# bavli

id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וקיימא לן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאי כותב אומר</span> אמר אביי לכל יש כתובה ולא לכל יש פירות מילתא דשכיחא עבדו בה רבנן חיזוק מילתא דלא שכיחא לא עבדו בה רבנן חיזוק הרי חמרים דשכיחי ולא עבדו לה רבנן חיזוק דתנן החמרין שנכנסו לעיר ואמר אחד מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלי חדש</span> ושל חברי ישן שלי אינו מתוקן ושל חברי מתוקן אין נאמנים רבי יהודה אומר נאמנים אמר אביי ודאי דדבריהם עבדו רבנן חיזוק ספק דדבריהם לא עבדו רבנן חיזוק רבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בדמאי הקילו</span>:  ר' מאיר אומר כל הפוחת וכו':  כל הפוחת אפי' בתנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלמא קסבר תנאו בטל</span> ואית לה וכיון דאמר לה לית ליך אלא מנה לא סמכא דעתה והויא לה בעילתו בעילת זנות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא שמעינן ליה</span> לרבי מאיר דאמר כל המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל הא בדרבנן תנאו קיים קסבר ר' מאיר כתובה דאורייתא:  תניא רבי מאיר אומר כל הפוחת לבתולה ממאתים ולאלמנה ממנה הרי זו בעילת זנות רבי יוסי אומר רשאי רבי יהודה אומר רצה כותב לבתולה שטר של מאתים והיא כותבת לו התקבלתי ממך מנה ולאלמנה מנה והיא כותבת לו התקבלתי ממך חמשים זוז וסבר רבי יוסי רשאי ורמינהי אין עושין כתובת אשה מטלטלין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מפני תיקון העולם</span> אמר רבי יוסי וכי מה תיקון העולם יש בזו והלא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין קצובין</span> ופוחתין תנא קמא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין עושין קאמר</span> אלא לאו הכי קאמר במה דברים אמורים ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שלא קבל עליו אחריות</span> אבל קבל עליו אחריות עושין ואתא רבי יוסי למימר כי קיבל עליו אחריות אמאי עושין והלא אין קצובין ופוחתין השתא ומה התם דדלמא פחתי חייש רבי יוסי הכא דודאי קא פחתה לא כל שכן הכי השתא התם לא ידעה דתחיל הכא ידעה וקא מחלה אחתיה דרמי בר חמא הות נסיבא לרב אוי


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נז,א גמרא
pgu: נז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אירכס כתובתה</span> אתו לקמיה דרב יוסף אמר להו הכי אמר רב יהודה אמר שמואל זו דברי ר' מאיר אבל חכמים אומרים משהא אדם את אשתו שתים ושלש שנים בלא כתובה אמר ליה אביי והא אמר רב נחמן אמר שמואל הלכה כרבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בגזירותיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הכי זיל כתוב לה</span> כי אתא רב דימי אמר רבי שמעון בן פזי אמר רבי יהושע בן לוי משום בר קפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מחלוקת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתחלה</span> אבל בסוף ל<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דברי הכל אינה מוחלת</span> ורבי יוחנן אמר בין בזו ובין בזו מחלוקת אמר רבי אבהו לדידי מיפרשא לי מיניה דרבי יוחנן דאנא ורבי יהושע בן לוי לא פלגינן אהדדי מאי בתחלה דקאמר רבי יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תחלת חופה ומאי סוף סוף ביאה</span> וכי קאמינא אנא בין בזו ובין בזו מחלוקת תחלת חופה וסוף חופה דהיא תחילת ביאה כי אתא רבין אמר רבי שמעון בן פזי אמר רבי יהושע בן לוי משום בר קפרא מחלוקת לבסוף אבל בתחלה דברי הכל מוחלת ורבי יוחנן אמר בין בזו ובין בזו מחלוקת אמר רבי אבהו לדידי מיפרשא לי מיניה דרבי יוחנן דאנא ורבי יהושע בן לוי לא פלגינן אהדדי מאי לבסוף דאמר רבי יהושע בן לוי סוף חופה ומאי תחלה תחלת חופה וכי קאמינא אנא בין בזו בין בזו מחלוקת תחלת ביאה וסוף ביאה אמר רב פפא אי לאו דאמר רבי אבהו לדידי מיפרשא לי מיניה דרבי יוחנן דאנא ורבי יהושע בן לוי לא פלגינן אהדדי הוה אמינא רבי יוחנן ורבי יהושע בן לוי פליגי רב דימי ורבין לא פליגי מאי סוף דקאמר רבין סוף חופה ומאי תחלה דקאמר רב דימי תחלת ביאה מאי קמ``ל הא קמ``ל דפליגי תרי אמוראי אטעמא דנפשייהו ולא פליגי תרי אמוראי אליבא דחד אמורא


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נז,א משנה
pgu: נז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נותנין לבתולה</span> שנים עשר חודש משתבעה הבעל לפרנס את עצמה וכשם שנותנין לאשה כך נותנין לאיש לפרנס את עצמו ולאלמנה שלשים יום הגיע זמן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ולא נישאו</span> אוכלות משלו ואוכלות בתרומה רבי טרפון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נותנין לה הכל תרומה</span> רבי עקיבא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מחצה חולין</span> ומחצה תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היבם אינו מאכיל בתרומה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עשתה ששה חדשים בפני הבעל</span> וששה חדשים בפני היבם ואפילו כולן בפני הבעל חסר יום אחד בפני היבם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>או כולן בפני היבם</span> חסר יום אחד בפני הבעל אינה אוכלת בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>זו משנה ראשונה</span> בית דין של אחריהן אמר


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נז,ב גמרא
pgu: נז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי אמר רב חסדא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0124' data-rgl='55'> בראשית כד </span> ויאמר אחיה ואמה תשב הנערה אתנו ימים או עשור מאי ימים אילימא תרי יומי משתעי איניש הכי אמרו ליה תרי יומי אמר להו לא אמרו ליה עשרה יומי אלא מאי ימים שנה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='29'> ויקרא כה </span> ימים תהיה גאולתו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואימא</span> חדש דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0411' data-rgl='20'> במדבר יא </span> עד חדש ימים אמרי דנין ימים סתם מימים סתם ואין דנין ימים סתם מימים שנאמר בהן חדש אמר רבי זירא תנא קטנה בין היא ובין אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יכולין לעכב</span> בשלמא איהי מצי מעכבא אלא אביה אי איהי ניחא לה אביה מאי נפקא ליה מינה סבר השתא לא ידעה למחר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מימרדא ונפקא</span> ואתיא ונפלה עילואי אמר רבי אבא בר לוי אין פוסקין על הקטנה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>להשיאה כשהיא קטנה</span> אבל פוסקין על הקטנה להשיאה כשהיא גדולה פשיטא מהו דתימא ליחוש דלמא מעיילא פחדא מהשתא וחלשה קא משמע לן אמר רב הונא בגרה יום אחד ונתקדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נותנין לה שלשים יום</span> כאלמנה</span> מיתיבי בגרה הרי היא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כתבועה</span> מאי לאו כתבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דבתולה</span> לא כתבועה דאלמנה תא שמע בוגרת ששהתה שנים עשר חדש רבי אליעזר אומר הואיל וחייב בעלה במזונותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יפר</span> אימא בוגרת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וששהתה</span> שנים עשר חודש רבי אליעזר אומר הואיל ובעלה חייב במזונותיה יפר תא שמע המארס את הבתולה בין שתבעה הבעל והיא מעכבת ובין שתבעה היא ובעל מעכב נותנין לה שנים עשר חדש משעת תביעה אבל לא משעת אירוסין ובגרה הרי היא כתבועה כיצד בגרה יום אחד ונתקדשה נותנין לה שנים עשר חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולארוסה שלשים יום</span> תיובתא דרב הונא תיובתא מאי ולארוסה שלשים יום אמר רב פפא הכי קאמר בוגרת שעברו עליה שנים עשר חדש בבגרות ונתקדשה נותנין לה שלשים יום כאלמנה:  הגיע זמן ולא נישאו:  אמר עולא דבר תורה ארוסה בת ישראל אוכלת בתרומה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> וכהן כי יקנה נפש קנין כספו והאי נמי קנין כספו הוא מה טעם אמרו אינה אוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שמא ימזגו לה כוס</span> בבית אביה ותשקה לאחיה ולאחותה אי הכי הגיע זמן ולא נישאו נמי התם דוכתא מייחד לה אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לקיט</span> כהן לישראל לא ליכול בתרומה דלמא אתו למיכל בהדיה השתא מדידהו ספו ליה מדידיה אכלי רב שמואל בר רב יהודה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משום סימפון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי הכי נכנסה לחופה ולא נבעלה</span> נמי התם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מיבדק בדיק לה</span> והדר מעייל אלא מעתה עבד כהן שלקחו מישראל לא ליכול בתרומה משום סימפון <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>סימפון בעבדים ליכא</span> דאי דאבראי הא קחזי ליה ואי דגואי למלאכה קא בעי ושבסתר לא איכפת ליה נמצא גנב א


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נח,א גמרא
pgu: נח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קוביוסטוס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הגיעו</span> מאי איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לסטים מזויין</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מוכתב למלכות</span> הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קלא אית להו</span> מכדי בין למר ובין למר לא אכלה מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קבל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מסר</span> והלך</span>:  רבי טרפון אומר נותנין לה הכל תרומה וכו':  אמר אביי מחלוקת ב<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בת כהן</span> לכהן אבל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בת ישראל</span> לכהן דברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מחצה חולין</span> ומחצה תרומה ואמר אביי מחלוקת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בארוסה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל בנשואה</span> דברי הכל מחצה חולין ומחצה תרומה תניא נמי הכי רבי טרפון אומר נותנין לה הכל תרומה ר``ע אומר מחצה חולין ומחצה תרומה במה דברים אמורים בבת כהן לכהן אבל בת ישראל לכהן דברי הכל מחצה חולין ומחצה תרומה במה דברים אמורים בארוסה אבל בנשואה דברי הכל מחצה חולין ומחצה תרומה רבי יהודה בן בתירא אומר נותנין לה שתי ידות של תרומה ואחת של חולין רבי יהודה אומר נותן לה הכל תרומה והיא מוכרת ולוקחת בדמים חולין רבן שמעון בן גמליאל אומר כל מקום שהוזכרה תרומה נותנין לה כפלים בחולין מאי בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איכא בינייהו טירחא</span>:  היבם אינו מאכיל בתרומה:  מאי טעמא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> קנין כספו אמר רחמנא והאי קנין דאחיו הוא:  עשתה ששה חדשים בפני הבעל:  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>השתא בפני הבעל</span> אמרת לא בפני היבם מיבעיא זו ואין צריך לומר זו קתני:  זו משנה ראשונה כו':  מאי טעמא אמר עולא ואיתימא רב שמואל בר יהודה משום סימפון בשלמא לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קמייתא</span> שמא ימזגו לה כוס בבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ובתרייתא</span> משום סימפו


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא לרב שמואל בר יהודה</span> קמייתא משום סימפון ובתרייתא משום סימפון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מאי בינייהו</span> איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בדיקת חוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מר סבר</span> בדיקת חוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שמה בדיקה</span> ומר סבר בדיקת חוץ לא שמה בדיקה


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נח,ב משנה
pgu: נח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מעשה ידי אשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הרי זו עושה ואוכלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>המותר</span> רבי מאיר אומר הקדש רבי יוחנן הסנדלר אומר חולין


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא אמר רב יכולה אשה לומר לבעלה איני ניזונת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואיני עושה</span> קסבר כי תקינו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מזוני עיקר</span> ומעשה ידיה משום איבה וכי אמרה איני ניזונת ואיני עושה הרשות בידה מיתיבי תקנו מזונות תחת מעשה ידיה אימא תקנו מעשה ידיה תחת מזונות לימא מסייע ליה המקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מעשה ידי אשתו</span> הרי היא עושה ואוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי לאו בניזונת</span> לא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשאינה ניזונת</span> אי בשאינה ניזונת מאי למימרא אפי' למאן דאמר יכול הרב לומר לעבד עשה עמי ואיני זנך הני מילי בעבד כנעני דלא כתיב ביה עמך אבל עבד עברי דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='13'> דברים טו </span> עמך לא וכל שכן אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סיפא איצטריך ליה</span> מותר רבי מאיר אומר הקדש רבי יוחנן הסנדלר אומר חולין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ופליגא</span> דריש לקיש דאמר ריש לקיש לא תימא טעמא דרבי מאיר משום דקסבר אדם מקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דבר שלא בא לעולם</span> אלא טעמא דרבי מאיר מתוך שיכול לכופה למעשה ידיה נעשה כאומר לה יקדשו ידיך לעושיהם <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והא לא אמר</span> לה הכי כיון דשמעינן ליה לר``מ דאמר אין אדם מוציא דבריו לבטלה נעשה כאומר לה יקדשו ידיך לעושיהם וסבר רבי מאיר אין אדם מקדיש דבר שלא בא לעולם והתניא האומר לאשה הרי את מקודשת לי לאחר שאתגייר או לאחר שתתגיירי לאחר שאשתחרר לאחר שתשתחררי לאחר שימות בעליך או שתמות אחותיך או לאחר שיחלוץ ליך יבמיך רבי מאיר אומר מקודשת מההיא אין מהא ליכא למשמע מינה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>המותר</span> רבי מאיר אומר הקדש:  אימת קדוש רב ושמואל דאמרי תרווייהו מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לאחר מיתה</span> קדוש רב אדא בר אהבה אמר מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מחיים</span> קדוש הוי בה רב פפא במאי אילימא במעלה לה מזונות ומעלה לה מעה כסף לצרכיה מ``ט דמ``ד לאחר מיתה קדוש ואלא כשאין מעלה לה מזונות ולא מעלה לה מעה כסף לצרכיה מ``ט דמאן דאמר מחיים קדוש לעולם במעלה לה מזונות ואינו מעלה לה מעה כסף לצרכיה רב ושמואל סברי תקנ


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מזונות תחת מעשה ידיה ומעה כסף תחת מותר וכיון דלא קא יהיב לה מעה כסף מותר דידה הוי רב אדא בר אהבה סבר תקנו מזונות תחת מותר ומעה כסף תחת מעשה ידיה וכיון דקא יהיב לה מזוני מותר דידיה הוי במאי קמיפלגי מר סבר מידי דשכיח ממידי דשכיח ומר סבר מידי דקייץ ממידי דקייץ מיתיבי תקנו מזונות תחת מעשה ידיה אימא תחת מותר מעשה ידיה תא שמע אם אינו נותן לה מעה כסף לצורכיה מעשה ידיה שלה אימא מותר מעשה ידיה שלה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא עלה קתני</span> מה היא עושה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משקל חמש סלעים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שתי</span> ביהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הכי קאמר</span> מעשה ידיה כמה הוי דלידע מותר דידה כמה משקל חמש סלעים שתי ביהודה שהן עשר סלעים בגליל אמר שמואל הלכה כרבי יוחנן הסנדלר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מי אמר שמואל הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והתנן קונם שאני עושה לפיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינו צריך להפר</span> רבי עקיבא אומר יפר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שמא תעדיף עליו</span> יתר מן הראוי לו רבי יוחנן בן נורי אמר יפר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שמא יגרשנה</span> ותהא אסורה לחזור ואמר שמואל הלכה כרבי יוחנן בן נורי כי אמר שמואל הלכה כרבי יוחנן בן נורי להעדפה ולימא הלכה כרבי יוחנן בן נורי להעדפה אי נמי אין הלכה כתנא קמא אי נמי הלכה כרבי עקיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא אמר רב יוסף</span> קונמות קאמרת שאני קונמות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מתוך</span> שאדם אוסר פירות חבירו עליו אדם מקדיש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דבר שלא בא לעולם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמר ליה אביי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בשלמא אדם אוסר פירות חבירו עליו</span> שכן אדם אוסר פירותיו על חבירו יאסר דבר שלא בא לעולם על חבירו שכן אין אדם אוסר פירות חבירו על חבירו אלא אמר רב הונא בריה דרב יהושע באומרת יקדשו ידי לעושיהם דידים איתנהו בעולם וכי קאמרה הכי מי מקדש' הא משעבדא ליה דאמרה לכי מיגרשה ומי איכא מידי דאילו השתא לא קדיש ולקמיה קדיש אמר רבי אלעאי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אלמה לא</span> אילו האומר לחבירו שדה זו שאני מוכר לך לכשאקחנה ממך תיקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מי לא קדשה</span> מתקיף לה רבי ירמיה מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בידו להקדישה</span> הכא אין בידה לגרש את עצמה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'><span class='tlm-rsh' data-nro='32'>הא לא דמיא</span></span> אלא לאומר לחבירו שדה זו שמכרתי לך לכשאקחנה ממך תיקדש דלא קדשה מתקיף לה רב פפא מי דמי התם גופא ופירות בידא דלוקח <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>הכא גופה בידה הוא</span> הא לא דמיא אלא לאומר לחביר


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שדה זו שמשכנתי לך לכשאפדנה ממך תיקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דקדשה</span> מתקיף לה רב שישא בריה דרב אידי מי דמי התם בידו לפדותה הכא אין בידה לגרש עצמה הא לא דמיא אלא לאומר לחבירו שדה זו שמשכנתי לך לעשר שנים לכשאפדנה ממך תיקדש דקדשה מתקיף לה רב אשי מי דמי התם לעשר שנים מיהא בידו לפדותה הכא אין בידה לגרש עצמה לעולם אלא אמר רב אשי קונמות קא אמרת שאני קונמות <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דקדושת הגוף נינהו</span> וכדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הקדש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חמץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ושחרור</span> מפקיעין מידי שיעבוד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונקדשו מהשתא</span> אלמוה רבנן לשיעבודיה דבעל כי היכי דלא תיקדש מהשתא


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נט,ב משנה
pgu: נט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ואלו מלאכות שהאשה עושה לבעלה טוחנת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אופה</span> ומכבסת מבשלת ומניקה את בנה מצעת לו המטה ועושה בצמר הכניסה לו שפחה אחת לא טוחנת ולא אופה ולא מכבסת שתים אין מבשלת ואין מניקה את בנה שלש אין מצעת לו המטה ואין עושה בצמר ארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יושבת בקתדרא</span> רבי אליעזר אומר אפי' הכניסה לו מאה שפחות כופה לעשות בצמר שהבטלה מביאה לידי זימה רשב``ג אומר אף המדיר את אשתו מלעשות מלאכה יוציא ויתן כתובה שהבטלה מביאה לידי שיעמום


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טוחנת ס``ד אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מטחנת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואיבעית אימא</span> בריחיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דידא</span> מתני' דלא כר' חייא דתני ר' חייא אין אשה אלא ליופי אין אשה אלא לבנים ותני ר' חייא אין אשה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לתכשיטי אשה</span> ותני ר' חייא הרוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שיעדן</span> את אשתו ילבישנה כלי פשתן הרוצה שילבין את בתו יאכילנה אפרוחים וישקנה חלב סמוך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לפירקה</span>:  ומניקה את בנה:  לימא מתניתין דלא כבית שמאי דתניא נדרה שלא להניק את בנה בש``א <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שומטת דד מפיו</span> בה``א כופה ומניקתו נתגרשה אינו כופה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אם היה מכירה</span> נותן לה שכרה וכופה ומניקתו מפני הסכנה אפי' תימא ב``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הכא במאי עסקינן</span> כגון שנדרה היא וקיים לה הוא וקסברי ב``ש הוא נותן אצבע בין שיניה וב``ה סברי היא נתנה אצבע בין שיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ונפלגו בכתובה בעלמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ועוד תניא</span> בש``א <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אינה מניקה</span> אלא מחוורתא מתניתין דלא כב``ש:  אם היה מכירה


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד כמה</span> אמר רבא אמר רב ירמיה בר אבא אמר רב שלשה חדשים ושמואל אמר שלשים יום ורבי יצחק אמר ר' יוחנן חמשים יום אמר רב שימי בר אביי הלכה כרבי יצחק שאמר משום רבי יוחנן בשלמא רב ורבי יוחנן כל חד וחד כי חורפיה אלא לשמואל כי האי גוונא מי משכחת לה כי אתא רמי בר יחזקאל אמר לא תציתינהו להני כללי דכייל יהודה אחי משמיה דשמואל הכי אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כל זמן שמכירה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ההיא דאתאי</span> לקמיה דשמואל אמר ליה לרב דימי בר יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זיל בדקה</span> אזל אותבה בדרי דנשי ושקליה לברה וקמהדר ליה עלייהו כי מטא לגבה הות קא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מסוי</span> לאפה כבשתנהי לעינה מיניה אמר לה נטף עיניך קום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דרי בריך</span> סומא מנא ידע אמר רב אשי בריחא ובטעמא:  תנו רבנן יונק תינוק והולך עד עשרים וארבעה חדש מכאן ואילך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כיונק שקץ</span> דברי רבי אליעזר רבי יהושע אומר אפילו ארבע וחמש שנים פירש לאחר עשרים וארבעה חדש וחזר כיונק שקץ אמר מר מכאן ואילך כיונק שקץ ורמינהי יכול יהא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חלב מהלכי שתים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>טמא</span> ודין הוא ומה בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שהקלת במגעה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>החמרת בחלבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אדם שהחמרת במגעו</span> אינו דין שתחמיר בחלבו תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl='4'> ויקרא יא </span> את הגמל כי מעלה גרה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הוא טמא</span> ואין חלב מהלכי שתים טמא אלא טהור יכול אוציא את החלב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שאינו שוה בכל</span> ולא אוציא את הדם שהוא שוה בכל תלמוד לומר הוא הוא טמא ואין דם מהלכי שתים טמא אלא טהור ואמר רב ששת אפילו מצות פרישה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אין בו</span> לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא דפריש</span> הא דלא פריש וחלופא בדם כדתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דם שעל גבי ככר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גוררו</span> ואוכלו שבין השינים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מוצצו</span> ואינו חושש אמר מר רבי יהושע אומר אפילו ארבע וחמש שנים והתניא ר' יהושע אומר אפילו חבילתו על כתיפיו אידי ואידי חד שיעורא הוא אמר רב יוסף הלכה כרבי יהושע:  תניא רבי מרינוס אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גונח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>יונק חלב</span> בשבת מאי טעמא יונק <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מפרק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>כלאחר יד</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ובמקום צערא</span> לא גזרו רבנן אמר רב יוסף הלכה כרבי מרינוס תניא נחום איש גליא אומר צינור שעלו בו קשקשין ממעכן ברגלו בצנעא בשבת ואינו חושש מאי טעמא מתקן כלאחר יד הוא ובמקום פסידא לא גזרו בה רבנן אמר רב יוסף הלכה כנחום איש גליא:  פירש לאחר עשרים וארבעה חדש וחזר כיונק שקץ:  <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>וכמה</span> אמר רב יהודה בר חביבא אמר שמואל שלשה ימים <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>איכא דאמרי תני רב יהודה</span> בר חביבא קמיה דשמואל שלשה ימים תנו רבנן מינקת שמת בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>בתוך עשרים וארבעה חדש</span> הרי זו לא תתארס ולא תינש


