חייב לפדותה. </span>אלמנה שאין אני קורא בה אהדרינך למדינתך מחמת שבייה אלא מחמת דבר אחר וממזרת שאין אני קורא בה ואותבינך לאינתו לא בתחילה ולא בסוף: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: a
trm: כי פליגי במדיר בין אשת כהן
txt:
<span class='five'>כי פליגי במדיר בין אשת כהן. </span>דמעיקרא בשעת התנאי קרינן ביה ואהדרינך מחמת שבייה ובסוף איכא איסור דבר אחר וכן במדיר אשת ישראל מעיקרא קרינן בה ואותבינך לאינתו ובסוף לא קרינן בה הכי: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: כנגד כתובתה
txt:
<span class='five'>כנגד כתובתה. </span>אבל יותר מכתובתה לא דלא יהא טפל חמור מן העיקר תנאי כתובתה יתר על הכתובה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: וצריכה רפואה הרי היא כמזונות
txt:
<span class='five'>וצריכה רפואה הרי היא כמזונות. </span>ואם צריכה רפואה הרי הרפואה כמזונות דתרווייהו חיותא נינהו: מזונות אין להם קצבה הלכך רפואה שיש לה קצבה שאינה חולה תדיר אינה בכלל מזונות: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: כעורכי הדיינין
txt:
<span class='five'>כעורכי הדיינין. </span>אוהב אחד מבעלי דינין ומטעים זכיותיו לדיין ועורך [הדין לפני] הדיינין לזכותו מיקרי עורכי הדיינין שעורך את הדיינין להפוך לבם לטובתו של זה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: יתר על חולקהון דעם אחוהון
txt:
<span class='five'>יתר על חולקהון דעם אחוהון. </span>בני אשה אחרת אם תמותי בחיי ואירשך יטלו בניך כתובתיך ונפקא מינה שמא מרובה היא או שמא יהו בני אשה האחרת מרובים ובניך מועטים וטוב להן שיטלו כתובת אמן והמרובים כתובת אמן ואפי' הכתובות שוות: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: כל ימי מיגר ארמלותיך
txt:
<span class='five'>כל ימי מיגר ארמלותיך. </span>כל ימי משך אלמנותיך: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: מפני מה תקנו כתובת בנין דכרין
txt:
<span class='five'>מפני מה תקנו כתובת בנין דכרין. </span>מאחר שהבעל יורש את אשתו למה תקנו שיוריש לבניה מה שירש ממנה דהיינו נדוניא שלה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: דרחמנא אמר ברא לירות
txt:
<span class='five'>דרחמנא אמר ברא לירות. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר כז)</span> איש כי ימות ובן אין לו וגו' הא יש לו בנו יורשו ולא בתו: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: ואימא דאב לירות דבעל לא לירות
txt:
<span class='five'>ואימא דאב לירות דבעל לא לירות. </span>כיון דטעמא כדי שיקפוץ ליתן לבתו הוא דתקון נדוניא דיהב אב לבתו לירתון בנים דילה אבל שאר כתובות נכסי הבעל כגון מנה מאתים ותוספת דבעל לא לירתון: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: אב נמי מימנע ולא כתב
txt:
<span class='five'>אב נמי מימנע ולא כתב. </span>לבתו אחרי שזה מקפיד על שלו מלהוריש לבני בתי אף אני אמשוך ידי מלהרבות לו נדוניא: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: היכא דכתב אב כו'
txt:
<span class='five'>היכא דכתב אב כו'. </span>כיון דטעמא משום שיקפוץ אב לתת נדוניא לבתו היא היכא דכתב אב נדוניא לבתו נכתוב בעל תנאי כתובת בנין דכרין והיכא דלא כתב אב נדוניא לבתו לא נכתוב בעל תנאי כתובת בנין דכרין: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: לא פלוג רבנן
txt:
<span class='five'>לא פלוג רבנן. </span>לא חלקו בין כתובה לכתובה אחרי שרוב כתובות יש בהן נדוניא לא חלקו: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: בת בין הבנים תירות
txt:
<span class='five'>בת בין הבנים תירות. </span>[כיון דטעמא משום נדוניא הוא היכא דאין לו בנים ממנה אלא] יש לו בת מן אשה אחת ובנים מן האחרת תטול בת היחידה כתובת אמה לירש נדוניא שנתן אבי אמה מאי שנא דתקון בנין דכרין: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: בת בין הבנות תירות
txt:
<span class='five'>בת בין הבנות תירות. </span>יש לו בת מן אשה אחת ובנות מן האחרת תטול בת היחידה כתובת אמה לירש נדוניית אבי אמה דהא א'נ שויוה כנחלה יש משפט נחלה לבת בין הבנות: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: לא פלוג רבנן
txt:
<span class='five'>לא פלוג רבנן. </span>במשפט כתובת בנין דכרין דבת בין הבנים לא תשקול ובת בין הבנות תשקול: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: ותגבי ממטלטלי
txt:
<span class='five'>ותגבי ממטלטלי. </span>כיון דטעמא משום נדוניית אבי האם הוא אלמה אמרינן לעיל <span class='mareimakom'>(דף נ:)</span> כשם שאין הבנים יורשין אלא מקרקע ואוקימנא בכתובת בנין דכרין: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: ואימא אע'ג דליכא מותר דינר
txt:
<span class='five'>ואימא אע'ג דליכא מותר דינר. </span>יתר על שתי הכתובות יטלו כתובת אמם כדין כתובת בנין דכרין אלמה תנן בפרק מי שהיה נשוי <span class='mareimakom'>(לקמן צא.)</span> אין שם אלא שתי כתובות חולקין בשוה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: לא תקון רבנן
txt:
<span class='five'>לא תקון רבנן. </span>נחלה דידהו לעקור נחלת חלוקה שוה לגמרי שהיא מן התורה הלכך כי איכא מותר דינר שיחלקוהו בשוה בנחלה דאורייתא יטלו אלו כתובת אמן ואלו כתובת אמן משום נחלה דרבנן ואי לא לא: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: בי אבא סוראה
txt:
<span class='five'>בי אבא סוראה. </span>חמיו היה והשיא רב פפא לבנו אחות אשתו כדאמרינן באלו נערות <span class='mareimakom'>(לעיל לט:)</span> אמרה לי בת אבא סוראה כי נהמא אקושא בחינכי ובסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יד:)</span> נמי אמרינן איש ושתי נשים שאין מטילין לכיס אחד כגון רב פפא ובת אבא סוראה: 


lvr: 32
pgn: 52
dfh: b
trm: אזיל
txt:
<span class='five'>אזיל. </span>רב פפא לבית אבי הנערה לכתוב כתובתה ושם יפסוק אביה ויכתוב לה בנדונייתה מה שיכתוב: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: וכ'ש מברא לברתא
txt:
<span class='five'>וכ'ש מברא לברתא. </span>והכא איעבורי אחסנתא הוא שזה כותב לבתו מה שהיה ראוי להוריש לבניו: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: או אין לה
txt:
<span class='five'>או אין לה. </span>מי אמרינן כיון דמכרה לבעלה פקעה לה תורת ירושת אביה מלהוריש נדוניא שלו לבני בתו שהרי מכרתה ואין כל הירושה באה מעכשיו אלא מכח הבעל ויחלקו כל בניו בשוה בני ב' נשיו: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: ותיבעי לך מוחלת
txt:
<span class='five'>ותיבעי לך מוחלת. </span>שהוא דבר מצוי מן המכר ואי משום דלא מטא הנאה לידה מכל מקום פקעה זכותה בחייה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: השתא מוכרת מבעיא לי
txt:
<span class='five'>השתא מוכרת מבעיא לי. </span>כלומר מי סברת דמשום הנאה דמטא לידה תיסק אדעתאי דפקעה זכותה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: השתא מוכרת
txt:
<span class='five'>השתא מוכרת. </span>דאנוסה היא סלקא אדעתאי דפקעה זכותה ומיבעיא לי כל שכן מוחלת דלא אנוסה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: מחו לה מאה עוכלי בעוכלא
txt:
<span class='five'>מחו לה מאה עוכלי בעוכלא. </span>מכין אותה מאה מכות ברצועה שבראשה ברזל כמין משקולת קטנה ששמה עוכלא: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: מוכרת כתובתה לאחרים
txt:
<span class='five'>מוכרת כתובתה לאחרים. </span>בטובת הנאה שאם נתארמלה או נתגרשה יטלוה לקוחות ואם מתה ירשנה בעלה ומתה וירשה בעלה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: יש לבניה כתובת בנין דכרין
txt:
<span class='five'>יש לבניה כתובת בנין דכרין. </span>דהא כי לא זבינתה נמי ירית לה בעל ותקון לה רבנן השתא נמי לגבי בעל במוכרת לא פקעה זכותה ואי משום דהוקל בעיניה למוכרה ולהפסיד את בניה אם נתארמלה או נתגרשה זוזי אנסוה שהוצרכה להם: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: מוכרת לבעלה
txt:
<span class='five'>מוכרת לבעלה. </span>נמי טובת הנאה בעלמא דבר מועט שהרי אם מתה יורשה ואינו לוקח ממנה אלא שאם מת הוא לא תגבה והרי לא מת ובא לידי ירושה הלכך כמוכרת לאחרים דמי: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: אין יורשין של זה כו'
txt:
<span class='five'>אין יורשין של זה כו'. </span>משנה היא ביבמות האשה שהלך בעלה למדינת הים ואמר לה עד אחד מת בעליך והתירוה לינשא ונישאת ואחר כך בא בעלה תצא מזה ומזה ואין לה כתובה לא מזה ולא מזה ואם מתה אין יורשין של זה וזה בנים שיש לה מזה ומזה יורשין כתובתה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: ואמר רב פפא כתובת בנין דכרין
txt:
<span class='five'>ואמר רב פפא כתובת בנין דכרין. </span>והכי קאמר מתה היא בחיי שניהם וירשוה הם אין בנים שיש לה מזה ומזה נוטלין כתובת אמן כבנין דכרין כשבאין לחלוק בנכסי אביהם אלא חולקין בשוה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: או הב לה כתובה
txt:
<span class='five'>או הב לה כתובה. </span>דתקנו קבורתה תחת כתובתה וסבר למימר תחת מנה מאתים שתקנו לה חכמים: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: ולא מיטמאה לו
txt:
<span class='five'>ולא מיטמאה לו. </span>אינה חייבת ליטמא לו ואע'פ שמצוה להתעסק בששה מתי מצוה האמורים בפרשת כהנים <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> דכתיב לה יטמא מצוה זו אינה מהם דלאו שארו היא אבל אם רוצה היא ליטמא אינה מוזהרת מליטמא אפילו כהנת דבני אהרן כתיב ולא בנות אהרן: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: אינו יורשה
txt:
<span class='five'>אינו יורשה. </span>נדוניית בית אביה דלא תקון ירושת הבעל עד שתכנס לחופה או שתמסר לשלוחים: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: אין לה כתובה
txt:
<span class='five'>אין לה כתובה. </span>דין כתובה וקבורתה תחת כתובתה דתניא לעיל בנשואה תניא ותחת נדוניית בית אביה שהוא יורשה אבל הכא כיון דכי מתה אינו יורשה אף הוא לא נתחייב לקוברה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: מאי טעמא
txt:
<span class='five'>מאי טעמא. </span>דאמרינן כי מתה בחייו אין לה תביעת כתובה תקבר בשביל מנה מאתים שהוא יורש: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: a
trm: שאין אני קורא כו'
txt:
<span class='five'>שאין אני קורא כו'. </span>וכך היו כותבין בשטר כתובתה הלכך כל זמן שלא מת ולא נתגרשה לא נשתעבד לה ולא יורש ממנה כלום:  שקילא


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: שקילא טיבותיך
txt:
<span class='five'>שקילא טיבותיך. </span>חיזוק טובותיך שאתה סבור שנחזיק לך טובה בזו נטולה היא ממך ומוטלת על החרולים: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: לרב אע'ג דבגר
txt:
<span class='five'>לרב אע'ג דבגר. </span>בתמיה והלא בגרות מוציאה מרשות אב ולמה תיזון מביתו ובין לרבי בין לר' אלעזר בר' שמעון שנחלקו בדבר בפרק מציאת האשה <span class='mareimakom'>(לקמן סח:)</span> בעישור נכסים מודים במזונות דבין נשאו בין בגרו אבדו מזונות: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: כי פליגי בארוסה
txt:
<span class='five'>כי פליגי בארוסה. </span>רב אמר עד דתלקחן קיחה דאירוסין ואפילו לא בגר וללוי או תבגרן או ינשאו ויצאו מרשות אב לגמרי כי בגרות: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: ומטי זמניהון
txt:
<span class='five'>ומטי זמניהון. </span>הגיע זמן שנים עשר חודש לבתולה משתבעה הבעל כדלקמן באע'פ <span class='mareimakom'>(דף נז.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: מסברא לית לה כיון דאירסה לא ניחא ליה דתיתזיל
txt:
<span class='five'>מסברא לית לה כיון דאירסה לא ניחא ליה דתיתזיל. </span>מסברא אני אומר שאין לה מזונות מן האחין דמאי טעמא תקון רבנן מזונות לבת מנכסי האב כי היכי דלא תיתזיל על הפתחים הכא ליכא למיחש להכי דכי חזי ארוס דמתזלא זיין לה איהו מדידיה ואע'פ שאינו מחויב לזונה דכיון דאירסה לא ניחא ליה דתיתזיל: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: יש לה מזונות
txt:
<span class='five'>יש לה מזונות. </span>עד שתבגר או לא מי אמרינן עקרתינהו לנישואי מעיקרן והויא לה כמי שלא ניסת או דלמא הא ניסת ויצאה מרשות אב: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: אלמנה בבית אביה
txt:
<span class='five'>אלמנה בבית אביה. </span>כלומר מן האירוסין דאי מן הנשואין לא אמרינן יש לה מזונות דעד דתלקחן תנן ואפילו ללוי בנשואין מודה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: ת'ק סבר ממאנת אית לה
txt:
<span class='five'>ת'ק סבר ממאנת אית לה. </span>וה'ק אלמנה בבית אביה כו' וה'ה לממאנת דאין כאן נשואין דהא עקרתינהו ואתא רבי יהודה למימר עודה בבית אביה בתחלתה שלא יצתה משם בנשואין יש לה מזונות אבל משיצאה בנישואין אין לה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: בת יבמה
txt:
<span class='five'>בת יבמה. </span>הכונס את יבמתו וילדה לו בת יש לה מזונות לאחר מיתת האב מן האחין מנכסי אביה או לא: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: כיון דאמר מר
txt:
<span class='five'>כיון דאמר מר. </span>כתובתה אינה על נכסי יבם תנאי כתובה דלה נמי לאו על נכסיו הוא: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: או דלמא
txt:
<span class='five'>או דלמא. </span>כיון דאמרינן התם אי לית ליה נכסים לראשון תקינו לה רבנן משני כדי שלא תהא קלה בעיניו להוציאה: 


lvr: 32
pgn: 53
dfh: b
trm: בת שניה
txt:
<span class='five'>בת שניה. </span>מי שנשא שניה מדברי סופרים דאמרי רבנן לקמן בפרק אלמנה <span class='mareimakom'>(דף ק:)</span> השניה אין לה כתובה ולא מזונות בתה שילדה לו ומת: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: כיון דאית לה כתובה
txt:
<span class='five'>כיון דאית לה כתובה. </span>כגון שכתב לה מן האירוסין אי נמי רבנן תקון נמי לארוסה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: או דלמא כיון דלא תקון רבנן
txt:
<span class='five'>או דלמא כיון דלא תקון רבנן. </span>למכתב עד שעת נשואין תנאי כתובה נמי מקמי הכי לא חייל: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: בת אנוסה
txt:
<span class='five'>בת אנוסה. </span>אנס את הנערה ונשאה אחרי כן כדכתיב ולו תהיה לאשה וילדה לו בת ומת יש לה מזונות מן האחין או לא: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: מאי
txt:
<span class='five'>מאי. </span>מזונות הבת שהן תנאי כתובה פקעי בהכי או לא מי אמרינן כיון דלית לה כו': 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: או דלמא כתובה היינו טעמא
txt:
<span class='five'>או דלמא כתובה היינו טעמא. </span>דלא תקון לה רבנן משום דכל כתובת אשה משום שלא תהא קלה בעיניו להוציאה תקנוה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: והא לא מצי מפיק
txt:
<span class='five'>והא לא מצי מפיק. </span>כדכתיב לא יוכל לשלחה כתובה דמשום אפוקי הוא דלא תקון דליכא למיחש לית לה אבל שאר תנאי כתובה דלאו משום שלא תהא קלה איתקון אית לה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: בביתי ולא בביקתי
txt:
<span class='five'>בביתי ולא בביקתי. </span>אם יש לו בית כופין את היורשין לתת לה מדור לפי כבודה ואין יכולין לומר לה לכי לבית אביך ואנו זנין אותך שם אבל אין לו בית אלא ביקתא בעלמא צריף צר וקטן ולשון ביקתא בי עקתא <span class='mareimakom'>(שבת דף עז:)</span> יכולין לומר לכי מאצלנו דאת תהא יתבא בביתי כתב לך ולא בביקתי: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: אבל מזוני אית לה
txt:
<span class='five'>אבל מזוני אית לה. </span>בבית אביה מנכסיו ולא אמרינן כיון דלא קרינן בה ואת תהא יתבא בביתי לא קרינן בה ומתזנא מנכסי ורב יוסף בביתי יתירא דריש דתקון למכתב בביתי תרי זימני ואת תהא יתבא בביתי כל ימי מיגר ארמלותיך בביתי: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: הא לא נתפייסה יש לה
txt:
<span class='five'>הא לא נתפייסה יש לה. </span>בתמיה ואפילו אין העכבה מחמת כבוד בעלה אלא שלא היה תובעה הגון לה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: בלקיט
txt:
<span class='five'>בלקיט. </span>שכיר שגר בבית בעל הבית ולקח לו בעל הבית בגדים כשיוצא ממנו שם אותן בגדים בשכרו לשמואל ורב אמר אין שמין: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: אחד המקדיש נכסיו כו' ואחד המעריך עצמו
txt:
<span class='five'>אחד המקדיש נכסיו כו' ואחד המעריך עצמו. </span>והגזבר בא למשכנו על ערכו הקצוב בפרשה אין לו לגזבר לא בכסות אשתו כו': 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: לשמן
txt:
<span class='five'>לשמן. </span>בגדים שצבע לשם אשתו ולשם בניו ואע'פ שלא לבשום עדיין אלמא בגדיה שלה כשמואל: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: לכאורה כשמואל ריהטא
txt:
<span class='five'>לכאורה כשמואל ריהטא. </span>פתאום מרוצת משמעות המשנה כשמואל אבל כי מעיינת בה לא מסייעא לשמואל דהא קמיה קיימא ואינה יוצאה מביתו ואדעתא דהכי מקני לה שיהו שלה כל זמן שהיא תחתיו: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: a
trm: פורנא ליתמי
txt:
<span class='five'>פורנא ליתמי. </span>הריוח ליתומים ולא אמרינן ניתיב לה דמי הנדוניא כיום הצוואה:  ארבע


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: ארבע מאה זוזי מן חמרא
txt:
<span class='five'>ארבע מאה זוזי מן חמרא. </span>משמע אותו יין יהא משועבד לכך אבל היין עצמו לא אמר ליתן לה כדמיו של יום הצוואה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: דנייחד לה
txt:
<span class='five'>דנייחד לה. </span>בצוואת שכיב מרע ובעדים אולי תקבל עליה דאפי' גבי כתובה תנן <span class='mareimakom'>(פאה פ'ג מ'ז)</span> הכותב כל נכסיו לבניו וכתב לאשתו קרקע כל שהוא אבדה כתובתה רבי יוסי אומר אם קבלה עליה אע'פ שלא כתב לה לישנא אחרינא דהוי ליה כמחלק נכסיו על פיו ונתן שאר הנכסים לבניו והוה להו משעבדי ואין הבנות והאשה ניזונות ממשעבדי: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: כל שכן שריבה לה מזונות
txt:
<span class='five'>כל שכן שריבה לה מזונות. </span>אם אמר קרקע זו למזונותיך אין זה אלא אם לא יתנו ליך מזונות מרווחים אלא מצומצמים טלי קרקע זו להעדפה דאי לשעבדה למזונותיה הרי כל נכסיו משועבדים לכך: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: והיא כותבת
txt:
<span class='five'>והיא כותבת. </span>אע'פ שלא נתקבלה מוחלת וכותבת בלשון שובר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: רצה לכתוב לא קתני
txt:
<span class='five'>רצה לכתוב לא קתני. </span>אי תנא לכתוב לא הוה שמעינן מינה שיהיה התוספת קרוי כתובה אלא כמתנה מדעתו ואין שם כתובה עליו השתא דתנן להוסיף משמע נוסף על הכתובה שתקנו חכמים ושם כתובה עליו גם הוא מסייע ליה כו': 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: תנאי כתובה
txt:
<span class='five'>תנאי כתובה. </span>תוספת שהוא מתנה להוסיף לה וכן מזונות וכל הנך דתנן בפרקין דלעיל: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: למוכרת ולמוחלת
txt:
<span class='five'>למוכרת ולמוחלת. </span>מוכרת כתובתה או מוחלת כתובתה מחלה ומכרה את הכל לפי שהכל קרוי כתובה ולא אמרינן לא מיקרי כתובה אלא מנה מאתים: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: למורדת
txt:
<span class='five'>למורדת. </span>דתנן בפרקין <span class='mareimakom'>(לקמן סג.)</span> המורדת על בעלה פוחתין לה מכתובתה כו' עד מתי הוא פוחת עד כנגד כתובתה לא תימא כנגד מנה מאתים לחודייהו אלא אף התוספת פוחתין והולכין: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: ולפוגמת
txt:
<span class='five'>ולפוגמת. </span>בפרק הכותב <span class='mareimakom'>(לקמן פז.)</span> תנן הפוגמת כתובתה לא תפרע אלא בשבועה אם פגמה תוספת נמי שאמרה לשם פרעון התוספות התקבלתי דינר אף זו פוגמת כתובתה היא ואם טוען בעלה התקבלת כל כתובתיך לא תפרע אלא בשבועה: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: לתובעת
txt:
<span class='five'>לתובעת. </span>שאמרו חכמים התובעת כתובתה בב'ד אין לה מזונות תובעת תוספת נמי אין לה מזונות: 


lvr: 32
pgn: 54
dfh: b
trm: עוברת על דת
txt:
<span class='five'>עוברת על דת. </span>בפרק המדיר <span class='mareimakom'>(לקמן עב.)</span> שאמרו עליה תצא שלא בכתובה לא תימא כתובת מנה מאתים אבל תוספת מתנה בעלמא הוא לא הפסידה:  לשבח


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: לשבח
txt:
<span class='five'>לשבח. </span>שאמרו בבכורות <span class='mareimakom'>(דף נא:)</span> אין הבכור נוטל פי שנים בשבח ששבחו הנכסים לאחר מיתת אביהן ולא האשה בכתובתה ותוספת נמי לא גביא משבח ששבחו נכסים לאחר מיתת בעלה: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: ולשבועה
txt:
<span class='five'>ולשבועה. </span>לכל מילי דשייכא לישבע על הכתובה כגון הנפרעת שלא בפניו ועד אחד מעידה שהיא פרועה והנפרעת מנכסים משועבדים ומנכסי יתומים דתנן בפרק הכותב <span class='mareimakom'>(לקמן פז.)</span> דבעו שבועה אף תוס' נמי בעי שבועה ואע'ג דפוגמת בהאי כללא איתיה איצטריך למינקטיה בהדיא לאשמועינן דפגימת תוספת מהניא להשביעה כפגימת כתובה: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: ולשביעית
txt:
<span class='five'>ולשביעית. </span>שאין שביעית משמטת כתובה כשאר שטרות אלא אם כן פגמה וזקפה כדאמרינן במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף יח.)</span> ותוספת נמי לא משמט: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: לכותב נכסיו לבניו
txt:
<span class='five'>לכותב נכסיו לבניו. </span>וכתב לאשתו קרקע כל שהוא אבדה כתובתה כדאיתא ביש נוחלין <span class='mareimakom'>(ב'ב קלב.)</span> ותוספת ככתובה: אין כתובה נגבית אלא מן הקרקע ומן הזיבורית כדתנן בהניזקין <span class='mareimakom'>(גיטין מח:)</span> וכן תוספת: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: כל זמן שהיא בבית אביה
txt:
<span class='five'>כל זמן שהיא בבית אביה. </span>תנן בהנושא <span class='mareimakom'>(לקמן קד.)</span> כל זמן שהיא בבית בעלה במשך אלמנותה גובה כתובתה לעולם וכל זמן שהיא בבית אביה שלא היו עובדים אותה היתומים ולא זנין אותה גובה כתובתה עד כ'ה שנים ואם שתקה יתר על כן יום אחד מחלתה וכן תוספת: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: כתובת בנין דכרין
txt:
<span class='five'>כתובת בנין דכרין. </span>כשם שנוטלים נדוניית אבי אמם ומנה מאתים כך נוטלים תוספת: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: איתמר </span>גרס ולא גרס דאיתמר: <span class='five'>ירתון תנן
txt:
<span class='five'>איתמר </span>גרס ולא גרס דאיתמר: <span class='five'>ירתון תנן. </span>אינון ירתון כסף כתובתיך וירושה לא טרפא לקוחות: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: מטלטלי ואיתנהו בעינייהו
txt:
<span class='five'>מטלטלי ואיתנהו בעינייהו. </span>המייחד מטלטלין לכתובת אשתו ומת והן בעין והיא נפרעת מהן נוטלתן שלא בשבועה דטעמא מאי אמור רבנן מנכסי יתומין לא תפרע אלא בשבועה דחיישינן דלמא צררי אתפסה והכא היינו צררי דאתפסה: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: בלא שבועה
txt:
<span class='five'>בלא שבועה. </span>דכיון דאבוד הני לא אתפסה אחריני וכל נכסיו אחראין לכתובתה ונפרעת מן הקרקעות: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: בארבעה מצרנהא
txt:
<span class='five'>בארבעה מצרנהא. </span>שייחד לה קרקע וכתב לה בארבעה המצרים שלה בחייו לעשותה אפותיקי לכתובתה ומת נפרעת הימנה בלא שבועה דודאי תו לא מתפיס לה צררי אחריני: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: בשבועה
txt:
<span class='five'>בשבועה. </span>דכיון דלא כתב לה ארבעה המצרים אין זו סמיכה לסמוך עליה והרי היא כמי שלא ייחד ואיכא למיחש לצררי: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: לא צריך לאימלוכי ביה
txt:
<span class='five'>לא צריך לאימלוכי ביה. </span>אם עדיין עומד בדבורו שיכתבו לו דכיון דקנו ממנו סתם קנין לכתיבה עומד: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: בתר אומדנא
txt:
<span class='five'>בתר אומדנא. </span>אומד הדעת בדבר שאינו מפורש אומדין בית דין ואומרים סתם איניש להכי איכוון דלא כותב לה ממונו חנם אלא לחיבת ביאה: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: a
trm: במסוכן
txt:
<span class='five'>במסוכן. </span>במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף סה:)</span> המפרש והיוצא בשיירא ואומר כתבו גט לאשתי אע'פ שלא אמר תנו הרי אלו יכתבו ויתנו דמחמת טרדתו שהוא בהול על נפשו לא הספיק לגמור דבריו ומעיקרא לכתבו ותנו נתכוון ר'ש שזורי אומר אף המסוכן הגוסס והיינו בתר אומדן דעתא דאמרינן לא אמר כתבו אלא שיתנו הואיל ומסוכן הוא לא נתכוון לצחק בה:  ובתרומת


lvr: 32
pgn: 55
dfh: b
trm: ובתרומת מעשר של דמאי
txt:
<span class='five'>ובתרומת מעשר של דמאי. </span>משנה היא במסכת דמאי <span class='mareimakom'>(פ'ד מ'א)</span> תרומת מעשר של דמאי שחזרה למקומה ואסרה את החולין משום מדומע ר'ש שזורי אומר אף בחול שואלו לעם הארץ שלקח הימנו הפירות הללו ואוכלן על פיו אם אמר הפרשתי מעשרותיו כראוי עד שלא מכרתים לך סומך עליו דהואיל ומדרבנן הוא הימנוהו רבנן במקום פסידא כי הכא שאין לו תקנה לחזור ולהפריש אלא למוכרה לכהנים בדמי תרומה והפסד הוא לו האי דנקט אף בחול משום דקתני התם מילתא אחריתי ויש בה חילוק דבשבת שואלו ואוכלו על פיו מפני עונג שבת ולמו'ש לא יאכל עד שיעשר: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: b
trm: מתנת שכיב מרע
txt:
<span class='five'>מתנת שכיב מרע. </span>אינה צריכה קנין שתקנו חכמים שדבריו ככתובים וכמסורים שלא תטרף דעתו עליו ואם כתוב בה קנין אמר רב ארכביה אתרי רכשי כמו רוכבי הרכש <span class='mareimakom'>(אסתר ח)</span>  כלומר נתן בה שתי כחות על ידי שכתוב בה כדקציר ורמי בערסיה וכל לשון שכיב מרע נתן בה כח שכיב מרע ועל ידי קנין שכתוב בה שאינו נוהג אלא בבריא נתן בה כח בריא והשתא מפרש להו כח מתנת בריא שאם עמד מחוליו אינו חוזר ממתנתו משא'כ בש'מ והרי היא כמתנת ש'מ שאין במתנת בריא אפי' בקנין שאם כתב במתנה זו הלואתי שהלויתי לפלוני נתונה לפלוני זה הלואתו לפלוני ואילו גבי בריא משום קנין לא קני ביה שאין מטבע נקנה בחליפין אלא אגב קרקע כדאמרינן בהזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ מו.)</span> וזה קנה אם מת לא מחמת קנין אלא מחמת דברי ש'מ: 


lvr: 32
pgn: 55
dfh: b
trm: שמא לא גמר בלבו להקנותו [אלא בשטר
txt:
<span class='five'>שמא לא גמר בלבו להקנותו [אלא בשטר. </span>שמא להכי כתב בה קנין דלא גמר להקנותו] מתנה זו על ידי דברי שכיב מרע שהן ככתובים ומסורים דמי אלא על ידי כתיבה וקנין כבריא דסתם קנין לכתיבה עומד ושטר שכיב מרע אינו קונה מחיים שהרי אין דעתו ליתן כלום אלא לאחר מיתה ואפילו לרבי יוסי דאמר <span class='mareimakom'>(גיטין דף עב.)</span> זמנו של שטר מוכיח עליו הני מילי בבריא הכותב נכסיו לבנו לאחר מותו דדעתו לאקנויי גוף הקרקע מהיום ופירות לאחר מיתה אבל זה אין דעתו ליתן בחייו כלום וכיון דמית תו לא מצי לאקנויי מידי דהא ליתיה דליקני ניהליה ושמעינן מיהת דרב בתר אומדנא אזיל שאומד דעתו של זה דלארכביה אחרי רכשי עבד ואף על פי שלא פירש מפיק רב ממונא בהכי:  אלא