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד עשרים וארבעה חדש</span> דברי רבי מאיר ור' יהודה מתיר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שמונה עשר חדש</span> אמר רבי נתן בר יוסף הן הן דברי בית שמאי הן הן דברי בית הלל שבית שמאי אומרים עשרים וארבעה חדש ובית הלל אומרים שמונה עשר חדש אמר רבן שמעון בן גמליאל אני אכריע לדברי האומר עשרים וארבעה חדש מותרת לינשא בעשרים ואחד חדש לדברי האומר בשמונה עשר חדש מותרת להנשא בחמשה עשר חדש לפי שאין החלב נעכר אלא לאחר שלשה חדשים אמר עולא הלכה כרבי יהודה ואמר מר עוקבא לי התיר רבי חנינא לשאת לאחר חמשה עשר חדש אריסיה דאביי אתא לקמיה דאביי אמר ליה מהו ליארס בחמשה עשר חדש אמר ליה חדא דר``מ ורבי יהודה הלכה כרבי יהודה ועוד בית שמאי ובית הלל הלכה כבית הלל ואמר עולא הלכה כרבי יהודה ואמר מר עוקבא לי התיר רבי חנינא לשאת לאחר חמשה עשר חדש כל שכן דאת ליארס כי אתא לקמיה דרב יוסף א``ל רב ושמואל דאמרי תרוייהו צריכה להמתין עשרים וארבעה חדש חוץ מיום שנולד בו וחוץ מיום שנתארסה בו רהט בתריה תלתא פרסי ואמרי לה פרסא בחלא ולא אדרכיה אמר אביי האי מילתא דאמור רבנן אפילו ביעתא בכותחא לא לישרי איניש במקום רביה לא משום דמיחזי כ<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אפקירותא</span> אלא משום דלא מסתייעא מילתא למימרא דהא אנא הוה גמירנא ליה להא דרב ושמואל אפי' הכי לא מסתייעא לי מילתא למימר ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נתנה בנה למינקת</span> או גמלתו או מת מותרת לינשא מיד רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע סבור למיעבד עובדא כי הא מתניתא אמרה להו ההיא סבתא בדידי הוה עובדא ואסר לי רב נחמן איני והא רב נחמן שרא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לבי ריש גלותא</span> שאני בי ריש גלותא דלא הדר בהו אמר להו רב פפי ואתון <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא תסברוה מהא</span> דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הרי שהיתה רדופה</span> לילך לבית אביה או שהיה לה כעס בבית בעלה או שהיה בעלה חבוש בבית האסורין או שהלך בעלה למדינת הים או שהיה בעלה זקן או חולה או שהיתה עקרה וזקנה איילונית וקטנה והמפלת אחר מיתת בעלה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שאינה ראויה לילד</span> כולן צריכות להמתין שלשה חדשים דברי ר``מ רבי יוסי מתיר ליארס ולינשא מיד ואמר רב נחמן אמר שמואל הלכה כרבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בגזירותיו</span> אמרי ליה לאו אדעתין והלכתא מת מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>גמלתו אסור</span> מר בר רב אשי אמר אפילו מת נמי אסור דלמא קטלה ליה ואזלא ומינסבא הוה עובדא וחנקתיה ולא היא ההיא שוטה הואי דלא עבדי נשי דחנקן בנייהו:  תנו רבנן הרי שנתנו לה בן להניק הרי זו לא תניק עמו לא בנה ולא בן חברתה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פסקה קימעא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אוכלת הרבה</span> לא תאכל עמו דברים הרעים לחלב השתא בנה אמרת לא בן חברתה מיבעיא מהו דתימא בנה הוא דחייס עילויה ממציא ליה טפי אבל בן חברתה אי לאו דהוה לה מותר לא הוה ממציא ליה קא משמע לן פסקה קימעא אוכלת הרבה מהיכא אמר רב ששת משלה לא תאכל עמו דברים הרעים מאי נינהו א``ר כהנא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כשות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חזיז</span> ודגים קטנים ואדמה אביי אמר אפילו קרא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חבושא</span> רב פפא אמר אפילו קרא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כופרא</span> רב אשי אמר אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כמכא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והרסנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מינייהו פסקי חלבא</span> מינייהו עכרי חלבא:  דמשמשא בי ריחיא הוו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בני נכפי</span> דמשמשא על ארעא הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמוטי</span> דדרכא על רמא דחמרא הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גירדני</span> דאכלה חרדלא הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>זלזלני</span> דאכלה תחלי הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דולפני</span> דאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מוניני</span> הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מציצי עינא</span> דאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>גרגושתא</span> הוו לה בני מכוערי דשתיא שיכרא הוו לה בני אוכמי דאכלה בישרא ושתיא חמרא הוו לה בנ


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בריי</span> דאכלה ביעי הוו לה בני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עינני</span> דאכלה כוורי הוו לה בני חינני דאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כרפסא</span> הוו לה בני זיותני דאכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כוסברתא</span> הוו לה בני בישרני דאכלה אתרוגא הוו לה בני ריחני ברתיה דשבור מלכא אכלה בה אמה אתרוגא והוו מסקי לה לקמיה אבוה בריש ריחני אמר רב הונא בדק לן רב הונא בר חיננא היא אומרת להניק והוא אומר שלא להניק שומעין לה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צערא דידה הוא</span> הוא אומר להניק והיא אומרת שלא להניק מהו כל היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דלאו אורחה</span> שומעין לה היא אורחה והוא לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אורחי</span>ה מאי בתר דידיה אזלינן או בתר דידה אזלינן ופשיטנא ליה מהא עולה עמו ואינה יורדת עמו אמר רב הונא מאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='0120' data-rgl='3'> בראשית כ </span> והיא בעולת בעל בעלייתו של בעל ולא בירידתו של בעל ר' אלעזר אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0103' data-rgl='20'> בראשית ג </span> כי היא היתה אם כל חי לחיים ניתנה ולא לצער ניתנה:  הכניסה לו שפחה וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא שארא</span> עבדא ותימא ליה עיילית לך איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בחריקאי</span> משום דאמר לה הא טרחא לדידי ולדידה קמי דידך מאן טרח:  שתים אינה מבשלת ואינה מניקה וכו':  הא שארא עבדא ותימא ליה עיילית לך איתתא אחריתי דטרחה לדידי ולדידה וחדא לדידך ולדידה משום דאמר לה קמי אורחי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פרחי</span> מאן טרח:  שלש אינה מצעת המטה:  הא שארא עבדא ותימא ליה עיילית לך אחריתי לאורחי ופרחי משום דאמר לה נפיש בני ביתא נפיש אורחי ופרחי אי הכי אפי' ארבע נמי ארבע כיון דנפישי להו מסייען אהדדי א``ר חנא ואיתימא ר' שמואל בר נחמני לא הכניסה לו ממש אלא כיון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שראויה להכניס</span> אע``פ שלא הכניסה תנא אחד שהכניסה לו ואחד שצמצמה לו משלה:  ארבע יושבת בקתדרא:  אמר רב יצחק בר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חנני</span>א אמר רב הונא אע``פ שאמרו יושבת בקתדרא אבל מוזגת לו כוס ומצעת לו את המטה ומרחצת לו פניו ידיו ורגליו אמר רב יצחק בר חנניא אמר רב הונא כל מלאכות שהאשה עושה לבעלה נדה עושה לבעלה חוץ ממזיגת הכוס והצעת המטה והרחצת פניו ידיו ורגליו והצעת המטה אמר רבא לא אמרן אלא בפניו אבל שלא בפניו לית לן בה:  ומזיגת הכוס שמואל מחלפא ליה דביתהו בידא דשמאלא אביי מנחא ליה אפומא דכובא רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבי סדיא</span> רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אשרשיפא</span> אמר רב יצחק בר חנניא אמר רב הונא הכל משהין בפני השמש חוץ מבשר ויין אמר רב חסדא בשר שמן ויין ישן אמר רבא בשר שמן כל השנה כולה יין ישן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בתקופת תמוז</span> אמר רב ענן בר תחליפא הוה קאימנא קמיה דמר שמואל ואייתו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תבשילא דארדי</span> ואי לאו דיהב לי איסתכני אמר רב אשי הוה קאימנא קמיה דרב כהנא ואייתו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>גרגלידי</span> דליפתא בחלא ואי לאו דיהב לי איסתכני רב פפא אמר אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תמרתא דהנוניתא</span> כללא דמילתא כל דאית ליה ריחא ואית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קיוהא</span> אבוה בר איהי ומנימין בר איהי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>חד ספי</span> מכל מינא ומינא וחד ספי מחד מינא מר משתעי אליהו בהדיה ומר לא משתעי אליהו בהדיה הנהו תרתין חסידי ואמרי לה רב מרי ורב פנחס בני רב חסדא מר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>קדים ספי</span> ומר <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מאחר ספי</span> דקדים ספי אליהו משתעי בהדיה דמאחר ספי לא משתעי אליהו בהדיה אמימר ומר זוטרא ורב אשי הוו קא יתבי אפיתחא דבי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אזגור</span> מלכא חליף ואזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אטורנגא דמלכא</span> חזייה רב אשי למר זוטר


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דחוור אפיה</span> שקל באצבעתיה אנח ליה בפומיה א``ל אפסדת לסעודתא דמלכא אמרו ליה אמאי תיעביד הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר להו</span> מאן דעביד הכי פסיל למאכל דמלכא אמרו ליה אמאי אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דבר אחר חזאי ביה</span> בדקו ולא אשכחו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שקל אצבעתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אנח עליה</span> אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הכא מי בדקיתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בדקו אשכחו</span> אמרו ליה רבנן מ``ט סמכת אניסא אמר להו חזאי רוח צרעת דקא פרחה עילויה:  ההוא רומאה דאמר לה לההיא איתתא מינסבת לי אמרה ליה לא אזיל אייתי רימני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פלי</span> ואכל קמה כל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיא דצערי</span> לה בלעתיה ולא הב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עד דזג</span> לה לסוף אמר לה אי מסינא לך מינסבת לי אמרה ליה אין אזיל אייתי רימני פלי ואכל קמה אמר לה כל מיא דצערי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תוף שדאי</span> תוף שדאי עד דנפקא מינה כי הוצא ירקא ואתסיאת:  ועושה בצמר:  בצמר אין בפשתים לא מתני' מני ר' יהודה היא דתניא אינו כופה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לעמוד</span> לפני אביו ולא לעמוד לפני בנו ולא ליתן תבן לפני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בהמתו</span> אבל כופה ליתן תבן לפני בקרו רבי יהודה אומר אף אינו כופה לעשות בפשתן מפני שפשתן מסריח את הפה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>משרבט</span> את השפתים והני מילי בכיתנא רומאה:  ר' אליעזר אומר אפילו הכניסה לו מאה שפחות:  אמר רב מלכיו אמר רב אדא בר אהבה הלכה כרבי אליעזר אמר רבי חנינא בריה דרב איקא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שפוד שפחות וגומות</span> רב מלכיו בלורית אפר מקלה וגבינה רב מלכיא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>רב פפא</span> אמר מתניתין ומתניתא רב מלכיא שמעתתא רב מלכיו וסימנך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מתניתא מלכתא</span> מאי בינייהו איכא בינייהו שפחות:  רשב``ג אומר וכו':  היינו תנא קמא איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דמיטללא בגורייתא קיטנייתא ונדרשיר</span>


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סא,ב משנה
pgu: סא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>המדיר את אשתו</span> מ<span class='tlm-rsh' data-nro='40'>תשמיש</span> המטה ב``ש אומרים שתי שבתות בית הלל אומרים שבת אחת התלמידים יוצאין לתלמוד תורה שלא ברשות שלשים יום הפועלים שבת אחת העונה האמורה בתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>הטיילין</span> בכל יום הפועלים שתים בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>החמרים</span> אחת בשבת הגמלים אחת לשלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>הספנים</span> אחת לששה חדשים דברי רבי אליעזר


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דב``ש גמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מיולדת נקבה</span> ובית הלל גמרי מיולדת זכר וב``ה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>נגמרו מיולדת נקבה</span> אי מיולדת גמרי לה הכי נמי אלא ב``ה מנדה גמרי לה במאי קמיפלגי מר סבר מידי דשכיח <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ממידי דשכיח</span> ומר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>מידי דהוא גרים לה</span> ממידי דהוא גרים לה אמר רב מחלוקת במפרש אבל בסתם דברי הכל יוציא לאלתר ויתן כתובה ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>אפי' בסתם נמי ימתין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>שמא</span> ימצא פתח לנדרו הא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פלי</span>גי בה חדא זימנא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>המדיר את אשתו</span> מליהנות לו עד שלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>יעמיד פרנס</span> יותר מכאן יוציא ויתן כתובה ואמר רב לא שנו אלא במפרש אבל בסתם יוציא לאלתר ויתן כתובה ושמואל אמר אפי' בסתם נמי ימתין שמא ימצא פתח לנדרו צריכא דאי איתמר בהא בהא קאמר רב משום דלא אפשר בפרנס אבל בההיא דאפשר בפרנס אימא מודי ליה לשמואל ואי איתמר בההיא בהך קאמר שמואל אבל בהא אימא מודי ליה לרב צריכא:  התלמידים יוצאין לתלמוד וכו':  ברשות כמה כמה דבע


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אורחא דמילתא</span> כמה אמר רב חדש כאן וחדש בבית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25a27' data-rgl='3'> דברי הימים א כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לכל דבר המחלקות הבאה והיוצאת חדש בחדש</span> לכל חדשי השנה ור' יוחנן אמר חדש כאן ושנים בביתו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a05' data-rgl='28'> מלכים א ה </span> חדש יהיו בלבנון שנים חדשים בביתו ורב נמי מ``ט לא אמר מההיא שאני בנין בית המקדש דאפשר ע``י אחרים ור' יוחנן מ``ט לא אמר מההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שאני התם דאית ליה הרווחה</span> אמר רב אנחה שוברת חצי גופו של אדם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1221' data-rgl=' 11, 19, 24, 33'> יחזקאל כא </span> ואתה בן אדם האנח בשברון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מתנים</span> ובמרירות תאנח ורבי יוחנן אמר אף כל גופו של אדם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1221' data-rgl='12'> יחזקאל כא </span> והיה כי יאמרו אליך על מה אתה נאנח ואמרת אל שמועה כי באה ונמס כל לב ורפו כל ידים וכהתה כל רוח וכל ברכים תלכנה מים ורבי יוחנן נמי הכתיב בשברון מתנים ההיא דכי מתחלא ממתנים מתחלא ורב נמי הכתי' ונמס כל לב ורפו כל ידים וכהתה כל רוח שאני שמועה דבית המקדש דתקיפא טובא ההוא ישראל <ועובד כוכבים> {וגוי} דהוו קאזלי באורחא בהדי הדדי לא אימצי <עובד כוכבים> {גוי} לסגויי בהדי ישראל אדכריה חורבן בית המקדש נגיד ואיתנח ואפ``ה לא אימצי <עובד כוכבים> {גוי} לסגויי בהדיה א``ל לאו אמריתו אנחה שוברת חצי גופו של אדם א``ל ה``מ מילתא חדתי אבל הא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דשנן בה</span> לא דאמרי אינשי דמלפי תכלי לא בהתה:  הטיילין בכל יום:  מאי טיילין אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בני פירקי</span> א``ל אביי מאן דכתיב בהו<span class='tlm-sfr' data-chp='26c7' data-rgl='2'> תהילים קכז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שוא לכם משכימי קום מאחרי שבת</span> אוכלי לחם העצבים כן יתן לידידו שנא ואמר רב יצחק אלו נשותיהן של ת``ח ש<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מנדדות שינה</span> מעיניהם בעוה``ז ובאות לחיי העוה``ב ואת אמרת בני פירקי אלא אמר אביי כדרב דאמר רב כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רב שמואל בר שילת</span> דאכיל מדידיה ושתי מדידיה וגני בטולא דאפדניה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא חליף פריסתקא דמלכא אבביה</span> כי אתא רבין אמר כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מפנקי דמערבא</span> ר' אבהו הוה קאי בי באני הוו סמכי ליה תרי עבדי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>איפחית בי באני</span> מתותיה איתרמי לי' עמודא סליק ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אסקינהו</span> ר' יוחנן הוה קסליק בדרגא הוו סמכי ליה רב אמי ורב אסי איפחתא דרגא תותיה סליק ואסקינהו אמרי ליה רבנן וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאחר דהכי</span> למה ליה למיסמכיה אמר להו א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מה אניח</span> לעת זקנה:  והפועלים שתים בשבת:  והתניא הפועלים אחת בשבת א``ר יוסי ברבי חנינא לא קשיא כאן בעושין מלאכה בעירן כאן בעושין מלאכה בעיר אחרת תניא נמי הכי הפועלים שתים בשבת במה דברים אמורים בעושין מלאכה בעירן אבל בעושין מלאכה בעיר אחרת אחת בשבת:  החמרים אחת בשבת:  אמר ליה רבה בר רב חנן לאביי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איכפל תנא לאשמועינן טייל ופועל</span> אמר ליה ל


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אכולהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא</span> ששה חדשים קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אינו דומה</span> מי שיש לו פת בסלו למי שאין לו פת בסלו א``ל רבה בר רב חנן לאביי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חמר ונעשה גמל מאי</span> א``ל רוצה אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בקב ותיפלות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מעשרה קבין</span> ופרישות:  הספנים אחת לששה חדשים דברי ר' אליעזר:  אמר רב ברונא אמר רב הלכה כר``א אמר רב אדא בר אהבה אמר רב זו דברי ר' אליעזר אבל חכמים אומרים התלמידים יוצאין לת``ת ב' וג' שנים שלא ברשות אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סמכו רבנן</span> אדרב אדא בר אהבה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ועבדי עובדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בנפשייהו</span> כי הא דרב רחומי הוה שכיח קמיה דרבא במחוזא הוה רגיל דהוה אתי לביתיה כל מעלי יומא דכיפורי יומא חד משכתיה שמעתא הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מסכיא</span> דביתהו השתא אתי השתא אתי לא אתא חלש דעתה אחית דמעתא מעינה הוה יתיב באיגרא אפחית איגרא מתותיה ונח נפשיה עונה של תלמידי חכמים אימת אמר רב יהודה אמר שמואל מע``ש לע``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='2601' data-rgl='3'> תהילים א </span> אשר פריו יתן בעתו אמר רב יהודה ואיתימא רב הונא ואיתימא רב נחמן זה המשמש מטתו מע``ש לע``ש יהודה בריה דר' חייא חתניה דר' ינאי הוה אזיל ויתיב בבי רב וכל בי שמשי הוה אתי לביתיה וכי הוה אתי הוה קא חזי קמיה עמודא דנורא יומא חד משכתיה שמעתא כיון דלא חזי ההוא סימנא אמר להו רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כפו מטתו</span> שאילמלי יהודה קיים לא ביטל עונתו הואי<span class='tlm-sfr' data-chp='3110' data-rgl='5'> קוהלת י </span> כשגגה שיוצא מלפני השליט ונח נפשיה רבי איעסק ליה לבריה בי רבי חייא כי מטא למיכתב כתובה נח נפשה דרביתא אמר רבי ח``ו פסולא איכא יתיבו ועיינו במשפחות רבי אתי מ<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שפטיה בן אביטל</span> ורבי חייא אתי משמעי אחי דוד אזיל איעסק ליה לבריה בי ר' יוסי בן זימרא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פסקו ליה תרתי סרי שנין</span> למיזל בבי רב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אחלפוה קמיה</span> אמר להו ניהוו שית שנין אחלפוה קמיה אמר להו איכניס והדר איזיל הוה קא מכסיף מאבוה א``ל בני <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דעת קונך יש בך</span> מעיקרא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl='17'> שמות טו </span> תביאמו ותטעמו ולבסוף כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0225' data-rgl='8'> שמות כה </span> ועשו לי מקדש ושכנתי בתוכם אזיל יתיב תרתי סרי שני בבי רב עד דאתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איעקרא</span> דביתהו אמר רבי היכי נעביד נגרשה יאמרו ענייה זו לשוא שימרה נינסיב איתתא אחריתי יאמרו זו אשתו וזו זונתו בעי עלה רחמי ואיתסיאת:  רבי חנניה בן חכינאי הוה קאזיל לבי רב בשילהי הלוליה דר``ש בן יוחאי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>איעכב לי</span> עד דאתי בהדך לא איעכבא ליה אזל יתיב תרי סרי שני בבי רב עד דאתי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אישתנו שבילי דמתא</span> ולא ידע למיזל לביתיה אזל יתיב אגודא דנהרא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לההיא רביתא</span> דהוו קרו לה בת חכינאי בת חכינאי מלי קולתך ותא ניזיל אמר ש``מ האי רביתא דידן אזל בתרה הוה יתיבא דביתהו קא נהלה קמחא דל עינה חזיתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>סוי לבה</span> פרח רוחה אמר לפניו רבש``ע ענייה זו זה שכרה בעא רחמי עלה וחייה רבי חמא בר ביסא אזיל יתיב תרי סרי שני בבי מדרשא כי אתא אמר לא איעביד כדעביד בן חכינאי עייל יתיב במדרשא שלח לביתיה אתא ר' אושעיא בריה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>יתיב קמיה</span> הוה קא משאיל ליה שמעתא חזא דקא מתחדדי שמעתיה חלש דעתיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>אי הואי הכא</span> הוה לי זרע כי האי על לביתיה על בריה קם קמיה הוא סבר למשאליה שמעתתא קא בעי אמרה ליה דביתהו מי איכא אבא דקאים מקמי ברא קרי עליה רמי בר חמא<span class='tlm-sfr' data-chp='3104' data-rgl='12'> קוהלת ד </span> החוט המשולש לא במהרה ינתק זה ר' אושעיא בנו של רבי חמא בר ביסא ר``ע רעיא דבן <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>כלבא שבוע</span> הוה חזיתיה ברתיה דהוה צניע ומעלי אמרה ליה אי מקדשנא לך אזלת לבי רב אמר לה אין איקדשא ליה בצינעה ושדרתיה שמע אבוה אפקה מביתיה אדרה הנאה מנכסיה אזיל יתיב תרי סרי שנין בבי רב כי אתא אייתי בהדיה תרי סרי אלפי תלמידי שמעיה לההוא סבא דקאמר לה עד כמ


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קא מדברת</span> אלמנות חיים אמרה ליה אי לדידי ציית יתיב תרי סרי שני אחריני אמר ברשות קא עבידנא הדר אזיל ויתיב תרי סרי שני אחריני בבי רב כי אתא אייתי בהדיה עשרין וארבעה אלפי תלמידי שמעה דביתהו הות קא נפקא לאפיה אמרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שיבבתא</span> שאילי מאני לבוש ואיכסאי אמרה להו<span class='tlm-sfr' data-chp='2812' data-rgl='10'> משלי יב </span> יודע צדיק נפש בהמתו כי מטיא לגביה נפלה על אפה קא מנשקא ליה לכרעיה הוו קא מדחפי לה שמעיה אמר להו שבקוה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שלי ושלכם שלה הוא</span> שמע אבוה דאתא גברא רבה למתא אמר איזיל לגביה אפשר דמפר נדראי אתא לגביה א``ל אדעתא דגברא רבה מי נדרת א``ל אפילו פרק אחד ואפי' הלכה אחת אמר ליה אנא הוא נפל על אפיה ונשקיה על כרעיה ויהיב ליה פלגא ממוניה ברתיה דר``ע עבדא ליה לבן עזאי הכי והיינו דאמרי אינשי רחילא בתר רחילא אזלא כעובדי אמה כך עובדי ברתא רב יוסף בריה דרבא שדריה אבוהי לבי רב לקמיה דרב יוסף פסקו ליה שית שני כי הוה תלת שני מטא מעלי יומא דכפורי אמר איזיל ואיחזינהו לאינשי ביתי שמע אבוהי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שקל מנא</span> ונפק לאפיה אמר ליה זונתך נזכרת איכא דאמרי אמר ליה יונתך נזכרת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איטרוד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא מר איפסיק ולא מר איפסיק</span>


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סג,א משנה
pgu: סג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>המורדת על בעלה</span> פוחתין לה מכתובתה שבעה דינרין בשבת ר' יהודה אומר שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טרפעיקין</span> עד מתי הוא פוחת עד כנגד כתובתה ר' יוסי אומר לעולם הוא פוחת והולך עד שאם תפול לה ירושה ממקום אחר גובה הימנה וכן המורד על אשתו מוסיפין על כתובתה שלשה דינרין בשבת ר' יהודה אומר שלשה טרפעיקין


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מורדת ממאי רב הונא אמר מתשמיש המטה ר' יוסי ברבי חנינא אמר ממלאכה תנן וכן המורד על אשתו בשלמא למ``ד מתשמיש לחיי אלא למאן דאמר ממלאכה מי משועבד לה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>באומר איני זן</span> ואיני מפרנס והאמר רב האומר איני זן ואיני מפרנס יוציא ויתן כתובה ולאו לאמלוכי ביה בעי:  מיתבי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אחת לי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ארוסה</span> ונשואה ואפי' נדה ואפילו חולה ואפי' שומרת יבם <בשלמא למאן דאמר ממלאכה שפיר אלא למאן דאמר מתשמיש נדה בת תשמיש היא אמר לך אינו דומה מי שיש לו פת בסלו למי שאין לו איכא דאמרי> בשלמא למאן דאמר מתשמיש היינו דקתני חול


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אלא למאן דאמר ממלאכה חולה בת מלאכה היא אלא מתשמיש כולי עלמא לא פליגי דהויא מורדת כי פליגי ממלאכה מר סבר ממלאכה לא הויא מורדת ומר סבר ממלאכה נמי הויא מורדת:  גופא המורדת על בעלה פוחתין לה מכתובתה שבעה דינרים בשבת רבי יהודה אומר שבעה טרפעיקין רבותינו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חזרו ונמנו</span> שיהו מכריזין עליה ארבע שבתות זו אחר זו ושולחין לה ב``ד הוי יודעת שאפי' כתובתיך מאה מנה הפסדת אחת לי ארוסה ונשואה אפילו נדה אפי' חולה ואפי' שומרת יבם אמר ליה ר' חייא בר יוסף לשמואל נדה בת תשמיש היא אמר ליה אינו דומה מי שיש לו פת בסלו למי שאין לו פת בסלו אמר רמי בר חמא אין מכריזין עליה אלא בבתי כנסיות ובבתי מדרשות אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דיקא נמי דקתני ארבע שבתות</span> זו אחר זו ש``מ אמר רמי בר חמא פעמים שולחין לה מבית דין אחת קודם הכרזה ואחת לאחר הכרזה דרש רב נחמן בר רב חסדא הלכה כרבותינו אמר רבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בורכא</span> אמר ליה רב נחמן בר יצחק מאי בורכתיה אנא אמריתה ניהליה ומשמיה דגברא רבה אמריתה ניהליה ומנו רבי יוסי בר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואיהו כמאן סבר</span> כי הא דאתמר רבא אמר רב ששת הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נמלכין בה</span> רב הונא בר יהודה אמר רב ששת הלכה אין נמלכין בה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היכי דמיא מורדת</span> אמר אמימר דאמרה בעינא ליה ומצערנא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל אמרה מאיס עלי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא כייפינן לה</span> מר זוטרא אמר כייפינן לה הוה עובדא ואכפה מר זוטרא ונפק מיניה רבי חנינא מסורא ולא היא התם סייעתא דשמיא הוה כלתיה דרב זביד אימרדא הוה תפיסא חד שירא יתיב אמימר ומר זוטרא ורב אשי ויתיב רב גמדא גבייהו יתבי וקאמרי מרדה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הפסידה בלאותיה קיימין</span> אמר להו רב גמדא משום דרב זביד גברא רבה מחניפיתו ליה והאמר רב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיבעיא בעי</span> רבא ולא פשיט איכא דאמרי יתבי וקאמרי מרדה לא הפסידה בלאותיה קיימין אמר להו רב גמד


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום דרב זביד גברא רבה הוא</span> אפכיתו ליה לדינא עילויה האמר רב כהנא מיבעיא בעי לה רבא ולא פשיט השתא דלא אתמר לא הכי ולא הכי תפסה לא מפקינן מינה לא תפסה לא יהבינן לה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומשהינן לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תריסר ירחי שתא</span> אגיטא ובהנך תריסר ירחי שתא לית לה מזוני מבעל אמר רב טובי בר קיסנא אמר שמואל כותבין אגרת מרד על ארוסה ואין כותבין אגרת מרד על שומרת יבם מיתיבי אחת לי ארוסה ונשואה אפילו נדה אפילו חולה ואפילו שומרת יבם לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שתבע הוא</span> כאן ש<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תבעה היא</span> דאמר רב תחליפא בר אבימי אמר שמואל תבע הוא נזקקין לו תבעה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין נזקקין לה</span> במאי אוקימתא להא דשמואל בשתבעה היא האי כותבין אגרת מרד על ארוסה לארוסה מיבעי ליה הא לא קשיא תני לארוסה מאי שנא שומרת יבם דלא דאמרינן לה זיל לא מפקדת ארוסה נמי נימא לה זיל לא מפקדת אלא בבאה מחמת טענה דאמרה בעינא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חוטרא לידא</span> ומרה לקבורה ה``נ שומרת יבם בבאה מחמת טענה אלא אידי ואידי שתבע הוא ולא קשיא כאן לחלוץ וכאן לייבם דאמר ר' פדת אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תבע לחלוץ</span> נזקקין לו תבע לייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין נזקקין לו</span> מאי שנא לייבם דלא דאמרינן ליה זיל ונסיב איתתא אחריתי לחלוץ נמי נימא ליה זיל ונסיב איתתא אחריתי אלא דאמר כיון דאגידא בי לא קא יהבו לי אחריתי הכא נמי כיון דאגידא בי לא קא יהבו לי אחריתי אלא אידי ואידי שתבע לייבם ולא קשיא כאן כמשנה ראשונה כאן כמשנה אחרונה דתנן מצות יבום קודמת למצות חליצה בראשונה שהיו מתכוונין לשום מצוה עכשיו שאין מתכוונין לשום מצוה אמרו מצות חליצה קודמת למצות יבום:  עד מתי הוא פוחת וכו':  מאי טרפעיקין אמר רב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אסתירא</span> וכמה אסתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פלגא דזוזא</span> תניא נמי הכי ר' יהודה אומר שלשה טרפעיקין שהן תשע מעין מעה וחצי לכל יום אמר ליה רבי חייא בר יוסף לשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי שנא איהו דיהבינן ליה דשבת</span> ומאי שנא איהי דלא יהבינן לה דשבת איהי דמיפחת קא פחית לא מיחזי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כשכר שבת</span> איהו דאוסופי קא מוספ


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מיחזי כשכר שבת אמר ליה ר' חייא בר יוסף לשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מה בין מורד למורדת</span> אמר ליה צא ולמד משוק של זונות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מי שוכר את מי</span> דבר אחר זה יצרו מבחוץ וזו יצרה מבפנים


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סד,ב משנה
pgu: סד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המשרה</span> את אשתו על ידי שליש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא יפחות לה</span> משני קבין חטין או מארבעה קבין שעורין אמר רבי יוסי לא פסק לה שעורין אלא ר' ישמעאל שהיה סמוך לאדום ונותן לה חצי קב קיטנית וחצי לוג שמן וקב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גרוגרות</span> או מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דבילה</span> ואם אין לו פוסק לעומתן פירות ממקום אחר ונותן לה מטה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפץ</span> ומחצלת ונותן לה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כפה</span> לראשה וחגור למתניה ומנעלים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ממועד למועד</span> וכלים של חמשים זוז משנה לשנה ואין נותנין לה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חדשים</span> בימות החמה ולא שחקים בימות הגשמים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא נותן לה כלים</span> של חמשים זוז בימות הגשמים והיא מתכסה בבלאותיהן בימות החמה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והשחקים שלה</span> נותן לה מעה כסף לצורכה ואוכלת עמו מלילי שבת ללילי שבת ואם אין נותן לה מעה כסף לצורכה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשה ידיה</span> שלה ומה היא עושה לו משקל חמש סלעים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שתי</span> ביהודה שהן עשר סלעים בגליל או משקל עשר סלעים ערב ביהודה שהן עשרים סלעים בגליל ואם היתה מניקה פוחתין לה ממעשה ידיה ומוסיפין לה על מזונותיה במה דברים אמורים בעני שבישראל אבל במכובד הכל לפי כבודו


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מני מתניתין לא רבי יוחנן בן ברוקא ולא ר``ש דתנן וכמה שיעורו מזון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שתי</span> סעודות לכל אחד ואחד מזונו לחול ולא לשבת דברי ר``מ רבי יהודה אומר לשבת ולא לחול וזה וזה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מתכוונין להקל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ר' יוחנן בן ברוקא</span> אומר ככר הלקוח בפונדיון מארבע סאין לסלע ר``ש אומר שתי ידות לככר משלש ככרות לקב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>חציה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לבית המנוגע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וחצי חציה לפסול את הגוייה</span> וחצי חצי חציה לקבל טומאת אוכלין מני אי רבי יוחנן בן ברוקא תמני הויין ואי ר``ש תמני סרי הויין לעולם ר' יוחנן בן ברוקא וכדאמר רב חסדא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>צא מהן שליש לחנווני</span> הכא נמי אייתי תילתא שדי עלייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אכתי</span> תרתי סרי הויין אוכלת עמו לילי שבת הניחא למאן דאמר אכילה ממש אלא למאן דאמר אכילה תשמיש מאי איכא למימר ועוד תליסר הויין אלא כדאמר רב חסדא צא מהן מחצה לחנווני ה``נ אתיא פלגא ושדי עלייהו קשיא דרב חסדא אדרב חסדא לא קשיא הא באתרא דיהבי ציבי הא באתרא דלא יהבי ציבי אי הכי שיתסרי הויין כמאן כרבי חידקא דאמר ארבע סעודות חייב אדם לאכול בשבת אפילו תימא רבנן דל חדא לארחי ופרחי השתא דאתית להכי אפילו תימא ר' שמעון לרבנן דל תלת לארחי ופרחי לרבי חידקא דל תרתי לארחי ופרחי:  אמר רבי יוסי לא פסק שעורין וכו':  אלא באדום הוא דאכלין שעורים בכולי עלמא לא אכלי ה``ק לא פסק שעורים כפלים בחטין אלא רבי ישמעאל שהיה סמוך לאדום מפני ששעורין אדומיות רעות הן:  ונותן לה חצי קב קיטנית:  ואילו יין לא קתני מסייע ליה לר' אלעזר דאמר ר' אלעז


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אין פוסקין יינות לאשה ואם תאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1302' data-rgl='7'> הושע ב </span> אלכה אחרי מאהבי נותני לחמי ומימי צמרי ופשתי שמני ושקויי דברים שהאשה משתוקקת עליהן ומאי נינהו תכשיטין דרש רבי יהודה איש כפר נביריא ואמרי לה איש כפר נפור חיל מנין שאין פוסקין יינות לאשה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a01' data-rgl='9'> שמואל א א </span> ותקם חנה אחרי אכלה בשילה ואחרי שתה שתה ולא שתת אלא מעתה אכלה ולא אכל הכי נמי אנן מדשני קרא בדבוריה קאמרינן מכדי בגוה קא עסיק ואתי מאי טעמא שני ש``מ שתה ולא שתת מיתיבי רגילה נותנין לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רגילה שאני</span> דאמר רב חיננא בר כהנא אמר שמואל רגילה נותנין לה כוס אחד שאינה רגילה נותנין לה שני כוסות מאי קאמר אמר אביי הכי קאמר רגילה בפני בעלה שני כוסות שלא בפני בעלה נותנין לה כוס אחד אינה רגילה בפני בעלה אלא כוס אחד שלא בפני בעלה אין נותנין לה כל עיקר ואי בעית אימא רגילה נותנין לה לציקי קדירה דא``ר אבהו א``ר יוחנן מעשה בכלתו של נקדימון בן גוריון שפסקו לה חכמים סאתים יין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לציקי קדרה</span> מערב שבת לע``ש אמרה להן כך תפסקו לבנותיכם תנא שומרת יבם היתה ולא ענו אחריה אמן תנא כוס אחד יפה לאשה שנים ניוול הוא שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תובעת בפה</span> ארבעה אפילו חמור תובעת בשוק ואינה מקפדת אמר רבא לא שנו אלא שאין בעלה עמה אבל בעלה עמה לית לן בה והא חנה דבעלה עמה הואי אכסנאי שאני דאמר רב הונא מנין לאכסנאי שאסור בתשמיש המטה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a01' data-rgl='19'> שמואל א א </span> וישכימו בבקר וישתחוו לפני ה' וישובו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ויבאו אל ביתם</span> הרמתה וידע אלקנה את חנה אשתו ויזכרה ה' השתא אין מעיקרא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חומא</span> דביתהו דאביי אתאי לקמיה דרבא אמרה ליה פסוק לי מזוני פסק לה פסוק לי חמרא א``ל ידענא ביה בנחמני דלא הוה שתי חמרא אמרה ליה חיי דמר דהוי משקי ליה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שופרזי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי האי</span> בהדי דקא מחויא ליה איגלי דרעא נפל נהורא בבי דינא קם רבא על לביתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תבעה לבת רב חסדא</span> אמרה ליה בת רב חסדא מאן הוי האידנא בבי דינא אמר לה חומא דביתהו דאביי נפקא אבתרה מחתא לה בקולפי דשידא עד דאפקה לה מכולי מחוזא אמרה לה קטלת ליך תלתא ואתת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למיקטל אחרינא</span> דביתהו דרב יוסף בריה דרבא אתאי לקמיה דרב נחמיה בריה דרב יוסף אמרה ליה פסוק לי מזוני פסק לה פסוק לי חמרא פסק לה אמר לה ידענא בהו בבני מחוזא דשתו חמרא דביתהו דרב יוסף בריה דרב מנשיא מדויל אתאי לקמיה דרב יוסף א``ל פסוק לי מזוני פסק לה פסוק לי חמרא פסק לה פסוק לי שיראי אמר לה שיראי למה אמרה ליה לך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לחברך ולחברורך</span>:  ונותן לה מטה ומפץ וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מפץ ומחצלת למה לה</span> דיהב לה אמר רב פפא באתרא דנהיגי דמלו פוריא בחבלי דמבגר לה ת``ר אין נותנין לה כר וכסת משום ר' נתן אמרו נותנין לה כר וכסת היכי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי דאורחה</span> מאי טעמא דת``ק ואי דלאו אורחה מ``ט דרבי נתן לא צריכא כגון ד<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אורחיה</span> דידיה ולאו אורחה דידה תנא קמא סבר אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי אזילנא</span> שקילנא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכי אתינא</span> מייתינא להו בהדאי ורבי נתן סבר אמרה ליה זימנין דמיתרמי בין השמשות ולא מצית מייתי להו ושקלת להו לדידי ומגנית לי על ארעא:  ונותן לה כפה:  אמר ליה רב פפא לאבי


id: 3205
lvr: 32
prk: 05
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  האי תנא שליח ערטלאי ורמי מסאני אמר ליה תנא במקום הרים קאי דלא סגיא בלא תלתא זוגי מסאני ואגב אורחיה קא משמע לן דניתבינהו ניהלה במועד כי היכי דניהוי לה שמחה בגוייהו:  וכלים של חמשים זוז:  אמר אביי חמשים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זוזי פשיטי</span> ממאי מדקתני במה דברים אמורים בעני שבישראל אבל במכובד הכל לפי כבודו ואי ס``ד חמשים זוז ממש עני חמשים זוז מנא ליה אלא ש``מ חמשים זוזי פשיטי:  ואין נותנין לה לא חדשים וכו':  ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מותר מזונות</span> לבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מותר בלאות</span> לאשה מותר בלאות לאשה למה לה אמר רחבה שמתכסה בהן בימי נדתה כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלא תתגנה על בעלה</span> אמר אביי נקטינן מותר בלאות אלמנה ליורשיו התם הוא דלא תתגני באפיה הכא תתגני ותתגני:  נותן לה מעה כסף וכו':  מאי אוכלת רב נחמן אמר אוכלת ממש רב אשי אמר תשמיש תנן אוכלת עמו לילי שבת בשלמא למ``ד אכילה היינו דקתני אוכלת אלא למאן דאמר תשמיש מאי אוכלת לישנא מעליא כדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2830' data-rgl='23'> משלי ל </span> אכלה ומחתה פיה ואמרה לא פעלתי און מיתיבי רשב``ג אומר אוכלת בלילי שבת ושבת בשלמא למ``ד אכילה היינו דקתני ושבת אלא למאן דאמר תשמיש תשמיש בשבת מי איכא והאמר רב הונא ישראל קדושים הן ואין משמשין מטותיהן ביום האמר רבא בבית אפל מותר:  ואם היתה מניקה:  דרש רבי עולא רבה אפיתחא דבי נשיאה אע``פ שאמרו אין אדם זן את בניו ובנותיו כשהן קטנים אבל זן קטני קטנים עד כמה עד בן שש כדרב אסי דאמר רב אסי קטן בן שש יוצא בעירוב אמו ממאי מדקתני היתה מניקה פוחתין לה ממעשה ידיה ומוסיפין לה על מזונותיה מ``ט לאו משום דבעי למיכל בהדה ודלמא משום דחולה היא אם כן ליתני אם היתה חולה מאי אם היתה מניקה ודלמא הא קא משמע לן דסתם מניקות חולות נינהו איתמר אמר רבי יהושע בן לוי מוסיפין לה יין שהיין יפה לחלב:
<BR


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סה,ב משנה
pgu: סה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מציאת האשה ומעשה ידיה לבעלה וירושתה הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אוכל פירות בחייה</span> בושתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ופגמה</span> שלה רבי יהודה בן בתירא אומר בזמן שבסתר לה שני חלקים ולו אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ובזמן שבגלוי</span> לו שני חלקים ולה אחד שלו ינתן מיד ושלה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ילקח בהן קרקע</span> והוא אוכל פירות


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי קא משמע לן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תנינא</span> האב זכאי בבתו בקידושיה בכסף בשטר ובביאה זכאי במציאתה ובמעשה ידיה ובהפרת נדריה מקבל את גיטה ואינו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אוכל פירות בחייה</span> נישאת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יתר עליו הבעל</span> שהוא אוכל פירות בחייה בושתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ופגמה</span> איצטריכא ליה פלוגתא דרבי יהודה בן בתירא ורבנן:  תני תנא קמיה דרבא מציאת האשה לעצמה רבי עקיבא אומר לבעלה אמר ליה השתא ומה העדפ


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דמעשה ידיה</span> היא אמר רבי עקיבא לעצמה מציאתה לא כ``ש דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קונם שאני עושה לפיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אינו צריך להפר</span> רבי עקיבא אומר יפר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמא תעדיף</span> עליו יותר מן הראוי לו אלא איפוך מציאת האשה לבעלה רבי עקיבא אומר לעצמה והא כי אתא רבין אמר רבי יוחנן בהעדפה שלא על ידי הדחק כולי עלמא לא פליגי דבעל הוי כי פליגי בהעדפה שעל ידי הדחק תנא קמא סבר לבעלה ורבי עקיבא סבר לעצמה אמר רב פפא מציאתה כהעדפה שעל ידי הדחק דמי פלוגתא דרבי עקיבא ורבנן בעי רב פפא עשתה לו שתים בבת אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מהו</span> בעי רבינא שלשה או ד' בבת אחת מהו תיקו:  בושתה ופגמה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מתקיף לה רבא בר רב חנן</span> אלא מעתה בייש סוסתו של חבירו ה``נ דבעי למיתן ליה בושת וסוס בר בושת הוא אלא רקק בבגדו של חבירו הכי נמי דבעי למיתן ליה בושת וכי תימא הכי נמי והתנן רקק והגיע בו הרוק ופרע ראש האשה והעביר טליתו ממנו חייב ליתן לו ארבע מאות זוז ואמר רב פפא לא שנו אלא בו אבל בבגדו פטור בבגדו לית ליה זילותא אשתו אית לה זילותא אמר ליה רבינא לרב אשי אלא מעתה בייש עני בן טובים דאית להו זילותא לכולהו בני משפחה ה``נ דבעי למיתן להו בושת לכל בני משפחה א``ל התם לאו גופייהו הכא אשתו גופיה הואי


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סו,א משנה
pgu: סו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הפוסק מעות לחתנו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ומת חתנו</span> אמרו חכמים יכול הוא שיאמר לאחיך הייתי רוצה ליתן ולך אי אפשי ליתן פסקה להכניס לו אלף דינר הוא פוסק כנגדן חמש עשרה מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכנגד השום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הוא פוסק פחות חומש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שום במנה ושוה מנה אין לו אלא מנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שום במנה היא נותנת שלשים ואחד סלע ודינר</span> ובארבע מאות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>היא נותנת חמש מאות</span> מ


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן אין צריך לומר ראשון תלמיד חכם ושני עם הארץ אלא אפילו ראשון עם הארץ ושני תלמיד חכם יכול לומר לאחיך הייתי רוצה ליתן לך אי אפשי ליתן:  פסקה להכניס לו אלף דינר כו':  היינו רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תנא שומא רבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וקתני שומא זוטא</span> תנא שומא דידיה וקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שומא דידה</span>


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סו,ב משנה
pgu: סו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פסקה להכניס לו כספים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סלעה נעשה</span> ששה דינרין החתן מקבל עליו עשרה דינרים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לקופה</span> לכל מנה ומנה רבן שמעון בן גמליאל אומר הכל כמנהג המדינה


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  היינו פוסק כנגדם חמשה עשר מנה תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עסקא</span> רבה ותנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עסקא זוטא</span> וצריכא דאי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנא עסקא רבה</span> דנפיש רווחא אבל עסקא זוטא דזוטר רווחא אימא לא צריכא ואי אשמעינן עסקא זוטא דזוטר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זיונא</span> אבל עסקא רבה דנפיש זיונא אימא לא צריכא:  החתן מקבל עליו עשרה דינר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לקופה</span>:  מאי קופה אמר רב אשי קופה של בשמים ואמר רב אשי לא נאמרו דברים הללו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בירושלים</span> בעי רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>במנה הנישום או במנה המתקבל</span> את``ל מנה המתקבל יום ראשון או כל יום ויום את``ל כל יום ויום שבת ראשונה או כל שבת ושבת את``ל כל שבת ושבת חדש ראשון או כל חדש וחדש את``ל כל חדש וחדש שנה ראשונה או כל שנה ושנה תיקו א``ר יהודה אמר רב מעשה בבתו של נקדימון בן גוריון <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שפסקו לה חכמים</span> ארבע מאות זהובים לקופה של בשמים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לבו ביום</span> אמרה להם כך תפסקו לבנותיכם וענו אחריה אמן:  ת``ר מעשה ברבן יוחנן בן זכאי שהיה רוכב על החמור והיה יוצא מירושלים והיו תלמידיו מהלכין אחריו ראה ריבה אחת שהיתה מלקטת שעורים מבין גללי בהמתן של <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ערביים</span> כיון שראתה אותו נתעטפה בשערה ועמדה לפניו אמרה לו רבי פרנסני אמר לה בתי מי את אמרה לו בת נקדימון בן גוריון אני אמר לה בתי ממון של בית אביך היכן הלך אמרה לו רבי לא כדין מתלין מתלא בירושלים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מלח ממון חסר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואמרי לה חסד</span> ושל בית חמיך היכן הוא אמרה לו בא זה ואיבד את זה אמרה לו רבי זכור אתה כשחתמת על כתובתי אמר להן לתלמידיו זכור אני כשחתמתי על כתובתה של זו והייתי קורא בה אלף אלפים דינרי זהב מבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חוץ משל חמיה</span> בכה רבן יוחנן בן זכאי ואמר אשריכם ישראל בזמן שעושין רצונו של מקום אין כל אומה ולשון שולטת בהם ובזמן שאין עושין רצונו של מקום מוסרן ביד אומה שפלה ולא ביד אומה שפלה אלא ביד בהמתן של אומה שפלה ונקדימון בן גוריון לא עבד צדקה והתניא אמרו עליו על נקדימון בן גוריון כשהיה יוצא מביתו לבית המדרש כלי מילת הי


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מציעין תחתיו</span> ובאין עניים ומקפלין אותן מאחריו איבעית אימא לכבודו הוא דעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואיבעית אימא</span> כדבעי ליה למיעבד לא עבד כדאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לפום גמלא שיחנא</span> תניא אמר ר' אלעזר ברבי צדוק אראה בנחמה אם לא ראיתיה שהיתה מלקטת שעורים מבין טלפי סוסים בעכו קראתי עליה מקרא זה<span class='tlm-sfr' data-chp='3001' data-rgl='8'> שיר השירים א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם לא תדעי</span> לך היפה בנשים צאי לך בעקבי הצאן ורעי את גדיותיך אל תקרי גדיותיך אלא גויותיך:  אמר רב שמן בר אבא אמר ר' יוחנן הכניסה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זהב</span> שמין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והרי הוא כשוויו</span> מיתיבי ה<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זהב הרי הוא ככלים</span> מאי לאו ככלים של כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דפחתי</span> לא ככלים של זהב דלא פחתי א``כ ככליו מיבעי ליה ועוד תניא זהב הרי הוא ככלים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דינרי זהב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי הן ככספים</span> רבן שמעון בן גמליאל אומר במקום שנהגו שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לפורטן</span> שמין אותן והרי הן בשוויהן רשב``ג אהייא אילימא אסיפא מכלל דתנא קמא סבר אפי' במקום שנהגו שלא לפורטן הא לא נפקי אלא לאו ארישא והכי קאמר זהב הרי הוא ככלים מאי כלים כלים של כסף רשב``ג אומר הרי הוא כדינרין של זהב במקום שנהגו שלא לפורטן לא לעולם אסיפא ודנפקי ע``י הדחק ובהא קמיפלגי מר סבר כיון דנפקי משבחינן לה ומר סבר כיון דלא נפקי אלא ע``י הדחק לא משבחינן לה איבעית אימא כולה רשב``ג היא וחסורי מיחסרא והכי קתני זהב הרי הוא ככלים דינרי זהב הרי הן ככספים בד``א במקום שנהגו לפורטן אבל במקום שנהגו שלא לפורטן שמין אותם והרי הן בשוויהן דברי רשב``ג שרבן שמעון בן גמליאל אומר במקום שנהגו שלא לפורטן שמין אותם והרי הן בשוויהן מ``מ ככליו מיבעי ליה קשיא איבעית אימא הכא במאי עסקינן בדהבא פריכא רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בממלא</span> אמר רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשמים של אנטוכיא</span> הרי הן ככספים אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יוחנן גמלים של ערביא אשה גובה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פרנא</span></span> מהם אמר רב פפי הני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תותבי דבי מכסי</span> אשה גובה פרנא מהם ואמר רב פפי הני שקי דרודיא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אשלי</span> דקמחוניא אשה גובה פרנא מהן אמר רבא מריש הוה אמינא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ארנקי דמחוזא</span> אשה גובה פרנא מהם מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסמכתייהו עלייהו</span> כיון דחזאי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דשקלי להו</span> ונפקי וכי משכחי ארעא זבני בהו אמינא אסמכתייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אארעא הוא</span>