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: יחליף
txt:
<span class='five'>יחליף. </span>יכתוב שטר אחר כדי חוב הנשאר ויקרע הראשון ולא יכתוב שובר להרע כח הלוה שיצטרך לשמור שוברו מן העכברים: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: רבי יוסי אומר יכתוב שובר
txt:
<span class='five'>רבי יוסי אומר יכתוב שובר. </span>ולא יחליף להרע כח המלוה למחול שעבודו מזמן ראשון: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: כששוברתה בתוכה
txt:
<span class='five'>כששוברתה בתוכה. </span>בתוך הכתובה עצמה יכתוב השובר והיא אמרה בפנינו התקבלתי חציה דטעמא מאי אמר רבי יהודה אין כותבין שובר משום דלא יצטרך לוה לשומרו מן העכברים דאי מרקב הדר האי וגבי שטריה כוליה הכא ליכא למיחש להכי: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: אפי' תימא כו'
txt:
<span class='five'>אפי' תימא כו'. </span>דבהאי שובר לא חייש רבי יהודה לעכברים כי התם דאילו התם מיפרע פרעיה דלמא כו': 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: דרבנן
txt:
<span class='five'>דרבנן. </span>האי דבעל אוכלן תקנתא דרבנן היא ולא עבוד רבנן חיזוק שיהא תנאו בטל אם התנה למחול אכילתו: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: a
trm: פירי פירות
txt:
<span class='five'>פירי פירות. </span>אם כתב לה דין ודברים אין לי בנכסיך ובפירותיהן אוכל הוא פירי פירות מוכר פירות ולוקח קרקע שיהא לה קרן והוא אוכל פירות:  וקיימא


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: והרי חמרים
txt:
<span class='five'>והרי חמרים. </span>גבי דמאי דרבנן הוא ולא עבדו בהו חיזוק למיחש לגומלין לרבי יהודה: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: שלי חדש
txt:
<span class='five'>שלי חדש. </span>והישן טוב ממנו שהחדש עדיין אינו יבש כל צרכו והכי נמי אמרינן באיזהו נשך <span class='mareimakom'>(ב'מ עב:)</span> היו חדשות מארבע וישנות משלש כו' ויש מפרשים משום עומר ולאו מילתא היא דא'כ דמתרץ בדמאי הקילו התינח דמאי חדש מאי איכא למימר ועוד לא מצינו שנחשדו עמי הארץ על איסור חדש ולא נקט לה אלא משום אין נאמנים דדמאי ורבותא אשמועינן דאע'ג דמשבח לה לדחבריה נמי במילי אחרנייתא אינו נאמן על הדמאי דחיישינן לגומלין: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: כל הפוחת אפילו בתנאה
txt:
<span class='five'>כל הפוחת אפילו בתנאה. </span>מדלא תנא כל בתולה שאין לה מאתים ואלמנה שאין לה מנה הרי זו בעילת זנות ש'מ דהכי אשמועינן שאע'פ שהיא גובה לבסוף דאין תנאו קיים אפילו הכי כיון דמעיקרא אתני קרי לה בעילת זנות משום דמשעת ביאה לא הוה סמכא דעתה אכתובה: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: ר' יוסי אומר רשאי
txt:
<span class='five'>ר' יוסי אומר רשאי. </span>ואפילו על פה נמי תנאו קיים ואתא ר' יהודה למימר נמי רשאי כר' יוסי מיהו על פה תנאו בטל כדאמרינן לעיל חכמים עשו חיזוק לדבריהם יותר משל תורה אבל באת למחול תכתוב שובר: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: אין קצובין
txt:
<span class='five'>אין קצובין. </span>אין דמיהן קצובין עולמית דמוקרי ומוזלי הלכך פעמים שפוחתין מכדי מה ששמאום: 


lvr: 32
pgn: 56
dfh: b
trm: שלא קבל עליו אחריות
txt:
<span class='five'>שלא קבל עליו אחריות. </span>הבעל אם יאבדו ופריש ליה תנא דלא חייש לזולא אלא לאונסא וקאמר ליה רבי יוסי וכי קביל עליו אחריות נמי מה נתקן העולם בכך והלא אף כשהן קיימין אין קצובין ופוחתין:  אירכס


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: זו דברי ר'מ
txt:
<span class='five'>זו דברי ר'מ. </span>דאמר לעיל כל הפוחת לבתולה ממאתים ואפי' בתנאה והתנאי בטל קרי לה בעילת זנות משום דלא סמכא דעתה והכא נמי לר'מ הוא דאסור לשהות אשה שאבדה שטר כתובתה ואפי' אית לה דלא מפסדא בהכי דגביא בתנאי ב'ד מיהא לא סמכא דעתה דאמרה כי תבענא ליה אמר פרעתיך הלכך בעילת זנות היא: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: אי הכי זיל כתוב לה
txt:
<span class='five'>אי הכי זיל כתוב לה. </span>כתובה אחריתי והא דאמרינן לעיל <span class='mareimakom'>(דף נא.)</span> לא כתב לה כתובה בתולה גובה מאתים ואוקמינן כר'מ התם במקום שאין כותבין כתובה דכולהו אתנאי קא סמכי אי נמי במקום שכותבין וגובה לר'מ מיהו בעילת זנות באיסור היא: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: מחלוקת
txt:
<span class='five'>מחלוקת. </span>דרבי יהודה ור' יוסי דאמר ר' יהודה על פה לאו תנאה הוא ור' יוסי סבר תנאה קיים: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: דברי הכל אינה מוחלת
txt:
<span class='five'>דברי הכל אינה מוחלת. </span>שכבר זכתה ואמירתה לאו כלום אלא א'כ כתבה שובר התקבלתי: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: תחלת חופה ומאי סוף סוף ביאה
txt:
<span class='five'>תחלת חופה ומאי סוף סוף ביאה. </span>וה'ק מתחלת חופה ועד סוף חופה פליגי בה רבי יהודה ור' יוסי אבל משבא עליה מודה ר' יוסי דאין בדבריו כלום: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: וכי אמינא אנא בין בזו בין בזו מחלוקת
txt:
<span class='five'>וכי אמינא אנא בין בזו בין בזו מחלוקת. </span>לאו אסוף דרבי יהושע קאמינא אלא אסוף חופה דהיא קודם ביאה: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: אמר רב פפא אי לאו דאמר כו'
txt:
<span class='five'>אמר רב פפא אי לאו דאמר כו'. </span>אנא לא הוה ניחא לי לפרושי מילתייהו הכי דרבי יוחנן ור' יהושע לא ליפלגו ורב דימי ורבין ניפלגו בדרבי יהושע אלא הכי הוה אמינא רבי יוחנן ור' יהושע בן לוי פליגי דאההוא סוף דקאמר רבי יהושע בן לוי דברי הכל אינה מוחלת אתא רבי יוחנן למימר אף בזו מחלוקת דרב דימי ורבין לא פליגי בדרבי יהושע והכי הוה מפרישנא לדרב דימי אמר רבי יהושע מחלוקת בתחלת ביאה דהיא סוף חופה אבל בסוף ביאה דברי הכל אינה מוחלת ורבי יוחנן פליג עליה דאפילו בסוף ביאה נמי פליגי וכי אתא רבין אמר רבי יהושע בן לוי מחלוקת בסוף חופה והיא תחלת ביאה דקאמר נמי רב דימי אבל בתחלת חופה דברי הכל מוחלת אבל השתא דפריש רבי אבהו לדרב דימי דבין לרבי יוחנן ובין לרבי יהושע בן לוי פליגי רבי יוסי ורבי יהודה בתחלת חופה ובסוף חופה על כרחך פליגא דרבין אדרב דימי דהא אמר רבין בתחלת חופה ד'ה מוחלת: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: מאי קמ'ל
txt:
<span class='five'>מאי קמ'ל. </span>בהא דאמר אי לאו דקאמר רבי אבהו כו' האמר רבי אבהו ואיהו לא בעי לאיפלוגי עליה ולמאי הלכתא אשמועינן דאי לא אמרה רבי אבהו הוה ניחא ליה לדידיה לפרושי בענין אחר: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: הא קמ'ל
txt:
<span class='five'>הא קמ'ל. </span>דהיכא דאשכחן אמוראי דפליגי אהדדי כל חד אליבא דנפשיה ותרי אמוראי אחריני דפליגי בפלוגתא דהנך אמוראי ואית לן לפרושי מילתא בתרי לישני חדא מינייהו מיפלגי תרי אמוראי אליבא דנפשייהו שכל אחד אומר סברא שלו כגון רבי יוחנן ורבי יהושע ואינך תרי אמוראי [אליבא דחד] לא מיפלגי אלא אמרי חדא מלתא וחדא מן לישנא מיפלגי תרי אמוראי אליבא דחד כגון רב דימי ורבין ומשויא מלתא דתרי אמוראי קמאי חדא מלתא שבקינן ההיא לישנא דמיפלגי תרי אמוראי אליבא דחד ונקטינן ההיא דמיפלגי תרי אמוראי אליבא דנפשייהו דכי פליגי תרי אליבא דחד מר אמר הכי אמר פלוני ומר אמר הכי אמר פלוני חד מינייהו משקר אבל כי פליגי תרי אמוראי בדין או באיסור והיתר כל חד אמר הכי מיסתבר טעמא אין כאן שקר כל חד וחד סברא דידיה קאמר מר יהיב טעמא להיתירא ומר יהיב טעמא לאיסורא מר מדמי מילתא למילתא הכי ומר מדמי ליה בעניינא אחרינא ואיכא למימר אלו ואלו דברי אלהים חיים הם זימנין דשייך האי טעמא וזימנין דשייך האי טעמא שהטעם מתהפך לפי שינוי הדברים בשינוי מועט: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: נותנין לבתולה
txt:
<span class='five'>נותנין לבתולה. </span>זמן לכניסתה לחופה מיום שתבעה הבעל לאחר שקידשה להזהירה על עסקי חופה להכין תכשיטיה: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: ואוכלת בתרומה
txt:
<span class='five'>ואוכלת בתרומה. </span>אם כהן הוא והיא ישראלית שמשעה שקידשה אוכלת בתרומה מן התורה כדמפרש בגמרא ורבנן גזור עד השתא: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: a
trm: עשתה ששה חדשים בפני הבעל
txt:
<span class='five'>עשתה ששה חדשים בפני הבעל. </span>מהנך שנים עשר חדש הקבועים לה משתבעה הבעל או אפילו כולם בפני הבעל ואחד בפני היבם אע'ג דרובא בפני הבעל סוף סוף לא נתחייב במזונותיה בחייו והוא הדין נמי אם נתחייב בחייו לא אכלה משמת דקניין הבעל פקע אלא דאי כולם בפני הבעל הוה אכלה מיהא בחייו: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: מימרדא ונפקא
txt:
<span class='five'>מימרדא ונפקא. </span>תמרוד בבעלה שלא תוכל לסבול ותצא ותבא אלי עד שתגדל ונמצאתי צריך לתכשיטין אחרים: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: אבל פוסקין כו'
txt:
<span class='five'>אבל פוסקין כו'. </span>ודוקא בלא קידושין אבל קידושין בקטנות לא עד שתגדל ותאמר בפלוני אני רוצה: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: נותנין לה שלשים יום כאלמנה
txt:
<span class='five'>נותנין לה שלשים יום כאלמנה. </span>משעת אירוסין שכיון שבגרה היא מכינה תכשיטין קודם בגרות שאינה רוצה לשהות עוד: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: יפר
txt:
<span class='five'>יפר. </span>נדריה בלא שותפות דאב שמעינן מיניה דבוגרת נמי אינו חייב במזונותיה עד שתשהה י'ב חודש: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: בבית אביה</span>גרסינן: <span class='five'>דוכתא מייחד לה
txt:
<span class='five'>בבית אביה</span>גרסינן: <span class='five'>דוכתא מייחד לה. </span>מאחר שהוא זן אותה תמיד מוציאה מבית אביה ומייחד לה מקום שלא תפסיד מזונותיו לחלקם לקרוביה: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: משום סימפון
txt:
<span class='five'>משום סימפון. </span>הוא דאמר ארוסה לא תאכל תרומה עד שיגיע זמן שחייב במזונותיה ולשון סימפון הוא ביטול כגון שובר המבטל שטר קרוי סימפון ומום באשה או בבהמה שמבטל המקח קרוי סימפון והכא גזור בה שמא ימצא בה מום ונמצאו קידושי טעות ובטלים ונמצא שאכלה זרה בתרומה: 


lvr: 32
pgn: 57
dfh: b
trm: אי הכי נכנסה לחופה ולא נבעלה
txt:
<span class='five'>אי הכי נכנסה לחופה ולא נבעלה. </span>קס'ד שעדיין אינו מכיר במומין שבה ואמאי תני מתני' אפילו למשנה אחרונה עד שתכנס לחופה וכ'ש דקשיא משהגיע זמן דמשנה ראשונה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: הגיעו
txt:
<span class='five'>הגיעו. </span>ללוקח ואין המקח בטל וברייתא היא בב'ב בהמוכר פירות המוכר עבד לחבירו ונמצא גנב או קוביוסטוס הגיעו שסתמן גנבים הן: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: קבל מסר והלך
txt:
<span class='five'>קבל מסר והלך. </span>קיבל עליו בעל את המומין לסימפון ליכא למיחש לשמא תשקה לאחיה ולאחותה איכא למיחש: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: מסר
txt:
<span class='five'>מסר. </span>האב לשלוחי הבעל או שהלכו שלוחי האב עם שלוחי הבעל ליכא למיחש שמא תשקה לאחיה ולאחותה דהא ליתנהו גבה ואיכא למיחש לסימפון: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: בארוסה
txt:
<span class='five'>בארוסה. </span>ובת כהן דהואיל והיא בבית אביה טרח אביה למכור תרומה בחולין לימי טומאה לפי שהוא רגיל בכך: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: אבל בנשואה
txt:
<span class='five'>אבל בנשואה. </span>שנותן לה בעלה מזונות בביתה כגון משרה אשתו על ידי שליש דתנן במתניתין <span class='mareimakom'>(לקמן דף סד:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: מחצה חולין
txt:
<span class='five'>מחצה חולין. </span>לפי שכל כבודה בת מלך פנימה ואביה ואחיה אינן אצלה שיתעסקו בצרכיה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: רבי יהודה אומר נותנין לה הכל תרומה כו'
txt:
<span class='five'>רבי יהודה אומר נותנין לה הכל תרומה כו'. </span>בין רבי יהודה לרבי טרפון איכא דאילו ר' טרפון סבר נותנין לה תרומה כדי מזונותיה ואע'פ שאם צריכה לחולין ובאה למכור תרומה אין דמי תרומה מגיעין ליקח בהן חולין שהרי יקרים הם מן התרומה שהכל קופצים עליהן ולרבי יהודה נותנין לה תרומה כשיעור שאם באת ליקח מחצה חולין לא תפחות מן דמי מחצית חולין אבל טורח מכירה מוטל עליה למכור לתתה תחת חולין: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: נותנין לה תרומה כפלים בחולין
txt:
<span class='five'>נותנין לה תרומה כפלים בחולין. </span>קסבר לא מטרחינן לה למוכרה בשוייה אלא נותן לה תרומה הרבה כדי שתתננה בזול ותמצא לוקחין הרבה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: והאי קנין אחיו הוא
txt:
<span class='five'>והאי קנין אחיו הוא. </span>וכי מיית ליה פקע ליה קנינו אבל כנסה הרי היא אשתו לכל דבר והכתוב קראה אשתו דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> ולקחה לו לאשה דקנייה בביאה וכי היכי דקידושי ביאה מאכילין בארוסה דאיתקיש הוויות להדדי כך מאכילין ביבמה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: השתא בפני הבעל
txt:
<span class='five'>השתא בפני הבעל. </span>חוץ מיום אחד אמרת לא אכלה כולם בפני היבם דעל ידו אין לה לאכול דלאו קנינו היא מיבעיא ליה למימר דלא אכלה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: a
trm: קמייתא
txt:
<span class='five'>קמייתא. </span>משנה ראשונה שאוסרת משעת אירוסין שהתורה התירתה והם גזרו עד שיגיע זמן לא גזור מפני סימפון אלא שמא תשקה הלכך משנתחייב לזונה דמייחד לה דוכתא וליכא למיחש לשמא תשקה שריוה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: אלא לרב שמואל בר יהודה
txt:
<span class='five'>אלא לרב שמואל בר יהודה. </span>דאמר לעיל נמי טעם משנה ראשונה משום סימפון והשתא נמי מוקי טעם ב'ד של אחריהם משום סימפון: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: מאי בינייהו
txt:
<span class='five'>מאי בינייהו. </span>כלומר מה ראו ראשונים להתירה מהגיע זמן ואילך ומה ראו אחרונים לומר עד שתכנס לחופה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: שמה בדיקה
txt:
<span class='five'>שמה בדיקה. </span>וקודם שיוציא מעותיו במזונותיה כבר בדקה הלכך תו לא חיישינן לסימפון וב'ד של אחריהם סברי אינה בדיקה עד שמתייחד עמה הוא עצמו ובודקה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: מעשה ידי אשתו
txt:
<span class='five'>מעשה ידי אשתו. </span>במתני' <span class='mareimakom'>(לקמן דף סד:)</span> מפרש מה היא עושה לו משקל חמש סלעים כו': 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: המותר
txt:
<span class='five'>המותר. </span>הקדיש את מותר מעשה ידי אשתו מה שהיא עושה לו יותר על הראוי שפסקו חכמים ולא הקדיש מעשה ידיה עצמן והמותר קנוי לו במעה כסף שתקנו לה חכמים שיתן לה בכל שבת מעה כסף לצורכיה לבד המזונות כדתנן במתניתין: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: מזוני עיקר
txt:
<span class='five'>מזוני עיקר. </span>תחילת תקנתא לטובתה תקנוה משום דזמנין דלא ספקה במעשה ידיה למזונות ותקנו תחילה עיקר תקנתא שיזון את אשתו והדר תקון לו מעשה ידיה משום איבה וכיון דעיקר תקנתא לטובתה ומשום דידה הואי כי אמרה לא ניחא לי בהאי טיבותא שומעין לה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: מאי לאו בניזונת
txt:
<span class='five'>מאי לאו בניזונת. </span>שיש לו נכסים ומבקש לזונה ואפי' הכי תנן אין מעשה ידיה ברשותו להקדישן: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: סיפא איצטריך ליה
txt:
<span class='five'>סיפא איצטריך ליה. </span>לאשמועינן פלוגתא במותר דלא שייך אמזונות ואע'ג דאינה נזונת איכא למ'ד קדוש לאחר מיתה כשיירשנה וכדלקמן: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: לעושיהן
txt:
<span class='five'>לעושיהן. </span>למי שבראן וידים איתנהו בעולם אלמא קסבר יכול לכופה ואינה יכולה לומר איני ניזונית ואיני עושה: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: שמעינן ליה לרבי מאיר
txt:
<span class='five'>שמעינן ליה לרבי מאיר. </span>במסכת ערכין <span class='mareimakom'>(דף ה.)</span> דאמר אין אדם מוציא דבריו לבטלה דתנן המעריך פחות מבן חדש ר'מ אומר נותן דמיו דאדם יודע שאין ערך לפחות מבן חדש וגמר ואמר לשם דמים הכא נמי אדם יודע שאין אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם וגמר ואמר לשם ידים עצמן: 


lvr: 32
pgn: 58
dfh: b
trm: לעולם במעלה לה מזונות כו'
txt:
<span class='five'>לעולם במעלה לה מזונות כו'. </span>וה'ה נמי דמצי לאוקמא כשאין מעלה לה מזונות ומעלה לה מעה אלא משום רב דאית ליה יכולה אשה שתאמר איני ניזונית ואיני עושה ואוקי רישא דמתני' דתני עושה ואוכלת בניזונת להכי אוקי סיפא בניזונת:  מזונות


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: מזונות שכיחי ומעשה ידיה שכיח ומותר לא שכיח
txt:
<span class='five'>מזונות שכיחי ומעשה ידיה שכיח ומותר לא שכיח. </span>מעה כסף קייץ ומעשה ידיה קייץ כדתנן <span class='mareimakom'>(לקמן דף סד:)</span> מה היא עושה משקל חמש סלעים: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: ומה היא עושה לו
txt:
<span class='five'>ומה היא עושה לו. </span>ומדפריש בתר מעשה ידיה ומה היא עושה לו מכלל דרישא במעשה ידיה איירי ולא במותר: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: הכי קאמר
txt:
<span class='five'>הכי קאמר. </span>[לעולם במותר איירי ברישא והכי קאמר] סיפא ומה היא עושה לו עיקר דנדע מותר מאי ניהו: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: מי אמר שמואל הכי
txt:
<span class='five'>מי אמר שמואל הכי. </span>והאמר שמואל לעיל במותר לאחר מיתה פליגי ועלה א'ר יוחנן הסנדלר חולין ואע'פ דהשתא דידיה הוא אלמא טעמא דר' יוחנן משום דבר שלא בא לעולם הוא שעדיין לא מתה ואין לו רשות במותר הואיל ואינו מעלה לה מעה כסף ובהא אמר שמואל הלכה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: והתנן קונם שאני עושה לפיך
txt:
<span class='five'>והתנן קונם שאני עושה לפיך. </span>מה שאני עושה יהיה קונם לפיך יהי עליך כהקדש מליהנות לו: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: שמא תעדיף עליו
txt:
<span class='five'>שמא תעדיף עליו. </span>יותר ממה שפסקו לה חכמים משקל חמש סלעים דמותר זה אינו שלו ויכולה להקדישו: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: ותהא אסורה לחזור לו
txt:
<span class='five'>ותהא אסורה לחזור לו. </span>לפי שנאסר מעשה ידיה עליו ואי אפשר לו ליזהר שלא תטחון ולא תאפה וכל שאר מלאכות השנויות במשנתנו שהאשה עושה לבעלה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: ואמר שמואל הלכה כו'
txt:
<span class='five'>ואמר שמואל הלכה כו'. </span>אלמא לכשיגרשנה חל הנדר אלמא אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם שעדיין לא גירשה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: כי אמר שמואל הלכה כר' יוחנן בן נורי להעדפה
txt:
<span class='five'>כי אמר שמואל הלכה כר' יוחנן בן נורי להעדפה. </span>קאמר כלומר הלכה דיפר ולאו מטעמיה דאילו לר' יוחנן עיקר מעשה ידיה צריך הפרה ולשמואל משום העדפה שמא תעדיף על הראוי הוא דאמר יפר והשתא נמי הוה מצי לאקשויי סוף סוף לא בא לעולם דהא לא נעשה אלא אקשי ליה קושיא אחריתא: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: מתוך
txt:
<span class='five'>מתוך. </span>שהוא תופס במקום שאין סתם הקדש תופס שאדם אוסר פירות חבירו עליו ואומר קונם פירות פלוני עלי ובסתם הקדש אין אדם מקדיש דבר שאינו שלו הלכך אדם אוסר עליו נמי דבר שלא בא לעולם אבל מתני' במקדיש הקדש גמור איירי ואינו ממהר לתפוס כקונם: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: אמר ליה אביי
txt:
<span class='five'>אמר ליה אביי. </span>ומה ראיה פירות חבירו עליו לכאן שהן פירות חבירו על חבירו דעכשיו היא משועבדת לו למעשה ידיה ואינה ראויה להתפיסו בקונם ולכשיגרשנה קאמר דחייל ועוד שעדיין לא נעשית המלאכה עד לאחר גירושין וחזרה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: בשלמא אדם אוסר פירות חבירו עליו
txt:
<span class='five'>בשלמא אדם אוסר פירות חבירו עליו. </span>בקונם שהרי אדם אוסר פירותיו על חבירו בין בלשון קונם לחבירו לבדו בין שהקדישו סתם הקדש גמור: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: שכן אין אדם כו'
txt:
<span class='five'>שכן אין אדם כו'. </span>שממקום שבאת אין אתה יכול ללמוד איסור שהרי אף בקונם אין אוסר פירות חבירו על חבירו לומר קונם פירותיך עליך: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: באומרת יקדשו ידי כו'
txt:
<span class='five'>באומרת יקדשו ידי כו'. </span>שהמלאכה כמי שבאת לעולם ועל הגירושין שלא באו קא מסיק ואזיל ומתניתין באומר מעשה ידיך הקדש: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: ומי איכא מידי כו'
txt:
<span class='five'>ומי איכא מידי כו'. </span>כלומר תירצת לא בא לעולם דמלאכה לא בא לעולם דגירושין לא תירצת דאילו השתא לית לה רשותא לאקדושיה והיכי קדיש לקמיה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: בידו להקדישה
txt:
<span class='five'>בידו להקדישה. </span>שהרי עכשיו שלו וכי היכי דאילו אקדשה השתא קדשה כי אמר נמי תיקדוש לקמיה קדשה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: a
trm: התם
txt:
<span class='five'>התם. </span>גבי מכרתי לך אין לו עכשיו בה לא גוף ולא פירות ואין אדם מקדיש דבר שאינו שלו: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: לא דמיא אלא להא
txt:
<span class='five'>לא דמיא אלא להא. </span>לא דמי לשדה זו שמשכנתי לך סתם אלא לאומר שדה זו שמשכנתי לעשר שנים דאין בידו לפדותה ולהקדישה עכשיו: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: דקדושת הגוף נינהו
txt:
<span class='five'>דקדושת הגוף נינהו. </span>כקדושת מזבח שאין להן פדיון כך אין פדיון לקונם להיות ניתר למי שנאסר עליו שהרי אינו הקדש גמור לתפוס פדיונו אלא אסור על אדם אחד וכיון דקדושת הגוף הוא מפקיע מידי שעבוד שהיא משועבדת לבעלה וחייל ולקמן פריך א'כ מאי איריא שמא יגרשנה מהשתא חייל: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: הקדש
txt:
<span class='five'>הקדש. </span>כגון ששיעבד שורו לבעל חוב וחזר והקדישו מפקיע שעבוד המלוה וגובה חובו ממקום אחר וזה כשר לקרבן ואינו גזול דלא הוה קני ליה אלא לגוביינא בעלמא ודוקא קדושת הגוף אבל קדושת דמים דבדק הבית לא מפקיע שעבוד כדתנן בערכין <span class='mareimakom'>(דף כג:)</span> מוסיף עוד דינר ופודה את הנכסים הללו כו': 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: חמץ
txt:
<span class='five'>חמץ. </span>עשה חמצו אפותיקי לעובד כוכבים והגיע הפסח איסור חמץ מפקיעו משעבוד העובד כוכבים ונאסר בהנאה והא דתנן <span class='mareimakom'>(פסחים דף ל:)</span> עובד כוכבים שהלוה לישראל על חמצו אחר הפסח מותר בהנאה אוקמינן לה התם כשהרהינו אצלו שמסרו בידו משכון: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: אלמוה רבנן לשעבודיה דבעל
txt:
<span class='five'>אלמוה רבנן לשעבודיה דבעל. </span>בעודה תחתיו דשויוהו רבנן כלוקח גמור ולא כמלוה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: שתים אינה מבשלת כו'
txt:
<span class='five'>שתים אינה מבשלת כו'. </span>בגמרא פריך אמאי לא איפטרה מכולהו בחדא שפחה שהכניסה במקומה: 