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סז,א משנה
pgu: סז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המשיא את בתו סתם לא יפחות לה מחמשים זוז פסק להכניסה ערומה לא יאמר הבעל כשאכניסנה לביתי אכסנה בכסותי אלא מכסה ועודה בבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>וכן המשיא את היתומה</span> לא יפחות לה מחמשים זוז אם יש בכיס מפרנסין אותה לפי כבודה


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר אביי חמשים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>זוזי פשיטי</span> ממאי מדקתני סיפא אם יש בכיס מפרנסין אותה לפי כבודה ואמרינן מאי כיס אמר רחבה ארנקי של צדקה ואי סלקא דעתין חמשים זוזי ממש אם יש בכיס כמה יהבינן לה אלא שמע מינה חמשים זוזי פשיטי ת``ר יתום ויתומה שבאו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>להתפרנס</span> מפרנסין את היתומה ואחר כך מפרנסין את היתום מפני שהאיש דרכו לחזור על הפתחים ואין אשה דרכה לחזור יתום ויתומ


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שבאו לינשא</span> משיאין את היתומה ואחר כך משיאין את היתום מפני שבושתה של אשה מרובה משל איש:  ת``ר יתום שבא לישא שוכרין לו בית ומציעין לו מטה וכל כלי תשמישו ואחר כך משי<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין לו</span> אשה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='8'> דברים טו </span> די מחסורו אשר יחסר לו די מחסורו זה הבית אשר יחסר זה מטה ושלחן לו זו אשה וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl='18'> בראשית ב </span> אעשה לו עזר כנגדו:  תנו רבנן די מחסורו אתה מצווה עליו לפרנסו ואי אתה מצווה עליו לעשרו אשר יחסר לו אפילו סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו אמרו עליו על הלל הזקן שלקח לעני בן טובים אחד סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו פעם אחת לא מצא עבד לרוץ לפניו ורץ לפניו שלשה מילין:  תנו רבנן מעשה באנשי גליל העליון שלקחו לעני בן טובים אחד מציפורי ליטרא בשר בכל יום ליטרא בשר מאי רבותא אמר רב הונא ליטרא בשר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משל עופות</span> ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בליטרא בשר</span> ממש רב אשי אמר התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כפר קטן היה</span> בכל יומא הוה מפסדי חיותא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמטולתיה</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ההוא דאתא</span> לקמיה דרבי נחמיה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במה אתה סועד</span> א``ל בבשר שמן ויין ישן רצונך שתגלגל עמי בעדשים גלגל עמו בעדשים ומת אמר אוי לו לזה שהרגו נחמיה אדרבה אוי לו לנחמיה שהרגו לזה מיבעי ליה אלא איהו הוא דלא איבעי ליה לפנוקי נפשיה כולי האי ההוא דאתא לקמיה דרבא אמר לו במה אתה סועד אמר לו בתרנגולת פטומה ויין ישן אמר ליה ולא חיישת לדוחקא דציבורא א``ל אטו מדידהו קאכילנא מדרחמנא קאכילנא דתנינא<span class='tlm-sfr' data-chp='26e5' data-rgl='15'> תהילים קמה </span> עיני כל אליך ישברו ואתה נותן להם את אכלם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעתו</span> בעתם לא נאמר אלא בעתו מלמד שכל אחד ואחד נותן הקב``ה פרנסתו בעתו אדהכי אתאי אחתיה דרבא דלא חזיא ליה תליסרי שני ואתיא ליה תרנגולת פטומה ויין ישן אמר מאי דקמא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נענתי לך</span> קום אכול תנו רבנן אין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואינו רוצה להתפרנס</span> נותנין לו לשום הלואה וחוזרין ונותנין לו לשום מתנה דברי רבי מאיר וחכמים אומרים נותנין לו לשום מתנה וחוזרין ונותנין לו לשום הלואה לשום מתנה הא לא שקיל אמר רבא לפתוח לו לשום מתנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יש לו ואינו רוצה להתפרנס</span> נותנין לו לשום מתנה וחוזרין ונפרעין ממנו חוזרין ונפרעין הימנו תו לא שקיל אמר רב פפא לאחר מיתה ר``ש אומר יש לו ואינו רוצה להתפרנס אין נזקקין לו אין לו ואינו רוצה להתפרנס אומרים לו הבא משכון וטול כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שתזוח דעתו עליו</span> ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl=''> דברים טו </span> העבט זה שאין לו ואינו רוצה להתפרנס שנותנים לו לשום הלואה וחוזרין ונותנין לו לשום מתנה תעביטנו זה שיש לו ואינו רוצה להתפרנס שנותנין לו לשום מתנה וחוזרין ונפרעין הימנו לאחר מיתה דברי ר' יהודה וחכ``א יש לו ואינו רוצה להתפרנס אין נזקקין לו ואלא מה אני מקיים תעביטנו דברה תורה כלשון בני אדם מר עוקבא הוה עניא בשיבבותיה דהוה רגיל כל יומא דשדי ליה ארבעה זוזי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>צינורא דדשא</span> יום אחד אמר איזיל איחזי מאן קעביד בי ההוא טיבותא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ההוא יומא</span> נגהא ליה למר עוקבא לבי מדרשא אתיא דביתהו בהדיה כיון דחזיוה דקא מצלי ליה לדשא נפק בתרייהו רהוט מקמיה עיילי לההוא אתונא דהוה גרופה נורא הוה קא מיקליין כרעיה דמר עוקבא אמרה ליה דביתהו שקול כרעיך אותיב אכרעאי חלש דעתיה אמרה ליה אנא שכיחנא בגויה דביתא ומקרבא אהנייתי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאי כולי האי</span> דאמר מר זוטרא בר טוביה אמר רב ואמרי לה אמר רב הונא בר ביזנא אמר ר``ש חסידא ואמרי לה א``ר יוחנן משום רבי שמעון בן יוחי נוח לו לאדם שימסור עצמו לתוך כבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים מנא לן מתמר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0138' data-rgl='25'> בראשית לח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>היא מוצאת</span> מר עוקבא הוה עניא בשיבבותיה דהוה רגיל לשדורי ליה ארבע מאה זוזי כל מעלי יומא דכיפורא יומא חד שדרינהו ניהליה ביד בריה אתא אמר ליה לא צריך אמר מאי חזית חזאי דקא מזלפי ליה יין ישן אמר מפנק כולי האי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>עייפינהו</span> ושדרינהו ניהליה כי קא ניחא נפשיה אמר אייתו לי חושבנאי דצדקה אשכח דהוה כתיב ביה שבעת אלפי דינרי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סיאנקי</span> אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>זוודאי קלילי</span> ואורחא רחיקתא קם בזבזיה לפלגיה ממוניה היכי עבד הכי והאמר ר' אילעאי באושא התקינו המבזבז אל יבזבז יותר מחומש הני מילי מחיים שמא ירד מנכסיו אבל לאחר מיתה לית לן בה:  רבי אבא הוה צייר זוזי בסודריה ושדי ליה לאחוריה וממצי נפשיה לבי עניי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ומצלי עיניה</span> מרמאי רבי חנינא הוה ההוא עניא דהוה רגיל לשדורי ליה ארבעה זוזי כל מעלי שבתא יומא חד שדרינהו ניהליה ביד דביתהו אתאי אמרה ליה לא צריך מאי חזית שמעי דהוה קאמרי ליה במה אתה סוע


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בטלי כסף או בטלי זהב</span> אמר היינו דאמר רבי אלעזר בואו ונחזיק טובה לרמאין שאלמלא הן היינו חוטאין בכל יום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='9'> דברים טו </span> וקרא עליך אל ה' והיה בך חטא ותני רבי חייא בר רב מדיפתי רבי יהושע בן קרחה אומר כל המעלים עיניו מן הצדקה כאילו עובד <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='9'> דברים טו </span> השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו' וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0513' data-rgl='14'> דברים יג </span> יצאו אנשים בני בליעל מה להלן <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} אף כאן <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>המסמא את עינו</span> והמצבה את בטנו והמקפח את שוקו אינו נפטר מן העולם עד שיבא לידי כך המקבל צדקה ואין צריך לכך סופו אינו נפטר מן העולם עד שיבא לידי כך תנן התם אין מחייבין אותו למכור את ביתו ואת כלי תשמישו ולא והתניא היה משתמש בכלי זהב ישתמש בכלי כסף בכלי כסף ישתמש בכלי נחושת אמר רב זביד לא קשיא הא במטה ושולחן הא בכוסות וקערות מאי שנא כוסות וקערות דלא דאמר מאיסי לי מטה ושולחן נמי אמר לא מקבל עילואי אמר רבא בריה דרבה במחרישה דכספא רב פפא אמר לא קשיא כאן קודם שיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לידי גיבוי</span> כאן לאחר שיבא לידי גיבוי


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סח,א משנה
pgu: סח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  יתומה שהשיאתה אמה או אחיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מדעתה</span> וכתבו לה במאה או בחמשים זוז יכולה היא משתגדיל להוציא מידן מה שראוי להנתן לה רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אם השיא</span> את הבת ה<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ראשונה</span> ינתן לשניה כדרך שנתן לראשונה וחכ``א פעמים שאדם עני והעשיר או עשיר והעני אלא שמין את הנכסים ונותנין לה


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לפרנסה שמין באב</span> מתיבי הבנות ניזונות ומתפרנסות מנכסי אביהן כיצד אין אומרים אילו אביה קיים כך וכך היה נותן לה אלא שמין את הנכסים ונותנין לה מאי לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פרנסת הבעל</span> אמר רב נחמן בר יצחק לא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פרנסת עצמה</span> הא ניזונות ומתפרנסות קתני מאי לאו אחת פרנסת הבעל ואחת פרנסת עצמה לא אידי ואידי בפרנסת עצמה ולא קשיא הא באכילה ובשתיה והא בלבושא וכיסויא תנן וחכ``א פעמים שאדם עני והעשיר או עשיר והעני אלא שמין הנכסים ונותנין לה מאי עני ומאי עשיר אי נימא עני עני בנכסים עשיר עשיר בנכסים מכלל דתנא קמא סבר אפילו עשיר והעני כדמעיקרא יהבינן לה הא לית ליה אלא לאו עני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עני בדעת</span> עשיר עשיר בדעת וקתני שמין את הנכסים ונותנין לה אלמא לא אזלינן בתר אומדנא ותיובתא דשמואל הוא דאמר כרבי יהודה דתנן רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אם השיא</span> בת ה<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ראשונה</span> ינתן לשניה כדרך שנתן לראשונה ונימא הלכה כרבי יהודה אי אמר הלכה כרבי יהודה הוה אמינא דוקא השיאה דגלי דעתיה אבל לא השיאה לא קמ``ל טעמא דר' יהודה דאזלינן בתר אומדנא לא שנא השיאה ולא שנא לא השיאה והאי דקתני השיאה להודיעך כחן דרבנן דאע``ג דהשיאה וגלי דעתיה לא אזלינן בתר אומדנא א``ל רבא לרב חסדא דרשינן משמך הלכה כר' יהודה א``ל יהא רעוא כל כי הני מילי מעלייתא תדרשו משמאי ומי אמר רבא הכי והתניא רבי אומר בת הניזונת מן האחין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נוטלת עישור נכסים</span> ואמר רבא הלכתא כרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא קשיא הא דאמידניה הא דלא אמידניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכי נמי מסתברא</span> דאמר רב אדא בר אהבה מעשה ונתן לה רבי אחד משנים עשר בנכסים קשיין אהדדי אלא לאו ש``מ הא דאמידניה הא דלא אמידניה ש``מ גופא אמר רבי בת הניזונת מן האחין נוטלת עישור נכסים אמרו לו לרבי לדבריך מי שיש לו עשר בנות ובן אין לו לבן במקום בנות כלום אמר להן כך אני אומר ראשונה נוטלת עישור נכסים שניה במה ששיירה ושלישית במה ששיירה וחוזרות וחולקות בשו


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כל חדא וחדא דנפשה שקלה</span> הכי קאמר אם באו כולם להנשא כאחת חולקות בשוה מסייע ליה לרב מתנה דאמר רב מתנה אם באו להנשא כולם כאחת נוטלות עישור אחד עישור אחד סלקא דעתך אלא נוטלות עישור כאחד ת``ר הבנות בין בגרו עד שלא נישאו ובין נישאו עד שלא בגרו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>איבדו מזונותיהן</span> ולא איבדו פרנסתן דברי רבי ר' שמעון בן אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אף איבדו פרנסתן</span> כיצד הן עושות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שוכרות להן בעלים</span> ומוציאין להן פרנסתן אמר רב נחמן אמר לי הונא הלכתא כרבי איתיביה רבא לרב נחמן יתומה שהשיאתה אמה או אחיה מדעתה וכתבו לה במאה או בחמשים זוז יכולה היא משתגדיל להוציא מידם מה שראוי להנתן לה טעמא דקטנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הא</span> גדולה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ויתרה</span> לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הא דמחאי</span> הא דלא מחאי הכי נמי מסתברא דאם כן קשיא דרבי אדרבי דתניא רבי אומר בת הניזונת מן האחין נוטלת עישור נכסים ניזונת אין שאינה ניזונת לא אלא לאו ש``מ הא דמחאי הא דלא מחאי ש``מ אמר ליה רבינא לרבא אמר לן רב אדא בר אהבה משמך בגרה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אינה צריכה למחות</span> נישאת אינה צריכה למחות בגרה ונישאת צריכה למחות מי אמר רבא הכי והא איתיביה רבא לרב נחמן יתומה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושני ליה</span> הא דמחי הא דלא מחי לא קשיא הא דקא מיתזנא מינייהו הא דלא קא מיתזנא מינייהו אמר רב הונא אמר רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פרנסה</span> אינה כ<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תנאי כתובה</span> מאי אינה כתנאי כתובה אי נימא דאילו פרנסה טרפא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ממשעבדי</span> ותנאי כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא טרפא ממשעבדי</span> מאי קמ``ל הא מעשים בכל יום <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מוציאין לפרנסה</span> ואין מוציאין למזונות ואלא דאילו פרנסה גביא נמי ממטלטלי ותנאי כתובה ממקרקעי גביא ממטלטלי לא גביא לרבי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אידי ואידי</span> מיגבא גביא דתניא אחד נכסים שיש להן אחריות ואחד נכסים שאין להן אחריות מוציאין למזון האשה ולבנות דברי רבי אלא מאי פרנסה אינה כתנאי כתובה לכדתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>האומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אל יזונו בנותיו מנכסיו אין שומעין לו</span> אל יתפרנסו בנותיו מנכסיו שומעין לו שהפרנסה אינה כתנאי כתוב


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תלה ליה רב לרבי ביני חטי האחין ששיעבדו מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוה יתיב ר' חייא קמיה</span> אמר ליה מכרו או משכנו אמר ליה מאי נפקא מינה בין מכרו בין שמשכנו מוצי<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין</span> לפרנסה ואין מוציאין למזונות ורב אי מכרו קמיבעיא ליה נכתוב ליה מכרו אי משכנו קא מיבעיא ליה נכתוב ליה משכנו רב תרוייהו קמבעיא ליה וסבר אי כתיבנא ליה מכרו הא ניחא אי שלח לי דמוציאין כל שכן משכנו אי שלח לי אין מוציאין אכתי משכנו קמיבעיא לי אי כתיבנא ליה משכנו אי שלח לי דאין מוציאין כל שכן מכרו אי שלח לי מוציאין אכתי מכרו קא מיבעיא לי אכתוב ליה שיעבדו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דמשמע הכי ומשמע הכי</span> ורבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחד זה ואחד זה אין מוציאין</span> איבעיא להו לרבי יוחנן לא שמיע ליה הא דרבי ואי שמיע ליה הוה מקבל ליה או דלמא שמיע ליה ולא מקבל ליה ת``ש דאתמר מי שמת והניח שתי בנות ובן וקדמה הראשונה ונטלה עישור נכסים ולא הספיקה שניה לגבות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עד שמת הבן</span> אמר ר' יוחנן שניה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ויתרה</span> אמר ר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גדולה מזו</span> אמרו מוציאין לפרנסה ואין מוציאין למזונות ואת אמרת שניה ויתרה ואם איתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נימא ליה מאן אמרה</span> ודלמא לעולם לא שמיע ליה וכי שמיע ליה קביל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושאני התם</span> דאיכא רווח ביתא אמר ליה רב יימר לרב אשי אלא מעתה אשכחה מציאה בעלמא דאיכא רווח ביתא הכי נמי דלא יהבינן לה עישור נכסים אמר ליה אנא רווח ביתא מהני נכסי קאמינא אמר אמימר בת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יורשת הויא</span> אמר ליה רב אשי לאמימר אילו בעי לסלוקה בזוזי הכי נמי דלא מצי לסלוקה אמר ליה אין אי בעי לסלוקה בחדא ארעא הכי נמי דלא מצי מסלק לה אמר ליה אין רב אשי אמר בת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בעלת חוב הויא</span> ואף אמימר הדר ביה דאמר רב מניומי בריה דרב ניחומי הוה קאימנא קמיה דאמימר ואתאי האי איתתא לקמיה דהות קא בעיא עישור נכסים וחזיתיה לדעתיה דאי בעי לסלוקה בזוזי הוי מסלק לה דשמעי מאחי דהוו קאמרי לה אילו הוה לן זוזי סליקנא בזוזי ואישתיק ולא אמר להו ולא מידי והשתא דאמרת בעלת חוב הויא דאבא או דאחי למאי נפקא מינה למיגבא לבינונית שלא בשבועה וזיבורית בשבועה מאי תא שמע דרבינא אגביה לברתיה דרב אשי ממר בריה דרב אשי בינונית ושלא בשבועה מבריה דרב סמא בריה דרב אשי זבורית בשבועה שלח ליה רב נחמיה בריה דרב יוסף לרבה בר רב הונא זוטא מנהרדעא כי אתיא הא איתתא לקמך אגבה עישור נכסים אפילו מאיצטרובלא אמר רב אשי כי הוינן בי רב כהנא הוה מגבינן אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מעמלא דביתי</span> שלח ליה רב ענן לרב הונא הונא חברין שלם כי אתיא הא איתתא לקמך אגבה עישור נכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הוה יתיב רב ששת קמיה</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זיל אימא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ובשמתא</span> יהא מאן דלא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ענן ענן</span> ממקרקעי או ממטלטלי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מאן יתיב בי מרזיחא ברישא</span> אזל רב ששת לקמיה דרב ענן אמר ליה מר רבה ורב הונא רביה דרבה ושמותי שמית מאן דלא אמר ליה ואי לאו דשמית לא הוה קאמינא ענן ענן ממקרקעי או ממטלטלי ומאן יתיב בי מרזיחא ברישא אזל רב ענן לקמיה דמר עוקבא א``ל חזי מר היכי שלח לי רב הונא ענן ענן ועוד מרזיחא דשלח לי [לא ידענא] מאי ניהו א``ל אימא לי איז


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גופא דעובדא</span> היכי הוה א``ל הכי והכי הוה מעשה אמר ליה גברא דלא ידע מאי ניהו מרזיחא שלח ליה לרב הונא הונא חברין מאי מרזיחא אבל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1116' data-rgl=' 3, 5, 9'> ירמיהו טז </span> כה אמר ה' אל תבא בית מרזח וגו':  אמר ר' אבהו מנין לאבל שמיסב בראש שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2729' data-rgl='25'> איוב כט </span> אבחר דרכם ואשב ראש ואשכון כמלך בגדוד כאשר אבלים ינחם ינחם אחרים משמע אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ינחם כתיב</span> מר זוטרא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1506' data-rgl='7'> עמוס ו </span> וסר מרזח סרוחים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מר וזח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נעשה שר לסרוחים</span> אמר רבא הלכתא ממקרקעי ולא ממטלטלי בין למזוני בין לכתובה בין לפרנסה


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סט,ב משנה
pgu: סט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>המשליש מעות לבתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והיא אומרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נאמן בעלי עלי</span> יעשה השליש מה שהושלש בידו דברי רבי מאיר רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וכי אינה אלא שדה</span> והיא רוצה למוכרה הרי היא מכורה מעכשיו בד``א בגדולה אבל בקטנה אין מעשה קטנה כלום


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר המשליש מעות לחתנו ליקח מהן שדה לבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והיא אומרת</span> ינתנו לבעלי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מן הנשואין הרשות בידה</span> מן האירוסין יעשה השליש מה שהושלש בידו דברי רבי מאיר רבי יוסי אומר הגדולה בין מן הנשואין ובין מן האירוסין הרשות בידה קטנה בין מן הנשואין בין מן האירוסין יעשה השליש מה שהושלש בידו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי בינייהו</span> אילימא קטנה מן הנשואין איכא בינייהו דרבי מאיר סבר הרשות בידה ואתא רבי יוסי למימר אפילו מן הנשואין נמי גדולה אין קטנה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אימא סיפא</span> אבל בקטנה אין מעשה קטנה כלום הא מאן קתני לה אילימא רבי יוסי הא מרישא שמעת מינה דאמר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וכי אינה אלא שדה</span> והיא רוצה למוכרה הרי היא מכורה מעכשיו גדולה דבת זביני אין קטנה דלאו בת זביני היא לא אלא רבי מאיר היא וחסורי מיחסרא והכי קתני יעשה השליש מה שהושלש בידו במה דברים אמורים מן האירוסין אבל מן הנשואין הרשות בידה במה דברים אמורים בגדולה אבל בקטנה אין מעשה קטנה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא גדולה מן האירוסין איכא בינייהו</span> איתמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כרבי יוסי רבא אמר רב נחמן הלכה כרבי מאיר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אילפא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תלא נפשיה</span> באיסקריא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מכותא</span> אמר איכא דאתי דאמר לי מילתא דבי רבי חייא ורבי אושעיא ולא פשיטנא ליה ממתניתין נפילא מאסקריא וטבענא אתא ההוא סבא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>תנא ליה</span> האומר תנו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שקל</span> לבני בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>וראוין</span> ליתן להם סלע נותנין להם סלע ואם אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אל תתנו</span> להם אלא שקל אין נותנין להם אלא שקל ואם אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אם מתו</span> יירשו אחרים תחתיהם בין שאמר תנו בין שאמר אל תתנו אין נותנים להם אלא שקל אמר ליה הא מנ


id: 3206
lvr: 32
prk: 06
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבי מאיר</span> היא דאמר מצוה לקיים דברי המת אמר רב חסדא אמר מר עוקבא הלכתא בין שאמר תנו ובין שאמר אל תתנו נותנין להם כל צורכם הא קיימא לן הלכה כרבי מאיר דאמר מצוה לקיים דברי המת ה``מ במילי אחרניתא אבל בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מינח ניחא ליה</span> והא דאמר הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לזרוזינהו</span> הוא דאתא תנן התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הפעוטות</span> מקחן מקח וממכרן מכר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>במטלטלי</span>ם אמר רפרם לא שנו אלא שאין שם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אפוטרופוס</span> אבל יש שם אפוטרופוס אין מקחן מקח ואין ממכרן מכר ממאי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מדקתני</span> אין מעשה קטנה כלום ודלמא היכא דאיכא שליש שאני א``כ ליתני אבל בקטנה יעשה שליש מה שהושלש בידו מאי אין מעשה קטנה כלום שמע מינה אפילו בעלמא:
<BR