lvr: 32
pgn: 59
dfh: b
trm: ונפלגו בכתובה בעלמא
txt:
<span class='five'>ונפלגו בכתובה בעלמא. </span>נדרה מליהנות לו וקיים לה בש'א תצא ותטול כתובה ובה'א תצא בלא כתובה: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: כל חד לפום חורפיה
txt:
<span class='five'>כל חד לפום חורפיה. </span>יש תינוק חריף ומכירה בחמשים יום ויש שאינו מכירה עד שלשה חדשים: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: כל זמן שמכירה
txt:
<span class='five'>כל זמן שמכירה. </span>אין שיעור לדבר אלא בבדיקה הדבר תלוי אם אנו רואים שמכירה כופה ומניקתו בשכר [ואפי' גירשה]: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: נטוף עיניך
txt:
<span class='five'>נטוף עיניך. </span>זקוף עיניך כמו דשפיל ואזיל בר אווזא ועינוהי מטייפי דב'ק <span class='mareimakom'>(דף צב:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: החמרת בחלבה
txt:
<span class='five'>החמרת בחלבה. </span>כדאמרינן בבכורות <span class='mareimakom'>(דף ו:)</span> גמל גמל שני פעמים חד לאסור חלבו: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: הוא טמא
txt:
<span class='five'>הוא טמא. </span>מחד קרא נפקא ליה ל'א זה זה טמא כו' דכתיב ברישיה דקרא אך את זה לא תאכלו זה מיעוטא הוא: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: הא דפריש
txt:
<span class='five'>הא דפריש. </span>הא דקתני מותר כשפירש מדדי האשה לכלי והיונק מן הדד כיונק שקץ מדרבנן: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: מפרק
txt:
<span class='five'>מפרק. </span>הנותק דבר ממקום שגדל בו ולא מן המחובר אלא מן התלוש ותולדה דדש הוא שמפרק תבואה מקשיה <span class='mareimakom'>(שבת דף עג:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: a
trm: קשקשים
txt:
<span class='five'>קשקשים. </span>קשים ועשבים שסותמים ומעכבים את קלוחו ומימיו יוצאים ומתפשטים לגג ודולפין לבית: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: b
trm: עד עשרים וארבעה חדש
txt:
<span class='five'>עד עשרים וארבעה חדש. </span>שמא תתעבר ותצטרך לגמול את בנה ובעל זה אינו אביו שיקנה לו ביצים וחלב: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: b
trm: דלא הדרי בהו
txt:
<span class='five'>דלא הדרי בהו. </span>מניקה שפסקה להניק בניהם יראה לחזור בה לפי שבני אדם מאוימים הם אבל באינשי אחריני דלמא הדרא בה המניקה וחוזר הבן אצל האם ומסתכן: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: b
trm: לא תסברוה מהא
txt:
<span class='five'>לא תסברוה מהא. </span>אי לא אמרה לכו סבתא משמי' דר'נ לא הייתם יודעים ללמוד מתוך משנה זו שאסור: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: b
trm: בגזירותיו
txt:
<span class='five'>בגזירותיו. </span>בכל מקום שהוא מחמיר מדרבנן אלמא אע'ג דאין כאן להבחין בין זרעו של ראשון לשל שני דהא לא מיעברא לא פלוג רבנן בתקנת גזירות שלהם בין אשה לאשה וגזרו סתם שתמתין כל אשה שלשה חדשים והכי נמי לא פלוג רבנן במינקת שמת בעלה בין שהיא מניקתו בין שאינה מניקתו: 


lvr: 32
pgn: 60
dfh: b
trm: מינייהו פסקי חלבא
txt:
<span class='five'>מינייהו פסקי חלבא. </span>יש בדברים הללו שפוסקין חלב האשה ויש בהן שאין מפסיקין אלא עוכרין: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: בחריקאי
txt:
<span class='five'>בחריקאי. </span>במקומי ולי נראה לשון חידקי קרן כלומר לשון פקידת מקום בפקד מקומי ובפגמי: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: שראויה להכניס
txt:
<span class='five'>שראויה להכניס. </span>שהכניסה נדוניא רבה ויש כדאי למביאה נדוניא זו לקנות ממקצתה שפחות להכניס ולשמשה: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: אבל מוזגת לו כוס ומצעת לו מטה
txt:
<span class='five'>אבל מוזגת לו כוס ומצעת לו מטה. </span>לפרוס סדין ולבדין דבר שאינו טורח ומשום דמילי דחיבה נינהו כדי שתתחבב עליו ולא דמי למצעת דמתני' דהוי דבר של טורח ובכפייה הני לא כפי לה אלא חכמים השיאוה עצה טובה להנהיג זאת בישראל: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: הכל משהין לפני שמש
txt:
<span class='five'>הכל משהין לפני שמש. </span>המשמש בסעודה ואוכלין בפניו ושוהין מלהאכילו עד שיקומו הקרואים: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: תמרתא דהנוניתא
txt:
<span class='five'>תמרתא דהנוניתא. </span>תמרה שמינה כמו קריב לגבי דהינא ואידהן <span class='mareimakom'>(שבועות דף מז:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: וחד ספי ליה ממין אחד
txt:
<span class='five'>וחד ספי ליה ממין אחד. </span>בתחלת סעודה לשובע ומשאר המינין משההו עד שיגמור סעודתו: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: a
trm: דקדים ספי משתעי אליהו בהדיה
txt:
<span class='five'>דקדים ספי משתעי אליהו בהדיה. </span>לפי שכשנותן לפניהן והוא רואה ומתאוה ומצטער ופעמים שיש אורחין הרבה: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: דעביד הכי פסיל למיכל למלכא
txt:
<span class='five'>דעביד הכי פסיל למיכל למלכא. </span>העושה מאכל כזה אין ראוי שיאכל המלך מאכל מידו: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: פלי
txt:
<span class='five'>פלי. </span>מבקע והרבה יש לו דומים במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף כא:)</span> דפלי פלויי: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: בהמתו
txt:
<span class='five'>בהמתו. </span>סוס וחמור שהן מזויינין וצוהלים לרביעה אבל בקר אינו להוט אחר רביעת אשה ואין יצרו ניכר כל כך לפיכך אין אשה נסתית לו ואני שמעתי בקרו נקבות בהמתו זכרים : 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: משרבט
txt:
<span class='five'>משרבט. </span>פושטן כמין שרביט עד שנעשין גדולות ובלשונינו נקרא אשא'ש ע'י שהיא צריכה לשרות החוט תמיד ברוק: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: שפוד שפחות וגומות
txt:
<span class='five'>שפוד שפחות וגומות. </span>סימני הלכות הן שפוד במסכת ביצה שפחות כאן גומות במסכת נדה בלורית במסכת עבודה זרה אפר מקלה במסכת מכות גבינה במסכת עבודה זרה תלת מנייהו מתני' שפחות ובלורי' וגבינה ותלת מנייהו שמעתת' ופרשינהו רב מלכיו ורב מלכיא: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: רב פפא
txt:
<span class='five'>רב פפא. </span>אסימנא דרב מלכיו פליג דקאמר שפחות רב מלכיו ליתא דכל מתני' ומתניתא דהכא רב מלכיא פרשינהו אבל שמעתתא דאמר ברב מלכיו מודינא לך: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: מתניתא מלכתא
txt:
<span class='five'>מתניתא מלכתא. </span>לגבי שמעתא הויא מתניתא מלכתא דהא מינה מותבינן תיובתא לשמעתא וסימניך מלכיא לשון נקבה אבל מלכיו לשון זכר: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: דמיטללא בגורייתא קיטנייתא ונדרשיר
txt:
<span class='five'>דמיטללא בגורייתא קיטנייתא ונדרשיר. </span>משחקת בכלבים דקים ושחוק שקורין אישקקי'ש לידי זימה איכא לידי שיעמום ליכא דאין שיעמום אלא ביושב ותוהא ובטל לגמרי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: המדיר את אשתו
txt:
<span class='five'>המדיר את אשתו. </span>כגון דאמר יאסר הנאת תשמישך עלי אבל הנאת תשמישי עליך לא מיתסרא דהא משועבד לה דכתיב ועונתה לא יגרע והכי מוקמינן בנדרים בפרק ואלו נדרים <span class='mareimakom'>(דף פא:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: נגמרו מיולדת נקבה
txt:
<span class='five'>נגמרו מיולדת נקבה. </span>כיון דאשכחן אורח ארעא לשהות כל כך אין לנו לכופו להוציא: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: אי מיולדת גמרי הכי נמי</span>: <span class='five'>מידי דשכיח
txt:
<span class='five'>אי מיולדת גמרי הכי נמי</span>: <span class='five'>מידי דשכיח. </span>כעס שכועס על אשתו ומדירה: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: מידי דהוא גרים לה
txt:
<span class='five'>מידי דהוא גרים לה. </span>נדר האיש גורם לה לשהות וכן לידה על ידו באה לה לאפוקי נדה דממילא ויש לנו ללמוד מן הדומה [אפילו לא שכיח כולי האי]: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: שמא
txt:
<span class='five'>שמא. </span>בתוך הזמן ילמוד למצוא פתח חרטה לומר אדעתא דהכי לא נדרי ויתיר לו חכם נדרו: 


lvr: 32
pgn: 61
dfh: b
trm: מליהנות לו עד ל' יום
txt:
<span class='five'>מליהנות לו עד ל' יום. </span>קונם את נהנית לי עד ל' יום ולא הדירה מהנאת תשמיש דהא לא חייל משום דמשועבד לה וגבי מזונות נמי מוקמינן ליה לקמן <span class='mareimakom'>(ד' עא.)</span> באומר לה צאי מעשה ידיך למזונותיך ופרנס משום דלא ספקא ואית דמוקמא כגון שהוא מן הגמלי' או מן הספנים שאין לכופו בשביל תשמיש ולאו מילתא היא דהא מוקמא לקמן אכולהו קתני מתני' לענין מדיר שבוע אחת: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: אורחא דמילתא
txt:
<span class='five'>אורחא דמילתא. </span>דרך ארץ שלא ישא עליו חטא ואפי' הוא יכול לפתותה שתתן לו רשות: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: לכל דבר המחלקות הבאה והיוצאת חדש בחדש
txt:
<span class='five'>לכל דבר המחלקות הבאה והיוצאת חדש בחדש. </span>בדברי הימים במחלקות שהיו עובדים את דוד כל מחלקות חדש ואע'ג דמשמעותא דעניינא משמע שלא היה פורש מביתו אלא חדש אחד בשנה ואין ללמוד משם אלא חדש כאן וי'א חדשים בביתו רב קרא יתירא דהבאה והיוצאת דריש דהוה ליה למכתב המשרתים את המלך לכל דבר מחלקות חדשי השנה וכתב דבר המחלקות הבאה והיוצאת חדש בחדש לכל חדשי השנה משמע שהיו שתי מחלקות נצבים ומשרתים שמשרתים עם השאר זו ו' חדשים בדילוג וזו ו' חדשים בדילוג זו באה וזו יוצאה מדי חדש בחדש הרי חדש בבית המלך וחדש בביתו ואף כאן חדש בבית רבו וחדש בביתו: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: ושנים חדשים בביתו
txt:
<span class='five'>ושנים חדשים בביתו. </span>האיש בביתו שהרי ל' אלף איש היה המס וישלחם לבנונה עשרת אלפים בחדש כשמחליפים אלו הולכין עשרת אלפים אחרים ובחדש השלישי עשרת אלפים שלישי' נמצא שעמדו הראשוני' בביתם ב' חדשים וכן כולם בחלופיהם כך: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: שאני התם דאית ליה הרווחה
txt:
<span class='five'>שאני התם דאית ליה הרווחה. </span>שהיו נהנים מבית המלך ואיכא רווח ביתא לפיכך מקבלת עליה שיהי' בבית המלך [חדש] אחד משני חדשים שכיון שיש לו שכר יש לה מזונות מרווחים ותכשיטין אבל ת'ת מצוה דיליה הוא: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: אנחה שוברת כו'
txt:
<span class='five'>אנחה שוברת כו'. </span>איידי דאיפלגו בה רב ורבי יוחנן בדרשא דקרא נקט לה נמי הכא: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: דשנן בה
txt:
<span class='five'>דשנן בה. </span>הורגלנו בה כמו כיון דדש דש <span class='mareimakom'>(גיטין דף נו:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: דמלפא תכלי לא בהתה
txt:
<span class='five'>דמלפא תכלי לא בהתה. </span>אשה הלימודת לשכל בניה לקוברם אינה תמיהא ומפחדת במות א' מהם שכבר לימודת: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: שוא לכם משכימי קום מאחרי שבת
txt:
<span class='five'>שוא לכם משכימי קום מאחרי שבת. </span>למלאכת הרשות אוכלי לחמם בעצב כן יתן הקב'ה לידידו שנא למי שמנדד לכבודו ולמצותו שינה: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: מנדדות שינה
txt:
<span class='five'>מנדדות שינה. </span>ממתינות את בעליהן שהן בבית רבם ושונים פרקם אלמא בשעת שינה עודן בבית רבן ואת אמרת יש להן פנאי לעונה בכל לילה: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: רב שמואל בר שילת
txt:
<span class='five'>רב שמואל בר שילת. </span>מלמד תינוקות היה ומתפרנס מהן כדאמרי' בנערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(לעיל נ.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: ולא חליף פריסתקא דמלכא אבביה
txt:
<span class='five'>ולא חליף פריסתקא דמלכא אבביה. </span>אין שליח מלך פרס עובר על פתחו לשאול לו עבודת המלך שאין עין המלך עליו שאינו עשיר בעיניהם: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: מפנקי דמערבא
txt:
<span class='five'>מפנקי דמערבא. </span>בני ארץ ישראל מעונגים במאכל ומשתה לכך הם בריאים ובעלי כח לתשמיש: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: a
trm: איכפל תנא לאשמועינן טייל ופועל
txt:
<span class='five'>איכפל תנא לאשמועינן טייל ופועל. </span>תנא דסתם לעיל המדיר את אשתו בית הלל אומרים שבת אחת אין לו לומר זאת לא בספן ולא בגמל ולא בחמר ולא בתלמידי חכמים שהרי [אף החמר] עונתו אחת בשבת ובשביל יום אחד יוציא ויתן כתובה הרי עונתו משבעה לשבעה וכ'ש גמל וספן אין בכלל הזה אלא טייל ופועל העושה מלאכה בעירו שדרכו לשמש שתים בשבת:  אכולהו


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: אינו דומה
txt:
<span class='five'>אינו דומה. </span>לענין תענית מי שיש לו כו' אף כאן בלא נדר דעתה נוחה לבעלה שמא יבא בתוך הזמן אבל זו משהדירה הרי היא כמי שאינה מצפה לבעל: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: חמר ונעשה גמל מאי
txt:
<span class='five'>חמר ונעשה גמל מאי. </span>נישאת לו כשהוא חמר מהו ליעשות גמל שלא ברשות הרווחה עדיפא לה שיתעשר או עונה עדיפא לה: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: זו דברי ר'א
txt:
<span class='five'>זו דברי ר'א. </span>הנך עונות ויציאות שלא ברשות דמתני' דקתני התלמידים יוצאים לת'ת שלא ברשות שלשים יום: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: שפטיה בן אביטל
txt:
<span class='five'>שפטיה בן אביטל. </span>בן דוד היה אביטל שם אשת דוד ור' חייא אתי משמעי וזהו הפסול שר' היה מבית דוד ולא היתה בת הבאה משמעי הוגנת לבנו שלא היתה בת מלכים: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: מעיקרא כתיב תביאמו ותטעמו בהר נחלתך מכון לשבתך
txt:
<span class='five'>מעיקרא כתיב תביאמו ותטעמו בהר נחלתך מכון לשבתך. </span>שיבאו לארץ ואח'כ יבנו לו מקדש: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: אי הואי הכא
txt:
<span class='five'>אי הואי הכא. </span>אילו הייתי כאן כשהנחתי בני קטן והלכתי הייתי מלמדו תורה והיה חכם כזה: 


lvr: 32
pgn: 62
dfh: b
trm: כלבא שבוע
txt:
<span class='five'>כלבא שבוע. </span>שם א' מעשירי ירושלים שכל הנכנס לביתו רעב ככלב הי' יוצא שבע:  קא


lvr: 32
pgn: 63
dfh: a
trm: לא מר איפסיק ולא מר איפסיק
txt:
<span class='five'>לא מר איפסיק ולא מר איפסיק. </span>לא אכלו סעודת יום הכפורים שמפסיקין בה אכילה להתענות. סעודה אחרונה של ערב ט' באב ויוה'כ קרי סעודה המפסקת שמפסיקים בה במס' תענית <span class='mareimakom'>(דף ל.)</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: a
trm: עד כדי כתובתה
txt:
<span class='five'>עד כדי כתובתה. </span>ואחר כך נותן לה גט ויוצאה בלא כתובה אבל אינו משהה לפסוק על הנכסים שנפלו לה מבית אביה ולהפסידה ממנה: 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: a
trm: שלשה דינרים
txt:
<span class='five'>שלשה דינרים. </span>בגמרא מפרש מאי שנא הוא מינה דידה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: a
trm: ולאו אימלוכי ביה בעי
txt:
<span class='five'>ולאו אימלוכי ביה בעי. </span>שמא יחזור בו ובתוך זמן שאנו נמלכין בו ומחזירין עליו שיחזור בו מוסיפין על כתובתה: 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: a
trm: בשלמא למ'ד מתשמיש שפיר אלא למ'ד משום מלאכה חולה בת מלאכה היא
txt:
<span class='five'>בשלמא למ'ד מתשמיש שפיר אלא למ'ד משום מלאכה חולה בת מלאכה היא. </span>בשלמא למ'ד מתשמיש שפיר ואי משום נדה דלאו בת תשמיש היא אינו דומה מי שיש לו פת בסלו כו' כדלקמן אלא למאן דאמר כו':  אלא


lvr: 32
pgn: 63
dfh: b
trm: חזרו ונמנו
txt:
<span class='five'>חזרו ונמנו. </span>שלא ישהו אותה לפחות מעט מעט אלא יפסידוה כל כתובתה לאחר ארבע שבתות של הכרזה: 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: b
trm: דיקא נמי דקתני ארבע שבתות
txt:
<span class='five'>דיקא נמי דקתני ארבע שבתות. </span>ימים שאינם של מלאכה והכל מצוין בבתי כנסיות ובבתי מדרשות: 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: b
trm: נמלכין בה
txt:
<span class='five'>נמלכין בה. </span>משהין את גיטה ומחזירין עליה שתחזור בה ובתוך כך פוחתין מכתובתה שבעה דינרין בשבת: 


lvr: 32
pgn: 63
dfh: b
trm: הפסידה בלאותיה קיימין
txt:
<span class='five'>הפסידה בלאותיה קיימין. </span>אפילו בגדיה שהכניסה לו בנדונייתה ושמאום עליו בכתובתה ועדיין הבלאות קיימין תפסיד אותם: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: a
trm: אין נזקקין לה
txt:
<span class='five'>אין נזקקין לה. </span>לכתוב לה אגרת מרד להוסיף על כתובתה ולקמן מסיק פירושא ואזיל משום דלא מפקדא אפריה ורביה: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: a
trm: דלא מפקדת
txt:
<span class='five'>דלא מפקדת. </span>בפריה ורביה כדאמרינן ביבמות <span class='mareimakom'>(דף סה:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: a
trm: חוטרא לידא
txt:
<span class='five'>חוטרא לידא. </span>רוצה אני שיהא לי בן שיחזיק בידי בזקנותי ואשען עליו וביום מותי יקברני: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: a
trm: אין נזקקין לו
txt:
<span class='five'>אין נזקקין לו. </span>לפי שאין מתכוין לשם מצוה וכמשנה אחרונה ואמרינן ליה זיל נסיב אחריתי: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: a
trm: מאי שנא איהו דיהבינן ליה דשבת
txt:
<span class='five'>מאי שנא איהו דיהבינן ליה דשבת. </span>כשהיא מורדת עליו דהא שבעה טרפעיקים טרפעיק ליום: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: מה בין מורד למורדת
txt:
<span class='five'>מה בין מורד למורדת. </span>מאי שנא כשהוא מורד אינו נותן אלא חצי טרפעיק ליום וכשהיא מורדת נותנת טרפעיק: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: המשרה את אשתו על ידי שליש
txt:
<span class='five'>המשרה את אשתו על ידי שליש. </span>שנותן לה מזונותיה בבית אפוטרופוס ואינה מתגלגלת עמו: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: המשרה
txt:
<span class='five'>המשרה. </span>המכרה ויכרה להם כירה מתרגמינן שירותא <span class='mareimakom'>(מ'ב ו)</span> : 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: מעשה ידיה
txt:
<span class='five'>מעשה ידיה. </span>אוקימנן לעיל <span class='mareimakom'>(דף נט.)</span> מותר מעשה ידיה: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: שתי
txt:
<span class='five'>שתי. </span>קשה לטוותו כפלים כשל ערב: משקל של יהודה כפלים כשל גליל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> ה'ג 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: מני מתני' לא רבי יוחנן בן ברוקא ולא ר'ש</span>: <span class='five'>כמה הוא שיעורו
txt:
<span class='five'>מני מתני' לא רבי יוחנן בן ברוקא ולא ר'ש</span>: <span class='five'>כמה הוא שיעורו. </span>של עירובי תחומין: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: מתכוונין להקל
txt:
<span class='five'>מתכוונין להקל. </span>ר' מאיר היה רגיל לאכול פת בשבת יותר מבחול שהיה ממשיך פת לכל מינים הבאין לפניו ור'י היה אוכל פת בחול יותר מבשבת שהיה שבע במיני מעדנים: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: ר' יוחנן בן ברוקא
txt:
<span class='five'>ר' יוחנן בן ברוקא. </span>נתן שיעור קצוב ככר הלקוח בפונדיון כשלוקחין ד' סאין בסלע הן שתי סעודות וקס'ד חצי קב שהרי הסלע מ'ח פונדיונין שש מעה כסף דינר ומעה שני פונדיונין הרי י'ב לדינר וד' דינר לסלע הרי מ'ח וד' סאין כ'ד קבין מ'ח חצאי קבין נמצא לר' יוחנן לחצי קב שתי סעודות: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: רבי שמעון אומר
txt:
<span class='five'>רבי שמעון אומר. </span>ב' סעודות הן שתי ידות של ככר משלש ככרות לקב ונמצא הקב ט' סעודות שלש סעודות לככר ושלש ככרות לקב: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: לבית המנוגע
txt:
<span class='five'>לבית המנוגע. </span>השוהה בבית המנוגע כדי אכילת פרס חצי ככר מטמא בגדים כדכתיב והאוכל בבית יכבס בגדיו כששוהה שיעור אכילה הכתוב מדבר כדתניא בתורת כהנים ואע'ג דגבי סעודת עירוב אמרנו ג' סעודות בככר אין בו אלא ב' סעודות בינוניות ושל עירוב שיעורו להקל ובמצומצמות והיינו דאמרינן אכילת פרס בכל שיעור שהיית סעודה לפי ששיערוהו כחצי הככר: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: וחצי חציה לפסול את הגוייה
txt:
<span class='five'>וחצי חציה לפסול את הגוייה. </span>האוכל שיעור חצי פרס אוכלים טמאים נפסל גופו מלאכול בתרומה עד שיטבול והוא ב' ביצים שהככר של ג' לקב ח' ביצים הוא שהקב כ'ד ביצים ד' לוגין חציה של ככר ד' ביצים חצי חציה ב' ביצים: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: צא מהן שליש לחנווני
txt:
<span class='five'>צא מהן שליש לחנווני. </span>רבי יוחנן לא שיער בחצי קב אלא בככר הלקוח בפונדיון מן החנווני והוא לקח ארבע סאין חטין בסלע ומשתכר שליש בטורח נמצאו בחצי קב שלש סעודות השתים הוא מוכר בפונדיון שנתן והג' משתכר: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: באתרא דיהיב ציבי
txt:
<span class='five'>באתרא דיהיב ציבי. </span>מי שמוכר חטים לחנווני לעשות ככרות ולמכור בשוק במקום שהוא נותן לחנווני עצים לאפות אינו משתכר אלא שליש ובמקום שאינו נותן עצים מעכב לעצמו מחצה שממעט הככרות למכור ביוקר כדי יציאת העצים: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: כמאן כר' חידקא
txt:
<span class='five'>כמאן כר' חידקא. </span>בתמיה נימא כר' חידקא סתם לה מתני' דאמר בכל כתבי הקדש ארבעה סעודות לשבת: 


lvr: 32
pgn: 64
dfh: b
trm: ר'ש
txt:
<span class='five'>ר'ש. </span>דאמר תמני סרי הויין ואי כרבנן סבירא ליה לתנא דידן בסעודות שבת דל תלת יתירתא לארחי ופרחי:  אין


lvr: 32
pgn: 65
dfh: a
trm: קטלת לך תלת
txt:
<span class='five'>קטלת לך תלת. </span>שכבר ניסת לג' ומתו כדאמר ביבמות בפ' הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף סד:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: a
trm: לחברך ולחברורך
txt:
<span class='five'>לחברך ולחברורך. </span>שלא אתבזה על הבריות מכבודי הראשון לא בפניך ולא בפני חביריך: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: a
trm: מפץ ומחצלת למה לה
txt:
<span class='five'>מפץ ומחצלת למה לה. </span>הרי עור שטוח על מטה טוב מן המפץ ומשני באתרא דמלו פוריא בחבלי במקום שאין רגילין לעשות שטיח עור למטה אלא סירוגי חבלים: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: האי תנא שליח ערטילאי ורמי מסאני
txt:
<span class='five'>האי תנא שליח ערטילאי ורמי מסאני. </span>מופשט וערום שאין לו חליפות בגדים אלא משנה לשנה ומנעלים קאמר ממועד למועד ושאר בגדים לא תחליף במועד והפשיט מתרגמינן וישלח <span class='mareimakom'>(ויקרא א)</span> : 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: זוזי פשיטי
txt:
<span class='five'>זוזי פשיטי. </span>זוזי מדינה שהן שמינית שבזוזי צורי כל כסף מדינה אחד משמונה בכסף צורי כדאמרי' לעיל סלע מדינה פלגא דזוזא שהוא אחד משמונה בסלע: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: מותר בלאות
txt:
<span class='five'>מותר בלאות. </span>אלמנה הנזונת מנכסי יתומים ועליהן ליתן לה כלים של חמשים זוז משנה לשנה: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: יוצא בערוב אמו
txt:
<span class='five'>יוצא בערוב אמו. </span>ערבה אמו לצפון ואביו לדרום אמו מוליכתו אצלה ואין אביו מוליכו אצלו שעדיין הוא צריך לאמו ובתרה שדיוהו רבנן אלמא עד שש צריך סיוע מאמו וכשם שהבעל זן אותה כך זן אותו עמה:  הדרן עלך אף על פי 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: מציאת האשה: וירושתה
txt:
<span class='five'>מציאת האשה: וירושתה. </span>אם נפלה לה ירושה הוא אוכל פירות בחייה והקרן שלה לישנא אחרינא ואם מתה בחייו יורשה: 


lvr: 32
pgn: 65
dfh: b
trm: אוכל פירות בחייה
txt:
<span class='five'>אוכל פירות בחייה. </span>והקרן שלה אם יגרשנה או ימות ואם תמות היא יורשה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: אינו צריך להפר
txt:
<span class='five'>אינו צריך להפר. </span>דמשעבדא ליה ואפי' לשמא תעדיף נמי לא חיישינן דאי מעדפה נמי לבעל הוא: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: והא כי אתא רבין כו'
txt:
<span class='five'>והא כי אתא רבין כו'. </span>וקס'ד מציאתה כהעדפה שלא על ידי הדחק היא והיכי פליגי בה: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: ומשני אמר רב פפא מציאתה כהעדפה שעל ידי הדחק היא
txt:
<span class='five'>ומשני אמר רב פפא מציאתה כהעדפה שעל ידי הדחק היא. </span>דרוב מציאות צריך לחזר אחריהם כגון דגים שנשארו ביבשה או צבי שבור או לחפש סימא בקרקע: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: שתים שלש וארבע בבת אחת
txt:
<span class='five'>שתים שלש וארבע בבת אחת. </span>שומרת קישואים וטווה פשתן ומלמדת שיר לנשים בשכר ומחממת ביצים בחיקה או ביצי תולעים העושים משי שהנשים מחממות אותן בחיקן והם נוצרים: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: מתקיף לה רבא בר רב חנן
txt:
<span class='five'>מתקיף לה רבא בר רב חנן. </span>אדרבי יהודה בן בתירא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: יכול הוא שיאמר כו'
txt:
<span class='five'>יכול הוא שיאמר כו'. </span>או חלוץ או ייבם אבל אחיו או יתן או תשב עד שילבין ראשה: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: הוא פוסק כנגדן ט'ו מנה
txt:
<span class='five'>הוא פוסק כנגדן ט'ו מנה. </span>שליש יותר יקבלם עליו לכתוב בכתובתה לבד תוספת שהוא מוסיף לפי שמשתכר בהן אלף דינר הן עשרה מנה: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: וכנגד השום
txt:
<span class='five'>וכנגד השום. </span>אם בא חתן לכתוב קבלה עליו כנגד אלף דינר של שום שתכניס לו בגדים או כלים המשתמשין בהן והן פוחתין או פרקמטיא ודרך הנועדים למזמוטי חתן לשומם יותר משויים לכבוד הכלה ולחבבה על בעלה: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: הוא פוסק פחות חומש
txt:
<span class='five'>הוא פוסק פחות חומש. </span>לא מיבעיא דלא מוסיף אלא שפוחת שאם הכניסה שום של אלף דינר הוא כותב ח' מאות זוז: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: שום במנה ושוה מנה אין לו אלא מנה
txt:
<span class='five'>שום במנה ושוה מנה אין לו אלא מנה. </span>הכניסה שום לקבלו עליו בשטר הכתובה במנה והוא שוה מנה בשוק לכל אדם אין לו לומר תנו לי עוד חמישיתו שהרי אמרו לפחות חומש מן השום לפי שלא נאמרו דברים הללו אלא בשום ששמאוהו בבית חתנים והנשואים ומיהו תוספת שליש לא יוסיף שלא אמרו להוסיף שליש אלא לכספים שהן ראויים להשתכר מיד: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: a
trm: שום במנה היא נותנת שלשים ואחד סלע ודינר
txt:
<span class='five'>שום במנה היא נותנת שלשים ואחד סלע ודינר. </span>שום שהוא מקבלו במנה שאמרו לו כתוב מנה בכתובה והיא תכניס לך שום של מנה צריך שישומו אותו בבית של חתונה שלשים ואחד סלע ודינר דהוי מנה וחומשו: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: וכשחתן פוסק כו'
txt:
<span class='five'>וכשחתן פוסק כו'. </span>ואם שמו הם תחלה והכניסה לו בין שום קטן בין שום גדול הוא כותב בשטר פחות חומש ובגמרא מפרש לה ל'ל כל הני: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: וקתני שומא זוטא
txt:
<span class='five'>וקתני שומא זוטא. </span>שום במנה היא נותנת שלשים ואחד סלע ודינר דלא תימא שומא רבה הוא דדרך השמאים להעלותו על שוויו א'נ שומא זוטא איכא דמעלו ליה טפי שלא תתבזה בעיני הנועדים: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: תנא שומא דידה וקתני שומא דידיה
txt:
<span class='five'>תנא שומא דידה וקתני שומא דידיה. </span>היכא דקתני חתן פוסק הרי שומא דידיה כגון שהיא הכניסה קודם השום והוא שם אותו בה' מאות כשבא לכתוב יכתוב ד' מאות שאף הוא שם אותו חומש יותר על שוויו: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: שומא דידה
txt:
<span class='five'>שומא דידה. </span>היכא דקתני היא נותנת שהוא כתב הכתובה קודם שבא השום ועכשיו היא מביאתו וקרוביה שמין אותו וחתן פוסק דתנא תרי זימני חד לשומא רבה וחד לשומא זוטא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: סלעה נעשה
txt:
<span class='five'>סלעה נעשה. </span>לכתוב בשטר הכתובה בששה דינר יותר שליש כדתנן לעיל ובגמרא מפרש הא תו למה לי: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: לקופה
txt:
<span class='five'>לקופה. </span>בגמרא מפרש שיתן לה עשרה זוז לכל מנה ומנה שהיא מביאה לו ויקנו לה מהם בשמים לרחוץ בהם בתמרוקי הנשים שכך שיערו שהאשה המביאה לבעלה מנה ראויה היא לבשמים של עשרה זוז ולא פירשו במשנה אם לכל יום אם לכל שבת אם לכל חדש אם לכל שנה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: במנה הנישום או במנה המתקבל
txt:
<span class='five'>במנה הנישום או במנה המתקבל. </span>האי לכל מנה ומנה דקאמר לפי חשבון השומא קאמר או לפי חשבון שהוא מקבלן עליו דהיינו פחות חומש: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: שבת ראשונה כו'
txt:
<span class='five'>שבת ראשונה כו'. </span>איני יודע ליישב סדר בעיות הללו לפי שיטת הש'ס ונראה בעיני שכן סידרן יום ראשון או כל יום יום ואם תמצא לומר כל יום ויום שבת ראשונה או כל שבת ושבת ואת'ל כל שבת ושבת חדש ראשון או כל חדש וחדש ואת'ל כל חדש וחדש שנה ראשונה או כל שנה ושנה: 


lvr: 32
pgn: 66
dfh: b
trm: מלח ממון חסר
txt:
<span class='five'>מלח ממון חסר. </span>הרוצה למלוח ממונו כלומר לגרום לו שיתקיים יחסרנו לצדקה תמיד וחסרונו זהו קיומו: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: אם לא תדעי
txt:
<span class='five'>אם לא תדעי. </span>אם לא תתני לב כנסת ישראל לשמור את התורה צאי לך וגו' סופך לצאת בעקבי הצאן ולרעות את גדיותיך: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: לפורטן
txt:
<span class='five'>לפורטן. </span>שיש להן קצבת מטבע להחליפן תמיד בדינרי כסף ובפרוטות להוצאה ולסחורה: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>ככלים של כסף דפחתי ולא תקשי לר' יוחנן דכי אמר רבי יוחנן בגרוטאות גדולות ומתניתין בדהבא פריכא גרוטאות דקות שנופל מהן כשממשמשין בהן: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: בשמים של אנטוכיא
txt:
<span class='five'>בשמים של אנטוכיא. </span>הוא עיקר סחורתן ואשה שהכניסה לבעלה שום מהם הרי הן ככספים להוסיף שליש: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: פרנא
txt:
<span class='five'>פרנא. </span>לזה שמעתי כתובה מנכסי יתומים ולא אמרינן מטלטלי דיתמי לא משתעבדי לבעל חוב: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: אסמכתייהו עלייהו
txt:
<span class='five'>אסמכתייהו עלייהו. </span>וגביין מטלטלי כי הני שהן להן במקום קרקעות לפי שבעלי סחורה הם: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: a
trm: אארעא הוא
txt:
<span class='five'>אארעא הוא. </span>ואין גובות אלא מן הקרקע מן היתומים: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: b
trm: אמר רבא מאי דקמא
txt:
<span class='five'>אמר רבא מאי דקמא. </span>מה דבר זה שאירע לפני עתה שלא הייתי רגיל בכך שבאת זו לכאן ותרנגולת ויין ישן בידה: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: b
trm: שתזוח דעתו עליו
txt:
<span class='five'>שתזוח דעתו עליו. </span>יגבה לבו לומר דעתם לחזור ולגבות הימני הואיל ותבעוני משכון אין זו אלא הלואה ויטול בלא בושת שיאמר אין לי משכון והם יאמרו טול בלא משכון: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: b
trm: ומקרבא הנייתי
txt:
<span class='five'>ומקרבא הנייתי. </span>הנאתי מזומנת שאני מחלקת לחם ובשר ומלח אבל אתה נותן מעות לעניים והם טורחים וקונים סעודה: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: b
trm: היא מוצאת
txt:
<span class='five'>היא מוצאת. </span>והיא שלחה וגו' אע'פ שבאתה לישרף לא גילתה הדבר אלא אם כן יגלה הוא ואם לא יגלה נשרפת: 


lvr: 32
pgn: 67
dfh: b
trm: ומצלי עיניה
txt:
<span class='five'>ומצלי עיניה. </span>ומטה עיניו כלפי אחוריו לראות שלא יבא רמאי ויתירה שעושה עצמו עני והעניים באים ומתירים אותם:  בטלי


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: אין מחייבין אותו למכור כו'
txt:
<span class='five'>אין מחייבין אותו למכור כו'. </span>רישא דמתניתין מי שיש לו מאתים זוז לא יטול לקט שכחה ופאה: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: כאן קודם שיבוא לידי גיבוי
txt:
<span class='five'>כאן קודם שיבוא לידי גיבוי. </span>הא דתנן אין מחייבין מעיקרא קאי כשבא ליטול לקט ולא היו לו מאתים זוז ואם היה מוכר כלי תשמישו היה משיג למאתים זוז אין מחייבין אותו למכור והא דתנן מחייבין לאחר שבא לידי גיבוי לאחר שהביא עצמו לידי כך שבית דין גובין הימנו כגון שהיה לו מאתים זוז ונטל לקט שכחה ופאה ונודע שעשיר היה ב'ד באין וגובין הימנו מה שנטל ואם אין לו כדי לשלם מוכר כלי תשמישו היקרים ומשתמש בפחותים: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: ינתן כו'
txt:
<span class='five'>ינתן כו'. </span>בין שהוא עישור בין שהוא פחות בין שהוא יותר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: לפרנסה שמין באב
txt:
<span class='five'>לפרנסה שמין באב. </span>הבת יתומה שבאת לינשא נותנים לה נדוניא כפי אומד שאנו בקיאין באביה וותרן או קמצן: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: הא באכילה ושתיה כו'
txt:
<span class='five'>הא באכילה ושתיה כו'. </span>שמין הנכסים אם עני הוא נותנין לה כפי מה ששנינו באע'פ <span class='mareimakom'>(לעיל דף סד:)</span> במשרה את אשתו על ידי שליש ואם הנכסים מרובים הכל לפי הכבוד: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: a
trm: לא קשיא הא דאמידניה הא דלא אמידניה
txt:
<span class='five'>לא קשיא הא דאמידניה הא דלא אמידניה. </span>הא דאמר רבי עישור נכסים בדלא אמידניה לאב שלא גר בינינו ולא עמדנו על סוף דעתו אם וותרן אם קמצן: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: כל חדא וחדא דנפשה שקלה
txt:
<span class='five'>כל חדא וחדא דנפשה שקלה. </span>וחכמים תקנו להם נדוניית נשואין עישור נכסים והנישאת ראשון ראשון זכתה בעישור שבפניה ולמה יחזרו ויחלקו עישוריהן שוב בשוה: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: אם באו כולם לינשא כאחת חוזרות וחולקות עישוריהן בשוה
txt:
<span class='five'>אם באו כולם לינשא כאחת חוזרות וחולקות עישוריהן בשוה. </span>שאין כאן קודמת לזכות הלכך בשביל הראוי לישאר לפני הבן נוטלת האחת עישור והשניה עישור במה ששיירה וכן כולם והמותר לבן אם היו מאה מנה האחת נוטלת עשר מנים והשניה תשע והשלישית שמונה מנה ועישור של מנה וכן כולם כדי לברר ירושת הבן והן חוזרות וחולקות עישוריהן בשוה: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: אף איבדו פרנסתן
txt:
<span class='five'>אף איבדו פרנסתן. </span>עישור נכסים דקסבר לא תקון לה נדוניא אלא היכא דמינסבא בקטנות או בנערות אבל בגרה איסתלקא לה מההיא ביתא לגמרי וכן נשאת בנערות הואיל וגדולה היא ונתרצית איבדה פרנסתה אלא מה שפסקו אבל בניסת בקטנות לא פליג: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: הא דמחאי
txt:
<span class='five'>הא דמחאי. </span>הא דאמר רבי לא איבדו וא'ר הונא הלכתא כוותיה בשמיחתה על מותר עישור נכסיה והא דקתני מתניתין גדולה ויתרה בשלא מיחתה: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: ושני ליה
txt:
<span class='five'>ושני ליה. </span>דהא דתני גדולה ויתרה בדלא מחאי אלמא ניסת בנערות ולא מיחתה אע'פ שאינה בוגרת ויתרה ואת אמרת ניסת אינה צריכה למחות ואפי' נערה: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: הא
txt:
<span class='five'>הא. </span>דאמר רבא ניסת בנערות אינה צריכה למחות כגון דקא מיתזנא מינייהו לאחר שניסת דמשום דקא מיתזנא מינייהו הוא דקא שתקה ולא מחלה על פרנסתה והא דקתני הא גדולה ויתרה דלא קא מתזנא: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: לא טרפא ממשעבדי
txt:
<span class='five'>לא טרפא ממשעבדי. </span>אפי' שיעבדו אחין דתנן <span class='mareimakom'>(גיטין דף מח:)</span> אין מוציאין לאכילת פירות ולשבח קרקעות ולמזון האשה והבנות מנכסים משועבדים מפני תיקון העולם אבל פרנסתה טרפא דשויוה רבנן כבעל חוב בעישור נכסים משמת האב דדבר קצוב הוא אבל מזונות אין להם קצבה ויש בהן מפני תיקון העולם: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: למזון האשה והבנות
txt:
<span class='five'>למזון האשה והבנות. </span>וכל שכן פרנסה ולא מיבעיא פרנסה אלא אפילו מזונות דסלקא דעתך אמינא כיון דתנאי כתובה נינהו ניהוו ככתובה ולא ניגבו ממטלטלי קא משמע לן: 


lvr: 32
pgn: 68
dfh: b
trm: אל יתפרנסו שומעין לו
txt:
<span class='five'>אל יתפרנסו שומעין לו. </span>שהפרנסה אינה חוב עליו כתנאי כתובה אלא חוב על היתומים הוא היכא דלא צוה האב שלא לפרנסם:  תלה


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: דמשמע הכי ומשמע הכי
txt:
<span class='five'>דמשמע הכי ומשמע הכי. </span>והוא כשישיב תשובתו יפרש אם שניהם שוים לו או (אם) יש חילוק ביניהן ומהו אומר על שניהם: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: ויתרה
txt:
<span class='five'>ויתרה. </span>עישור נכסים ולא אמרי' תיטול עישור נכסים תחלה כמו שנטלה זו ואח'כ יחלוקו אלא זו שקדמה ונשאת זכתה ובת על הבת אין לה עישור נכסים שהרי שתיהן שוות בירושה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: גדולה מזו
txt:
<span class='five'>גדולה מזו. </span>שאפילו שיעבדו אחין את הנכסים יפה כח פרנסה לטרוף לקוחות וזו שהנכסים בעין אמרת ויתרה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: נימא ליה מאן אמרה
txt:
<span class='five'>נימא ליה מאן אמרה. </span>אלא לאו שמיע ליה ולא קבלה ומשום הכי לא הדר נמי מהא דשתי בנות וכו': 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: לעולם לא הוה שמיע ליה
txt:
<span class='five'>לעולם לא הוה שמיע ליה. </span>מעיקרא וכי שמעה קיבלה וכי אותביה ר' חנינא כבר הוה שמיע ליה וקיבלה ומש'ה לא א'ל מאן אמרה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: אין
txt:
<span class='five'>אין. </span>באמת לא מצו לסלוקה בזוזי ולא בחדא ארעא שאם רוצה נוטלת חלקה מכל קרקע וקרקע ואין יכולין להקנות לה חלקה במקום אחד: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: למיגבא בינונית ושלא בשבועה כו'
txt:
<span class='five'>למיגבא בינונית ושלא בשבועה כו'. </span>אי בעלת חוב דאבא הויא אינה גובה אלא מן הזיבורית ואינה נפרעת אלא בשבועה שלא נטלה מנכסים הללו כלום דקיי'ל <span class='mareimakom'>(גיטין מח:)</span> אין נפרעין מנכסי יתומים אלא מן הזבורית ואין נפרעים מהן אלא בשבועה ואי בעלת חוב שלהן אין כאן בא ליפרע מנכסי יתומין: רב אשי מת ומת רב סמא בנו בחייו וכשבאת בתו ליפרע נטלה מחלקו של מר בר רב אשי שהיה קיים בינונית שלא בשבועה אלמא בעלת חוב דאחי הויא: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: כי אתיא ההיא איתתא
txt:
<span class='five'>כי אתיא ההיא איתתא. </span>אשה אחת באת לפני ר' נחמיה שהיה לה ליטול עישור נכסים במקומו של רבה בר רב הונא ובקשה ממנו לשלוח לו דבר מאתו שישתדל בדינה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: הוה יתיב רב ששת קמיה
txt:
<span class='five'>הוה יתיב רב ששת קמיה. </span>כשבא השליח לפניו ואיקפד רב הונא על דקרייה הונא חברין: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: ענן ענן
txt:
<span class='five'>ענן ענן. </span>מהיכן אתה אומר להגבותה ממקרקעי או אפילו ממטלטלי ועוד שאלה אחרת השיבני: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: מאן יתיב בי מרזיחא ברישא
txt:
<span class='five'>מאן יתיב בי מרזיחא ברישא. </span>מי מיסב בבית אבל בראש הקרואים כשהיו מסובים בסעודה היה ניכר מסיבתן מי הוא הראש שהגדול מיסב במטה אחת לראש השולחן ושני לו במטה אחרת למטה הימנו: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: a
trm: א'ל מר רבה
txt:
<span class='five'>א'ל מר רבה. </span>אתה ורב הונא רבך ולפייסו אמר לו כך שלא יכעוס עליו על שנעשה שליח בדבר ומראהו פנים שעל כרחו נעשה שליח לכך:  גופא


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: ינחם כתיב
txt:
<span class='five'>ינחם כתיב. </span>אין לך לומר פתח בשום אות אא'כ אל'ף או ה' סמוכין לו או ע'פ הנקודה שתחתיה והיא באה במקום אות כאילו כתוב ינאחם וכיון שלא כתיב כאן אל'ף על כרחך ע'פ מסורת הכתב אתה קורא ינחם וזהו המנוחם עצמו כלומר כאבל המתנחם: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: נעשה שר לסרוחים
txt:
<span class='five'>נעשה שר לסרוחים. </span>לגדולים הבאים לנחמו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: המשליש מעות לבתו
txt:
<span class='five'>המשליש מעות לבתו. </span>מסר מעות ביד שליש לצורך בתו לקנות שדה או נדוניא לכשתנשא: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: וכי אינה אלא שדה
txt:
<span class='five'>וכי אינה אלא שדה. </span>וכי מה תועלת לו לקנות אפילו אין כאן מעות אלא כבר נקנה השדה והיא רוצה למוכרה הרי היא מכורה הלכך שומעין לה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: מן הנשואין הרשות בידה
txt:
<span class='five'>מן הנשואין הרשות בידה. </span>שאף האב לא עלה בדעתו למוסרם ביד שליש אלא עד שתנשא דמשנשאת הבעל זכאי לאכול פירות: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: דר'מ סבר הרשות בידה
txt:
<span class='five'>דר'מ סבר הרשות בידה. </span>דהאי דקאמר ר'מ מן הנשואין הרשות בידה אפי' בקטנה נמי אמר: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: הא מרישא שמעינן מינה
txt:
<span class='five'>הא מרישא שמעינן מינה. </span>דלא א'ר יוסי שומעין לה אלא בגדולה מדקא מייתי טעמא למילתיה וכי אינה אלא שדה והיא רוצה למוכרה אלמא בגדולה הראויה למכור שדות קאמר: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: אלא ר'מ
txt:
<span class='five'>אלא ר'מ. </span>וע'כ כי אמר בברייתא נמי מן הנשואין הרשות בידה בגדולה אמר ולא בקטנה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: אלא גדולה מן האירוסין איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>אלא גדולה מן האירוסין איכא בינייהו. </span>דקאמר ר' מאיר מן האירוסין יעשה שליש שלישותו ואפילו היא גדולה וקא א'ל רבי יוסי כיון דגדולה היא שומעין לה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: תלא נפשיה
txt:
<span class='five'>תלא נפשיה. </span>גופא דעובדא במס' תענית משום דאותבוהו לרבי יוחנן ברישא כשהלך אילפא בסחורה כי אתא אמרו ליה אי הוה יתיב מר וגריס לא מר הוה מליך אזל תלא נפשיה באיסקריא דמכותא בכלונסות ארזים שתולים בה וילון הספינה: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: אמר כל מאן דאתי כו'
txt:
<span class='five'>אמר כל מאן דאתי כו'. </span>כלומר אע'פ שהלכתי בסחורה לא שכחתי תלמודי ויש בידי לתקן כל הברייתות שסידרו רבי חייא ורבי אושעיא [בתוספתא שלהן אמינא להן סמך במשנתנו של הש'ס שסדר רבי ולהכי נקט רבי חייא ורבי אושעיא] לפי שהן עיקר כדאמרי' בעלמא כל מתניתא דלא מיתניא בי ר' חייא ור' אושעיא לא תותבו מינה בבי מדרשא: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: אין נותנין להן אלא שקל
txt:
<span class='five'>אין נותנין להן אלא שקל. </span>שאין לנו להפסיד את הבאים אחריהם והואיל ועשה את האחרים יורשים אחריהם ודאי דווקא שקל קאמר כדי שתפול ירושה אחריהם לאותן אחרים: 


lvr: 32
pgn: 69
dfh: b
trm: הא מני
txt:
<span class='five'>הא מני. </span>היכא דאמר להו אל תתנו להם אלא שקל אין נותנין להם אלא שקל ואע'ג דסוף סוף כולהו נכסי דידהו נינהו לא יהבינן להו בקוטנן אלא שקל בשבת והמותר יזונו מן הצדקה וליכא לאקשויי עלה הא דאמר בפ' נערה לא כל כמיניה שיעשיר את בניו ויפיל עצמו על הצבור דהתם הוא דאמר אל תקברוהו מנכסיו ונכסי דידיה נינהו הלכך לא צייתינן ליה לקוברו מן הצדקה כדי להעשיר את בניו אבל הכא נכסי לאו דיתמי נינהו כי אם לפי צוואתו:  רבי


lvr: 32
pgn: 70
dfh: a
trm: שאני הכא דאיכא שליש
txt:
<span class='five'>שאני הכא דאיכא שליש. </span>שנשתלש לכך ופירשו לו מה יעשה בהן אבל אפוטרופוס אינו אלא לעשות צורכי יתומים לכל הצריך והרי אם מכרו אלו הפעוטות אין זה שינוי מצות המת שאף האפוטרופוס ימכור לצורך מזונותיהם: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: a
trm: המדיר את אשתו מליהנות לו
txt:
<span class='five'>המדיר את אשתו מליהנות לו. </span>אין הנאת תשמישו נאסר עליה דהא משועבד לה הלכך בשביל תשמיש אין לנו לכופו להוציא וליתן כתובה והנאת מזונות בגמרא פריך והא משועבד לה: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: a
trm: ובכהן
txt:
<span class='five'>ובכהן. </span>שאם יגרשנה לא יוכל להחזירה ושמא סופו יתחרט יהבו ליה רבנן זימנא טפי: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: a
trm: בעניות שלא נתן קצבה
txt:
<span class='five'>בעניות שלא נתן קצבה. </span>באשה עניה אם לא נתן קצבה לדבר עד מתי אסרו עליה הוא דיוציא ויתן כתובה אבל אם נתן קצבה תמתין עד אותו זמן ובגמרא מפרש עד כמה היא קצבתה: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: a
trm: עד שלשים יום
txt:
<span class='five'>עד שלשים יום. </span>אם לא הדירה יותר אין כופין להוציא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: בדלא ספקה
txt:
<span class='five'>בדלא ספקה. </span>מזונות למעשה ידיה הקצוב לה במשנת אע'פ <span class='mareimakom'>(לעיל דף סד:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: שהגיע זמן ולא נשאו
txt:
<span class='five'>שהגיע זמן ולא נשאו. </span>דמדאורייתא לא משועבד לה לפיכך חל הנדר דאיסור דאורייתא הוא ומדרבנן חייב לזונה לפיכך יעמיד פרנס: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: הרי אלו יכתבו ויתנו
txt:
<span class='five'>הרי אלו יכתבו ויתנו. </span>אע'ג דלא אמר ליה לסופר כתוב ה'נ אע'ג דלא אמר ליה זון שלוחיה הוא: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: בדליקה התירו לומר
txt:
<span class='five'>בדליקה התירו לומר. </span>בשבת דמתוך שאדם בהול על ממונו אי לא שרית ליה אתי לכבויי: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: שאר איסורי שבת
txt:
<span class='five'>שאר איסורי שבת. </span>דחמירי ולא התירו בהן לומר העושה לי מלאכה זו אינו מפסיד כדי שישמעו עובדי כוכבים ויעשו אבל בנדרים לא גזור: 


lvr: 32
pgn: 70
dfh: b
trm: דלעלמא קאמר
txt:
<span class='five'>דלעלמא קאמר. </span>לא דמי לשליחות כלל דלא ייחד איש לעשותו אבל רגיל אצלו אימא לא כו':  מעשה