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף ע,א משנה
pgu: ע
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המדיר את אשתו מליהנות לו</span> עד ל' יום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יעמיד פרנס</span> יתר מיכן יוציא ויתן כתובה רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בישראל</span> חדש אחד יקיים ושנים יוציא ויתן כתובה בכהן שנים יקיים ושלשה יוציא ויתן כתובה המדיר את אשתו שלא תטעום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אחד מכל הפירות</span> יוציא ויתן כתובה ר' יהודה אומר בישראל יום אחד יקיים שנים יוציא ויתן כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ובכהן</span> שנים יקיים שלשה יוציא ויתן כתובה המדיר את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שלא תתקשט באחד מכל המינין</span> יוציא ויתן כתובה ר' יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בעניות שלא נתן קצבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובעשירות</span> שלשים יום


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וכיון דמשועבד לה</span> היכי מצי מדיר לה כל כמיניה דמפקע לה לשיעבודה והתנן קונם שאיני עושה לפיך אינו צריך להפר אלמא כיון דמשעבדא ליה לאו כל כמינה דמפקע ליה לשיעבודיה הכא נמי כיון דמשועבד לה לאו כל כמיניה דמפקע לה לשיעבודה אלא מתוך שיכול לומר לה צאי מעשה ידיך במזונותי


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף ע,ב גמרא
pgu: ע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נעשה כאומר לה</span> צאי מעשה ידיך במזונותיך ואם איתא להא דרב הונא אמר רב דא``ר הונא אמר רב יכולה אשה שתאמר לבעלה איני ניזונת ואיני עושה קונם שאני עושה לפיך אמאי אינו צריך להפר לימא מתוך שיכולה לומר איני ניזונת ואיני עושה נעשה כמי שאומרת לו איני ניזונת ואיני עושה אלא לא תימא נעשה אלא באומר לה צאי מעשה ידיך במזונותיך אי הכי פרנס למה לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בדלא ספקה</span> אי בדלא ספקה הדר קושיין לדוכתיה א``ר אשי במספקת לדברים גדולים ואינה מספקת לדברים קטנים הני דברים קטנים היכי דמי אי דרגילה בהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הא רגילה בהו</span> ואי לא רגילה בהו פרנס למה לה לא צריכא דרגילה בבית נשא וקא מגלגלא בהדיה דאמרה ליה עד האידנא דלא אדרתן גלגילנא בהדך השתא דאדרתן לא מצינא דאיגלגל בהדך ומאי שנא עד ל' יום עד ל' יום לא שמעי בה אינשי ולא זילא בה מילתא טפי שמעי בה אינשי וזילא בה מילתא איבעית אימא שהדירה כשהיא ארוסה ארוסה מי אית לה מזוני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שהגיע זמן ולא נשאו</span> דתנן הגיע זמן ולא נשאו אוכלות משלו ואוכלות בתרומה ומאי שנא עד שלשים יום עד שלשים יום עביד שליח שליחותיה טפי לא עביד שליח שליחותיה ואיבעית אימא שהדירה כשהיא ארוסה ונישאת נישאת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא סברה וקבלה</span> דאמרה כסבורה אני שאני יכולה לקבל עכשיו אין אני יכולה לקבל אימר דאמרינן הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גבי מומין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לענין מזוני מי אמרינן</span> הכי אלא מחוורתא כדשנינן מעיקרא:  עד שלשים יום יעמיד פרנס:  ופרנס לאו שליחותיה קא עביד אמר רב הונא באומר כל הזן אינו מפסיד וכי אמר הכי לאו שליחותיה קעביד והתנן מי שהיה מושלך בבור ואמר כל השומע קולו יכתוב גט לאשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הרי אלו יכתבו ויתנו</span> הכי השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>התם קאמר יכתוב</span> הכא מי קאמר יזון כל הזן קאמר והא אמר ר' אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בדליקה התירו לומר</span> כל המכבה אינו מפסיד בדליקה למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לאו למעוטי כי האי גוונא</span> לא למעוטי שאר איסורים דשבת מתיב רבה המודר הנאה מחבירו ואין לו מה יאכל ילך אצל חנוני הרגיל אצלו ויאמר לו איש פלוני מודר הנאה ממני ואיני יודע מה אעשה לו הוא נותן לו ובא ונוטל מזה הכי הוא דשרי אבל כל הזן אינו מפסיד לא לא מיבעיא קאמר לא מיבעיא כל הזן אינו מפסיד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דלעלמא קאמר</span> אבל האי כיון דרגיל אצלו וקאזיל קאמר ליה כמאן דאמר ליה זיל הב ליה את דמי קמ``ל:  גופא המודר הנאה מחבירו ואין לו מה יאכל הולך אצל חנוני הרגיל אצלו ואומר לו איש פלוני מודר הנאה ממני ואיני יודע מה אעשה לו הוא נותן לו ובא ונוטל מזה ביתו לבנות וגדירו לגדור ושדהו לקצור הולך אצל פועלין הרגילין אצלו ואומר להן איש פלוני מודר הנאה ממני ואיני יודע מה אעשה לו הן עושין עמו ובאין ונוטלים שכרן מזה היו מהלכין בדרך ואין עמו מה יאכל נותן לאחר לשום מתנה והלה נוטל ואוכל ומותר ואם אין שם אחר מניח על גבי הסלע או על גבי הגדר ואומר הרי הן מופקרין לכל מי שיחפוץ והלה נוטל ואוכל ומותר ורבי יוסי אוסר אמר רבא מ``ט דר' יוסי גזירה משו


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עא,א גמרא
pgu: עא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מעשה דבית חורון</span>:  רבי יהודה אומר בישראל חדש אחד וכו':  היינו ת``ק אמר אביי כהנת אתא לאשמועינן רבא אמר חדש מלא וחדש חסר איכא בינייהו אמר רב לא שנו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במפרש</span> אבל בסתם יוציא לאלתר ויתן כתובה ושמואל אמר אפילו בסתם לא יוציא שמא ימצא פתח לנדרו והא איפלגו ביה חדא זימנא דתנן המדיר את אשתו מתשמיש המטה ב``ש אומרים שתי שבתות וב``ה אומרים שבת אחת ואמר רב מחלוקת במפרש אבל בסתם יוציא לאלתר ויתן כתובה ושמואל אמר אפי' בסתם נמי לא יוציא שמא ימצא פתח לנדרו צריכא דאי איתמר בההיא בההיא קאמר רב משום דלא אפשר בפרנס אבל בהא דאפשר בפרנס אימא מודה ליה לשמואל ואי אתמר בהא בהא קאמר שמואל משום דאפשר בפרנס אבל בההיא אימא מודה ליה לרב צריכא:  תנן המדיר את אשתו שלא תטעום אחד מכל הפירות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יוציא ויתן כתובה</span> בשלמא לרב כאן בסתם כאן במפרש אלא לשמואל קשיא הכא במאי עסקינן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שנדרה היא</span> וקיים לה איהו וקסבר ר``מ הוא נותן אצבע בין שיניה וסבר רבי מאיר הוא נותן אצבע בין שיניה והתניא האשה שנדרה בנזיר ושמע בעלה ולא הפר לה רבי מאיר ורבי יהודה אומרים היא נתנה אצבע בין שיניה לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אם רצה הבעל</span> להפר יפר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואם</span> אמר אי אפשי באשה נדרנית תצא שלא בכתובה רבי יוסי ורבי אלעזר אומרים הוא נותן אצבע בין שיניה לפיכך אם רצה הבעל להפר יפר ואם אמר אי אפשי באשה נדרנית יוציא ויתן כתובה איפוך ר``מ ורבי יהודה אומרים הוא נותן רבי יוסי ורבי אלעזר אומרים היא נתנה וסבר רבי יוסי היא נתנה והתנן רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בעניות שלא נתן קצבה</span> אימא רבי מאיר ורבי יוסי אומרים הוא נותן רבי יהודה ורבי אלעזר אומרים היא נתנה וסבר רבי יהודה היא נתנה והתנן רבי יהודה אומר בישראל יום אחד יקיים אימא רבי מאיר ורבי יהודה ורבי יוסי אומרים הוא נותן ורבי אלעזר אומר היא נתנה ואם תמצא לומר זוגי זוגי קתני אימא רבי מאיר ורבי אלעזר אומרים היא נתנה רבי יהודה ורבי יוסי אומרים הוא נותן והא סתמא דלא כרבי מאיר וסבר רבי יוסי בעניות שלא נתן קצבה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלמא בעל מצי מיפר</span> ורמינהו אלו דברים שהבעל מיפר דברים שיש בהן עינוי נפש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אם ארחץ אם לא ארחץ</span> אם אתקשט <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אם לא אתקשט</span> אמר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין אלו נדרי עינוי נפש</span> ואלו הן נדרי עינוי נפש שלא אוכל בשר ושלא אשתה יין ושלא אתקש


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עא,ב גמרא
pgu: עא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בבגדי צבעונין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הכא במאי עסקינן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בדברים שבינו לבינה</span> הניחא למ``ד דברים שבינו לבינה הבעל מיפר אלא למ``ד אין הבעל מיפר מאי איכא למימר דאתמר דברים שבינו לבינה רב הונא אמר הבעל מיפר רב אדא בר אהבה אמר אין הבעל מיפר שלא מצינו שועל שמת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בעפר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פיר</span></span> אלא הכא במאי עסקינן כגון דתלינהו לקישוטיה בתשמיש המטה דאמרה יאסר הנאת תשמישך עלי אם אתקשט כדאמר רב כהנא דאמר רב כהנא הנאת תשמישי עליך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כופה ומשמשתו</span> הנאת תשמישך עלי יפר לפי שאין מאכילין לאדם דבר האסור לו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא תתקשט ולא תאסר</span> אם כן קרו לה מנוולת ותתקשט ותאסר אי לב``ש שתי שבתות אי לבית הלל שבת אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הני מילי</span> היכא דאדרה איהו דסברה מירתח רתח עילואי והשתא מותיב דעתיה אבל הכא דנדרה איהי ושתיק לה סברה מדאישתק מיסנא הוא דסני לי:  רבי יוסי אומר בעניות שלא נתן קצבה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וכמה קצבה</span> אמר רב יהודה אמר שמואל י``ב חדש רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן עשר שנים רב חסדא אמר אבימי רגל שכן בנות ישראל מתקשטות ברגל:  ובעשירות ל' יום:  מאי שנא ל' יום אמר אביי שכן אשה חשובה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נהנית מריח קשוטיה</span> ל' יום


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עא,ב משנה
pgu: עא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המדיר את אשתו שלא תלך לבית אביה בזמן שהוא עמה בעיר חודש אחד יקיים שנים יוציא ויתן כתובה ובזמן שהוא בעיר אחרת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רגל אחד</span> יקיים שלשה יוציא ויתן כתובה המדיר את אשתו שלא תלך לבית האבל או לבית המשתה יוציא ויתן כתובה מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שנועל בפניה</span> ואם היה טוען משום דבר אחר רשאי אמר לה ע``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שתאמרי לפלוני</span> מה שאמרת לי או מה שאמרתי לך או <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שתהא ממלאה ומערה</span> לאשפה יוציא ויתן כתובה


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עא,ב גמרא
pgu: עא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא גופא קשיא אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רגל אחד</span> יקיים הא שנים יוציא ויתן כתובה אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>סיפא</span> שלשה יוציא ויתן כתובה הא שנים יקיים אמר אביי סיפא אתאן לכהנת ורבי יהודה היא רבה בר עולא אמר לא קשיא כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>רדופה</span> כאן בשאינה רדופה<span class='tlm-sfr' data-chp='3008' data-rgl='10'> שיר השירים ח </span> אז הייתי בעיניו כמוצאת שלום אמר רבי יוחנן ככלה שנמצאת שלמה בבית חמיה ורדופה לילך ולהגיד שבחה בבית אביה<span class='tlm-sfr' data-chp='1302' data-rgl=' 18, 23'> הושע ב </span> והיה ביום ההוא נאום ה' תקראי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אישי</span> ולא תקראי לי עוד בעלי אמר רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ככלה בבית חמיה</span> ולא ככלה בבית אביה:  המדיר את אשתו וכו':  בשלמא לבית המשת


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,א גמרא
pgu: עב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איכא נועל בפניה</span> אלא לבית האבל מאי נועל בפניה איכא תנא למחר היא מתה ואין כל בריה סופדה ואיכא דאמרי אין כל בריה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סופנה</span> תניא היה ר' מאיר אומר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl='2'> קוהלת ז </span> טוב ללכת אל בית אבל מלכת אל בית משתה באשר הוא סוף כל האדם והחי יתן אל לבו מאי והחי יתן אל לבו דברים של מיתה דספד יספדוניה דקבר יקברוניה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דידל</span> ידלוניה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלואי</span> ילווניה דטען יטענוניה:  ואם היה טוען משום דבר אחר רשאי:  מאי דבר אחר אמר רב יהודה אמר שמואל משום בני אדם פרוצין שמצויין שם אמר רב אשי לא אמרן אלא דאיתחזק אבל לא איתחזק לא כל כמיניה:  ואם אמר לה ע``מ שתאמרי:  ותימא אמר רב יהודה אמר שמואל דברים של קלון:  או שתהא ממלאה ומערה לאשפה:  ותיעביד א``ר יהודה אמר שמואל שתמלא ונופצת במתניתא תנא שתמלא עשרה כדי מים ותערה לאשפה בשלמא לשמואל משום הכי יוציא ויתן כתובה אלא למתניתא מאי נפקא לה מינה תיעביד אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן מפני שנראית כשוטה אמר רב כהנא המדיר את אשתו שלא תשאל ושלא תשאיל נפה וכברה וריחים ותנור יוציא ויתן כתובה שמשיאה שם רע בשכינותיה תניא נמי הכי המדיר את אשתו שלא תשאל ושלא תשאיל נפה וכברה ריחים ותנור יוציא ויתן כתובה מפני שמשיאה שם רע בשכינותיה וכן היא שנדרה שלא תשאל ושלא תשאיל נפה וכברה וריחים ותנור ושלא תארוג בגדים נאים לבניו תצא שלא בכתובה מפני שמשיאתו שם רע בשכיניו


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,א משנה
pgu: עב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ואלו יוצאות שלא בכתובה העוברת על דת משה ויהודית ואיזו היא דת משה מאכילתו שאינו מעושר ומשמשתו נדה ולא קוצה לה חלה ונודרת ואינה מקיימת ואיזוהי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דת יהודית</span> יוצאה וראשה פרוע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וטווה בשוק</span> ומדברת עם כל אדם אבא שאול אומר אף המקללת יולדיו בפניו רבי טרפון אומר אף הקולנית ואיזוהי קולנית לכשהיא מדברת בתוך ביתה ושכיניה שומעין קולה


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,א גמרא
pgu: עב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאכילתו שאינו מעושר:  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>היכי דמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי דידע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נפרוש</span> אי דלא ידע <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מנא ידע</span> לא צריכא דאמרה ליה פלוני כהן תיקן לי את הכרי ואזיל שייליה ואשתכח שיקרא:  ומשמשתו נדה:  היכי דמי אי דידע בה נפרוש אי דלא ידע נסמוך עילוה דא``ר חיננא בר כהנא אמר שמואל מנין לנדה שסופרת לעצמה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl='28'> ויקרא טו </span> וספרה לה שבעת ימים לה לעצמה לא צריכא דאמרה ליה פלוני חכם טיהר לי את הדם ואזל שייליה ואשתכח שיקרא ואיבעית אימא כדרב יהודה דאמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הוחזקה נדה בשכינותיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בעלה לוקה</span> עליה משום נדה:  ולא קוצה לה חלה:  היכי דמי אי דידע נפרוש אי דלא ידע מנא ידע לא צריכא דאמרה ליה פלוני גבל תיקן לי את העיסה ואזיל שייליה ואשתכח שיקרא:  ונודרת ואינה מקיימת:  דאמר מר בעון נדרים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בנים מתים</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3105' data-rgl='5'> קוהלת ה </span> אל תתן את פיך לחטיא את בשרך וגו' ואיזו הן מעשה ידיו של אדם הוי אומר בניו ובנותיו רב נחמן אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='1105' data-rgl=''> ירמיהו ה </span> לשוא הכיתי את בניכם לשוא על עסקי שוא תניא היה ר``מ אומר כל היודע באשתו שנודרת ואינה מקיימת יחזור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ידירנה</span> ידירנה במאי מתקן לה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יחזור ויקניטנה</span> כדי שתדור בפניו ויפר לה אמרו לו אין אדם דר עם נחש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בכפיפה</span> תניא היה ר' יהודה אומר כל היודע באשתו שאינה קוצה לו חלה יחזור ויפריש אחריה אמרו לו אין אדם דר עם נחש בכפיפה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאן דמתני לה אהא</span> כ``ש אהך אבל מאן דמתני אהך אבל הא זימנין דמקרי ואכיל:  ואיזוהי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דת יהודית</span> יוצאה וראשה פרוע:  ראשה פרוע <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דאורייתא היא</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='18'> במדבר ה </span> ופרע את ראש האשה ותנא דבי רבי ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אזהרה</span> לבנות ישראל שלא יצאו בפרוע ראש דאוריית


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קלתה</span> שפיר דמי דת יהודית אפילו קלתה נמי אסור אמר רבי אסי אמר ר' יוחנן קלתה אין בה משום פרוע ראש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוי</span> בה רבי זירא היכא אילימא בשוק דת יהודית היא ואלא בחצר אם כן לא הנחת בת לאברהם אבינו שיושבת תחת בעלה אמר אביי ואיתימא רב כהנא מחצר לחצר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ודרך מבוי</span>:  וטווה בשוק:  אמר רב יהודה אמר שמואל במראה זרועותיה לבני אדם רב חסדא אמר אבימי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בטווה ורד כנגד פניה</span>:  ומדברת עם כל אדם:  אמר רב יהודה אמר שמואל במשחקת עם בחורים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמר רבה</span> בר בר חנה זימנא חדא הוה קאזילנא בתריה דרב עוקבא חזיתיה לההיא ערביא דהוה יתבה קא שדיא פילכה וטווה ורד כנגד פניה כיון דחזיתינן פסיקתיה לפילכה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שדיתיה</span> אמרה לי עולם הב לי פלך אמר בה רב עוקבא מילתא מאי אמר בה רבינא אמר טווה בשוק אמר בה רבנן אמרי מדברת עם כל אדם אמר בה:  אבא שאול אומר אף המקללת יולדיו בפניו:  אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במקללת יולידיו בפני מולידיו</span> וסימניך<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='5'> בראשית מח </span> אפרים ומנשה כראובן ושמעון יהיו לי אמר רבה דאמרה ליה ניכליה אריא לסבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>באפי בריה</span>:  רבי טרפון אומר אף הקולנית:  מאי קולנית אמר רב יהודה אמר שמואל במשמעת קולה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>על עסקי תשמיש</span> במתניתא תנא במשמשת בחצר זו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ונשמע קולה</span> בחצר אחרת וניתנייה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גבי מומין</span> במתניתין אלא מחוורתא כדשנין מעיקרא


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,ב משנה
pgu: עב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המקדש את האשה על מנת שאין עליה נדרים ונמצאו עליה נדרים אינה מקודשת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כנסה סתם</span> ונמצאו עליה נדרים תצא שלא בכתובה על מנת שאין בה מומין ונמצאו בה מומין אינה מקודשת כנסה סתם ונמצאו בה מומין תצא שלא בכתובה כל ה<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מומין הפוסלין בכהנים</span> פוסלין בנשים


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ותנן נמי גבי קדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כי האי גוונא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הכא</span> כתובות איצטריכא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תנא קדושין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אטו כתובות</span> התם קדושין אצטריכא ליה תנא כתובות אטו קדושין א``ר יוחנן משום ר``ש בן יהוצדק באלו נדרים אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שלא תאכל בשר</span> ושלא תשתה יין ושלא תתקשט בבגדי צבעונים תניא נמי הכי באלו נדרים אמרו דברים שיש בהן עינוי נפש שלא תאכל בשר ושלא תשתה יין ושלא תתקשט בבגדי צבעונין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הוי</span> בה רב פפא אהייא אילימא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ארישא</span> כיון דקא קפיד אפילו כל מילי נמי אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אסיפא</span> רב אשי אמר לעולם ארישא ומידי דקפדי בה אינשי הוה קפידיה קפידא מידי דלא קפדי בה אינשי לא הוי קפידיה קפידא איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קידשה על תנאי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כנסה סתם</span> רב אמר צריכה הימנו גט ושמואל אמר אינה צריכה הימנו גט אמר אבי


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עג,א גמרא
pgu: עג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא תימא</span> טעמיה דרב כיון שכנסה סתם אחולי אחליה לתנאיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא טעמא דרב</span> לפי שאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות הא פליגי בה חדא זימנא דאתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קטנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלא מיאנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והגדילה</span> עמדה ונישאת רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צריכה גט משני</span></span> ושמואל אמר צריכה גט משני צריכא דאי אתמר בההיא בההיא קאמר רב משום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דליכא תנאה</span> אבל בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאיכא תנאה</span> אימא מודי ליה לשמואל ואי אתמר בהא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בהא קאמר שמואל</span> אבל בהך אימא מודי ליה לרב צריכא תנן כנסה סתם ונמצאו עליה נדרים תצא שלא בכתובה כתובה הוא דלא בעיא הא גיטא בעיא מאי לאו קידשה על תנאי וכנסה סתם תיובתא דשמוא


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עג,ב גמרא
pgu: עג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא קידשה סתם וכנסה סתם אבל קידשה על תנאי וכנסה סתם הכי נמי דלא בעיא גיטא אדתני המקדש את האשה על מנת שאין עליה נדרים ונמצאו עליה נדרים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אינה מקודשת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליתני כנסה סתם</span> ונמצאו עליה נדרים אינה מקודשת וכל שכן הא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הכי נמי קאמר</span> המקדש את האשה על מנת שאין עליה נדרים וכנסה סתם ונמצאו עליה נדרים אינה מקודשת קידשה סתם וכנסה סתם תצא שלא בכתובה כתובה הוא דלא בעיא הא גיטא בעיא ומאי שנא כתובה דלא בעיא דאמר אי אפשי באשה נדרנית אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גט נמי לא תיבעי</span> אמר רבה צריכה גט מדבריהם וכן אמר רב חסדא צריכה גט מדבריהם רבא אמר תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ספוקי מספקא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גבי ממונא לקולא</span> גבי איסורא לחומרא אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מחלוקת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בטעות שתי נשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל בטעות אשה אחת</span> דברי הכל אין צריכה הימנו גט אמר <ליה> אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והא מתניתין דטעות אשה אחת היא</span> וקמותבינן תיובתא מיניה אלא [אי אתמר הכי אתמר] אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחלוקת בטעות אשה אחת כעין שתי נשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל בטעות אשה אחת גרידתא</span> דברי הכל אינה צריכה הימנו גט איתיביה אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קידשה בטעות</span> ופחות משוה פרוטה וכן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קטן</span> שקידש אע``פ ששלח <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סבלונות</span> לאחר מיכן אינה מקודשת שמחמת קדושין הראשונים שלח ואם בעלו קנו ר' שמעון בן יהודה משום ר' ישמעאל אמר אם בעלו לא קנו והא הכא דטעות אשה אחת היא ופליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מאי לאו טעות נדרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא טעות פחות משוה פרוטה</span> פחות משוה פרוטה בהדיא קתני לה קידשה בטעות ופחות משוה פרוטה פרושי קא מפרש קידשה בטעות כיצד כגון שקידשה בפחות משוה פרוטה במאי קא מיפלגי מר סבר אדם יודע שאין קדושין תופסין בפחות משוה פרוטה וגמר ובעל לשם קדושין ומר סבר אין אדם יודע שאין קדושין תופסין בפחות משוה פרוטה וכי קא בעל אדעתא דקדושין הראשונים בעל איתיביה הריני בועליך על מנת שירצה אבא אע``פ שלא רצה האב מקודשת ר' שמעון בן יהודה אומר משום ר``ש רצה האב מקודשת לא רצה האב אינה מקודשת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>והא הכא דכי טעות אשה אחת דמי</span> ופליגי התם בהא קמיפלגי מ``ס על מנת שירצה האב ע``מ שישתוק האב והא שתיק ליה ומ``ס ע``מ שיאמר אבא הן והא לא אמר אבא הן איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מודים חכמים לרבי אליעזר</span> בקטנה שהשיאה אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ונתגרשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>והיא יתומה בחיי האב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והחזירה</span> שחולצת ולא מתיבמת מפני שגירושיה גירושין גמורין ואין חזרתה חזרה גמורה במה דברים אמורים שגירשה כשהיא קטנה והחזירה כשהיא קטנה אבל גירשה כשהיא קטנה והחזירה כשהיא גדולה או שהחזירה כשהיא קטנה וגדלה אצלו ומת או חולצת או מתיבמ