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: במפרש
txt:
<span class='five'>במפרש. </span>שפירש שלשים יום הוא דלא כפינן ליה להוציא אלא יעמיד פרנס: משום דאיכא צערא דתרווייהו לא גרסינן: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: שנדרה היא
txt:
<span class='five'>שנדרה היא. </span>ומה יש לו עוד להמתין אי ניחא לה לדידה למישקל כתובתה ומיפק לא תבקש פתח לנדרה אבל היכא דאדרה איהו כגון מליהנות לו ימתין שמא ימצא פתח לנדרו: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: וקסבר רבי מאיר הוא
txt:
<span class='five'>וקסבר רבי מאיר הוא. </span>שקיים נתן אצבע בין שיניה והשיכה לפיכך יתן כתובה וסתם מתניתין ר'מ היא: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: בעניות שלא נתן קצבה
txt:
<span class='five'>בעניות שלא נתן קצבה. </span>יוציא ויתן כתובה אלמא הוא נותן דהא בנדרה היא וקיים הוא אוקימתא למתניתין: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: והא תנן רבי יהודה אומר בישראל יום אחד יקיים
txt:
<span class='five'>והא תנן רבי יהודה אומר בישראל יום אחד יקיים. </span>גבי שלא תטעום דאוקימתא בנדרה היא וקיים הוא וקאמר רבי יהודה יום אחד יקיים יתר מיכן יוציא ויתן כתובה: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: a
trm: אם ארחץ אם לא ארחץ
txt:
<span class='five'>אם ארחץ אם לא ארחץ. </span>בנדרים מפרש לה דאמרה תיאסר הנאת רחיצה עלי אם ארחץ ושבועה שלא ארחץ וכן אם אתקשט תיאסר הנאת קישוט עלי אם בבשמים אתקשט עד זמן פלוני: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: בעפר פיר
txt:
<span class='five'>בעפר פיר. </span>בעפר חור שהוא גדל שם כלומר בדבר שהוא רגיל בו בקי הוא להשמר שאינו מזיקו: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: אלא הכא במאי עסקינן דתלינהו לקישוטיה בתשמיש
txt:
<span class='five'>אלא הכא במאי עסקינן דתלינהו לקישוטיה בתשמיש. </span>ומשום הכי מצי מיפר דדלמא מתקשטת ומיתסרא הנאת תשמישו עליה: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: כופה ומשמשתו
txt:
<span class='five'>כופה ומשמשתו. </span>שאינה יכולה לאסור עצמה עליו אבל יכולה לאוסרו עליה שתהא היא מודרת ולא הוא כגון הנאת תשמישו עליה דצריך הוא להפר שלא יאכילנה דבר האסור לה: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: ולא תתקשט ולא תאסר
txt:
<span class='five'>ולא תתקשט ולא תאסר. </span>לר' יוסי כיון דאמר אין אלו נדרי עינוי נפש היאך יכול להפר ואי משום דתלינהו בתשמיש לא תתקשט ולא תיאסר: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: א'כ קרו לה מנוולת
txt:
<span class='five'>א'כ קרו לה מנוולת. </span>וכי מבזו מקשטא אישתכח דנדר זה אוסרה עליו לפיכך יכול להפר משום דברים שבינו לבינה: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: ותתקשט ותאסר אי לבית שמאי
txt:
<span class='five'>ותתקשט ותאסר אי לבית שמאי. </span>אמאי יוציא לאלתר ויתן כתובה ותתקשט ותאסר והות ליה כמדיר את אשתו מתשמיש המטה ותנן בפרק אף על פי לבית שמאי שתי שבתות ולבית הלל שבת אחת: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: אבל היכא דנדרה איהי ואישתיק
txt:
<span class='five'>אבל היכא דנדרה איהי ואישתיק. </span>ולא היפר אינה יכולה לגור אצלו כלל ואפי' עד שתאסר ע'י קישוט דסברה מיסנא סני לי: 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: נהנית מריח קשוטיה
txt:
<span class='five'>נהנית מריח קשוטיה. </span>שנתקשטה לפני הנדר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 71
dfh: b
trm: רדופה
txt:
<span class='five'>רדופה. </span>לילך לבית אביה תמיד שנים יוציא שאינה רדופה שנים יקיים: דכתיב לא גרסי': 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: a
trm: שתהא ממלאה ונופצת
txt:
<span class='five'>שתהא ממלאה ונופצת. </span>לאחר שתשמש וימלא רחמה שכבת זרע תרוץ ברגליה ותנפצנו שלא יקלוט ותתעבר: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: a
trm: בעלה לוקה
txt:
<span class='five'>בעלה לוקה. </span>אם התרו בו וכי האי גוונא משכחת לה למתני' דלאחר תשמיש הודיעוהו שכינותיו שהוחזקה נדה: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: a
trm: בנים מתים
txt:
<span class='five'>בנים מתים. </span>בפ' במה מדליקין <span class='mareimakom'>(שבת לב:)</span> יליף מוחבל את מעשה ידיך: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: a
trm: אזהרה
txt:
<span class='five'>אזהרה. </span>מדעבדינן לה הכי לנוולה מדה כנגד מדה כמו שעשתה להתנאות על בועלה מכלל דאסור א'נ מדכתיב ופרע מכלל דההוא שעתא לאו פרועה הות שמע מינה אין דרך בנות ישראל לצאת פרועות ראש וכן עיקר:  קלתה


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: קלתה
txt:
<span class='five'>קלתה. </span>סל שיש לו מלמטה בית קבול להולמו בראשו ובית קיבול מלמעלה לתת בו פלך ופשתן: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: במקללת יולידיו בפני מולידיו
txt:
<span class='five'>במקללת יולידיו בפני מולידיו. </span>כלומר בפניו דמתני' לא תימא לפניו ממש אלא אפילו מקללת אביו של בעל בפני בנו של בעל: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: וסימניך אפרים ומנשה וגו'
txt:
<span class='five'>וסימניך אפרים ומנשה וגו'. </span>ופסוק זה יהא לך סימן על משנתינו לזכור על ידו דבפניו דמתני' [לא תימא בפניו ממש אלא] בפני בנו קאמר והוי כאילו בפניו: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: על עסקי תשמיש
txt:
<span class='five'>על עסקי תשמיש. </span>כשמדבר עמה על עסקי עונה מריבה עמו ומשמעת לשכניו והוא בוש בדבר: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: מומין הפוסלין בכהנים
txt:
<span class='five'>מומין הפוסלין בכהנים. </span>בבכורות קתני להו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: כי האי גוונא
txt:
<span class='five'>כי האי גוונא. </span>משנה זו שנויה בקדושין בפרק האיש מקדש ומאי שנא דסתמה רבי תרי זימני: 


lvr: 32
pgn: 72
dfh: b
trm: הכא
txt:
<span class='five'>הכא. </span>דמכילתין דהכא בכתובות קאי איצטריך ליה למיתנייא משום כתובות כדקתני סיפא תצא שלא בכתובה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: a
trm: אלא טעמא דרב
txt:
<span class='five'>אלא טעמא דרב. </span>לענין גט דקסבר אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות ובעל לשם קידושין ואפי' ימצא עליה נדרים אבל לענין ממונא בתנאיה קאי שאם ימצא עליה נדרים תצא בלא כתובה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: a
trm: אין צריכה גט משני
txt:
<span class='five'>אין צריכה גט משני. </span>דכי גדלה בא עליה לשם קדושין דיודע הוא שאין קידושי קטנה כלום: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: a
trm: צריכה גט משני
txt:
<span class='five'>צריכה גט משני. </span>דכל הבועל על דעת קדושין הראשונים בועל ואע'ג דמודה שמואל שאסורה לשני דמשנה שלמה היא <span class='mareimakom'>(נדה דף נב.)</span> דאין הבת ממאנת משהביאה שתי שערות גט מיהא בעיא מיניה דהא דאמרי רבנן גדולה לא ממאנת מדרבנן הוא ורב סבר דאורייתא היא משום דכי בעיל משתגדיל לשם קדושין בעיל: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: a
trm: דאיכא תנאה
txt:
<span class='five'>דאיכא תנאה. </span>וסבר הוא שתקיים תנאה דהואיל ומינסבא ליה אין עליה נדר ולא מסיק אדעתיה לבעול לשם קידושין דאינו חפץ באשה נדרנית: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: a
trm: מאי לאו קידשה כו'
txt:
<span class='five'>מאי לאו קידשה כו'. </span>וסיפא ארישא קאי וקאמר כתובה הוא דלא בעיא דלענין ממונא לא אחיל תנאי אבל גיטא בעיא דלשם קדושין בעל דאי משתכח עלה נדרים לא תהא בעילתו זנות כרב:  לא


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: לא קידשה סתם כו'
txt:
<span class='five'>לא קידשה סתם כו'. </span>ומילתא באפי נפשה היא ולקמיה פריך מאי שנא גט ומאי שנא כתובה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: ליתני כנסה סתם
txt:
<span class='five'>ליתני כנסה סתם. </span>בגוה ליכלליה וליתני הכי המקדש על מנת שאין עליה נדרים וכנסה סתם כו': 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: גט נמי לא תיבעי
txt:
<span class='five'>גט נמי לא תיבעי. </span>דהא שמואל לית ליה אין אדם עושה בעילתו זנות כדאשמועינן גבי קטנה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: בטעות שתי נשים
txt:
<span class='five'>בטעות שתי נשים. </span>קידש לאה על תנאי ואשה אחרת כנס סתם אחריה ונמצאו עליה נדרים והיינו טעותא רב סבר כיון דלא אתני בהדה דהך אע'פ שכבר גילה דעתו שאי אפשי בנדרנית צריכה הימנו גט דלמא לגבה דהך חביבה עליה ולא קפיד ושמואל אמר כיון דגלי דעתיה גלי: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: והא מתניתין דטעות אשה אחת היא
txt:
<span class='five'>והא מתניתין דטעות אשה אחת היא. </span>למאי דסלקא דעתין דסיפא ארישא קאי טעות אשה אחת היא וקא מותבינן מינה לעיל אלמא איכא דסבירא ליה דטעות דאשה אחת נמי צריכה גט ואע'ג דאנן הוא דאותבינן ולאו רב איירי בה קושיא היא לרבה דהאי דברי הכל דקאמר סברא דידיה היא ולאו מרב ושמואל שמעה שהרי לא היה בדורם אלא דקסבר ליכא למאן דאמר בכי האי גוונא דלאו דעתיה אתנאיה והא קא חזינן דכל בני מדרשא דאותבוה סלקא דעתין למימר הכי: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: מחלוקת בטעות אשה אחת כעין שתי נשים
txt:
<span class='five'>מחלוקת בטעות אשה אחת כעין שתי נשים. </span>קידשה על תנאי וגירשה מן האירוסין וחזר וכנסה סתם בההיא אמר רב צריכה גט דכי אשה אחרת דמי ולשם קדושין בעל וליכא למימר אתנאיה קמא סמיך ושמואל סבר הא גלי לה דעתיה מעיקרא דאם היא נדרנית אי אפשי בה ועל תנאי כך חזר וקידשה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: אבל בטעות אשה אחת גרידתא
txt:
<span class='five'>אבל בטעות אשה אחת גרידתא. </span>שכנסה ע'י קדושין הראשונים דברי הכל כו' וכי אותבינן לעיל ממתני' הכי אותבינן מאי לאו קידשה על תנאי וכנסה סתם משגירשה דבלא גירשה ליכא למאן דאמר והיכא דגירשה מיהא קתני כתובה לא בעיא הא גיטא בעיא ואני שמעתי טעות אשה אחת כעין ב' נשים כגון שקדש רחל על תנאי ואח'כ נתכוין לכנוס לאה וכנסה סתם ונמצאת רחל וקשיא לי נהי נמי דנתכוין לבעול לשם קידושין הא לאו לרחל איכוין ואמאי צריכה גט: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: אינה מקודשת
txt:
<span class='five'>אינה מקודשת. </span>ואע'פ ששלח משהגדיל ולא אמרי' ניהוי סבלונות קידושין לפי שמחמת קידושין הראשונים שלח לשם סבלונות ולא לשם קידושין: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: מאי לאו טעות נדרים
txt:
<span class='five'>מאי לאו טעות נדרים. </span>שהתנה עמה על מנת שאין עליה נדרים והטעתו שהיו עליה נדרים וכן למומין ולכל תנאי שיתנה וקאמר ת'ק אם בעלו קנו אלמא איכא למ'ד אפילו בתנאי לא בעיל איניש אדעתא דתנאה דמסיק אדעתיה דלמא לא מיקיים והויא בעילת זנות: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: לא טעות פחות משוה פרוטה
txt:
<span class='five'>לא טעות פחות משוה פרוטה. </span>דטעה בקדושין דסבר שמקדשין בכך ועלה קאמר אם בעלו קנו דאדם יודע שאין קדושין בפחות משוה פרוטה וגמר ובעל לשם קדושין אבל בטעות תנאי לא מסיק אדעתיה לבעול לשם קדושין שסומך עליה אם לא שתנאה קיים לא היתה ניסת לי לחופה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: במאי קמיפלגי
txt:
<span class='five'>במאי קמיפלגי. </span>לדידך דאמרת דלאו בתנאה פליגי במאי פליגי גבי פחות משוה פרוטה מאי טעמא דר'ש: בכולהו גרסינן והא הכא דטעות אשה אחת היא: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: והא הכא דכי טעות אשה אחת דמי
txt:
<span class='five'>והא הכא דכי טעות אשה אחת דמי. </span>דזו שהטעתו היא שהתנת עמו ולא גרשה בינתיים ואיכא למ'ד מקודשת וטעמא מאי לפי שאין אדם עושה בעילתו זנות וגמר ובעל בלא שום תנאי: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: מודים חכמים לרבי אליעזר
txt:
<span class='five'>מודים חכמים לרבי אליעזר. </span>ביבמות תנן המגרש את האשה והחזירה ומת מותרת ליבם ור'א אוסר והתם מפרש טעמא דר'א דגזר משום יתומה בחיי האב והיא המפורשת כאן שהודו לו חכמים בה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: והיא יתומה בחיי האב
txt:
<span class='five'>והיא יתומה בחיי האב. </span>אף בחיי אביה היא כיתומה לפי שיצאה מרשותו מנשואין הראשונים ושוב אין לו זכות בה לקבל קידושיה: 


lvr: 32
pgn: 73
dfh: b
trm: שגירושיה גירושין גמורים
txt:
<span class='five'>שגירושיה גירושין גמורים. </span>ונאסרה עליו איסור כרת מחמת גרושת אחיו שהתורה אמרה ערות אחיך וגו': 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: משום רבי אליעזר אמרו חולצת ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>משום רבי אליעזר אמרו חולצת ולא מתייבמת. </span>אף בשהחזירה כשהיא גדולה פליג ואף במגרש גדולה והחזירה וטעמיה משום דגזור בה משום יתומה בחיי האב: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: ופליגי
txt:
<span class='five'>ופליגי. </span>דקאמרי רבנן מתייבמת אלמא כי בעל משגדלה לשם קדושין בעל וקס'ד הוא הדין לטעות נדרים: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm:
התם היינו טעמא אדם יודע שאין קדושי קטנה כלום אבל קדשה על תנאי ובעל דעתיה אתנאה </span>ולא גרסינן בהא קמיפלגי דהא ר' אליעזר במגרש את הגדולה נמי אמר דכי החזירה אסורה לייבם דטעמא לאו משום קדושי טעות הוא ומאן דגריס לה מפרש דהאי משום ר' אליעזר אמרו דברייתא אהח

txt:
<span class='five'>התם היינו טעמא אדם יודע שאין קדושי קטנה כלום אבל קדשה על תנאי ובעל דעתיה אתנאה </span>ולא גרסינן בהא קמיפלגי דהא ר' אליעזר במגרש את הגדולה נמי אמר דכי החזירה אסורה לייבם דטעמא לאו משום קדושי טעות הוא ומאן דגריס לה מפרש דהאי משום ר' אליעזר אמרו דברייתא אהחזירה כשהיא קטנה וגדלה אצלו הוא דפליג ולית ליה לתנא דברייתא אליבא דר' אליעזר הא דתנא דמתניתין דיבמות <span class='mareimakom'>(קט.)</span> דאמר דבמגרש גדולה והחזירה נמי אסר רבי אליעזר: <span class='five'>אתמר נמי. </span>כרבה דאמר בטעות אשה אחת גרידתא אין צריכה הימנו גט: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: שפיר קאמרת
txt:
<span class='five'>שפיר קאמרת. </span>בתמיה דטעמא דהכא לאו משום דאחליה לתנאיה הוא אלא משום דמעיקרא לאו תנאה הוא: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: כל תנאי מהיכן גמרינן מתנאי בני גד ובני ראובן
txt:
<span class='five'>כל תנאי מהיכן גמרינן מתנאי בני גד ובני ראובן. </span>דאם יעברו ונתתם ואם לא יעברו ונאחזו בתוככם <span class='mareimakom'>(במדבר לב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: על ידי שליח
txt:
<span class='five'>על ידי שליח. </span>כי התם שהרי משה צוה ליהושע לתת להם את הארץ שהיה שלוחו של משה ונתנה להם אבל חליצה אי אפשר לקיימה על ידי שליח אין יכול לומר לשלוחו אם תתן לך פלונית מאתים זוז חלוץ לה הלכך לאו תנאה הוא לבטל החליצה: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: דאיתקוש הויות
txt:
<span class='five'>דאיתקוש הויות. </span>והיתה לאיש אחר <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> כל הויות קידושין במשמע כסף ושטר וביאה כי היכי דמהני תנאי בקידושי כסף ושטר דאפשר לקיומיה על ידי שליח מהני נמי בביאה: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: במלוה
txt:
<span class='five'>במלוה. </span>שמחל לה מלוה שחייבת לו ואמרינן בקידושין <span class='mareimakom'>(דף ו:)</span> דאינה מקודשת דמשום דמשעה שלוותה ניתנה להוצאה וברשותה קיימא והשתא לאו מידי יהיב לה: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: צריכה הימנו גט
txt:
<span class='five'>צריכה הימנו גט. </span>ואפילו הטעתו בתנאי דאין אדם עושה בעילתו זנות: רבי אמי פליג אדרבי אלעזר ואמר המקדש בפחות משוה פרוטה ובעל הוא דצריכה גט אבל המקדש במלוה או על תנאי ובעל אינה צריכה הימנו גט מאי טעמא בהא הוא דלא טעי להיות סבור שפחות משוה פרוטה יהיו קידושין הילכך גמר ובעל לשם קידושין: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: a
trm: אבל בהנך טעי
txt:
<span class='five'>אבל בהנך טעי. </span>כסבור יודעת היא שאין עליה נדרים לכך היא נשאת וכי בעיל אדעתא דקידושי קמאי בעיל ולא לשם קידושין במלוה לאו הכל בקיאין בהלכות קידושין:  הלכה


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: עוקר הנדר מעיקרו
txt:
<span class='five'>עוקר הנדר מעיקרו. </span>שהרי פותח לה בחרטה אדעתא דהכי מי קא נדרת והיא אומרת לו לא וחכם אומר לה הרי הוא בא לך לידי כך הילכך לאו נדר הוא ומותר לך נמצא כמי שלא היה עליה בשעת קידושין: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: מכאן ולהבא
txt:
<span class='five'>מכאן ולהבא. </span>אבל עד עכשיו היו עליה נמצא שבשעת תנאי הקדושין הטעתו: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: לא יחזיר
txt:
<span class='five'>לא יחזיר. </span>מפרש במסכת גיטין תרי טעמי איכא למ'ד משום קלקולא שאם אתה אומר יחזיר שמא תלך ותנשא ונמצא שם רע שאינו ש'ר או נדר נעקר ע'י חכם ומקלקלה זה ואומר אילו הייתי יודע שכן הוא אפי' נותנין לי מאה מנה לא הייתי מגרשיך לפיכך אומרים לו הוי יודע שהמוציא את אשתו משום שם רע או משום נדר לא יחזיר ואם חביבה היא עליך לא תמהר להוציאה ואי אתי תו לקלקל לא מהימן שהרי יודע שנאסרה עליו ולא חש לבדוק את הדבר ואיכא למ'ד כדי שלא יהו בנות ישראל פרוצות בעריות ובנדרים: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: לא יחזיר
txt:
<span class='five'>לא יחזיר. </span>קסבר טעמא משום שלא יהו פרוצות בנדרים הוא וכי נדרה בפני רבים וזהו נדר שאין לו הפרה כדאמרינן בגיטין פרצה יותר מדאי קנסוה: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: שלא ידעו בו רבים
txt:
<span class='five'>שלא ידעו בו רבים. </span>דיש לו הפרה לא קנסוה והכי אמר התם דרבי יהודה לא חייש בנדר לקלקולא: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: רבי מאיר אומר כל נדר שצריך חקירת חכם
txt:
<span class='five'>רבי מאיר אומר כל נדר שצריך חקירת חכם. </span>שאין הבעל יכול להפר שאינו מדברים שבינו לבינה ולא עינוי נפש: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: לא יחזיר
txt:
<span class='five'>לא יחזיר. </span>קסבר טעמא משום קלקולא הלכך בהאי איכא קלקולא דאומר אילו הייתי יודע דחכם יכול להתירו לא הייתי מגרשיך דרוצה הייתי שתתבזה בבית דין ויתירו לך: 


lvr: 32
pgn: 74
dfh: b
trm: אלא מפני שאינו צריך
txt:
<span class='five'>אלא מפני שאינו צריך. </span>שהצריך חקירת חכם אין בו קלקול דלאו כל כמיניה לומר אילו הייתי יודע לפי שאין אדם רוצה שתתבזה אשתו בבית דין אלא מפני מה אסרוהו מפני שאינו צריך דיכול הוא לכחש ולומר לא הייתי יודע שאני יכול להפר וגזרו האי אטו האי: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: באשה חשובה
txt:
<span class='five'>באשה חשובה. </span>בת גדולים דאפי' למ'ד רוצה אדם שתתבזה אשתו בב'ד הכא אמר אי אפשי באשה נדרנית וגט נמי לא ניחא לי למיתבא לה דאתסר באמה ואחותה ולא ניחא לי דליהוו קדושין: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: טן דו
txt:
<span class='five'>טן דו. </span>גוף שנים משל הדיוט הוא שהנשים אומרות טוב לשבת עם גוף שנים משבת אלמנה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: כורסיה בי חראתא רמיא
txt:
<span class='five'>כורסיה בי חראתא רמיא. </span>כסאה בין השרות בנות חורין מושיבה כלומר גם לי בעל כמוכם: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: תיקרייה בסיפי בבא ותיתיב
txt:
<span class='five'>תיקרייה בסיפי בבא ותיתיב. </span>אינה בושה לקרותו על מפתן הבית לישב שם אצלו בפני הכל: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: טלפחי
txt:
<span class='five'>טלפחי. </span>עדשים שהוא מאכל קל ואין חסרון כיס כל כך אינה שואלת הימנו אך יקרא שמו עליה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: וכולן מזנות ותולות בבעליהן
txt:
<span class='five'>וכולן מזנות ותולות בבעליהן. </span>כל אלו שבעליהן שפלים ומראות להם חבה אינו אלא שמזנות תחתיהן וכשמתעברות הן תולות את העובר בבעל [ונוח להן באנשים כל שהן לפי שמזנות תחתיהן]: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: הזקן והחולה והמזוהם
txt:
<span class='five'>הזקן והחולה והמזוהם. </span>לגבי מומי בהמה תנן וקס'ד זיעה וריח הפה דאדם בכלל מזוהם: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: זיעה אמזוהם קא רמית
txt:
<span class='five'>זיעה אמזוהם קא רמית. </span>לאו רומיא היא מזוהם גופו מסריח ובאדם נמי פוסל אבל זיעה דאדם אינה פוסלת בכהנים כדקתני הוסיפו עליהם: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: צלקת
txt:
<span class='five'>צלקת. </span>פינדרור'א ודוגמתה בשחיטת חולין <span class='mareimakom'>(דף קכד.)</span> גבי תנור כלי חרס דצלקיה מצלק: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: גבי מומין תניא
txt:
<span class='five'>גבי מומין תניא. </span>הך מתני' גבי מומין תניא דקא חשיב זיעה ושומא וריח הפה ושאר מומין וטפח בין שני דדי אשה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: ולציון יאמר
txt:
<span class='five'>ולציון יאמר. </span>משום דאיירי בה רבי מיישא נקיט לה ולציון יאמר איש ואיש יולד בה לעתיד לבא כשיתקיים מקרא שכתוב והביאו את כל אחיכם מנחה לה' וגו' כל מקום שימצאו שם ישראל יאמרו העמים זהו מבני ציון זה יולד בה נביאנו שם: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: ולציון
txt:
<span class='five'>ולציון. </span>כמו וישאלו אנשי המקום לאשתו <span class='mareimakom'>(בראשית כו)</span> על אשתו: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: a
trm: אחד הנולד בה כו'
txt:
<span class='five'>אחד הנולד בה כו'. </span>איש איש יתירא קא דריש אחד הנולד בה ואחד המצפה לראותה יקרא מבניה ויביאוהו אצלה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: מני רבי יהושע היא דאמר
txt:
<span class='five'>מני רבי יהושע היא דאמר. </span>בפ'ק היא אומרת משארסתני נאנסתי והוא אומר עד שלא ארסתיך לא מפיה אנו חיין שתהא נאמנת אלא העמד ממון על חזקתו ולא אזלינן בתר חזקה דגופא לומר הואיל וספק בידינו על שעת אירוסין מה היא העמד הגוף על חזקתו של קודם לכן והרי נולדה בתולה והכא נמי לא אמרינן העמד הגוף על חזקתו ובלא מומין נולדה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: מי ששנה זו לא שנה זו
txt:
<span class='five'>מי ששנה זו לא שנה זו. </span>רישא לרבי יהושע והוא הדין לנכנסה לרשות הבעל וסיפא לרבן גמליאל וה'ה לעודה בבית אביה שאין לנו טעם לחלק בין עודה בבית אביה לנכנסה לחופה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: לא תימא רבי יהושע לא אזיל בתר חזקה דגופא כלל
txt:
<span class='five'>לא תימא רבי יהושע לא אזיל בתר חזקה דגופא כלל. </span>אפי' במקום שאין חזקת ממון עומדת נגדה להכחישה: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: טמא
txt:
<span class='five'>טמא. </span>דהכי כתיב קרא <span class='mareimakom'>(ויקרא יג)</span>  שער לבן בבהרת: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: כהה טהור
txt:
<span class='five'>כהה טהור. </span>הרי הוא ככהה הנגע ממראהו שהוא טהור ומשם ר' משה הדרשן שמעתי ורבי יהושע קיהה מאי קיהה אמר רבה קיהה וטיהר כלומר קיהה בדבר ונחלק עליהם וטיהר [כאדם שנקהו שיניו על אדם שאין משגיח לדבריו] וכן מצאתי בת'כ ור' יהושע קיהה טיהר אלמא העמד הגוף על חזקתו ולא תטמאנו מספק: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: רבא אמר רישא כאן נמצאו כאן היו
txt:
<span class='five'>רבא אמר רישא כאן נמצאו כאן היו. </span>רבא מהדר לאוקמא כולה כרבן גמליאל דאוקמינן הלכתא כוותיה בפרק קמא לעולם חזקה דגופא עדיף ורישא טעמא משום דכיון דבבית אביה נמצאו המומין איתרע חזקתיה דאב דאיכא למימר כאן היו קודם אירוסין ובפ'ק נמי פלוגתייהו בנכנסה לרשות הבעל היא ובה אמר רבן גמליאל דלא הורעה חזקת אביה בכך: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: משנתארסה לא
txt:
<span class='five'>משנתארסה לא. </span>אם הביא הבעל ראיה שראו בה מומין הללו משנתארסה והיא עודה בבית אביה לאו ראיה היא ואי טעמא משום כאן נמצאו כאן היו הרי בבית אביה נמצאו אלא על כרחך רישא וסיפא פליגי ואפילו באו לדין בעודה בבית אביה אית ליה לתנא דסיפא דהיא נאמנת: 


lvr: 32
pgn: 75
dfh: b
trm: אמר ליה
txt:
<span class='five'>אמר ליה. </span>לעולם רישא משום כאן נמצאו כאן היו הוא ומשנתארסה משום דאיכא תרתי והיכא שהביא עדים שראו בה מומין הללו משנתארסה בבית אביה משום הכי לאו ראיה היא דאיכא תרתי ליפות כחה חדא העמד הגוף על חזקתו ולא היו בה בשעת אירוסין שהכל הולך אחר אותה שעה וא'ת הורעה החזקה הואיל וכאן נמצאו חזקה אין אדם שותה בכוס אא'כ בודקו ואפי' כאן היו קודם קדושין זה שהכניסה לחופה וזו היא שתיית הכוס בידוע שבדקה ונודע לו וראה וניפייס:  חדא