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עד,א גמרא
pgu: עד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום רבי אליעזר אמרו חולצת ולא מתייבמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא הכא</span> דכטעות אשה אחת דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ופליגי</span> התם נמי בהא קמיפלגי מר סבר אדם יודע שאין קידושי קטנה כלום וגמר ובעל לשם קידושין ומ``ס אין אדם יודע שאין קידושי קטנה כלום וכי קא בעל אדעתא דקידושין הראשונים קא בעל אתמר נמי אמר רב אחא בר יעקב אמר רבי יוחנן המקדש על תנאי ובעל [דברי הכל] אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>צריכה הימנו גט</span> איתיביה רב אחא בריה דרב איקא בר אחתיה חליצה מוטעת כשירה איזו היא חליצה מוטעת אמר ריש לקיש כל שאומר לו חלוץ לה ובכך אתה כונסה אמר ר' יוחנן אני שונה בין שנתכוון הוא ולא נתכוונה היא בין שנתכוונה היא ולא נתכוון הוא חליצתה פסולה עד שיתכוונו שניהם ואת אמרת חליצתה כשרה אלא אמר רבי יוחנן כל שאומר לו חלוץ לה על מנת שתתן לך מאתים זוז אלמא כיון דעבד מעשה אחולי אחליה לתנאיה הכא נמי כיון דבעל אחולי אחליה לתנאיה א``ל בר בי רב שפיר קא אמרת מכדי כל תנאי מהיכא גמרינן מתנאי בני גד ובני ראובן תנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאפשר לקיומיה</span> ע``י שליח כי התם הוי תנאיה תנאה דלא אפשר לקיומיה ע``י שליח כי התם לא הוי תנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והא ביאה</span> דלא אפשר לקיומיה ע``י שליח כי התם וקא הוי תנאה התם משום <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דאיתקוש הויות</span> להדדי אמר רב עולא בר אבא אמר עולא אמר רבי אלעזר המקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>במלוה</span> ובעל על תנאי ובעל בפחות משוה פרוטה ובעל דברי הכל צריכה הימנו גט אמר רב יוסף בר אבא אמר רבי מנחם א``ר אמי המקדש בפחות משוה פרוטה ובעל צריכה הימנו גט בהא הוא דלא טעי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל בהנך טעי</span> אמר רב כהנא משמיה דעולא המקדש על תנאי ובעל צריכה הימנו גט זה היה מעשה ולא היה כח בחכמים להוציאה בלא גט לאפוקי מהאי תנא דאמר רב יהודה אמר שמואל משום רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='13'> במדבר ה </span> והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת ויש לך אחרת שאף על פי שלא נתפשה מותרת ואיזו זו שקידושיה קידושי טעות שאפילו בנה מורכב על כתיפ


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עד,ב גמרא
pgu: עד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ממאנת והולכת לה תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלכה</span> אצל חכם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והתירה</span> מקודשת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אצל רופא וריפא אותה</span> אינה מקודשת מה בין חכם לרופא חכם עוקר את הנדר מעיקרו ורופא אינו מרפא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מכאן ולהבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והתניא אצל חכם והתירה אצל רופא וריפא אותה אינה מקודשת</span> אמר רבא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא</span> רבי מאיר הא רבי אלעזר הא ר``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דאמר אדם רוצה</span> שתתבזה אשתו בבית דין הא ר``א דאמר אין אדם רוצה שתתבזה אשתו בב``ד מאי היא דתנן המוציא את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום נדר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יחזיר</span></span></span></span> משום שם רע לא יחזיר רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כל נדר שידעו בו רבים</span> לא יחזיר לא ידעו בו רבים יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רבי מאיר אומר כל נדר שצריך חקירת חכם</span> לא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ושאינו צריך חקירת חכם</span> יחזיר <רבי אלעזר אומר אחד צריך ואחד אינו צריך לא יחזיר> אמר רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא אסרו צריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא מפני שאינו צריך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי טעמא דרבי יהודה</span> דכתי


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עה,א גמרא
pgu: עה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0609' data-rgl='18'> יהושוע ט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולא הכום בני ישראל</span> כי נשבעו להם נשיאי העדה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'><span class='tlm-rsh' data-nro='26'>וכמה</span></span> רבים רב נחמן בר יצחק אמר שלשה ימים שנים רבים שלשה ר' יצחק אמר עשרה עדה כתיב בהו ר``מ אומר כל נדר שצריך חקירת חכם לא יחזיר ר' אלעזר אומר לא אסרו צריך אלא מפני שאינו צריך במאי קמיפלגי רבי מאיר סבר אדם רוצה שתתבזה אשתו בב``ד ר' אלעזר סבר אין אדם רוצה שתתבזה אשתו בב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רבא אמר</span> הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>באשה חשובה</span> עסקינן דאמר לא ניחא לי דאיתסר בקרובותיה אי הכי סיפא דקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אבל הוא</span> שהלך אצל חכם והתירו אצל רופא וריפא אותו מקודשת ליתני אינה מקודשת ולימא הכא באדם חשוב עסקינן דאמרה לא ניחא לי דאיתסר בקריביה איהי בכל דהו ניחא לה כדריש לקיש דאמר ר``ל טב למיתב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>טן דו</span> מלמיתב ארמלו אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דשומשמנא גברא</span> כורסיה בי חראתא רמי לה רב פפא אמר ד<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נפסא</span> גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תיקרייה בסיפי בבא ותיתיב</span> רב אשי אמר דקלסא גברא לא בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>טלפחי</span> לקידרא תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכולן מזנות ותולות בבעליהן</span>:  כל מומין שפוסלין וכו':  תנא הוסיפו עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זיעה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שומא</span> וריח הפה והני בכהני לא פסלי והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הזקן והחולה והמזוהם</span> ותנן מומין אלו בין קבועין בין עוברין פסולין באדם א``ר יוסי בר' חנינא לא קשיא כאן בזיעה עוברת כאן בזיעה שאינה עוברת רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זיעה אמזוהם קא רמית</span> התם גבי כהנים אפשר לעברה בקיוהא דחמרא ומריח הפה נמי אפשר דנקט פילפלא בפומיה ועביד עבודה אבל גבי אשה לא אפשר האי שומא היכי דמיא אי דאית בה שער הכא והכא פסלה אי דלא אית בה שער אי שומא גדולה היא הכא והכא פסלה אי שומא קטנה היא הכא והכא לא פסלה דתניא שומא שיש בה שער ה``ז מום אין בה שער גדולה ה``ז מום קטנה אין זה מום ואיזוהי גדולה פירש רשב``ג עד כאיסר האיטלקי א``ר יוסי בר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בעומדת על <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>פדחתה</span></span> פדחתה ראה וניפייס הוא א``ר פפא בעומדת לה תחת כפה של ראשה וזימנין דמתחזיא וזימנין דלא מתחזיא א``ר חסדא הא מילתא מגברא רבה שמיע לי ומנו ר' שילא נשכה כלב <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ונעשה מקומו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>צלקת</span></span> הרי זה מום א``ר חסדא קול עבה באשה ה``ז מום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3002' data-rgl='14'> שיר השירים ב </span> כי קולך ערב ומראך נאוה:  תני ר' נתן ביראה בין דדי אשה טפח סבר רב אחא בריה דרבא קמיה דרב אשי למימר טפח <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>למעליותא</span> א``ל רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>גבי מומין תניא</span> וכמה אמר אביי שלש אצבעות תניא ר' נתן אומר כל אשה שדדיה גסין משל חברותיה ה``ז מום וכמה א``ר מיישא בר בריה דרבי יהושע בן לוי משמיה דר' יהושע בן לוי טפח ומי איכא כי האי גוונא אין דאמר רבה בר בר חנה אני ראיתי ערביא אחת שהפשילה דדיה לאחוריה והניקה את בנה<span class='tlm-sfr' data-chp='2687' data-rgl='5'> תהילים פז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'><span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולציון</span> יאמר</span> איש ואיש יולד בה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>והוא יכוננה עליון</span> א``ר מיישא בר בריה דר' יהושע בן לוי אחד הנולד בה ואחד המצפה לראותה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>וחד מינייהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>עדיף</span> כתרי מינן אמר רבא וחד מינן כי סליק להתם עדיף כתרי מינייהו דהא רבי ירמיה דכי הוה הכא לא הוה ידע מאי קאמרי רבנן כי סליק להתם קרי לן בבלאי טפשאי


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עה,א משנה
pgu: עה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  היו בה מומין ועודה בבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>האב צריך להביא ראיה</span> שמשנתארסה היו בה מומין הללו ונסתחפה שדהו <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>נכנסה לרשות הבעל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>הבעל צריך להביא ראיה</span> שעד שלא נתארסה היו בה מומין אלו והיה מקחו מקח טעות דברי ר``מ וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>במה דברים אמורים</span> במומין שבסת


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עה,ב משנה
pgu: עה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אבל במומין שבגלוי אינו יכול לטעון ואם יש מרחץ באותה העיר אף מומין שבסתר אינו יכול לטעון מפני שהוא בודקה בקרובותיו


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עה,ב גמרא
pgu: עה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דמייתי האב ראיה הא לא מייתי האב ראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הבעל מהימן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מני רבי יהושע היא דאמר</span> לא מפיה אנו חיין אימא סיפא נכנסה לרשות הבעל הבעל צריך להביא ראיה טעמא דמייתי הבעל ראיה הא לא מייתי הבעל ראיה האב מהימן אתאן לר``ג דאמר נאמנת א``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תברא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מי ששנה זו לא שנה זו</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא תימא רבי יהושע לא אזיל בתר חזקה דגופא כלל</span> אלא כי לא אזיל ר' יהושע בתר חזקה דגופא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היכא דאיכא חזקה דממונא</span> אבל היכא דליכא חזקה דממונא אזיל רבי יהושע בתר חזקה דגופא דתניא אם בהרת קודם לשער לבן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>טמא</span> אם שער לבן קודם לבהרת טהור ספק טמא ור' יהושע אומר כהה מאי כהה אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כהה טהור</span> רבא אמר רישא כאן נמצאו וכאן היו סיפא נמי כאן נמצאו וכאן היו איתיביה אביי נכנסה לרשות הבעל הבעל צריך להביא ראיה שעד שלא תתארס היו בה מומין אלו והיה מקחו מקח טעות עד שלא תתארס אין משתתארס לא ואמאי לימא כאן נמצאו וכאן היו א``ל משנתארסה משום דאיכא למימר חזקה אין אדם שותה בכוס אא``כ בודקו והאי ראה וניפייס הוא אי הכי עד שלא תתארס נמי אלא אמרינן חזקה אין אדם מיפייס במומין הכא נמי חזקה אין אדם מיפייס במומין אלא משנתארסה משום דאיכא תרתי חזקה העמד הגוף על חזקתו וחזקה אין אדם שותה בכוס אא``כ בודקו והאי ראה וניפייס הוא מאי אמרת חזקה אין אדם מיפייס במומין הו


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עו,א גמרא
pgu: עו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חדא במקום תרתי</span> וחדא במקום תרתי לא אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד שלא תתארס</span> העמד הגוף על חזקתו לא איכא למימר מאי איכא חזקה דאין אדם שותה בכוס אלא אם כן בודקו והאי ראה וניפייס הוא אדרבה חזקה אין אדם מיפייס במומין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והעמד ממון על חזקתו</span> רב אשי אמר רישא מנה לאבא בידך וסיפא מנה לי בידך איתיביה רב אחא בריה דרב אויא לרב אשי מודה ר``מ במומין הראויין לבא עמה מבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שעל האב להביא ראיה</span> ואמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מנה לי בידך הוא</span> הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ביתירת</span> יתירת מאי ראיה מייתי ראיה דראה וניפייס הוא:  א``ר יהודה אמר שמואל המחליף פרה בחמור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ומשך בעל החמור את הפרה</span> ולא הספיק בעל הפרה למשוך את החמור <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עד שמת החמור</span> על בעל החמור להביא ראיה שהיה חמורו קיים בשעת משיכת פרה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ותנא תונא כלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הי כלה</span> אילימ


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עו,ב גמרא
pgu: עו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כלה בבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מי דמי התם</span> מייתי אב ראיה ומפיק הכא מייתי בעל החמור ראיה ומוקים א``ר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כלה בבית חמיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואכתי לא דמי התם</span> בעל מייתי ראיה ומרע ליה לחזקיה דאב הכא בעל החמור מייתי ראיה ומוקים חזקיה בידיה אמר רב נחמן בר יצחק כלה בבית אביה ולקדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא תימא</span> אליבא דמ``ד קדושין לאו לטיבועין ניתנו אלא אפילו למ``ד קדושין לטיבועין ניתנו הני מילי קידושי ודאי אבל קידושי טעות אי מייתי ראיה אין אי לא לא מיתיבי מחט שנמצאת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעובי בית הכוסות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מצד אחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כשרה</span> משני צדדין טריפה נמצא עליה קורט דם בידוע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שהוא לפני שחיטה</span> לא נמצא עליה קורט דם בידוע <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שהוא לאחר שחיטה</span> הוגלד פי המכה בידוע ש<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלשה ימים קודם שחיטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא הוגלד פי המכה</span> המוציא מחבירו עליו הראיה ואי יהיב טבח דמי בעי לאיתויי ראיה ומפיק <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואמאי</span> בעל בהמה לייתי ראיה ונוקים בדלא יהיב טבחא דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי פסקא</span> אלא כי אתא רמי בר יחזקאל אמר לא תצייתינהו להני כללי דכייל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יהודה אחי</span> משמיה דשמואל הכי אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כל שנולד ספק ברשותו</span> עליו הראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ותנא תונא כלה</span> מיתיבי מחט שנמצאת בעובי בית הכוסות כו' ואי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דלא יהיב טבח דמי</span> בעל בהמה בעי לאיתויי ראיה ומפיק ואמאי ספיקא ברשות טבח איתייליד <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דיהיב טבח דמי</span> ומאי פסקא סתמא דמילתא כמה דלא יהיב איניש זוזי לא יהיב איניש חיותא:  וחכמים אומרים בד``א במומין שבסתר:  אמר רב נחמ


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נכפה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כמומין שבסתר דמי</span> והני מילי דקביע ליה זמן אבל לא קביע ליה כמומין שבגלוי דמי


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,א משנה
pgu: עז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האיש ש<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נולדו</span> בו מומין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין כופין</span> אותו להוציא אמר רשב``ג בד``א במומין הקטנים אבל במומין הגדולים כופין אותו להוציא


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רב יהודה תני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נולדו</span> חייא בר רב תני היו מ``ד נולדו כ``ש היו דקסברה וקיבלה מאן דאמר היו אבל נולדו לא תנן אמר רבן שמעון בן גמליאל בד``א במומין קטנים אבל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מומין גדולים</span> כופין אותו להוציא בשלמא למ``ד נולדו היינו דשאני בין גדולים לקטנים אלא למ``ד היו מה לי גדולים מה לי קטנים הא סברה וקיבלה כסבורה היא שיכולה לקבל ועכשיו אין יכולה לקבל ואלו הן מומין גדולים פירש רשב``ג [כגון] ניסמית עינו נקטעה ידו ונשברה רגלו אתמר ר' אבא בר יעקב אמר ר' יוחנן הלכה כרשב``ג רבא אמר רב נחמן הלכה כדברי חכמים ומי א``ר יוחנן הכי והא אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן בכל מקום ששנה רשב``ג במשנתנו הלכה כמותו חוץ מ<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ערב וצידן וראיה אחרונה</span> אמוראי נינהו ואליבא דרבי יוחנן


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,א משנה
pgu: עז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואלו שכופין</span> אותו להוציא מוכה שחין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעל פוליפוס</span> והמקמץ והמצרף נחושת והבורסי בין שהיו עד שלא נישאו ובין משנישאו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נולדו</span> ועל כולן אמר רבי מאיר אע``פ שהתנה עמה יכולה היא שתאמר סבורה הייתי שאני יכולה לקבל ועכשיו איני יכולה לקבל וחכ``א מקבלת היא על כרחה חוץ ממוכה שחין מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שממקתו</span> מעשה בצידון בבורסי אחד שמת והיה לו אח בורסי אמרו חכמים יכולה היא שתאמר לאחיך הייתי יכולה לקבל ולך איני יכולה לקבל


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעל פוליפוס</span> אמר רב יהודה אמר שמואל ריח החוטם במתניתא תנא ריח הפה רב אסי מתני איפכא ומנח בה סימנא שמואל לא פסיק פומיה מכוליה פירקין:  והמקמץ:  מאי מקמץ אמר רב יהודה זה המקבץ צואת כלבים מיתיבי מקמץ זה בורסי ולטעמיך תיקשי לך מתניתין המקמץ והמצרף נחושת והבורסי בשלמא מתניתין לא קשיא כאן בבורסי גדול כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בורסי קטן</span> אלא לרב יהודה קשיא תנאי היא דתניא מקמץ זה בורסי ויש אומרים זה ה<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקמץ צואת כלבים</span>:  והמצרף נחושת והבורסי:  מאי מצרף נחושת רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חשלי דודי</span> רבה בר בר חנה אמר זה המחתך נחושת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעיקרו</span> תניא כוותיה דרבה בר בר חנה איזהו מצרף זה המחתך נחושת מעיקרו אמר רב האומר איני זן ואיני מפרנס יוציא ויתן כתובה אזל ר' אלעזר אמרה לשמעתא קמיה דשמואל אמר אכסוה שערי לאלעזר עד שכופין אותו להוציא יכפוהו לזון ורב אין אדם דר עם נחש בכפיפה כי סליק רבי זירא אשכחיה לרבי בנימין בר יפת דיתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וקאמר לה</span> משמיה דרבי יוחנן אמר ליה על דא אכסוה שערין לאלעזר בבבל אמר רב יהודה אמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אין מעשין</span> אלא לפסולות כי אמריתה קמיה דשמואל אמר כגון אלמנה לכהן גדול וגרושה וחלוצה לכהן הדיוט ממזרת ונתינה לישראל בת ישראל לנתין ולממזר אבל נשא אשה ושהה עמה עשר שנים ולא ילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין כופין</span> אותו ורב תחליפא בר אבימי אמר שמואל אפילו נשא אשה ושהה עמה י' שנים ולא ילדה כופין אותו תנן אלו שכופין אותו להוציא מוכה שחין ובעל פוליפוס <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בשלמא לרב אסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דרבנן קתני</span> דאורייתא לא קתני אלא לרב תחליפא בר אבימי ליתני נשא אשה ושהה עמה עשר שנים ולא ילדה כופין אותו אמר רב נחמן לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הא במילי</span> הא בשוטי מתקיף לה רבי אבא<span class='tlm-sfr' data-chp='2829' data-rgl='20'> משלי כט </span> בדברים לא יוסר עבד אלא אמר רבי אבא הא והא בשוט


id: 3207
lvr: 32
prk: 07
nru: דף עז,ב גמרא
pgu: עז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי אמרה</span> הוינא בהדיה שבקינן לה הכא אף על גב דאמרה הוינא בהדיה לא שבקינן לה והרי מוכה שחין דאף על גב דאמרה הוינא בהדיה לא שבקינן לה דתנן חוץ ממוכה שחין מפני שממקתו וקתני התם כי אמרה דיירנא בהדיה בסהדי שבקינן לה הכא אע``ג דאמרה דיירנא בהדיה בסהדי לא שבקינן לה תניא אמר רבי יוסי שח לי זקן אחד מאנשי ירושלים עשרים וארבעה מוכי שחין הן וכולן אמרו חכמים תשמיש קשה להן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בעלי ראתן</span> קשה מכולן ממאי הוי דתניא הקיז דם ושימש הויין לו בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ויתיקין</span> הקיזו שניהם ושימשו הויין לו בנים בעלי ראתן אמר רב פפא לא אמרן אלא דלא טעים מידי אבל טעים מידי לית לן בה מאי סימניה דלפן עיניה ודייבי נחיריה ואיתי ליה רירא מפומיה ורמו דידבי עילויה ומאי אסותיה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פילא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולודנא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>גירדא דאגוזא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גירדא דאשפא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כליל מלכא</span> ומתחלא דדיקלא סימקא ושליק להו בהדי הדדי ומעייל ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לביתא דשישא</span> ואי לא איכא ביתא דשישא מעייל ליה לביתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שב לבני ואריחא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ונטיל ליה</span> תלת מאה כסי על רישיה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>עד דרפיא ארעיתא דמוחיה</span> וקרע למוחיה ומייתי ארבע <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>טרפי</span> דאסא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומדלי כל חד כרעא</span> ומותיב חד ושקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בצבתא</span> וקלי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דאי לא</span> הדר עילויה מכריז רבי יוחנן הזהרו מזבובי של בעלי ראתן רבי זירא לא הוה יתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בזיקיה</span> רבי אלעזר לא עייל באהליה רבי אמי ורבי אסי לא הוו אכלי מביעי דההיא מבואה ריב``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מיכרך בהו</span> ועסיק בתורה אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2805' data-rgl='19'> משלי ה </span> אילת אהבים ויעלת חן אם חן מעלה על לומדיה אגוני לא מגנא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כי הוה שכיב</span> אמרו ליה למלאך המות זיל עביד ליה רעותיה אזל איתחזי ליה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אחוי לי דוכתאי</span> אמר ליה לחיי א``ל הב לי סכינך דלמא מבעתת לי באורחא יהבה ניהליה כי מטא להתם דלייה קא מחוי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שוור</span> נפל לההוא גיסא נקטיה בקרנא דגלימיה א``ל בשבועתא דלא אתינא אמר קודשא בריך הוא אי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>איתשיל אשבועתא</span> ניהדר אי לא לא ניהדר אמר ליה הב לי סכינאי לא הוה קא יהיב ליה נפקא בת קלא ואמרה ליה הב ניהליה דמיתבעא לברייתא מכריז אליהו קמיה פנו מקום לבר ליואי פנו מקום לבר ליואי אזל אשכחיה לר' שמעון בן יוחאי דהוה יתיב על תלת עשר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>תכטקי</span> פיזא אמר ליה את הוא בר ליואי אמר ליה הן נראתה קשת בימיך אמר ליה הן אם כן אי אתה בר ליואי ולא היא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>לא הואי מידי</span> אלא סבר לא אחזיק טיבותא לנפשאי רבי חנינא בר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שושביניה</span> הוה כי הוה קא ניחא נפשיה אמרו ליה למלאך המות זיל עביד ליה רעותיה אזל לגביה ואיתחזי ליה אמר ליה שבקי תלתין יום עד דנהדר תלמודאי דאמרי אשרי מי שבא לכאן ותלמודו בידו שבקיה לבתר תלתין יומין אזל איתחזי ליה א``ל אחוי לי דוכתאי א``ל לחיי א``ל הב לי סכינך דלמא מבעתת לי באורחא אמר ליה כחברך בעית למיעבד לי אמר ליה אייתי ספר תורה וחזי מי איכא מידי דכתיב ביה דלא קיימתיה אמר ליה מי איכרכת בבעלי ראתן ואיעסקת בתורה ואפילו הכי כי נח נפשיה אפסיק ליה עמודא דנורא בין דידיה לעלמא וגמירי דלא מפסיק עמודא דנורא אלא לחד בדרא או לתרין בדרא קרב לגביה רבי אלכסנדרי אמר עשה בשביל כבוד חכמים לא אשגח עשה בשביל כבוד אביך לא אשגח עשה <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>בשביל כבוד עצמך</span> איסתלק <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אמר אביי לאפוקי ממאן דלא קיים</span> <אפילו אות אחת> אמר ליה רב אדא בר מתנא לאפוקי ממר דלא אית ליה מעקה לאיגריה ולא היא מיהוה הוה וההיא שעתא הוא דשדייה זיקא אמר ר' חנינא מפני מה אין בעלי ראתן בבבל מפני שאוכלין תרדין ושותין שכר <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>של היזמי</span> אמר רבי יוחנן מפני מה אין מצורעין בבבל מפני שאוכלין תרדין ושותין שכר ורוחצין במי פרת:
<BR


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עח,א משנה
pgu: עח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שנפלו לה נכסים עד שלא תתארס מודים ב``ש ובית הלל שמוכרת ונותנת וקיים נפלו לה משנתארסה ב``ש אומרים תמכור ובית הלל אומרים לא תמכור אלו ואלו מודים שאם מכרה ונתנה קיים אמר רבי יהודה אמרו חכמים לפני ר``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הואיל וזכה באשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא יזכה בנכסים</span> אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על החדשים</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אנו בושים</span> אלא שאתם מגלגלין עלינו את הישנים נפלו לה משנשאת אלו ואלו מודים שאם מכרה ונתנה שהבעל מוציא מיד הלקוחות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד שלא נשאת</span> ונשאת ר``ג אומר אם מכרה ונתנה קיים א``ר חנינא בן עקביא אמרו לפני ר``ג הואיל וזכה באשה לא יזכה בנכסים אמר להם על החדשים אנו בושים אלא שאתם מגלגלין עלינו הישנים ר``ש חולק בין נכסים לנכסים נכסים הידועין לבעל לא תמכור ואם מכרה ונתנה בטל שאינן ידועין לבעל לא תמכור ואם מכרה ונתנה קיים


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי שנא רישא דלא פליגי</span> ומאי שנא סיפא דפליגי אמרי דבי רבי ינאי רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בזכותה נפלו</span> סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בזכותו</span> נפלו אם בזכותו נפלו כי מכרה ונתנה אמאי קיים אלא רישא ודאי בזכותה נפלו סיפא אימר בזכותה אימר בזכותו לכתחלה לא תמכור אם מכרה ונתנה קיים:  א``ר יהודה אמרו לפני ר``ג:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>איבעיא להו</span> רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלכתחלה</span> או אדיעב


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עח,ב גמרא
pgu: עח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ש דתניא א``ר יהודה אמרו לפני ר``ג הואיל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וזו אשתו</span> וזו אשתו זו מכרה בטל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אף זו</span> מכרה בטל אמר להן על החדשים אנו בושים אלא שאתם מגלגלים עלינו את הישנים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שמע מינה</span> דיעבד קאמר שמע מינה תניא אמר רבי חנינא בן עקביא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לא כך השיבן</span> רבן גמליאל לחכמים אלא כך השיבן לא אם אמרתם בנשואה שכן בעלה זכאי במציאתה ובמעשה ידיה ובהפרת נדריה תאמרו בארוסה שאין בעלה זכאי לא במציאתה ולא במעשה ידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא בהפרת נדריה</span> אמרו לו רבי מכרה לה עד שלא נשאת נשאת ואח``כ מכרה מהו אמר להו אף זו מוכרת ונותנת וקיים אמרו לו הואיל וזכה באשה לא יזכה בנכסים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמר להם על החדשים</span> אנו בושין אלא שאתם מגלגלין עלינו את הישנים והאנן תנן עד שלא נשאת ונשאת ר``ג אומר אם מכרה ונתנה קיים אמר רב זביד תני מוכרת ונותנת וקיים רב פפא אמר לא קשיא הא ר' יהודה אליבא דר``ג הא ר' חנינא בן עקביא אליבא דר``ג ור' חנינא בן עקביא כב``ש ה``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא נחלקו</span> ב``ש וב``ה על דבר זה רב ושמואל דאמרי תרוייהו בין שנפלו לה נכסים עד שלא נתארסה בין שנפלו לה נכסים משנתארסה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וניסת</span> הבעל מוציא מיד הלקוחות כמאן דלא כרבי יהודה ולא כר' חנינא בן עקביא אינהו דאמרי כרבותינו דתניא רבותינו חזרו ונמנו בין שנפלו לה עד שלא תתארס ובין שנפלו לה משנתארסה וניסת הבעל מוציא מיד הלקוחות:  משניסת אלו ואלו מודים:  לימא תנינא לתקנת אושא דא``ר יוסי בר' חנינא באושא התקינו האשה שמכרה בנכסי מלוג בחיי בעלה ומתה הבעל מוציא מיד הלקוחות מתניתין בחייה ולפירות תקנת אושא בגופה של קרקע ולאחר מיתה:  ר``ש חולק בין נכסים:  אלו הן ידועין ואלו הן שאינן ידועין אמר ר' יוסי ברבי חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ידועין מקרקעי</span> שאינן ידועין מטלטלין ור' יוחנן אמר אלו ואלו ידועין הן ואלו הן שאינן ידועין כל שיושבת כאן ונפלו לה נכסים במדינת הים תניא נמי הכי אלו הן שאינן ידועין כל שיושבת כאן ונפלו לה נכסים במדינת הים:  ההיא איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דבעיא דתברחינהו לנכסה</span> מגברה כתבתינהו לברתה אינסיבה ואיגרש


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,א גמרא
pgu: עט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אתאי לקמיה דרב נחמן</span> קרעיה ר``נ לשטרא אזל רב ענן לקמיה דמר עוקבא א``ל חזי מר נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חקלאה</span> היכי מקרע שטרי דאינשי א``ל אימא לי איזי גופא דעובדא היכי הוה א``ל הכי והכי הוה א``ל שטר מברחת קא אמרת הכי א``ר חנילאי בר אידי אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מורה הוראה אני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם יבא שטר מברחת לידי</span> אקרענו א``ל רבא לרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טעמא מאי</span> דלא שביק איניש נפשיה ויהיב לאחריני ה``מ לאחריני אבל לברתה יהיבא אפ``ה במקום ברתה נפשה עדיפא לה מיתיבי הרוצה שתבריח נכסיה מבעלה כיצד היא עושה כותבת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שטר פסים</span> לאחרים דברי רשב``ג וחכ``א רצה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מצחק בה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עד שתכתוב</span> לו מהיום ולכשארצה טעמא דכתבה ליה הכי הא לא כתבה ליה הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קננהי לוקח</span> א``ר זירא לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא בכולה</span> הא במקצתה ואי לא קננהי לוקח ניקנינהו בעל אמר אביי עשאום כנכסים שאין ידועין לבעל ואליבא דר``ש


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,א משנה
pgu: עט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  נפלו לה כספים ילקח בהן קרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והוא אוכל פירות</span> פירות התלושין מן הקרקע ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות [פירות] המחוברים בקרקע א``ר מאיר שמין אותה כמה היא יפה בפירות וכמה היא יפה בלא פירות ומותר ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות וחכ``א המחוברים לקרקע שלו והתלושין מן הקרקע שלה וילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות ר``ש אומר מקום שיפה כחו בכניסתה הורע כחו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ביציאתה</span> מקום שהורע כחו בכניסתה יפה כחו ביציאתה כיצד פירות המחוברים לקרקע בכניסתה שלו וביציאתה שלה והתלושין מן הקרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בכניסתה שלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וביציאתה שלו</span>


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,א גמרא
pgu: עט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ארעא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בתי</span> ארעא בתי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='28'>דיקלי</span> בתי דיקלי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אילני</span> דיקלי אילני וגופני אילני <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>אבא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>זרדתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ופירא דכוורי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אמרי לה פירא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>ואמרי לה</span> קרנא כללא דמילתא גזעו מחליף פירא אין גזעו מחליף קרנא א``ר זירא א``ר אושעיא אמר ר' ינאי ואמרי לה אמר ר' אבא א``ר אושעיא א``ר ינאי הגונ


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולד בהמת מלוג</span> משלם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תשלומי כפל לאשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כמאן</span> לא כרבנן ולא כחנניה דתניא ולד בהמת מלוג לבעל ולד שפחת מלוג לאשה וחנניה בן אחי יאשיה אמר עשו ולד שפחת מלוג כולד בהמת מלוג אפי' תימא דברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פירא</span> תקינו ליה רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פירא דפירא</span> לא תקינו ליה רבנן בשלמא לחנניה היינו דלא חיישינן למיתה אלא רבנן אי חיישי למיתה אפי' ולד בהמת מלוג נמי לא ואי לא חיישי למיתה אפילו ולד שפחת מלוג נמי לעולם חיישי למיתה ושאני בהמה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דאיכא עורה</span> אמר רב הונא בר חייא אמר שמואל הלכה כחנניה אמר רבא אמר רב נחמן אע``ג דאמר שמואל הלכה כחנניה מודה חנניה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שאם נתגרשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נותנת</span> דמים ונוטלתן מפני שבח בית אביה אמר רבא אמר רב נחמן הכניסה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עז לחלבה</span> ורחל לגיזתה ותרנגולת לביצתה ודקל לפירותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אוכל והולך</span> עד שתכלה הקרן א``ר נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עיילא ליה גלימא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פירא הוי</span> מכסי ביה ואזיל עד דכליא כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כי האי תנא</span> דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המלח <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והחול</span></span> הרי זה פירות פיר של גפרית מחפורת של צריף ר``מ אומר קרן וחכ``א פירות:  ר``ש אומר מקום שיפה כחו:  ר``ש היינו ת``ק אמר רבא מחוברין בשעת יציאה איכא בינייהו


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,ב משנה
pgu: עט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  נפלו לה עבדים ושפחות זקנים ימכרו וילקח מהן קרקע והוא אוכל פירות רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא תמכור</span> מפני שהן שבח בית אביה נפלו לה זיתים וגפנים זקנים ימכרו וילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות ר' יהודה אומר לא תמכור מפני שהן שבח בית אביה


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב כהנא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מחלוקת</span> שנפלו בשדה שלה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אבל בשדה שאינה שלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דברי הכל תמכור</span> משום דקא כליא קרנא מתקיף לה רב יוסף הרי עבדים ושפחות דכי שדה שאינה שלה דמי ופליגי אלא אי איתמר הכי איתמר אמר רב כהנא אמר רב מחלוקת בשדה שאינה שלה אבל בשדה שלה דברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לא תמכור</span> מפני שבח בית אביה


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף עט,ב משנה
pgu: עט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המוציא הוצאות על נכסי אשתו הוציא הרבה ואכל קימעא קימעא ואכל הרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מה שהוציא הוציא</span> ומה שאכל אכל הוציא ולא אכל ישבע כמה הוציא ויטול


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פ,א גמרא
pgu: פ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבי אבא אמרי בי רב אפי' שיגרא דתמרי בעי רב ביבי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חובצא דתמרי</span> מאי תיקו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אכלה</span> דרך כבוד מאי</span> אמר עולא פליגי בה תרי אמוראי במערבא חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בכאיסר</span> וחד אמר בכדינר אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דייני דפומבדיתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עבד רב יהודה עובדא</span> בחבילי זמורות רב יהודה לטעמיה דאמר רב יהודה אכלה ערלה שביעית וכלאים ה``ז חזקה א``ר יעקב אמר רב חסדא המוציא הוצאות על נכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אשתו קטנה</span> כמוציא על נכסי אחר דמי מ``ט עבדו בה רבנן תקנתא כי היכי דלא ניפסדינהו:  ההיא איתתא דנפלו לה ארבע מאה זוזי בי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חוזאי</span> אזיל גברא אפיק שית מאה אייתי ארבע מאה בהדי דקאתי איצטריך ליה חד זוזא ושקל מנייהו אתא לקמיה דר' אמי א``ל מה שהוציא הוציא ומה שאכל אכל אמרו ליה רבנן לר' אמי ה``מ היכא דקאכיל פירא הא קרנא קאכיל והוצאה היא א``כ הוה ליה הוציא ולא אכל ישבע כמה הוציא ויטול:  ישבע כמה הוציא ויטול:  א``ר אסי והוא שיש שבח כנגד הוצאה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למאי הלכתא</span> אמר אביי שאם היה שבח יתר על הוצאה נוטל את ההוצאה בלא שבועה א``ל רבא א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אתי לאיערומי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא אמר רבא</span> שאם היתה הוצאה יתירה על השבח אין לו אלא הוצאה שיעור שבח ו<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשבועה</span> איבעיא להו בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שהוריד אריסין</span> תחתיו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אדעתא דבעל נחית</span> איסתליק ליה בעל איסתליקו להו או דלמא אדעתא דארעא נחית וארעא כי קיימא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לאריסי קיימא</span> מתקיף לה רבא בר רב חנן מ``ש מהיורד לתוך שדה חבירו ונטעה שלא ברשות <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שמין לו וידו על התחתונה</span> התם ליכא איניש דטרח <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הכא איכא בעל</span> דטרח מאי הוי עלה אמר רב הונא בריה דרב יהושע חזינן אי בעל אריס הוא איסתלק ליה בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אסתלקו להו</span> אי בעל לאו אריס הוא ארעא לאריסי קיימא איבעיא להו בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שמכר קרקע לפירות</span> מהו מי אמרינן מאי דקני <לה> אקני או דלמא כי תקינו ליה רבנן פירות לבע


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משום רווח ביתא</span> אבל לזבוני לא יהודה מר בר מרימר משמיה דרבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מה שעשה עשוי</span> רב פפא אמר משמי' דרבא לא עשה ולא כלום אמר רב פפא הא דיהודה מר בר מרימר לאו בפירוש אתמר אלא מכללא אתמר דההיא איתתא דעיילה ליה לגברא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תרתי אמהתא</span> אזל גברא נסיב איתתא אחריתי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עייל לה חדא מנייהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אתאי</span> לקמיה דרבא צווחה לא אשגח בה מאן דחזא סבר משום דסבר מה שעשה עשוי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא היא</span> משום רווח ביתא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא קא רווח</span> והלכתא בעל שמכר קרקע לפירות לא עשה ולא כלום מ``ט אביי אמר חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שמא תכסיף</span> רבא אמר משום רווח ביתא מאי בינייהו איכא בינייהו ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמקרב למתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי נמי בעל אריס הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי נמי זוזי וקא עביד בהו עיסקא</span>


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פ,ב משנה
pgu: פ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שומרת יבם <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שנפלו לה נכסים</span> מודים ב``ש וב``ה שמוכרת ונותנת וקיים מתה מה יעשו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בכתובתה</span> ובנכסים הנכנסין והיוצאין עמה ב``ש אומרים יחלקו יורשי הבעל עם יורשי האב וב``ה אומרי' נכסים בחזקתן וכתובה בחזקת יורשי הבעל נכסים הנכנסים והיוצאים עמה בחזקת יורשי האב הניח אחיו מעות <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ילקח בהן קרקע</span> והוא אוכל פירות פירות התלושין מן הקרקע ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות המחוברין בקרקע אמר ר``מ שמין אותן כמה הן יפין בפירות וכמה הן יפין בלא פירות והמותר ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות וחכ``א פירות המחוברין בקרקע שלו התלושין מן הקרקע כל הקודם זכה בהן קדם הוא זכה קדמה היא ילקח בהן קרקע והוא אוכל פירות כנסה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הרי היא כאשתו</span> לכל דבר בלבד שתהא כתובתה על נכסי בעלה הראשון לא יאמר לה הרי כתובתיך מונחת על השלחן אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כל נכסיו</span> אחראין לכתובתה וכן לא יאמר אדם לאשתו הרי כתובתיך מונחת על השלחן אלא כל נכסיו אחראין לכתובתה גירשה <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין לה אלא כתובה</span> החזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הרי היא ככל הנשים</span> ואין לה אלא כתובה בלבד


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו שומרת יבם שמתה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מי קוברה</span> יורשי הבעל קברי לה דקא ירתי כתובה או דלמא יורשי האב קברי לה דקא ירתי נכסים הנכנסין והיוצאין עמה אמר רב עמרם תא שמע דתניא שומרת יבם שמת


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פא,א גמרא
pgu: פא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יורשיה יורשי כתובתה</span> חייבין בקבורתה אמר אביי אף אנן נמי תנינא אלמנה ניזונת מנכסי יתומין ומעשה ידיה שלהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין חייבין בקבורתה</span> יורשיה יורשי כתובתה חייבין בקבורתה ואיזוהי אלמנה שיש לה שני יורשין הוי אומר זו שומרת יבם אמר רבא ולימא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אח אני יורש</span> אשתו אין אני קובר אמר ליה אביי משום דבאין עליו משני צדדין אם אחיו יורש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יקבור את אשתו</span> אם אינו קובר את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יתן כתובתה</span> אמר ליה הכי קא אמינא אח אני יורש את אשתו אין אני קובר ואי משום כתובה לא ניתנה כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לגבות מחיים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאן שמעת ליה דאית ליה מדרש כתובה</span> בית שמאי ושמעינן להו לב``ש דאמרי שטר העומד לגבות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כגבוי דמי</span></span> דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מתו בעליהן</span> עד שלא שתו בש``א נוטלות כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא שותות</span> ובה``א או שותות או לא נוטלות כתובה או שותות<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='15'> במדבר ה </span> והביא האיש את אשתו אל הכהן אמר רחמנא וליכא אלא מתוך שלא שותות לא נוטלות כתובה בית שמאי אומרים נוטלות כתובה ולא שותות ואמאי ספיקא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ספק זנאי</span> ספק לא זנאי וקאתי ספק ומוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מידי ודאי</span> קסברי בית שמאי שטר העומד לגבות כגבוי דמי והא בעינן כשתנשאי לאחר תטלי מה שכתוב ליכי וליכא אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יבם נמי כאחר דמי</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלח ליה רבא לאביי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ביד רב שמעיה</span> בר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומי נתנה</span> כתובה לגבות מחיים והתניא ר' אבא אומר שאלתי את סומכוס הרוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שימכור בנכסי אחיו</span> כיצד הוא עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אם כהן הוא</span> יעשה סעודה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ויפייס</span> אם ישראל הוא מגרש בגט ויחזי


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פא,ב גמרא
pgu: פא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי סלקא דעתין נתנה כתובה לגבות מחיים נייחד לה שיעור כתובה והשאר ליזבין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולטעמיך</span> ולותבה ממתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא יאמר</span> לה הרי כתובתיך מונחת ליך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>על השלחן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא</span> כל נכסיו אחראין לכתובתה התם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עצה טובה</span> קא משמע לן דאי לא תימא הכי סיפא דקתני וכן לא יאמר אדם לאשתו הרי כתובתיך מונחת ליך על השלחן אלא כל נכסיו אחראין לכתובת אשתו אי בעי ליה לזבוני הכא נמי דלא מצי מזבין אלא עצה טובה קמשמע לן הכא נמי עצה טובה קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא דרבי אבא קשיא</span> דרבי אבא נמי לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>משום איבה</span> ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דנפלה ליה יבמה</span> בפומבדיתא בעי אחוה למפסלה לה בגיטא מיניה א``ל מאי דעתיך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משום נכסי</span> אנא בנכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פליגנא לך</span> אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כיון דאמור רבנן</span> לא ליזבין אע``ג דזבין לא הוה זביניה זביני דתניא מי שמת והניח שומרת יבם והניח נכסים במאה מנה אף על פי שכתובתה אינה אלא מנה לא ימכור שכל נכסיו אחראין לכתובתה אמר ליה אביי וכל היכא דאמור רבנן לא ליזבין אע``ג דזבין לא הוה זביניה זביני והתנן בית שמאי אומרים תמכור ובית הלל אומרים לא תמכור אלו ואלו מודים שאם מכרה ונתנה קיים שלחוה לקמיה דר' חנינא בר פפי שלחה כדרב יוסף אמר אביי אטו ר' חנינא בר פפי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כיפי</span> תלה לה שלחוה לקמיה דרב מניומי בריה דרב נחומי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שלחה כדאביי</span> ואי אמר בה רב יוסף טעמא אחרינא שלחו לי נפק רב יוסף דק ואשכח דתניא הרי שהיה נושה באחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ומת</span> והניח שומרת יבם לא יאמר הואיל ושאני יורש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>החזקתי</span> אלא מוציאין מיבם ויקח בהן קרקע והוא אוכל פירות א``ל אביי דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דטבא ליה עבדו</span> ליה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תנא תני מוציאין</span> ואת אמרת דטבא ליה עבדו ליה הדור שלחוה קמיה דרב מניומי בריה דרב נחומי אמר להו הכי אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן זו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אינה משנה</span> מאי טעמא אילימא משום דהוו להו מטלטלי ומטלטלי לכתובה לא משעבדי דלמא רבי מאיר היא דאמר מטלטלי משעבדי לכתובה ואלא משום דאמר לה את לאו בעלת דברים דידי א


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דלמא</span> רבי נתן היא דתניא ר' נתן אומר מנין לנושה בחבירו מנה וחבירו בחבירו מנין שמוציאין מזה ונותנין לזה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='7'> במדבר ה </span> ונתן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאשר אשם לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא</span> לא אשכחן תנא דמחמיר תרי חומרי בכתובה אלא אי כרבי מאיר אי כר' נתן אמר רבא א``כ היינו דשמענא ליה לאביי דאמר זו אינה משנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא ידענא מאי היא</span>:  ההוא גברא דנפלה ליה יבמה במתא מחסיא בעא אחוה למיפסלה בגיטא מיניה אמר ליה מאי דעתיך אי משום נכסי אנא בנכסי פליגנא לך אמר ליה מסתפינא דעבדת לי כדעביד <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פומבדיתאה רמאה</span> אמר ליה אי בעית פלוג לך מהשתא אמר מר בר רב אשי אע``ג דכי אתא רב דימי אמר רבי יוחנן האומר לחבירו לך ומשוך פרה זו ולא תהיה קנויה לך אלא לאחר שלשים יום לאחר ל' יום קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואפי' עומדת באגם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>התם</span> בידו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הכא לאו בידו</span> והא כי אתא רבין א``ר יוחנן לא קני לא קשיא הא דא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קני מעכשיו</span> הא דלא אמר ליה קני מעכשיו בעו מיניה מעולא יבם ואח``כ חילק מהו לא עשה ולא כלום חילק ואח``כ יבם מהו לא עשה ולא כלום מתקיף לה רב ששת השתא יבם ואח``כ חילק לא עשה ולא כלום חילק ואח``כ יבם מבעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שני מעשים הוו</span> כי אתא רבין אמר ר``ל בין יבם ואח``כ חילק בין חילק ואח``כ יבם לא עשה ולא כלום והלכתא לא עשה ולא כלום:  וחכ``א פירות המחוברים לקרקע שלו:  אמאי והא כל נכסיו אחראין וערבאין לכתובתה אמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תני שלה</span>:  כנסה הרי היא כאשתו:  למאי הלכתא אמר רבי יוסי בר' חנינא לומר שמגרשה בגט ומחזירה מגרשה בגט פשיטא מהו דתימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> ויבמה אמר רחמנא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עדיין יבומין הראשונים עליה</span> לא תיסגי לה בגט אלא בחליצה קא משמע לן מחזירה פשיט


id: 3208
lvr: 32
prk: 08
nru: דף פב,ב גמרא
pgu: פב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מהו דתימא מצוה דרמא רחמנא עליה עבדה והשתא תיקום עליה באיסור אשת אח קא משמע לן ואימא הכי נמי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ולקחה לו לאשה כיון שלקחה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נעשית כאשתו</span>:  בלבד שתהא כתובתה על נכסי בעלה הראשון:  מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אשה הקנו לו</span> מן השמים ואי לית לה מראשון אית לה משני כדי שלא תהא קלה בעיניו להוציאה:  לא יאמר לה הרי כתובתיך:  מאי וכן מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>התם הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלא כתב לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דקנאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ודקנינא</span> אבל הכא דכתב לה דקנאי ודקנינא אימא סמכה דעתה קמ``ל:  גרשה אין לה אלא כתובתה:  גרשה אין לא גרשה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קא משמע לן כדרבי אבא</span>:  החזירה הרי היא ככל הנשים ואין לה אלא כתובתה:  החזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי קא משמע לן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תנינא</span> המגרש את האשה ומחזירה על מנת כתובה ראשונה מחזירה מהו דתימא אשתו הוא דאיהו כתב לה כתובה מיניה אבל יבמתו דלא איהו כתב לה היכא דגרשה ואהדרה אימא כתובתה מיניה קא משמע לן:  אמר רב יהודה בראשונה היו כותבין לבתולה מאתים ולאלמנה מנה והיו מזקינין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא היו נושאין נשים</span> עד שבא שמעון בן שטח ותיקן כל נכסיו אחראין לכתובתה:  תניא נמי הכי בראשונה היו כותבין לבתולה מאתים ולאלמנה מנה והיו מזקינין ולא היו נושאין נשים התקינו שיהיו מניחין אותה בבית אביה ועדיין כשהוא כועס עליה אומר לה לכי אצל כתובתיך התקינו שיהיו מניחין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בבית חמיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עשירות</span> עושות אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קלתות</span> של כסף ושל זהב עניות היו עושות אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עביט</span> של מימי רגלים ועדיין כשכועס עליה אומר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טלי כתובתיך וצאי</span> עד שבא שמעון בן שטח ותיקן שיהא כותב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כל נכסי אחראין</span> לכתובתה:
<BR