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: חדא במקום תרתי
txt:
<span class='five'>חדא במקום תרתי. </span>דהעמד ממון על חזקתו לא אמרינן דניהוו נמי הכא תרתי דבמקום חזקה דגופא חזקה דממונא לאו כלום היא: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: העמד הגוף על חזקתו ליכא למימר
txt:
<span class='five'>העמד הגוף על חזקתו ליכא למימר. </span>להודיע שלא היו בה בשעת קדושין דהא קיימי עדים: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: רב אשי אמר כו'
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר כו'. </span>מהדר נמי לאוקמה כולה כרבן גמליאל דחזקה דגופא עדיפא ורישא להכי לא מהניא חזקה דגופא לפי שאין הטענה שלה אלא של אביה שכתובת אירוסין לאב והוה ליה מנה לאבא בידך וגבי אב לא אמרינן בגוף שלה דתיהני חזקתה: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: מודה ר'מ
txt:
<span class='five'>מודה ר'מ. </span>גרסי' בתוספתא אע'ג דאמר נכנסה לרשות הבעל על הבעל להביא ראיה מודה הוא במומין הראויין לבא עמה כו' וקס'ד בכל מומין שיש לספק ולומר שמבית אביה באו: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: ומשך בעל החמור את הפרה
txt:
<span class='five'>ומשך בעל החמור את הפרה. </span>והחמור היה בבית בעליו ותנן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> כל הנעשה דמים באחר כיון שזכה זה שמשך אחד מהם נתחייב חברו באונסי חליפין בכל מקום שהן: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: עד שמת החמור
txt:
<span class='five'>עד שמת החמור. </span>זה אומר עד שלא משכת את פרתי מת חמורך ולך מת וזה אומר משמשכתי מת וכבר קנוי הוא לך: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: a
trm: אילימא כלה בבית אביה
txt:
<span class='five'>אילימא כלה בבית אביה. </span>רישא דמתני' שבאו לדין בעודה ארוסה דקתני האב צריך להביא ראיה וסבירא ליה לשמואל כר'א דמוקי לה בתרי תנאי ואפי' נכנסה לחופה אית ליה לתנא דרישא שהאב צריך להביא ראיה ואע'פ שלא נולד ספק ברשותו אלמא אינו גובה ממון מספק והאי נמי לא יחזיק בפרת חבירו מספק ואף על גב שהספק ברשות חבירו נולד שהרי כבר נעשית משיכה:  מי


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: מי דמי התם
txt:
<span class='five'>מי דמי התם. </span>דין הוא שצריך להביא ראיה שהרי הוא המוציא מחברו הלכך מייתי ראיה ומפיק ממונא ומשם אתה בא ללמוד את זה שמוחזק בפרה זו ועומד ואת אומר נייתי ראיה ונוקים ממון שבידו: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: כלה בבית חמיה
txt:
<span class='five'>כלה בבית חמיה. </span>סיפא דמתני' דקתני על הבעל להביא ראיה דר'ג אמרה ופליג נמי ברישא אפילו נמצאו בבית אביה דלא נולד ספק ברשותו נמי על הבעל להביא ראיה להפקיע כח כתובתה וראיה זו לא להוציא היא אלא להחזיק וצריך להביאה ואף זה כ'ש שיביא ראיה להחזיק שהרי בשל אחרים בא להחזיק: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: ואכתי לא דמי התם
txt:
<span class='five'>ואכתי לא דמי התם. </span>דין הוא שיצטרך לראיה משום דחזקת הגוף מייפה כח האב וי'ל העמידנו על חזקתו הלכך בעל מייתי ראיה שעד שלא תתארס היו בה ומרע לה לההיא חזקה: הכי גרסי' 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: הכא בעל החמור מייתי ראיה ואוקי חזקה בידיה
txt:
<span class='five'>הכא בעל החמור מייתי ראיה ואוקי חזקה בידיה. </span>אף חזקת הגוף מייפה את כחו שכשתאמר העמד את החמור בשעת משיכה על חזקתו הקודמת בחזקת חי תעמידנו וברשות בעל הפרה מת ולמה אתה מצריכו ראיה: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: א'ר נחמן בר יצחק כלה בבית אביה ולקדושין
txt:
<span class='five'>א'ר נחמן בר יצחק כלה בבית אביה ולקדושין. </span>רישא דמתני' סייעתיה דמטיל הבאת ראיה על האב אע'פ שחזקת גוף אצלו וכר'א דאמר רבי יהושע היא ובסיפא נמי פליג [להטיל ראיה על אב] ואע'פ שלא נולד ספק ברשותו ודקשיא לך ההיא ראיה להוציא היא הראיה צריכה לו אף לעכב לו הקדושין שבידו שאם לא יביא ראיה יחזירם וזו להחזיק היא בידו: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: אליבא דמאן דאמר קדושין לאו לטיבועין ניתנו
txt:
<span class='five'>אליבא דמאן דאמר קדושין לאו לטיבועין ניתנו. </span>סתם קדושין לאו לטיבועין ניתנו שאם מת החתן הקדושין חוזרין הלכך הכא כי הוו קדושין ספק אין כחה יפה בהן וצריכה להביא ראיה והך פלוגתא בב'ב ואי קשיא היכי מוקמינן סוגיא דשמעתא דשמואל כר' אלעזר ומדר' יהושע מייתי סייעתא הא שמואל הלכה כר'ג אמר בפ'ק <span class='mareimakom'>(לעיל יב:)</span> אה'נ ומסקנא מוקמינן דלא אמר שמואל הכי וא'ת מי מזקיקני להעמיד סוגיא זו בלשון זה נוקמה כרבא ורב אשי אי אפשר לומר דקשיא לרבא ורב אשי מתני' דווקא קתני רישא על האב וסיפא על הבעל שהספק נולד ברשותן ואילו שמואל על מי שלא נולד הספק ברשותו הצריך לבקש ראיה: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: בעובי בית הכוסות
txt:
<span class='five'>בעובי בית הכוסות. </span>מקום יש בראש הכרס סמוך להמסס קרוי בית הכוסות שהוא כעין כוס ויש בו סביב שפתו עובי שני כפלים כפולים ודבוקים ובלע'ז רדובולי'ן ונמצא מחט תחובה באותו עובי ומתוך עוביו אפשר לה שלא נקבתה כולו: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: שלשה ימים קודם שחיטה
txt:
<span class='five'>שלשה ימים קודם שחיטה. </span>ואם לקחה טבח זה בתוך שלשה ימים מקח טעות הוא ויחזיר לו בעליה הדמים שמכר לו טריפה: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: המוציא מחבירו כו'
txt:
<span class='five'>המוציא מחבירו כו'. </span>ואי יהיב הטבח דמי נמצא הוא המוציא ועליו הראיה ואי לא אשכח ראיה יחזיק זה במעותיו מספק והרי בבהמתו נמצא ריעותא דומיא דחמור דשמואל: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: דלא יהיב טבח דמי
txt:
<span class='five'>דלא יהיב טבח דמי. </span>הא דקתני המוציא מחבירו בבעל בהמה קאמר וכגון דאיהו קא תבע: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: מאי פסקא
txt:
<span class='five'>מאי פסקא. </span>בתמיה מאי קאמרת אי סבירא ליה לתנא דלעולם ראיה על בעל בהמה היא בין הוא המוציא ובין הוא המעמיד היאך הוא שונה המוציא מחבירו בבעל בהמה וקורהו לבעל בהמה לעולם המוציא מחבירו וכי פסק התנא דבר קצוב שלעולם מוכרים בהמות באמנה והוא המוציא: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: כל שנולד ספק ברשותו
txt:
<span class='five'>כל שנולד ספק ברשותו. </span>על בעל הפרה להביא ראיה שמת החמור קודם משיכה הואיל וספק ברשותו נולד שלא נמצא החמור מת עד לאחר משיכת פרה: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: ותנא תונא כלה
txt:
<span class='five'>ותנא תונא כלה. </span>וסבירא ליה לשמואל דכולה מתני' חד תנא הוא וכדתרצה רבא לעיל ורישא וסיפא סייעתא שמי שנמצא הסימפון ברשותו עליו להביא ראיה עודה בבית אביה על האב להביא ראיה נכנסה לחופה שהיא ברשות הבעל על הבעל להביא ראיה ואפילו הוא דר בבית חמיו ברשותו היא: 


lvr: 32
pgn: 76
dfh: b
trm: דיהיב טבח דמי
txt:
<span class='five'>דיהיב טבח דמי. </span>ואפי' לא יהיב נמי הראיה עליו היא אלא מסתמא תנא לטבח המוציא מחבירו קרי ליה:  נכפה


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: כמומין שבסתר דמי
txt:
<span class='five'>כמומין שבסתר דמי. </span>לפי שנזהרת ביום זמנה מלצאת בין הבריות: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: ערב וצידן וראיה אחרונה
txt:
<span class='five'>ערב וצידן וראיה אחרונה. </span>ערב בגט פשוט צידן במי שאחזו קורדיקוס ראיה אחרונה בסנהדרין בפרק זה בורר ובשתי ראיות נחלק הלכה כמותו בראשונה ולא באחרונה אמרו לו הבא ראיה אמר אין לי ראיה כו': <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: שממקתו
txt:
<span class='five'>שממקתו. </span>לשון המק בשרו <span class='mareimakom'>(זכריה יד)</span> : <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: מקמץ צואת כלבים
txt:
<span class='five'>מקמץ צואת כלבים. </span>לא ידעתי מה צורך בה אבל באשכנז ראיתי ששורין בהם הבגדים לפני כבוסן יום או יומים: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: בשלמא מתני' לא קשיא
txt:
<span class='five'>בשלמא מתני' לא קשיא. </span>אברייתא דאיכא למימר האי דחשיב ליה בתרי הכי קאמר אחד בורסי קטן דהיינו מקמץ ואחד בורסי גדול: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: בורסי קטן
txt:
<span class='five'>בורסי קטן. </span>שהוא עני ויש לו עורות מעט: הכי גרסינן. תנאי היא דתניא מקמץ זה בורסקי ויש אומרים זה המקמץ צואת כלבים והכי גרסי' לה בתוספתא והא דרבי יוסי ברבי יהודה מלתא אחריתי קאמר ושם היא שנויה: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: ליתני נשא אשה ושהה כו'
txt:
<span class='five'>ליתני נשא אשה ושהה כו'. </span>דמדאורייתא לא מיחייב לאפוקה דאפשר ליקח לו אשה אחרת אצלה אבל מדרבנן קאמר דכל כמה דאיתא להא גביה לא נסיב אחריתי: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: a
trm: הא במילי
txt:
<span class='five'>הא במילי. </span>אפריה ורביה במילי מייסרינן בשוטי לא רדינן ליה אבל הנך בשוטי נמי רדינן ליה שאי אפשר לה לקבל:  התם


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: שב לבני ואריחא
txt:
<span class='five'>שב לבני ואריחא. </span>שכותלן עב שבעה לבנים זה אצל זה ואריח שהוא חצי לבינה והלבינה שלשה טפחים: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: ומדלי כל חד כרעא
txt:
<span class='five'>ומדלי כל חד כרעא. </span>מגביה רגלו של שרץ ומושיב העלה תחת רגלו שאם לא יעשה כן לכשיחזיק בגופו ליטלו ינעוץ צפרניו במוחו ויקוב את הקרום: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: הזהרו מזבובי בעלי ראתן
txt:
<span class='five'>הזהרו מזבובי בעלי ראתן. </span>זבובים השוכנים עליו קשות להביא אותו חולי על איש אחר: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: מיכרך בהו
txt:
<span class='five'>מיכרך בהו. </span>נדבק אצלם בשעה שעוסק בתורה ומושיבן אצלו ומובטח הוא שתגין התורה עליו ולא יוזק: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: אם כן לית את בר ליואי
txt:
<span class='five'>אם כן לית את בר ליואי. </span>אין אתה ראוי לכרוז זה שאני שומע שהקשת אינו אלא אות ברית שלא יחרב העולם ואם יש צדיק גמור בדור אין צריך אות: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: מי איכרכת בבעלי ראתן ועסקת בתורה
txt:
<span class='five'>מי איכרכת בבעלי ראתן ועסקת בתורה. </span>כדהוה עביד איהו שהיה מסכן בנפשו לכבד את התורה: 


lvr: 32
pgn: 77
dfh: b
trm: אמר אביי לאפוקי ממאן דלא קיים
txt:
<span class='five'>אמר אביי לאפוקי ממאן דלא קיים. </span>עמוד זה בא להוציא מעליו מי שלא קיים את כל התורה כמו שקיים הוא: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: ב'ש אומרים תמכור
txt:
<span class='five'>ב'ש אומרים תמכור. </span>בעודה ארוסה אבל משתנשא לא כדתני לקמן עד שלא ניסת וניסת וכו': 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: לא יזכה בנכסים
txt:
<span class='five'>לא יזכה בנכסים. </span>בגמרא מפרש אהי מינייהו קיימי אלכתחלה דב'ש או אדיעבד דב'ה: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: אנו בושים
txt:
<span class='five'>אנו בושים. </span>מה ראו חכמים לומר אם מכרה ונתנה הבעל מוציא מיד הלקוחות כדתנן לקמן במתני': 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: ר'ג אומר אם מכרה ונתנה קיים</span>: <span class='five'>הואיל וזכה באשה
txt:
<span class='five'>ר'ג אומר אם מכרה ונתנה קיים</span>: <span class='five'>הואיל וזכה באשה. </span>שנשאה: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: אימר בזכותו כו'
txt:
<span class='five'>אימר בזכותו כו'. </span>דאירוסין עושה ספק נישואין שמא תבא לידי נישואין שמא לא תבא: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: a
trm: אלכתחלה
txt:
<span class='five'>אלכתחלה. </span>פליגי ואמרי אמאי מוכרת לכתחלה לב'ש הואיל וזכה באשה שאירסה לא יזכה בנכסיה אבל אדיעבד מודו כב'ה: או דלמא אדיעבד נמי פליגי ובעי למימר מכרה בטל:  תא


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: וזו אשתו
txt:
<span class='five'>וזו אשתו. </span>ארוסה מה נשואה נפלו לה משנשאת מכרה בטל כדקתני במתניתין הבעל מוציא כו': 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: אמר להם על החדשים
txt:
<span class='five'>אמר להם על החדשים. </span>שאתם אומרים עליהם מה זו מכרה בטל אנו בושים על מה שאמרנו בטל אלא שאתם אומרים לי עליהם מה זו מכרה בטל כו' ולא גרסינן אמר להם אף זו לא תמכור וכן מצאתי בתוספתא: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: לא כך השיבן
txt:
<span class='five'>לא כך השיבן. </span>בעוד שדנו לפניו במוכרת בעודה ארוסה לא כך הוצרך להשיבם על החדשים אנו בושים שהרי תשובה נצחת יש כאן שיש להפריש בין ארוסה לנשואה וכן השיבן עליה לא אם אמרתם כו': 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: אמר להן אף זו מוכרת וקיים אמרו לו הואיל וזכה באשה
txt:
<span class='five'>אמר להן אף זו מוכרת וקיים אמרו לו הואיל וזכה באשה. </span>למציאתה ולמעשה ידיה והפרת נדריה לא יזכה בנכסים שתיקנו לאכול פירותיהן בחייה והיאך מכרה קיים: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm:
והא אנן תנן עד שלא נשאת ונשאת רבן גמליאל אומר אם מכרה ונתנה קיים אמר רב זביד תני מוכרת ונותנת וקיים</span>: <span class='five'>ורב פפא אמר לא קשיא כו'

txt:
<span class='five'>והא אנן תנן עד שלא נשאת ונשאת רבן גמליאל אומר אם מכרה ונתנה קיים אמר רב זביד תני מוכרת ונותנת וקיים</span>: <span class='five'>ורב פפא אמר לא קשיא כו'. </span>מתני' [דקתני אם מכרה] רבי יהודה היא דאיהו מסיק ואמר לה [דסבירא ליה אליבא דרבן גמליאל אפי' בעודה ארוסה לא תמכור לכתחילה וכל שכן בנשאת קודם מכירה] ואף על גב דאיירי רבי חנינא בסיפא לאו דמודה לרבי יהודה דרבן גמליאל אם מכרה אית ליה אלא מוכרת לכתחילה ומאי דלא פריש רבי חנינא במתניתין פריש בברייתא: ה'ג 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: ורבי חנינא בן עקביא דאמר כמאן כבית שמאי
txt:
<span class='five'>ורבי חנינא בן עקביא דאמר כמאן כבית שמאי. </span>בתמיה דהא בית הלל אפילו במוכרת באירוסין אמרי לכתחילה לא ואם בא לוקח לבית דין לימלך אמרינן ליה לא תיזבון כ'ש משנישאת: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: מתני' בחייה
txt:
<span class='five'>מתני' בחייה. </span>קאמר הבעל מוציא כדי לאכול פירות בחייה ולאחר מותה יחזיר הקרקע ללוקח ואפי' מתה בחייו לא ירשנה הבעל ואתו באושא ותקון דאפילו גופה של קרקע יורש הבעל: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: ידועין מקרקעי
txt:
<span class='five'>ידועין מקרקעי. </span>ועל מנת אותן נכסים נשאה לפיכך מכרה בטל שהיה מצפה שתפול לה אותה ירושה: 


lvr: 32
pgn: 78
dfh: b
trm: דבעיא דתברחינהו לנכסה
txt:
<span class='five'>דבעיא דתברחינהו לנכסה. </span>אלמנה היתה ובאת להנשא והיתה מקדמת ונותנתן לבתה כדי להבריח זכות בעלה מהם שלא יזכה בהם והודיעה לעדים שאין מתנה זו מתנה אלא להבריח ולא שתזכה בהם הבת אם תתאלמן היא או תתגרש:  אתאי


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: אתאי לקמיה דרב נחמן
txt:
<span class='five'>אתאי לקמיה דרב נחמן. </span>לתבוע את בתה להחזיר לה הנכסים והבת הוציאה שטר מתנתה וקרעיה ר'נ: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: מורה הוראה אני
txt:
<span class='five'>מורה הוראה אני. </span>נטלתי רשות מריש גלותא כדאמרי' בפ'ק דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף ה.)</span> דמהני רשותא ולא יהבי רשותא אלא לבקי בדבר: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: אם יבא שטר מברחת לידי
txt:
<span class='five'>אם יבא שטר מברחת לידי. </span>שירצה המקבל מתנה להחזיק בנכסים על פיו שלא להחזירם לנותן אקרענו ולקמיה פריך הואיל ולאו שטרא הוא היאך הועיל להבריח: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: דלא שביק איניש נפשיה כו'
txt:
<span class='five'>דלא שביק איניש נפשיה כו'. </span>ולא גמר להקנותו אלא בעוד שהוא דואג מאחרים שלא יחזיקו בהם: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: שטר פסים
txt:
<span class='five'>שטר פסים. </span>שטר פיוסים שמפייסתו לקבל מתנה זו להפקיע זכות בעלה קודם נישואין ולא שיזכה מקבל זה בהם: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: עד שתכתוב
txt:
<span class='five'>עד שתכתוב. </span>בשטר זה מהיום נתונים לך ולכשארצה יש כאן הברחה מבעלה שאם בא לזכות תאמר אני רוצה  [במתנה ונמצא קיימת למפרע ואם זה שנכתב שטר יבוא להחזיק תאמר איני רוצה]: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: הא בכולה
txt:
<span class='five'>הא בכולה. </span>כי אמר שמואל לא קני בכותבת לו כל נכסיה דכיון דלא שיירה מידי לנפשה אם תתגרש אנן סהדי דלא גמרה ומקניא והא דקתני רצה מצחק בה בכותבת מקצתן: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: ואי לא קננהי לוקח לקנינהו בעל
txt:
<span class='five'>ואי לא קננהי לוקח לקנינהו בעל. </span>לשמואל בכותבת כולן דאמר לא קני כיון דלא קני מאי הברחה איכא ליקנינהו בעל ויאכל פירות וירשנה אם תמות תחתיו: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: כנכסים שאינן ידועין
txt:
<span class='five'>כנכסים שאינן ידועין. </span>שהרי ע'מ שאינן שלה נשאה דסבור שהמתנה גמורה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: והוא אוכל פירות
txt:
<span class='five'>והוא אוכל פירות. </span>והקרן קיימת לה שלא תיקנו לו חכמים תחת פירקונה אלא פירות: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: שמין אותה כו'
txt:
<span class='five'>שמין אותה כו'. </span>דקסבר מה שגדל ברשותו הוו פירות ומה שלא גדל ברשותו הוי קרן לפיכך מה שדמי הקרקע יקרים עכשיו בשביל תבואה זו צריך ליתן לה דמים ויקנו מהן קרקע ויאכל הוא פירותיה: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: פירות המחוברין לקרקע בכניסה שלו
txt:
<span class='five'>פירות המחוברין לקרקע בכניסה שלו. </span>כלומר בשעת נפילתן שלו כרבנן ובגמ' פריך היינו ת'ק: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: [ביציאתה שלה
txt:
<span class='five'>[ביציאתה שלה. </span>המגרש את אשתו והיו בנכסים פירות מחוברין נוטלת קרקעותיה עם פירות שבהן: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: וביציאתה שלו
txt:
<span class='five'>וביציאתה שלו. </span>דמה שקדם ותלש בעודה תחתיו זכה בהן מדין פירות נכסי מלוג: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: פשיטא לי ארעא ובתי ארעא
txt:
<span class='five'>פשיטא לי ארעא ובתי ארעא. </span>נפלו לה כספים ובאו ליקח לה קרקע זה אומר קרקע בת זריעה אני רוצה וזאת אומרת בתים אני רוצה ליקח או איפוך: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: ארעא
txt:
<span class='five'>ארעא. </span>זבנינן מינייהו ששכרה מרובה ואינה מרקבת ושניהם מעכבים הבעל יכול לומר דבר שפירותיו מרובים אני חפץ וכן אם בא הוא ליקח בית יכולה היא לומר איני רוצה בדבר שהוא כלה והולך והקרן מתמעט: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: אמרי לה פירא
txt:
<span class='five'>אמרי לה פירא. </span>אם נפלו לה בירושה קציצת העצים ודגים שבחפירה הוא פריין והקרקע הוא קרן: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: a
trm: ואמרי לה
txt:
<span class='five'>ואמרי לה. </span>כולהו הוו קרנא הואיל והעצים והדגים כלים והכל ימכר מיד וילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: תשלומי כפל לאשה
txt:
<span class='five'>תשלומי כפל לאשה. </span>ולא לבעל קס'ד דקסבר אין הוולדות פירי אלא קרן וילקח בהן קרקע דחיישינן שמא תמות האם ויכלה הקרן: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: אוכל והולך
txt:
<span class='five'>אוכל והולך. </span>דגבי בהמה איכא עורה וגבי תרנגולת איכא נוצה וגבי דקל כשייבש איכא עציו אבל הני כולהו פירות נינהו שמתחדשין תמיד ודרך הנאתם היא: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: עיילא ליה גלימא
txt:
<span class='five'>עיילא ליה גלימא. </span>טלית בנכסי מלוג אף על פי שלא שמאתו [בכתובה] בנכסי צאן ברזל וצריך להיות קרן שמור לה: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: המלח והחול
txt:
<span class='five'>המלח והחול. </span>נפלה לה ירושה על שפת הים חריצין עשויין שמי הים נכנסים בהן והחמה מייבשתן ועושין מלח והן משרפות מים האמורין במקרא <span class='mareimakom'>(יהושע יא)</span>  ומתרגמינן חריצי ימא: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: ה'ז פירות
txt:
<span class='five'>ה'ז פירות. </span>ולא אמרינן ימכר אותו מקום וילקח בהן קרקע בר זריעה לפי שאין פריו כלה לעולם ובהא מודה ר'מ: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: פיר גפרית
txt:
<span class='five'>פיר גפרית. </span>גומא שחופרין הימנה גפרית וכן מחפורת של צריף אלו'ם בלע'ז שצובעין בהן בגדים ומשי וחופרים אותו בקרקע וסופו לכלות ולהגיע ליסוד קרקע בעלמא: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: וחכ'א פירות
txt:
<span class='five'>וחכ'א פירות. </span>ומקום הגומא יהיה לה לקרן ומזה יאכל הבעל עד שיכלה שזה פריו ודרך הנאתו והוא הדין לגלימא ולא דמו לכספים ופירות התלושין שנאכלין מבלי שיור וכל פרוטה ופרוטה הואיל ואינן עושים פרי הויא קרן לעצמה: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: מחוברים בשעת יציאה
txt:
<span class='five'>מחוברים בשעת יציאה. </span>דלא איירו בהו רבנן לית להו הא דאמר ר'ש ביציאתה שלה דקסברי מה שגדל ברשותו שלו ותלוש בשעת יציאה ליכא למימר דפליגי עליה ונימרו שלה דכיון דתלשן הכל מודים שזכה בהן: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: מחלוקת
txt:
<span class='five'>מחלוקת. </span>דזיתים וגפנים בשדה שלה שנפל לה הקרקע עם האילנות דכי יבשי זיתים הוי לה קרקע לקרן: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: אבל בשדה שאינה שלה
txt:
<span class='five'>אבל בשדה שאינה שלה. </span>כגון שהיו לאביה זיתים שקנה בלא קרקע על מנת שיהיו בקרקע המוכר והלוקח יאכל פירות עד שיבשו: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: דברי הכל תמכור
txt:
<span class='five'>דברי הכל תמכור. </span>וילקח בהן קרקע ואין אחד מהן יכול לעכב במכירתן שאין כאן שבח בית אב היכא דכליא קרנא: 


lvr: 32
pgn: 79
dfh: b
trm: והא עבדים ושפחות כו'
txt:
<span class='five'>והא עבדים ושפחות כו'. </span>דכי מייתי כליא קרנא לגמרי ופליגי דכל זמן דהן קיימין הויא לה ולבית אביה לשם ולתפארת: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: רבי אבא אמר אפי' שיגרא דתמרי
txt:
<span class='five'>רבי אבא אמר אפי' שיגרא דתמרי. </span>תמרים נידוכין יחד כדרך שדורסין תאנים יחד ליטראות ליטראות אף אלו כן ומיקרי שיגרא ואני שמעתי שיגרא טרויות כמין אשכול תמרים וקשיא לי מאי אפי' דרבי אבא הא גרוגרות גריעי מתמרים כדתנן אכל גרוגרות ושילם תמרים תבא עליו ברכה ואי הוה גרסי' להא דרבי אבא ברישא מקמי דר' אסי לא הוה קשיא לי מידי יש ספרים משובשים וכתוב בהן וכמה הרבה אמר ר' אבא כו' וגירסת שוטים היא זו כמה הרבה למאי הלכתא איבעיא להו ומאי נפקא לן מינה כל כמה דהוי יותר על גרוגרת אחת הוי הרבה עד לעולם: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: חובצא דתמרי
txt:
<span class='five'>חובצא דתמרי. </span>לאחר שעשו בהן שכר ונשאר הפסולת אי נמי נידוכין הרבה כדי לעשות מהן שכר: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: דייני דפומבדיתא
txt:
<span class='five'>דייני דפומבדיתא. </span>רב פפא בר שמואל בפ'ק דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יז:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: עבד רב יהודה עובדא
txt:
<span class='five'>עבד רב יהודה עובדא. </span>דחשבה אכילה בחבילי זמורות שהן מאכל לפילין והאכיל מהן הבעל לבהמתו וגירש את אשתו ואמר רב יהודה מה שאכל אכל: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אכלה
txt:
<span class='five'>אכלה. </span>לוקח שני ערלה שאין הנאתן אלא בזמורות שהפרי אסור בהנאה או שביעית שהוא הפקר או שזרעה כלאים והזמורות לא נאסרו: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: שמוציא על נכסי אחר
txt:
<span class='five'>שמוציא על נכסי אחר. </span>ואם מיאנה בו שמין לו שבח שהשביח ונוטל כמשפט אריסי המדינה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: כי היכי דלא ליפסדינהו
txt:
<span class='five'>כי היכי דלא ליפסדינהו. </span>שלא יכסיף ויקלקל הקרקעות ויאכל ולא ישביח שדואג שמא תמאן וכיון דשיימינן ליה כאריס תו לא מפסיד להו מימר אמר שמא לא תמאן ואם תמאן הרי אטול שבחי לפי עמלי: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: למאי הלכתא
txt:
<span class='five'>למאי הלכתא. </span>קאמר והוא שהיה שבח כנגד יציאה לאקולי עליה דאי איכא שבח טפי לא בעי שבועה או לאחמורי עליה ולמימר דאי יציאה יתירה לא שקיל אלא כשיעור שבח ואפילו בשבועה לא אמרי' ישבע כמה הוציא ויטול: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אתי לאיערומי
txt:
<span class='five'>אתי לאיערומי. </span>ואמר בציר משבחא פורתא דלישקול בלא שבועה ואע'ג דלא אפיק כולי האי: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אלא אמר רבא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא. </span>הא דרבי יוסי לאחמורי עליה אתא ולומר שאם יציאה יתירה על שבח שהשביחה לא אמרינן יטול כל מה שהוציא אלא מן היציאה יחזירו לו שיעור השבח: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אדעתא דבעל נחית
txt:
<span class='five'>אדעתא דבעל נחית. </span>הוא הכניסם ולא היא וכי איסתלק ליה בעל איסתלקו אינהו ולא שקלי מידי כי דיניה דמה שהוציא הוציא ומה שאכל אכל: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: שמין לו וידו על התחתונה
txt:
<span class='five'>שמין לו וידו על התחתונה. </span>ליטול היציאה כשיעור שבח כדאמר בב'מ בהשואל והכא אמר בעי לסלוקי בלא כלום: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: ליכא למאן דטרח
txt:
<span class='five'>ליכא למאן דטרח. </span>ראה זה שלא היה איש משביחן וירד להן ומה הפסידן הלכך יציאה שיעור שבח מיהת יהיב ליה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: הכא איכא בעל
txt:
<span class='five'>הכא איכא בעל. </span>שיטריח בהן ואמרה להו אי לא נחתיתו אתון איהו עביד ולא הוה שקיל השתא מידי: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אי בעל זה אריס הוא
txt:
<span class='five'>אי בעל זה אריס הוא. </span>ויודע בטיב אריסות שאם לא ירדו אלו היה הוא עצמו עובדה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: a
trm: אסתלקו להו
txt:
<span class='five'>אסתלקו להו. </span>דאמרה להו קא מפסידתו לי דאי לא נחתיתו הוה איהו נחית ועביד ולא הוה שקיל השתא מידי: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: שמא תכסיף
txt:
<span class='five'>שמא תכסיף. </span>השדה שלא יחוש הלוקח לזבלה ולטייבה דקא סבר למחר נפקת מנאי שאין הגוף שלי אבל בעל מצפה שמא תמות היא בחייו ויירש את גוף הקרקע ומשבח לה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: אי נמי זוזי וקא עביד בהו עיסקא
txt:
<span class='five'>אי נמי זוזי וקא עביד בהו עיסקא. </span>שהבעל עושה סחורה במעות שקיבל מן הלוקח ומשתכר בהן ואיכא רווח ביתא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: בכתובתה
txt:
<span class='five'>בכתובתה. </span>בנדוניא שהכניסה לו ושמאתן לו בכתובתה וקיבל עליו אחריותן א] ורשאי להוציאם: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: ובנכסים הנכנסים והיוצאים עמה
txt:
<span class='five'>ובנכסים הנכנסים והיוצאים עמה. </span>הן נכסי מלוג שאין שמין אותם עליו ואינו רשאי להוציאן אלא משנכנסה לרשותו נכנסין עמה וכשהיא יוצאה יוצאין עמה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: בית שמאי אומרים כו'
txt:
<span class='five'>בית שמאי אומרים כו'. </span>ביבמות פרק החולץ קא מפרש מאי שנא רישא כשהיא קיימת דלא פליגי שאין לו כח בהם ומאי שנא סיפא כשמתה אמרו ב'ש יחלוקו יורשי הבעל בהם ומפרש נמי דדוקא נקט יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב בנכסי מלוג אבל יורשי האב לא יחלוקו  בכתובת הבעל ואף על גב דנקט רישא מה יעשו בכתובתה תניא ושבקה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: וב'ה אומרים נכסים
txt:
<span class='five'>וב'ה אומרים נכסים. </span>דצאן ברזל בחזקתן ובבבא בתרא בפרק מי שמת <span class='mareimakom'>(דף קנח:)</span> מפרש בחזקת מי הם מוחזקין אי בחזקת יורשי הבעל הואיל ואחריותן עליו או בחזקת יורשי האשה שהיו שלה: הכי גרסי' 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: כתובתה בחזקת יורשי הבעל
txt:
<span class='five'>כתובתה בחזקת יורשי הבעל. </span>מנה מאתים ותוספת שראויין לבא לה משל בעל בחזקת יורשי הבעל: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: ילקח בהן קרקע
txt:
<span class='five'>ילקח בהן קרקע. </span>לפי שכתובתה על נכסי בעלה הראשון כדקתני לקמן לפיכך נכסי המת אחראין לכתובתה אלא שהיבם אוכל פירות אם מייבם אותה וקסבר מטלטלי משתעבדי לכתובה: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: כל הקודם בהן זכה
txt:
<span class='five'>כל הקודם בהן זכה. </span>קסבר מטלטלי לכתובה לא משתעבדי אא'כ תפסה ומחיים דבעל בעינן תפיסה כדלקמן בהכותב <span class='mareimakom'>(דף פד:)</span> וה'ה נמי דפליגי אכספים דמאי שנא כספים מפירות תלושים: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: אין לה אלא כתובה
txt:
<span class='five'>אין לה אלא כתובה. </span>אבל כל זמן שלא גרשה היו כל הנכסים משועבדים לה ואינו רשאי למכור: 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: הרי היא ככל הנשים
txt:
<span class='five'>הרי היא ככל הנשים. </span>דתנן בפירקין דלקמן המגרש את אשתו והחזירה על מנת כתובה הראשונה החזירה ובגמרא פריך למה לי לאשמועינן ביבמה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 80
dfh: b
trm: יורשי הבעל קברי לה דקא ירתי כתובתה
txt:
<span class='five'>יורשי הבעל קברי לה דקא ירתי כתובתה. </span>ותניא בפרק נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(לעיל דף מז:)</span> קבורתה תחת כתובתה:  יורשיה


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: שיש לה שני יורשים
txt:
<span class='five'>שיש לה שני יורשים. </span>דאיצטריך לתנא למיתני אותן יורשין שיורשין כתובתה ש'מ איכא יורשים אחריני בהדייהו דלא ירתי כתובתה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: אח אני יורש
txt:
<span class='five'>אח אני יורש. </span>כתובה זו שאני יורש אין כאן מנדוניית אביה כלום אלא מאתים ותוספת שכתב לה אחי ואין אני יורש אותה אלא אחי: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: מאן שמעת ליה דאית ליה מדרש כתובה
txt:
<span class='five'>מאן שמעת ליה דאית ליה מדרש כתובה. </span>שדורש לשון הכתובה שכתוב בה לכשתנשאי לאחר תטלי מה שכתוב ליכי דמינה דייקת לא ניתנה כתובה לגבות מחיים דהא אינה יכולה לינשא לאחר: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: ב'ש היא
txt:
<span class='five'>ב'ש היא. </span>ביבמות בפרק האשה שהלכה דקאמרי ב'ש והלא מספר כתובה נלמד לכשתנשאי לאחר תטלי מה שכתוב ליכי והואיל והיא נישאת ע'פ עצמה שבאה ואמרה מת בעלי אף כתובתה גובה ע'פ עצמה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: ושמעי' להו לב'ש
txt:
<span class='five'>ושמעי' להו לב'ש. </span>שמי שיש לו שטר חוב על חבירו הוא מוחזק בנכסי הלוה יותר ממנו: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: מתו בעליהן
txt:
<span class='five'>מתו בעליהן. </span>אכל הנשים שבעולם קאי שקינאו להן בעליהן ונסתרו ולא הספיק להשקותה עד שמת: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: והא בעינן לכשתנשאי כו'
txt:
<span class='five'>והא בעינן לכשתנשאי כו'. </span>אלעיל פריך סוף סוף היאך כתובה ניגבת מחיים שנוכל לבא עליו משני צדדים והא בעינן כו': 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: יבם נמי כאחר דמי
txt:
<span class='five'>יבם נמי כאחר דמי. </span>וכיון שהתירתה מיתת הבעל לינשא ליבם מאותה שעה זכתה בנכסים: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: שלח ליה רבא לאביי
txt:
<span class='five'>שלח ליה רבא לאביי. </span>לאחר שהשיבו על שאלתו ואמר ניתנה כתובת יבמה לגבות מחיים של יבם: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: שימכור בנכסי אחיו
txt:
<span class='five'>שימכור בנכסי אחיו. </span>לאחר שכנס את יבמתו ואמרן לעיל כל נכסיו אחראין לכתובתה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: a
trm: מגרשה בגט
txt:
<span class='five'>מגרשה בגט. </span>ומגבה את כתובתה ומוכר מה שירצה ומחזירה ע'מ כתובתה הראשונה או אפי' רצה להחזירה מיד מוכר כל זמן שירצה שאין מעכבת מלמכור אלא יבמה לפי שאין היבם כותב לה כתובה ולא כתב לה דקנאי ודקנינא ואין כתובתה אלא על הראשון ומשום הכי מעכבא בכולהו דלמא משתדפי הני דמייחד לה ואע'ג דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף צה:)</span> אישתדוף בני חרי טרפא ממשעבדי מ'מ אמרה איני רוצה לטרוח לב'ד אבל כתב לה כתובה כשמחזירה וכתב לה דקנאי ודקנינא לא מציא מעכבא והא דתנן <span class='mareimakom'>(גיטין דף נה:)</span> לקח מן האיש וחזר ולקח מן האשה מקחו בטל אוקמינן באותן שלש שדות אחת שכתב לה בכתובתה ואחת שייחד לה בכתובתה ואחת שהכניסה לו שום משלה:  ולטעמיך


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: ולטעמיך
txt:
<span class='five'>ולטעמיך. </span>דאמרת טעמא משום דלא ניתנה כתובה ליגבות מחיים אמאי מהדרת אדר' אבא לאותובי מברייתא אותיב ממתני': 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: ומשני ממתניתין לא מותיבנא
txt:
<span class='five'>ומשני ממתניתין לא מותיבנא. </span>דמתני' איכא לשנויי דלאו דינא קתני אלא עצה טובה שלא תאבד כתובתה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: הכי נמי דלא מצי מזבין
txt:
<span class='five'>הכי נמי דלא מצי מזבין. </span>בתמיה הא אוקימנא לההיא באותן שלש שדות אבל מי שלא כתב ולא ייחד מוכר הכל ואינה יכולה לעכב עליו וטעמא משום דכתב לה דקנאי ודקנינא ומיהו כשימות או יגרשנה טרפה לקוחות: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: אלא דרבי אבא קשיא
txt:
<span class='five'>אלא דרבי אבא קשיא. </span>אדמגרש לה נייחד לה שהרי גירושין גנאי הן לשניהם אלא ודאי טעמא דלא ניתנה כתובה להגבותה מחיים: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: משום איבה
txt:
<span class='five'>משום איבה. </span>המייחד לאשתו או קרקע או מטלטלין נותן איבת עולם ביניהם דסברה עיניו נותן בגירושין אבל זה שמגרש על מנת שיחזיר ידעה דלא עשה אלא למכור ופקעה לה איבה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: משום נכסי
txt:
<span class='five'>משום נכסי. </span>קשה בעיניך שאכניסנה שלא אזכה בנכסי אחי כדתנן <span class='mareimakom'>(יבמות דף מ.)</span> הכונס את יבמתו זכה בנכסי אחיו: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: כיון דאמור רבנן
txt:
<span class='five'>כיון דאמור רבנן. </span>שומרת יבם אין היבם רשאי למכור כדאמרי' לקמן בשמעתין מי שמת והניח שומרת יבם כו': 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: דטבא ליה עבדו
txt:
<span class='five'>דטבא ליה עבדו. </span>עצה טובה שיהיה הקרקע קיים לו עולמית ולא יוציא המעות בהוצאה: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: דלמא ר'מ היא
txt:
<span class='five'>דלמא ר'מ היא. </span>במתני' דקתני גבי כספים ופירות תלושין ילקח בהן קרקע ואפי' לא תפסה אלמא משעבדי לכתובתה ואפי' לא קיימא לן כר'מ בהא מיהו גבי מוציאין ליכא מאן דפליג אי מקרקעי נינהו ולעולם משנה היא: 


lvr: 32
pgn: 81
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>להכי אינה משנה וטעות היה מי ששנאה משום דמצי אמר לה לאו בעלת דברים דידי את ממך לא לויתי אלא מאחי:  דלמא


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>להכי אינה משנה וטעה התנא ששנאה דלא אשכחן תנא דאית ליה תרי חומרי בכתובה שהרי היא מדברי סופרים חדא דמטלטלי משתעבדי לה וחדא דגביא מבעל חובו של מת מדרבי נתן אלא חדא מהנך חומרי הוה ליה למיתני בה אי כרבי מאיר אי כר' נתן וכיון דתנא תרוייהו לא קבלה מרבו כן ומאליו שנאה מי שסידר הברייתא ולא סמכינן עלה במידי: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: פומבדיתאה רמאה
txt:
<span class='five'>פומבדיתאה רמאה. </span>שאחרי כן חזר בו פומבדיתא קרי להו רמאה כדאמרי' בעלמא <span class='mareimakom'>(חולין דף קכז.)</span> נרשאה נשקיך מני ככיך פומבדיתאה לוייך שני אושפיזיך [ובחזקת הבתים <span class='mareimakom'>(ב'ב מו.)</span> כמו כן תא ואחוי לך רמאי דפומבדיתא]: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: פלוג מהשתא
txt:
<span class='five'>פלוג מהשתא. </span>החזק בחלקך מעכשיו ואע'פ שאינה עכשיו קנויה לך עד שאכנוס או שאחלוק לכשאכנוס ואזכה בכולן זכה אתה בחלקך על פי שהחזקתיך מעכשיו: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: התם
txt:
<span class='five'>התם. </span>הוא דקונה לאחר שלשים משום דבידו היה להקנותה לו משעת משיכה הלכך מהניא משיכה לכשיתקיים התנאי שימלאו ל' יום: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: הכא לאו בידו
txt:
<span class='five'>הכא לאו בידו. </span>לחלקם לו מעכשיו ולהקנות לו אם ירצה הלכך אי אמר ליה נמי לכשאכנוס זכה מעכשיו לאו מידי הוא דקיימא לן כרב יוסף כדקבעינן הלכתא כוותיה לקמן בשמעתין ואפילו אית לן יבם ואחר כך חילק מה שעשה עשוי השתא מיהת לאו בידו: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: שני מעשים הוו
txt:
<span class='five'>שני מעשים הוו. </span>ומי ששאל זו לא שאל זו ולא שמע האחרון את הראשונה שלא נשאלו יחד בבית המדרש לגירסא בעלמא אלא ע'פ מעשים שאירעו נשאלו: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: והא קתני כל נכסיו של מת אחראין לכתובתה
txt:
<span class='five'>והא קתני כל נכסיו של מת אחראין לכתובתה. </span>והמחובר לקרקע כקרקע ולא דמו למחוברין דנכסי מלוג דהתם פירא תקינו ליה רבנן היכא דאיכא קרן קיים והני נמי פירי נינהו דגמרי ברשותיה אבל הכא קרנא ופירא דידיה הוא ושיעבודא הוא דאית לה עלייהו ומאי דאישתעבד לה מחיים דבעל לא אמרינן פירא הוא לאפקועי שיעבודא: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: תני שלה
txt:
<span class='five'>תני שלה. </span>ולא פליגי רבנן עליה אלא אתלושין ואכספים ולמימר דלא משעבדי מטלטלי לכתובת': 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: שמגרש' בגט ומחזירה
txt:
<span class='five'>שמגרש' בגט ומחזירה. </span>תרי מילי אשמעינן מגרשה בגט ואינה צריכה חליצה ואשמעינן שאם רצה להחזירה מחזירה כשאר אשה: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: a
trm: קמ'ל
txt:
<span class='five'>קמ'ל. </span>דנעשית כאשתו ומלאשה דרשינן ליה לקמן והאי ויבמה דרשינן לבעל כרחה ביבמות <span class='mareimakom'>(דף ח:)</span>:  נעשית


lvr: 32
pgn: 82
dfh: b
trm: קא משמע לן כדרבי אבא
txt:
<span class='five'>קא משמע לן כדרבי אבא. </span>דלעיל אם ישראל הוא מגרשה בגט ומחזירה ואם תאמר מרישא שמעינן לה דקתני כל נכסיו אחראין התם עצה טובה הוא דהא גבי אשתו נמי תנן הכי אבל מהך משנה יתירא שמעינן דווקא גירשה דאי לא למאי קתני לה אי משום היא גופה פשיטא דאין לה אלא כתובתה אלא ודאי לדיוקא דיליה תנייה למידק הא לא גירשה לא: 


lvr: 32
pgn: 82
dfh: b
trm: ולא היו נושאין נשים
txt:
<span class='five'>ולא היו נושאין נשים. </span>שלא היו רוצות לינשא להם אמרו לכשימות או יגרש לא נמצא לגבות כלום שהיורשין יצניעו מעות של ירושה: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: הכי גרסינן רבי יהודה אומר לעולם הוא אוכל פירי פירות
txt:
<span class='five'>הכי גרסינן רבי יהודה אומר לעולם הוא אוכל פירי פירות. </span>ובגמ' מפרש אלו הן פירי פירות: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: שמתנה על מה שכתוב בתורה
txt:
<span class='five'>שמתנה על מה שכתוב בתורה. </span>דקסבר ירושת הבעל דאורייתא ובבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף קיא:)</span> נפקא לן מהאי קרא לשארו הקרוב אליו ממשפחתו וירש אותה האי וירש אותה יתירא הוא לדרשא שהאיש יורש את שארו ושארו זו אשתו ואע'ג דשארו דקרא לאו אשתו היא דהא כתיב ביה ונתתם את נחלתו לשארו וליכא למימר שתירש האשה את בעלה דהא ממשפחתו כתיב מיהו גבי קרא יתירא דוירש אותה דרשינן הכי ונתתם את נחלתו לקרוב אליו ממשפחתו שארו וירש אותה האיש יורש את אשתו: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: וכל המתנה כו'
txt:
<span class='five'>וכל המתנה כו'. </span>אבל פירות תקנתא דרבנן היא ומצי לאתנויי עלייהו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: תני ר' חייא האומר לאשתו
txt:
<span class='five'>תני ר' חייא האומר לאשתו. </span>ולא תני כותב דאשמועינן דבאמירה בעלמא נמי סליק נפשיה בלא שום קנין וכתיבה: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: האומר לחבירו
txt:
<span class='five'>האומר לחבירו. </span>כגון שדה של שותפין ואמר האחד לחברו אחד מן הלשונות הללו [בין בכתיבה בין באמירה]: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: בכותב לה ועודה ארוסה
txt:
<span class='five'>בכותב לה ועודה ארוסה. </span>ודאי מי שהקרקע שלו ובא ליתנו לחבירו צריך לשון מתנה ומתניתין בכותב לה עד שלא זכה בנכסים ומתנה עמה שלא יזכה בהן לכשישאנה ואין צריך לשון מתנה שהרי אין לו עכשיו רשות בהן: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: ממקום אחר
txt:
<span class='five'>ממקום אחר. </span>שאינה ירושת אבותיו אלא ע'י מעשיו תבא לו כגון נחלת אשתו הבאה לו ע'י נשואין שלו דהואיל ומשום תקנתא דידיה תקון רבנן והוא בא למחול עליה מוחל וכדרב הונא: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: כדרב הונא
txt:
<span class='five'>כדרב הונא. </span>אמזונות שתיקנו לאשה תחת מעשה ידיה ואי אמרה אי אפשי בתקנה זו שתיקנו חכמים לטובתי שחשו לכל הנשים זימנין דלא ספקי להו מזונות במעשה ידיהן ותקנו להן מזונות ומעשה ידיהן לבעל אני איני צריכה לכך מעונגת אני ואי אפשי לעשות מלאכה אמצא לי מזונות או יש לי אומנות יקרה יתר על כדי מזונותי: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דטעמא משום דתקנתא דידיה הוא ויכול למחול עליה אמאי אצטריך דבי רבי ינאי לאוקמה בכותב לה ועודה ארוסה אפילו נשואה נמי: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: ידו כידה
txt:
<span class='five'>ידו כידה. </span>והרי הוא כשותף בהן וכיון שנכסים שלו צריך לשון מתנה ואין מועיל בה לשון דין ודברים: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: נפקא מינה לשומרת יבם
txt:
<span class='five'>נפקא מינה לשומרת יבם. </span>כלומר לענין דין ודברים לא פליגי דבין ידו כידה ובין ידו עדיפא מידה אין מועיל בה לשון דין ודברים לסלקו ופלוגתא דאביי ורבא לענין שומרת יבם איצטריך וביבמות אפליגו בה אביי ורבא בפרק החולץ <span class='mareimakom'>(דף לט.)</span> גבי מתני' דפ' דלעיל בהאשה שומרת יבם שנפלו לה נכסים דקתני מתה מה יעשה בכתובתה כו' ואיפליגו בית שמאי וב'ה ואוקי אביי פלוגתייהו בשנפלו לה כשהיא תחתיו דבעל בחיי בעל הראשון קסבר אביי ידו כידה לפיכך כשמת ונפלה לפני יבם ומתה עד שלא נתיבמה יורשיה ויורשי הבעל שניהם באים לירש זה מכח אחותו וזה מכח אחיו לבית שמאי חלוקה עדיפא ולבית הלל חזקה קמייתא עדיפא לפיכך נכסי מלוג בחזקת יורשי האב ופליג רבא אדאביי דאמר אי דנפלו לה כשהיא תחתיו דכולי עלמא ידו של בעל עדיפא מידה וכשמת עמד אחיו ליבמה במקומו והרי הוא כמותו ואם מתה כשהיא שומרת יבם אין ליורשיה בהן כלום ומתני' דב'ש דנפלו לה כשהיא שומרת יבם: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: קנו מידו מהו
txt:
<span class='five'>קנו מידו מהו. </span>אברייתא דהאומר לחבירו דין ודברים אין לי על שדה זו קאי אבל אמתניתין לא מהניא קנין ליפות כחה דהא באמירה בלא לשון מתנה סגי לאסתלוקי אפילו מגופה של קרקע היכא דפריש כדקתני סיפא וטעמא דמתני' דאמר ה'ז אוכל פירות לאו משום גריעותא דלשון דין ודברים הוא אלא משום דלא פריש ממאי סליק נפשיה ואמרי' ידה על התחתונה כדמפרש לקמן ואינה יכולה לומר מן הכל נסתלקת הילכך מה לי קנו מה לי לא קנו אלא אברייתא קא בעי לה דקתני לא אמר כלום וטעמא משום גריעותא דלישנא הוא: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: מהו
txt:
<span class='five'>מהו. </span>מי אמרי' לא הקנה בחליפין הללו כלום ולא אמר עליה אלא לשון דין ודברים או דלמא אין חליפין באים אלא לדבר שיש בו ממש שזה קונה את הסודר ומקנה לו חפץ המכר או המתנה ועל גופה של קרקע קנו מידו ומתנה גמורה היא: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: a
trm: מדין ודברים קנו מידו
txt:
<span class='five'>מדין ודברים קנו מידו. </span>מה שפירש על הקנין קנו מידו והוא לשון דין ודברים ואינו כלום:  בעורר


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: בעורר
txt:
<span class='five'>בעורר. </span>כשבא חברו זה להחזיק בחלקו מיד עמד וערער על המתנה ואמר לא נתתי לך את השדה ודין ודברים בעלמא אמרתי לך שלא אריב עמך: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: אבל בעומד
txt:
<span class='five'>אבל בעומד. </span>יום או יומים ואח'כ ערער לא דהשתא הוא דקא הדר ביה ולמדוהו לטעון כך: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: ותימא ליה מכל מילי סליקת נפשך
txt:
<span class='five'>ותימא ליה מכל מילי סליקת נפשך. </span>כיון דאוקמת דבלשון זה יכול להסתלק למה אינו מסולק מן הכל: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: יד בעל השטר על התחתונה
txt:
<span class='five'>יד בעל השטר על התחתונה. </span>כל המוציא שטר על המוחזק בדבר מה שמפורש בשטר יכול לתבוע עליו ואם השטר סתום מורידים אותו לפחות שבמשמעות השטר וכאן הבעל בא בתקנת חכמים על נכסי אשתו בשלשה דברים לאכול פירות ולירש ואם תמכור מכרה בטל וזו מוציאה עליו שטר שכתבת לי דין ודברים אין לי בנכסייך ולשון סילוק הוא זה והוא יכול לטעון ודאי לשון סילוק הוא אבל לא נסתלקתי אלא מפחות שבדברים וזו היא המכירה אבל כל זמן שלא תמכור אוכל פירות: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: ואימא מפירי
txt:
<span class='five'>ואימא מפירי. </span>מסלק נפשיה שלא יאכל פירות בחייה והוא פחות שבכולן אבל אם תמכור שמפסיד אף גוף הקרקע שהיה ראוי לירש אם תמות בחייו יהא מכרה בטל ויירשנה: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: בוצינא טב מקרא
txt:
<span class='five'>בוצינא טב מקרא. </span>בוצינא דלעת קטנה קרא דלעת גדולה והאומר לחבירו קח לך דלעת קטנה בגינתי או המתן עד שיגדילו וקח גדולה טוב לו ליקח הקטנה מיד כי לא ידע מה יולד יום אף כאן חביבה עליו אכילת פירות שהוא תדיר ומיד מביטול מכר שאינו מיד אלא לכשתמכור ושמא לא תמכור: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: ואימא מירושה
txt:
<span class='five'>ואימא מירושה. </span>סליק נפשיה והוא הפחות שמא לא תמות בחייו אבל ממכירה לא סליק נפשיה שמא תמכור ויפסיד אכילת פירות שהוא עכשיו: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: בנכסייך
txt:
<span class='five'>בנכסייך. </span>אמר לה אבל לא בפירותיהן ובעודן שלה קאמר לה דהא בנכסייך קאמר ולא לאחר מיתה שבטל שמה מעליהן: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: פירי פירות דוקא
txt:
<span class='five'>פירי פירות דוקא. </span>בהאי לישנא לחוד סגי לאסתלוקי מפירי פירות ומפירי דפירי פירות ולא בעי עד עולם ואי כתב בפירותיהן עד עולם ולא כתב בפירי פירות לא אסתלק מפירי פירות: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: או דלמא עד עולם דוקא
txt:
<span class='five'>או דלמא עד עולם דוקא. </span>ובעד עולם תליא מילתא ובפירי פירות לא בעי למיכתב ואי כתב מפירי פירות ולא כתב עד עולם לא איסתלק מפירי דפירי פירות או דלמא תרוייהו דוקא: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: פירי פירות למה לי
txt:
<span class='five'>פירי פירות למה לי. </span>למיתני מתני' ליתני בפירותיהן עד עולם הואיל וביה תליא והוא לשון פירות ופירי פירות: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: הא קא משמע לן כו'
txt:
<span class='five'>הא קא משמע לן כו'. </span>אין ודאי לא בעי למכתב מיהו אי לא תני הוה אמינא דאי כתב פירי פירות הוה ככותב עד עולם להכי תני למימר דאפילו כתב פירי פירות בעינן עד עולם: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: לעולם אפירות קאי
txt:
<span class='five'>לעולם אפירות קאי. </span>לא אוכל הפירות לעולם לא בשנה זו ולא בשנים הבאות אבל פירי פירות אוכל: הכי גרסינן 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm:
וליטעמיך דקתני רבי יהודה אומר כו' כיון דאכלתינהו לפירות </span>ולא גרסינן דאכלינהו: <span class='five'>אלא בדשיירא גרסינן הכא נמי בדשייר

txt:
<span class='five'>וליטעמיך דקתני רבי יהודה אומר כו' כיון דאכלתינהו לפירות </span>ולא גרסינן דאכלינהו: <span class='five'>אלא בדשיירא גרסינן הכא נמי בדשייר. </span>אם לא אכלן ומכרן ולקח בהו קרקע ועשתה פירות סילק נפשו מהן ולא מן הראשונים: 


lvr: 32
pgn: 83
dfh: b
trm: ורב סבר תנאו קיים
txt:
<span class='five'>ורב סבר תנאו קיים. </span>כרבי יהודה דאמר גבי מקדש את האשה על מנת שאין ליך עלי שאר כסות ועונה בדבר שבממון תנאו קיים והכא אמאי יירשנה דקסבר רב ירושת הבעל דרבנן וחכמים עשו חיזוק לדבריהם יותר משל תורה להיות תנאו בטל:  על


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: יש לו עליו
txt:
<span class='five'>יש לו עליו. </span> דמתנה על של תורה הוא אל תונו <span class='mareimakom'>(ויקרא כה)</span> : 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: ורב סבר אם מתה לא יירשנה
txt:
<span class='five'>ורב סבר אם מתה לא יירשנה. </span>דקסבר ירושת הבעל דרבנן ולא עשו חזוק לדבריהן כשל תורה: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: ורב סבר
txt:
<span class='five'>ורב סבר. </span>אפי' תנאי הפירות נמי בטל דחכמים עשו חזוק לדבריהם כשל תורה וכ'ש הירושה שהיא של תורה: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: האי כטעמיה וכהילכתיה הוא
txt:
<span class='five'>האי כטעמיה וכהילכתיה הוא. </span>סבירא ליה לרב כטעמיה דרבן שמעון דמתנה על של תורה תנאו בטל וכהילכתיה דאם מתה יירשנה: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: אמאי יחזיר
txt:
<span class='five'>אמאי יחזיר. </span>ירושה אינה חוזרת ביובל כדאמרי' בבכורות <span class='mareimakom'>(דף נב:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: משום פגם משפחה
txt:
<span class='five'>משום פגם משפחה. </span>גנאי הוא להם שיהיו אחרים נקברים עמהם והם יקברו בקבורת אחרים: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: וקוברים אותו בעל כרחו
txt:
<span class='five'>וקוברים אותו בעל כרחו. </span>של לוקח: אלא לא גרסי': <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: ינתנו לכושל שבהן
txt:
<span class='five'>ינתנו לכושל שבהן. </span>בגמרא מפרש מאי ניהו ואף על גב דלא משתעבדי מטלטלי דיתמי לא לבעל חוב ולא לכתובה הכא דלאו ברשותייהו מנחי סבירא לרבי טרפון דמוציאין מיד הלוה או מיד מי שהפקדון אצלו ונותנין לבעל חוב ולכתובה שנתחייב בהן המת מחיים: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: שכולן צריכין שבועה
txt:
<span class='five'>שכולן צריכין שבועה. </span>דתנן בפירקין הבא ליפרע מנכסי יתומים לא יפרע אלא בשבועה וכל זמן שלא נשבעו אין להם רשות בהם ואין אנו יודעין אם יש להם עליו כלום הלכך משמת המת זכו בהן היורשין וברשותן הן: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: כל הקודם בהן זכה
txt:
<span class='five'>כל הקודם בהן זכה. </span>קדמו יורשין זכו ואין מוציאין מידם דמטלטלי דיתמי לא משתעבדי לב'ח ולכתובה קדם אחד מהן האשה או המלוה זכה הוא דר' טרפון אית ליה תפיסה דלאחר מיתה מהניא: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: זכתה אשה יתר על כתובתה
txt:
<span class='five'>זכתה אשה יתר על כתובתה. </span>אם קדמה ותפסה ויש יותר מן הכתובה או קדם בעל חוב ותפס ויש בהן יותר על חובו: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: המותר ינתנו לכושל שבהן
txt:
<span class='five'>המותר ינתנו לכושל שבהן. </span>זה בעל השטר שידו על התחתונה ואם יבואו ליד היתומים שוב לא יוציא מהם לא אשה ולא בעל חוב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: להוצאה ניתנה
txt:
<span class='five'>להוצאה ניתנה. </span>ואינה קיימת בעין דמחסרא גוביינא ומש'ה אמר רבי טרפון דלא מנחי ברשותא דיתמי: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: לכתובת אשה
txt:
<span class='five'>לכתובת אשה. </span>היא קרויה כושל שאין דרכה לחזר אחר נכסי המת ולבקש היכן יש לו קרקע: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: משום חינא
txt:
<span class='five'>משום חינא. </span>שימצאו האנשים חן בעיני הנשים ויהיו נשאות להן שלא תדאגנה להפסיד כתובתן: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: כולהו נמי דיורשין הוו
txt:
<span class='five'>כולהו נמי דיורשין הוו. </span>כיון דטעמא דר' עקיבא משום דלא נשבעו הוא כי תפסי נמי אמאי זכו הרי זכו בהן יורשים משעת מיתה ונכסי דיתמי קא תפסי: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: a
trm: ואיידי דאמר ר' טרפון מותר
txt:
<span class='five'>ואיידי דאמר ר' טרפון מותר. </span>אהדר ליה איהו נמי במאי דאיירו ביה ולעולם בכולהו נמי אית ליה דאפילו תפס מפקינן ליה מיניה:  ור'ע


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: דמנחי היכא
txt:
<span class='five'>דמנחי היכא. </span>הנך פירות דקא'ר טרפון דבשעת מיתה לא זכו בהן יורשין אלא יזכה בהן הקודם: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: בסימטא
txt:
<span class='five'>בסימטא. </span>קרן זוית הסמוכה לרשות הרבים ובני אדם העושין סחורה זה עם זה בשוק ורוצים לדבר דבריהם בנחת וישוב הדעת מסתלקין לשם: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: אבל בסימטא לא
txt:
<span class='five'>אבל בסימטא לא. </span>א'ר טרפון כל הקודם זכה דכיון דמקום הראוי לקנין הוא כדאמרינן בעלמא <span class='mareimakom'>(ב'ב דף פד:)</span> דמשיכה קניא התם אפי' למ'ד ברשות הרבים לא קניא אין זה מקום הפקר וזכו בהן יורשין משעת מיתה והמחזיק בו שם כמחזיק בו בביתם: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: עשית
txt:
<span class='five'>עשית. </span>דברי ר'ע כאילו הן הלכה למשה מסיני שחזרת מעשה ב'ד דיי לנו לקיים הלכה כמותו לכתחילה אבל משנעשה ונגמר הדין אין לנו לחזור: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: בדבר משנה
txt:
<span class='five'>בדבר משנה. </span>דקיי'ל הלכה כר'ע היכא דיחידאה פליג עליה ואע'ג דלאו במשנה ממש תנינא לה אלא שמעתא דאמוראי הוא אמרי' בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף לג.)</span> דחוזר דאמרינן התם אפילו טעה בדרב ושמואל אמר ליה אין: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: מטין אתמר
txt:
<span class='five'>מטין אתמר. </span>מטין ההוראה לכתחילה אחר ר'ע ומיהו אי עביד כאידך לא מהדרינן עובדא: 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: הגודרות
txt:
<span class='five'>הגודרות. </span>בהמה דקה על שם גדרות צאן <span class='mareimakom'>(במדבר לב)</span> : 


lvr: 32
pgn: 84
dfh: b
trm: אין להן חזקה
txt:
<span class='five'>אין להן חזקה. </span>אין המחזיק בהם יכול לומר לקוחין הן בידי שמא מצאן והכניסן בביתו לפי שדרכן להלך בשדות: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: ממלח מלוחי
txt:
<span class='five'>ממלח מלוחי. </span>מנהיגה בעוגין שלה שקורין ריימ'ש בלעז ממלח שקורין ווירני'ר בלעז לשון וייראו המלחים <span class='mareimakom'>(יונה א)</span> : 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: מחריפותא דנהרא
txt:
<span class='five'>מחריפותא דנהרא. </span>לא מצאנוה על שפת הנהר שהיא כסימטא אלא מזה חטפנוה שהיה מוליכה באמצע הנהר שכל הספינות הולכות שם והוי כרה'ר: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: הוי תפיסה דלאחר מיתה
txt:
<span class='five'>הוי תפיסה דלאחר מיתה. </span>שכל זמן שהיה חי היו פקדון בידך והרי הן כמונחין ברשותיה וכי אמרי' תפיסה מחיים כגון שראהו קרוב למות ותפס מטלטלין לשם חובו ולא היו פקדון בידו: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: לשבועה אשכנגדה
txt:
<span class='five'>לשבועה אשכנגדה. </span>התובע אותה ישבע ויטול כדתנן <span class='mareimakom'>(שבועות דף מד:)</span> ואלו נשבעין ונוטלין שכנגדו חשוד על השבועה: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: קרענא ס'ד
txt:
<span class='five'>קרענא ס'ד. </span>וכי אחד נאמן להוציא שטר חתום מיד המחזיק בו אפוקי ממונא הוא ותרי בעינן: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: ממולאי
txt:
<span class='five'>ממולאי. </span>בית עלי שהן כרותי ימים ולי נראה ממולאי גבנונים בעלי מומין שאינן חיין כשאר בני אדם לשון שקל מוליא ושדי בנצא <span class='mareimakom'>(ב'ב דף נד.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: אשרתא
txt:
<span class='five'>אשרתא. </span>לשון חוזק כמו יישר כחך <span class='mareimakom'>(יבמות סב.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: אשרתא דשטרי
txt:
<span class='five'>אשרתא דשטרי. </span>קיום השטר שכותבין דיינין במותב תלתא הוינא ואתא פלוני ופלוני ואסהידו אחתימות ידייהו ואשרנוהו וקיימנוהו: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: אינו חוזר ולוה בו
txt:
<span class='five'>אינו חוזר ולוה בו. </span>אפי' בו ביום ואע'ג דלאו מוקדם הוא שהרי ביום הלואה נכתב: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: a
trm: שכבר נמחל שעבודו
txt:
<span class='five'>שכבר נמחל שעבודו. </span>משפרעו בטל השטר ונמצאת מלו' השני' מלוה על פה ואינו גובה מן הלקוחות:  כשיקרא


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: שב מרגניתא דציירי בסדינא
txt:
<span class='five'>שב מרגניתא דציירי בסדינא. </span>שבע מרגליות צרורות בסדין אחד הפקיד ביד ר' מיאשא: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: שכיב חסא ולא פקיד
txt:
<span class='five'>שכיב חסא ולא פקיד. </span>שטבע בנהר כדאמר ביבמות בפ' בתרא <span class='mareimakom'>(ד' קכא:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: ת'ח קודם
txt:
<span class='five'>ת'ח קודם. </span>דמסתמא אדם מצדיק מעשיו לזכות בשעת מיתה דאמר מר <span class='mareimakom'>(ברכות לד:)</span> כל הנביאים לא נתנבאו אלא למהנה תלמידי חכמים מנכסיו: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: שודא דדייני
txt:
<span class='five'>שודא דדייני. </span>הטלת הדיינים לפי מה שיראו דיינים שהיה דרכו של מת לקרב את זה יותר מזה או מי שבשניהן טוב ונוהג בדרך ישרה שיש לומר בו נתכוין המת לזכות: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: שודא
txt:
<span class='five'>שודא. </span>כמו שדי בימא <span class='mareimakom'>(שמות טו)</span>  דמתרגמינן ירה בים הטיל בים: 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: בטובת הנאה
txt:
<span class='five'>בטובת הנאה. </span>דבר מועט שאינו אלא כחיזוק טובה שקורין גרי'ד מפיק רצון ולפי שהלוקח מטיל מעותיו בספק שמא תמות היא בחיי בעלה מפחד ואינו לוקחה אלא בדמי' מועטי': ה'ג 


lvr: 32
pgn: 85
dfh: b
trm: אתו תבעי לה לברתה
txt:
<span class='five'>אתו תבעי לה לברתה. </span>אתו לקוחות וקא תבעי לה לברתה הבאה לגבות כתובת אמה מאביה ולירש הכתובה מכח אמה ואלו באין ליטול אותה הימנה לומר אמך מכרה לנו:  תיזיל


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: תיזיל ותיחלה כו'
txt:
<span class='five'>תיזיל ותיחלה כו'. </span>דאמרינן אפי' יורש מוחל ואמה של זו מכרה להן שטר חוב שהיה לה על בעלה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: עשינו עצמינו
txt:
<span class='five'>עשינו עצמינו. </span>כקרוב של בעל דין או אוהבו הבא אצל דיינין ועורכו בראיות אחר זכות אוהבו או קרובו כך למדתי עצה לזו להפסיד שכנגדה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: מקרקש ליה זוזי
txt:
<span class='five'>מקרקש ליה זוזי. </span>ללוה ושוכרו בהן לכתוב לו שט'ח בשמו קודם שיעשו קנוניא בין שניהם: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: ומאן דלא דאין כו'
txt:
<span class='five'>ומאן דלא דאין כו'. </span>פלוגתייהו בבבא קמא בפרק בתרא <span class='mareimakom'>(דף קטז:)</span> ורבי מאיר אית ליה דינא דגרמי כדתניא <span class='mareimakom'>(שם דף ק:)</span> נתייאש הימנה ולא גדרה הרי זה קידש וחייב באחריותו גבי כלאים וקיי'ל כוותיה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: כפייה רפרם לרב אשי
txt:
<span class='five'>כפייה רפרם לרב אשי. </span>שבא הדין לפני רב אשי וסיבבו והקיפו בראיות ואגבי מדינא דגרמי: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: כי כשורא לצלמי
txt:
<span class='five'>כי כשורא לצלמי. </span>כלומר גיבוי גמור כל ההפסד דקדק בו כאשר ידקדק הלוקח קורה לצור בה צורות שלוקח ישרה וחלקה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: האי כי דיניה
txt:
<span class='five'>האי כי דיניה. </span>זה הלוה מעות וזו סמכה על שיעבוד הקרקע והיא לא נתנה כלום ואם בשביל נכסי צאן ברזל הנישומין בכתובה הוא זכה בהן מיד וזו צירפתן עם הכתובה על שיעבוד הקרקע: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: יותר משהאיש רוצה כו'
txt:
<span class='five'>יותר משהאיש רוצה כו'. </span>ולא חיישינן לומר משום חינא ודוקא שהשטרות נכתבו ביום אחד אבל אם קדמה זמן הכתובה היא גובה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: ודאי דאמריתו כו'
txt:
<span class='five'>ודאי דאמריתו כו'. </span>לשון שאלה הוא אמת הוא ששמעתי שאתם אומרים דבר זה של תימה דמטרחינן ליה ללוה למכרה והלא המלוה עיקר סמך שלו על הקרקע: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: לדידך דאמרת כו'
txt:
<span class='five'>לדידך דאמרת כו'. </span>במסכת ערכין בפ' שום היתומין <span class='mareimakom'>(דף כב.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: פריעת בע'ח מצוה
txt:
<span class='five'>פריעת בע'ח מצוה. </span>מצוה עליו לפרוע חובו ולאמת דבריו דכתיב הין צדק שיהא הן שלך צדק ולאו שלך צדק <span class='mareimakom'>(בבא מציעא דף מט.)</span>: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: a
trm: במה דברים אמורים
txt:
<span class='five'>במה דברים אמורים. </span>דלוקה ארבעים <span class='mareimakom'>(עי' פי' רש'י בחולין קלב: עוד שם קי: ד'ה כפתוהו)</span>:  מכין


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: והוא שצבורין
txt:
<span class='five'>והוא שצבורין. </span>גבי מתניתין דקתני הקודם זכה אלמא רה'ר לא קני ליה לבעלים מידי אלא א'כ מגביהו הילכך לאחר שלשים לאו ברשותה הוא דליהוי גירושין חיילי: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: צידי רה'ר
txt:
<span class='five'>צידי רה'ר. </span>סמוך לכתלים שאין דרך בני אדם לעבור שם ולהתחכך בכותלים: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: אפוטרופיא
txt:
<span class='five'>אפוטרופיא. </span>להכניס ולהוציא פירותיו ולשכור פועלים ולישא וליתן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: ע'י גלגול קאמר
txt:
<span class='five'>ע'י גלגול קאמר. </span>דשמעיה לת'ק דאמר משביעה על האפטרופסות ולא על פילכה ועיסתה ואפילו ע'י גלגול שבועת אפטרופסות דכיון דשבועת אפטרופסות דרבנן [דהא לא קטען ליה תובע טענת ברי אלא רצוני שתשבע לי לא מגלגלין על ידה] שבועה אחריתי ואתא ר' אליעזר למימר היכא דהושיבה חנונית מיגו דמישתבעה אאפטרופסות משתבעה נמי על ידי גלגול על פילכה ועיסתה דמגלגלין  מדרבנן: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: או לכתחלה קאמר
txt:
<span class='five'>או לכתחלה קאמר. </span>דאפי' לא מינה אפוטרופיא משביעה על פלכה שהרי אפוטרופסת היא: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: מאי נפקא לה מינה
txt:
<span class='five'>מאי נפקא לה מינה. </span>הרי נתחייבת לו שבועה ומה יקשה לה גלגול זה אם לא עיכבה כלום: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: נדר
txt:
<span class='five'>נדר. </span>שנודרת לו יאסרו עלי כל פירות שבעולם אם עיכבתי משלך כלום כדאמר במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף לד:)</span> נמנעו מלהשביעה התקין ר'ג הזקן שתהא נודרת ליתומים כל מה שירצו וגובה כתובתה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: אבל משביע הוא את יורשיה
txt:
<span class='five'>אבל משביע הוא את יורשיה. </span>אם גירשה ומתה ויורשיה תובעין הימנו כתובתה נשבעים שבועת יורשין המפורשת במסכת שבועות <span class='mareimakom'>(דף מה.)</span> שבועה שלא פקדתנו בשעת מיתה ולא אמרה לנו קודם לכן ולא מצאנו בין שטרותיה ששטר כתובתה פרוע: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: ואת הבאים ברשותה
txt:
<span class='five'>ואת הבאים ברשותה. </span>אם מכרה כתובתה לאחרים ונתגרשה ומתה והלקוחות תובעין אותו נשבעין אף הן שבועת היורשין: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: אבל יורשיו משביעין אותה
txt:
<span class='five'>אבל יורשיו משביעין אותה. </span>אם נתאלמנה והיא או יורשיה נפרעין מן היתומים צריכים שבועה שהרי לא פטרן אלא ממנו אם תגבה כתובתה בחייו: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: הלכה מקבר בעלה כו'
txt:
<span class='five'>הלכה מקבר בעלה כו'. </span>זו שפטרה בעלה מן השבועה והכי תני בהדיא בתוספתא דאהך שפטרה קאי: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: על העתיד לבא
txt:
<span class='five'>על העתיד לבא. </span>על עסק שלאחר מיתה שלא עיכבה בידה כלום דהשתא נכסים דיתמי נינהו ולא מהניא בהו פטור דידיה: 


lvr: 32
pgn: 86
dfh: b
trm: שבועה מאי עבידתה
txt:
<span class='five'>שבועה מאי עבידתה. </span>איזו שבועה סתם שאשה חייבת לבעלה או ליורשיו דקתני דכי לא פטרה משביעה וכי פטרה אין משביעה:  על


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: על אפוטרופיא
txt:
<span class='five'>על אפוטרופיא. </span>פוטרה בכתיבה זאת משבועת אפוטרופוס אם יושיבנה חנוונית אבל אם פגמה כתובתה דתנן במתני' הפוגמת כתובתה לא תפרע אלא בשבועה לא נפטרה מאותה שבועה ע'י תנאי זה דכי פטר לה משבועה דקא רמי הוא עלה אבל שבועה דהיא גרמה לנפשה לא פטר לה: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: אתון אהא מתניתו
txt:
<span class='five'>אתון אהא מתניתו. </span>להא דרב יהודה ארישא דמתניתין דלא פריש בה בהי שבועה איירי ואפלוגתיה דר'נ וסבריתו דרב יהודה אדר'נ פליג וקשיא לכו: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: אנן
txt:
<span class='five'>אנן. </span>אסיפא דמתני' מתנינן לה דמיירי בשבועת אפוטרופין בהדיא דקתני ואם נעשית אפוטרופיא ודר'נ לאו אפלוגתא דרב יהודה אתמר אלא אפירושא דרישא אתמר ורב מתנא פליג אדרב יהודה בסיפא בהי אפוטרופוס קאמר לשעבר אבל בפוגמת כולהו מודו דפטרה דשבועה הבאה לה ע'י נכסיו היא: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: שעבר מאי עבידתיה
txt:
<span class='five'>שעבר מאי עבידתיה. </span>כלומר עד מתי קרוי לשעבר דלא אמרינן נכסי דיתמי נינהו ואין תנאי שלו מועיל בהן: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: אבל בין מיתה לקבורה
txt:
<span class='five'>אבל בין מיתה לקבורה. </span>כבר רמו נכסי קמי יתמי ואין תנאי שלו מועיל בהן שלא ע'י נכסיו באה לה: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: מזבנינן
txt:
<span class='five'>מזבנינן. </span>נכסי דיתמי בלא אכרזתא שאין שהות ומתון לדבר וה'נ לא משבעינן על אותה מכירה דא'א שלא תזלזל ותפסידתן ונמצאת שבועת שקר: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: ואיכא דאמרי לה
txt:
<span class='five'>ואיכא דאמרי לה. </span>להא דאבא שאול בן אימא מרים מתניתא [ולא אמרו לה בלשון שמעתא דאמורא כדאמרן דאמר שמואל משום אבא שאול אלא מתניתא] היא ואמר שמואל עלה הלכה כאבא שאול: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: a
trm: מנכסים משועבדים
txt:
<span class='five'>מנכסים משועבדים. </span>משום דאי הוה גבי מן הלוה גופיה והוה טעין לוה אשתבע לי דלא פרעתיך אמרינן בשבועות דמשבעינן ליה ואי לא טעין לא טענינן ליה הואיל ונקיט שטרא אבל בשביל לקוחות אנן טענינן דלמא אי הוה גבית מן הלוה הוה טעין לך אישתבע לי דלא פרעתיך ובעית אישתבועי השתא אנן טענינן דפתח פיך לאלם הוא ומנכסי יתומים ונפרעת שלא בפניו כולהו משום האי טעמא:  ר'ש


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: נשבעין ולא משלמין
txt:
<span class='five'>נשבעין ולא משלמין. </span>מי שתובעין אותו נשבע שנאמר ולקח בעליו ולא ישלם מי שעליו לשלם הוא נשבע : כל שטרות שיעבוד קרקעות הן ואין נשבעין על הקרקעות כדאמרינן בשבועות <span class='mareimakom'>(דף מב:)</span> ובהזהב <span class='mareimakom'>(ב'מ נז:)</span>: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: אלא אמר רבא מדרבנן
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא מדרבנן. </span>היא שבועה זו מ'ט דפרע דייק כו' וא'ת בלא פוגם נמי הא קיימא לן בשבועות דאי א'ל אישתבע לי דלא פרעתיך משבעינן ליה והאי נמי הא קא טעין ליה פרעתיך ומה צורך בפגימה וכן בעד אחד מעידה שפרועה בלא עד נמי משבעינן לה הא פרכינן ליה בשבועות מה בין זה לפוגם שטרו ומשנינן לה הכי התם כי פגים וא'ל האי פרעתיך משבעינן ליה ואפי' לא טען לו זה השבע לי אבל כי לא פגים אפי' א'ל פרעתיך אי לא א'ל בהדיא אישתבע לי אמרינן ליה זיל שלים דהא נקיט שטרא: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: מי אמרי' אי איתא דפרעה טפי בעדים הוה פרע
txt:
<span class='five'>מי אמרי' אי איתא דפרעה טפי בעדים הוה פרע. </span>דהא דק וקא אייתי עדים לפרעון מנה קמא: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: ואלו נשבעין ונוטלין
txt:
<span class='five'>ואלו נשבעין ונוטלין. </span>שתקנו חכמים לישבע וליטול וטעמייהו מפורש בשבועות בפ' כל הנשבעין: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: נגזל
txt:
<span class='five'>נגזל. </span>ראוהו שנכנס בביתו אמר לו תן לי כליי שנטלת והוא אומר לא נטלתי והעדים ראו שיצא והכלים תחת כנפי טליתו ולא ידעו מה: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: הנחבל
txt:
<span class='five'>הנחבל. </span>ראוהו שנכנס לתוך ביתו וידו שלם ויצא חבול אמר לו חבלת בי והוא אומר לא חבלתי: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: וחנוני על פנקסו
txt:
<span class='five'>וחנוני על פנקסו. </span>שכותב בו הקפותיו כך צווני פלוני לתת לפועליו ונתתי להם והם אומרים לא נטלנו שניהם נשבעין ונוטלין הימנו: 


lvr: 32
pgn: 87
dfh: b
trm: דודאי צריכה שבועה
txt:
<span class='five'>דודאי צריכה שבועה. </span>על השאר דהא דקא מודיא בהאי מנה משום עדים הוא ולאו השבת אבידה היא: 