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פג,א משנה
pgu: פג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הכותב לאשתו דין ודברים אין לי בנכסיך הרי זה אוכל פירות בחייה ואם מתה יורשה אם כן למה כתב לה דין ודברים אין לי בנכסיך שאם מכרה ונתנה קיים כתב לה דין ודברים אין לי בנכסיך ובפירותיהן הרי זה אינו אוכל פירות בחייה ואם מתה יורשה ר' יהודה אומר לעולם אוכל פירי פירות עד שיכתוב לה דין ודברים אין לי בנכסיך ובפירותיהן ובפירי פירותיהן עד עולם כתב לה דין ודברים אין לי בנכסיך ובפירותיהן ובפירי פירותיהן בחייך ובמותך אינו אוכל פירות בחייה ואם מתה אינו יורשה רשב``ג אומר אם מתה יירשנה מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמתנה על מה שכתוב בתורה</span> וכל המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תני רבי חייא האומר לאשתו וכי כתב לה הכי מאי הוי והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>האומר לחבירו</span> דין ודברים אין לי על שדה זו ואין לי עסק בה וידי מסולקת הימנה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא אמר כלום</span> אמרי דבי רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בכותב לה ועודה ארוסה</span> כדרב כהנא דאמר רב כהנא נחלה הבאה לאדם <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ממקום אחר</span> אדם מתנה עליה שלא יירשנה וכדרבא דאמר רבא האומר אי אפשי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בתקנת חכמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כגון זו</span> שומעין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי כגון זו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כדרב הונא</span> אמר רב דאמר רב הונא אמר רב יכולה אשה שתאמר לבעלה איני ניזונת ואיני עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אי הכי</span> אפילו נשואה נמי אמר אביי נשואה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ידו כידה</span> רבא אמר ידו עדיפא מידה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נפקא מינה לשומרת יבם</span> איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קנו מידו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מהו</span></span> אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מדין ודברים קנו מידו</span> רב נחמן אמר מגופה של קרקע קנו מידו אמר אביי מסתברא מילתא דרב יוס


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פג,ב גמרא
pgu: פג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעורר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבל בעומד</span> מגופה של קרקע קנו מידו אמר אמימר הלכתא מגופה של קרקע קנו מידו אמר ליה רב אשי לאמימר בעורר או בעומד למאי נפקא מינה לכדרב יוסף אמר ליה לא שמיע לי כלומר לא סבירא לי:  אם כן למה כתב לה וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ותימא ליה מכל מילי סליקת נפשך</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יד בעל השטר על התחתונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואימא מפירי</span> אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בוצינא טב מקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואימא מירושה</span> אמר אביי מיתה שכיחא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מכירה לא שכיחא</span> וכי מסליק איניש נפשיה ממילתא דלא שכיחא ממילתא דשכיחא לא מסליק איניש נפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רב אשי אמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בנכסייך</span> ולא בפירותיהן בנכסייך ולא לאחר מיתה:  רבי יהודה אומר לעולם הוא אוכל פירי פירות:  תנו רבנן אלו הן פירות ואלו הן פירי פירות הכניסה לו קרקע ועשתה פירות הרי הן פירות מכר פירות ולקח מהן קרקע ועשתה פירות הרי הן פירי פירות איבעיא להו לרבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פירי פירות דוקא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>או דלמא עד עולם דוקא</span> או דלמא תרוייהו דוקא אם תמצי לומר פירי פירות דוקא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עד עולם למה לי</span> הא קמ``ל כיון דכתב לה פירי פירות כמאן דכתב לה עד עולם דמי ואם תמצי לומר עד עולם דוקא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פירי פירות למה לי</span> הא קמ``ל אע``ג דכתב לה פירי פירות אי כתב לה עד עולם אין אי לא לא ואם תמצי לומר תרוייהו דוקא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תרתי למה לי</span> צריכא דאי כתב לה פירי פירות ולא כתב לה עד עולם הוה אמינא פירי פירות הוא דלא אכיל אבל פירא דפירי פירות אכיל להכי איצטריך עד עולם ואי כתב לה עד עולם ולא כתב לה פירי פירות הוה אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לעולם אפירות קאי</span> להכי איצטריך פירי פירות:  איבעיא להו כתב לה דין ודברים אין לי בנכסייך ובפירי פירות מהו שיאכל פירות מפירי פירות סליק נפשיה מפירי לא סליק נפשיה או דלמא מכל מילי סליק נפשיה פשיטא דמכל מילי סליק נפשיה דאי אמרת מפירי פירות סליק נפשיה מפירי לא סליק נפשיה כיון דאכלינהו לפירות פירי פירות מהיכא וליטעמיך הא דתנן רבי יהודה אומר לעולם הוא אוכל פירי פירות כו' כיון דאכלינהו לפירי פירי פירות מהיכא אלא בדשיירא הכא נמי בדשייר:  רבן שמעון בן גמליאל אומר כו':  אמר רב הלכה כרבן שמעון בן גמליאל ולא מטעמיה מאי הלכה כרבן שמעון בן גמליאל ולא מטעמיה אילימא הלכה כרשב``ג דאמר אם מתה יירשנה ולאו מטעמיה דאילו רשב``ג סבר מתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ורב סבר תנאו קיים</span> וקסבר ירושת הבעל דרבנן וחכמים עשו חיזוק לדבריהם יותר משל תור


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וסבר רב תנאו קיים והא איתמר האומר לחבירו על מנת שאין לך עלי אונאה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יש לו עליו</span> אונאה ושמואל אמר אין לו עליו אונאה אלא הלכה כרבן שמעון בן גמליאל דאמר המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל ולאו מטעמיה דאילו רבן שמעון בן גמליאל סבר מתה יירשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ורב סבר</span> מתה לא יירשנה האי מטעמיה ולא כהילכתיה הוא אלא הלכה כרבן שמעון בן גמליאל דאמר אם מתה יירשנה ולאו מטעמיה דאילו רבן שמעון בן גמליאל סבר בדאורייתא תנאו בטל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הא בדרבנן</span> תנאו קיים ורב סבר אפילו בדרבנן תנאו בטל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>האי כטעמיה וכהילכתיה הוא</span> ורב מוסיף הוא אלא הלכה כרבן שמעון בן גמליאל דאמר אם מתה יירשנה ולאו מטעמיה דאילו רבן שמעון בן גמליאל סבר ירושת הבעל דאורייתא וכל המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל ורב סבר ירושת הבעל דרבנן וחכמים עשו חיזוק לדבריהם כשל תורה ורב סבר ירושת הבעל דרבנן והתנן רבי יוחנן בן ברוקא אומר היורש את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יחזיר לבני משפחה</span> וינכה להן מן הדמים והוינן בה מאי קסבר אי קסבר ירושת הבעל דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמאי יחזיר</span> ואי דרבנן דמים מאי עבידתייהו ואמר רב לעולם קסבר ירושת הבעל דאורייתא וכגון שהורישתו אשתו בית הקברות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משום פגם משפחה</span> אמור רבנן לישקול דמי וליהדר ומאי ינכה להן מן הדמים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמי קבר אשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כדתניא</span> המוכר קברו ודרך קברו מעמדו ומקום הספידו באין בני משפחה וקוברין אותו בעל כרחו משום פגם משפחה רב לטעמיה דרבי יוחנן בן ברוקא קאמר וליה לא סבירא ליה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פד,א משנה
pgu: פד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שמת והניח אשה ובעל חוב ויורשין והיה לו פקדון או מלוה ביד אחרים רבי טרפון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ינתנו לכושל שבהן</span> רבי עקיבא אומר אין מרחמין בדין אלא ינתנו ליורשין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שכולן צריכין שבועה</span> ואין היורשין צריכין שבועה הניח פירות תלושין מן הקרקע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כל הקודם בהן זכה</span> בהן זכתה אשה יותר מכתובתה ובעל חוב יותר על חובו המותר רבי טרפון אומר ינתנו לכושל שבהן רבי עקיבא אומר אין מרחמין בדין אלא ינתנו ליורשין שכולם צריכין שבועה ואין היורשין צריכין שבועה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  למה לי למיתני מלוה למה לי למיתני פקדון צריכא דאי תנא מלוה בהא קאמר רבי טרפון משום דמלוה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>להוצאה ניתנה</span> אבל פקדון דאיתיה בעיניה אימא מודי ליה לרבי עקיבא ואי תנא הא בהא קאמר רבי עקיבא אבל בהך אימא מודי לרבי טרפון צריכא:  מאי לכושל רבי יוסי ברבי חנינא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לכושל שבראיה</span> רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לכתובת אשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>משום חינא</span> כתנאי ר' בנימין אומר לכושל שבראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>והוא כשר</span> רבי אלעזר אומר לכתובת אשה משום חינא:  הניח פירות התלושין:  ורבי עקיבא מאי איריא מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>כולהו נמי דיורשין הוו</span> אין הכי נמי ואיידי דאמר רבי טרפון מותר תנא איהו נמי מות


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פד,ב גמרא
pgu: פד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ור``ע תפיסה לא מהניא כלל אמר רבא אמר רב נחמן והוא שתפס מחיים ולרבי טרפון <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דמנחי היכא</span> רב ושמואל דאמרי תרוייהו והוא שצבורין ומונחין ברשות הרבים אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בסימטא</span> לא ורבי יוחנן וריש לקיש דאמרי תרוייהו אפי' בסימטא דון דייני כר' טרפון ואהדריה ר``ל לעובדא מינייהו אמר ליה רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עשית</span> כשל תורה לימא בהא קמיפלגי דמ``ס טעה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בדבר משנה</span> חוזר ומר סבר טעה בדבר משנה אינו חוזר לא דכ``ע טעה בדבר משנה חוזר והכא בהא קמיפלגי מר סבר הלכה כר``ע מחבירו ולא מרבו ומר סבר הלכה אפי' מרבו ואיבעית אימא דכ``ע הלכה כר``ע מחבירו ולא מרבו והכא בהא קמיפלגי מר סבר רבי טרפון רבו הוה ומ``ס חבירו הוה ואיבעית אימא דכולי עלמא חבירו הוה והכא בהא קמיפלגי מר סבר הלכה איתמר ומר סבר מטין איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קריביה דר' יוחנן</span> תפוס פרה דיתמי מסימטא אתו לקמיה דר' יוחנן אמר להו שפיר תפסתוה אתו לקמיה דרבי שמעון בן לקיש אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זילו אהדור</span> אתו לקמיה דרבי יוחנן אמר להו מה אעשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שכנגדי</span> חלוק עלי ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בקרא דיתמי</span> דתפסי תורא מיניה בע``ח אמר מחיים תפיסנא ליה ובקרא אמר לאחר מיתה תפסיה אתו לקמיה דרב נחמן אמר ליה אית לך סהדי דתפסיה אמר ליה לאו אמר ליה מגו דיכול למימר לקוח הוא בידי יכול נמי למימר מחיים תפיסנא ליה והאמר ר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הגודרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אין להן חזקה</span> שאני תורא דמסירה לרועה דבי נשיאה תפוס אמתא דיתמי מסימטא יתיב ר' אבהו ור' חנינא בר פפי ור' יצחק נפחא ויתיב רבי אבא גבייהו אמר להו שפיר תפסיתוה אמר להו ר' אבא משום דבי נשיאה נינהו מחנפיתו להו והא דון דייני כר' טרפון ואהדריה ריש לקיש עובדא מינייהו יימר בר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חשו</span> הוה מסיק ביה זוזי בההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שכיב</span> ושביק <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ארבא</span> א``ל לשלוחיה זיל תפסה ניהליה אזל תפסה פגעו ביה רב פפא ורב הונא ברי' דרב יהושע אמרו ליה את תופס לב``ח <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>במקום שחב לאחרים</span> ואמר רבי יוחנן התופס לבע``ח במקום שחב לאחרי


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פה,א גמרא
pgu: פה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא קנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תפסוה אינהו</span> רב פפא מימלח מלוחי רב הונא בריה דרב יהושע ממתח לה באשלא מר אמר אנא קנינא לה לכולה ומר אמר אנא קנינא לה לכולה פגע בהו רב פנחס בר אמי אמר להו רב ושמואל דאמרי תרוייהו והוא שצבורין ומונחין ברה``ר אמר להו אנן נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מחריפותא דנהרא</span> תפיסנא אתו לקמיה דרבא אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קאקי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חיורי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משלחי גלימי דאינשי</span> הכי אמר רב נחמן והוא שתפסה מחיים אבימי בריה דרבי אבהו הוו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מסקי ביה</span> זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בי חוזאי</span> שדרינהו ביד חמא בריה דרבה בר אבהו אזל פרעינהו אמר להו הבו לי שטרא אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>סיטראי</span> נינהו אתא לקמיה דרבי אבהו א``ל אית לך סהדי דפרעתינהו אמר ליה לא אמר ליה מיגו דיכולין לומר לא היו דברים מעולם יכולין נמי למימר סיטראי נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לענין שלומי שליח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי</span> אמר רב אשי חזינן אי א``ל שקול שטרא והב זוזי משלם הב זוזי ושקול שטרא לא משלם ולא היא בין כך ובין כך משלם דא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לתקוני שדרתיך</span> ולא לעוותי:  ההיא איתתא דהוו מיפקדי גבה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מלוגא דשטרי</span> אתו יורשים קא תבעי ליה מינה אמרה להו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מחיים תפיסנא להו</span> אתאי לקמי' דרב נחמן אמר לה אית ליך סהדי דתבעוה מיניך מחיים ולא יהבית ניהליה א``ל לא א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הוי תפיסה דלאחר מיתה</span> ותפיסה דלאחר מיתה לא כלום היא ההיא איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דאיחייבא שבועה</span> בי דינא דרבא אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בת רב חסדא</span> ידענא בה דחשודה אשבועה אפכה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לשבועה אשכנגדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>זימנין</span> הוו יתבי קמיה רב פפא ורב אדא בר מתנא אייתו ההוא שטרא גביה א``ל רב פפא ידענא ביה דשטרא פריעא הוא א``ל איכא איניש אחרינא בהדי' דמר א``ל לא א``ל אע``ג דאיכא מר עד אחד לאו כלום הוא א``ל רב אדא בר מתנא ולא יהא רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כבת רב חסדא</span> בת רב חסדא קים לי בגווה מר לא קים לי בגוויה אמר רב פפא השתא דאמר מר קים לי בגוויה מילתא היא כגון אבא מר ברי דקים לי בגוויה קרענא שטרא אפומיה קרענא ס``ד אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מרענא</span> שטרא אפומיה ההיא איתתא דאיחייבא שבועה בי דינא דרב ביבי בר אביי אמר להו ההוא בע``ד תיתי ותישתבע במתא אפשר דמיכספא ומודיא אמרה להו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כתבו לי זכוותא</span> דכי משתבענא יהבי לי אמר להו רב ביבי בר אביי כתבו לה אמר רב פפי משום דאתיתו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ממולאי</span> אמריתו מילי מוליתא הא אמר רבא האי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אשרתא</span> דדייני דמיכתבא מקמי דנחוו סהדי אחתימות ידייהו פסולה אלמא מיחזי כשיקרא ה``נ מיחזי כשיקרא וליתא מדרב נחמן דאמר רב נחמן אומר היה ר``מ אפי' מצאו באשפה וחתמו ונתנו לה כשר ואפי' רבנן לא פליגי עליה דר' מאיר אלא בגיטי נשים דבעינן כתיבה לשמה אבל בשאר שטרות מודו ליה דאמר רב אסי אמר ר' יוחנן שטר שלוה בו <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>ופרעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אינו חוזר ולוה בו</span> שכבר נמחל שיעבודו טעמא דנמחל שיעבודו אבל למיחז


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פה,ב גמרא
pgu: פה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כשיקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא חיישינן</span> ההוא גברא דאפקיד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שב מרגניתא דציירי בסדינא</span> בי רבי מיאשא בר בריה דר' יהושע בן לוי שכיב ר' מיאשא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא פקיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אתו לקמיה דר' אמי</span> א``ל חדא דידענא ביה בר' מיאשא בר בריה דר' יהושע בן לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלא אמיד</span> ועוד הא קא יהיב <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סימנא</span> ולא אמרן אלא דלא רגיל דעייל ונפיק להתם אבל רגיל דעייל ונפיק להתם אימא איניש אחרינא אפקיד ואיהו מיחזא חזא ההוא גברא דאפקיד כסא דכספא בי חסא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שכיב חסא ולא פקיד</span> אתו לקמיה דרב נחמן אמר להו ידענא ביה בחסא דלא אמיד ועוד הא קא יהיב סימנא ולא אמרן אלא דלא רגיל דעייל ונפיק להתם אבל רגיל דעייל ונפיק להתם אימר איניש אחרינא אפקיד ואיהו מיחזא חזא ההוא דאפקיד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מטכסא</span> בי רב דימי אחוה דרב ספרא שכיב רב דימי ולא פקיד אתא לקמיה דרבי אבא אמר להו חדא דידענא ביה ברב דימי דלא אמיד ועוד הא קא יהיב סימנא ולא אמרן אלא דלא רגיל דעייל ונפיק להתם אבל רגיל דעייל ונפיק להתם אימא איניש אחרינא אפקיד ואיהו מיחזא חזא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ההוא דאמר להו</span> נכסיי לטוביה שכיב אתא טוביה א``ר יוחנן הרי בא טוביה אמר טוביה ואתא רב טוביה לטוביה אמר לרב טוביה לא אמר ואי איניש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דגיס ביה</span> הא גיס ביה אתו שני טוביה שכן ותלמיד חכם תלמיד חכם קודם קרוב ות``ח ת``ח קודם איבעיא להו שכן וקרוב מאי ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl='10'> משלי כז </span> טוב שכן קרוב מאח רחוק שניהם קרובים ושניהם שכנים ושניהם חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שודא</span> דדייני</span> א``ל רבא לבריה דרב חייא בר אבין תא אימא לך מילתא מעליותא דהוה אמר אבוך הא דאמר שמואל המוכר שטר חוב לחבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וחזר ומחלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מחול</span> ואפילו יורש מוחל מודה שמואל במכנסת שטר חוב לבעלה וחזרה ומחלתו שאינו מחול מפני שידו כידה:  קריבתיה דרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>זבינתה לכתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בטובת הנאה</span> איגרשה ושכיבה אתו קא תבעי לה לברתה אמר להו רב נחמן ליכא דליסבא לה עצ


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פו,א גמרא
pgu: פו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תיזיל ותיחלה לכתובתה דאמה לגבי אבוה ותירתה מיניה שמעה אזלה אחילתה אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עשינו עצמינו</span> כעורכי הדיינין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מעיקרא</span> מאי סבר ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לבסוף</span> מאי סבר מעיקרא סבר<span class='tlm-sfr' data-chp='1058' data-rgl='7'> ישעיהו נח </span> ומבשרך לא תתעלם ולבסוף סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אדם חשוב שאני</span>:  גופא אמר שמואל המוכר שטר חוב לחבירו וחזר ומחלו מחול ואפי' יורש מוחל אמר רב הונא בריה דרב יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואי פקח הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מקרקש ליה זוזי</span> וכתב ליה שטרא בשמיה:  אמר אמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאן דדאין דינא דגרמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מגבי ביה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דמי שטרא מעליא</span> מאן דלא דאין דינא דגרמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מגבי ביה דמי ניירא בעלמא</span> הוה עובדא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כפייה רפרם לרב אשי</span> ואגבי ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כי כשורא לצלמי</span>:  אמר אמימר משמיה דרב חמא האי מאן דאיכא עליה כתובת אשה ובע``ח ואית ליה ארעא ואית ליה זוזי לבעל חוב מסלקינן ליה בזוזי לאשה מסלקינן לה בארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>האי כי דיניה</span> והאי כי דיניה ואי לא איכא אלא חד ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולא חזיא אלא לחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לבעל חוב יהבינן</span> ליה לאשה לא יהבינן לה מאי טעמא יותר ממה שהאיש רוצה לישא אשה רוצה להנשא אמר ליה רב פפא לרב חמא ודאי דאמריתו משמיה דרבא האי מאן דמסקי ביה זוזי ואית ליה ארעא ואתא בעל חוב וקא תבע מיניה ואמר ליה זיל שקול מארעא אמרינן ליה זיל זבין את ואייתי הב ליה א``ל לא אימא לי גופא דעובדא היכי הוה א``ל תולה מעותיו <בעובד כוכבים> {בגוי} הוה הוא עשה שלא כהוגן לפיכך עשו בו שלא כהוגן א``ל רב כהנא לרב פפא לדידך דאמרת פריעת בעל חוב מצוה אמר לא ניחא לי דאיעביד מצוה מאי א``ל תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>במה דברים אמורים</span> במצות לא תעשה אבל במצות עשה כגון שאומרין לו עשה סוכה ואינו עושה לולב ואינו עוש


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מכין אותו</span> עד שתצא נפשו:  בעא מיניה רמי בר חמא מרב חסדא הרי זה גיטיך ולא תתגרשי בו אלא לאחר שלשים יום והלכה והניחתו בצידי רשות הרבים מהו אמר ליה אינה מגורשת מדרב ושמואל דרב ושמואל דאמרי תרוייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והוא שצבורין</span> ומונחין ברשות הרבים וצידי רשות הרבים כרשות הרבים דמו אדרבה מגורשת מדרב נחמן דאמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה האומר לחבירו משוך פרה זו ולא תהיה קנויה לך עד לאחר שלשים יום קנה ואפילו עומדת באגם מאי לאו היינו אגם והיינו צידי רשות הרבים לא אגם לחוד וצידי רשות הרבים לחוד איכא דאמרי אמר ליה מגורשת מדרב נחמן וצידי רשות הרבים כאגם דמי אדרבה אינה מגורשת מדרב ושמואל מאי לאו היינו רשות הרבים והיינו צידי רשות הרבים לא רשות הרבים לחוד וצידי רשות הרבים לחוד


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פו,ב משנה
pgu: פו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  המושיב את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חנוונית</span> או שמינה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אפוטרופיא</span> הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משביעה</span> כל זמן שירצה ר' אליעזר אומר אפילו על פילכה ועל עיסתה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו ר' אליעזר על ידי גלגול קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>או לכתחלה קאמר</span> ת``ש אמרו לו לרבי אליעזר אין אדם דר עם נחש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכפיפה</span> אי אמרת בשלמא לכתחלה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שפיר</span> אלא אי אמרת ע``י גלגול <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי נפקא לה מינה</span> דאמרה ליה כיון דקדייקת בתראי כולי האי לא מצינא דאדור בהדך ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי שלא פטר</span> את אשתו מן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נדר</span> ומן השבועה והושיבה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חנוונית</span> או שמינה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אפוטרופיא</span> הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משביעה</span> כל זמן שירצה לא הושיבה חנוונית ולא מינה אפוטרופיא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אינו יכול להשביעה</span> רבי אליעזר אומר אע``פ שלא הושיבה חנוונית ולא מינה אפוטרופיא הרי זה משביעה כל זמן שירצה שאין לך אשה שלא נעשית אפוטרופיא שעה אחת בחיי בעלה על פילכה ועל עיסתה אמרו לו אין אדם דר עם נחש בכפיפה שמע מינה לכתחלה שמע מינה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פו,ב משנה
pgu: פו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  כתב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נדר</span> ושבועה אין לי עליך אין יכול להשביעה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אבל משביע הוא את יורשיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואת הבאים ברשותה</span> נדר ושבועה אין לי עליך ועל יורשיך ועל הבאים ברשותך <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אינו יכול להשביעה</span> לא היא ולא יורשיה ולא את הבאים ברשותה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל יורשיו משביעין אותה</span> ואת יורשיה ואת הבאים ברשותה נדר ושבועה אין לי ולא ליורשי ולא לבאים ברשותי עליך ועל יורשיך ועל הבאים ברשותיך אינו יכול להשביעה לא הוא ולא יורשיו ולא הבאים ברשותו לא אותה ולא יורשיה ולא הבאים ברשותה הלכה מקבר בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לבית אביה</span> או שחזרה לבית חמיה ולא נעשית <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אפוטרופיא</span> אין היורשין משביעין אותה ואם נעשית אפוטרופיא היורשין משביעין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>על העתיד לבא</span> ואין משביעין אותה על מה שעבר


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>על אפוטרופיא</span> שנעשית בחיי בעלה ר``נ אמר רבה בר אבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>על הפוגמת</span> כתובתה אזל רב מרדכי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמרה לשמעתא</span> קמיה דרב אשי בשלמא למ``ד על <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הפוגמת כתובתה</span> דמסקא אדעתה דלמא מצטרכי לי זוזי ושקילנא מכתובתאי וא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כתוב לי דלא משבעת לי</span> אלא למ``ד על אפוטרופיא שנעשית בחיי בעלה איהי מי הות ידעה דמותיב לה אפוטרופיא דאמרה לי' כתוב לי דלא משבעת לי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אתון אהא מתניתו</span> לה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אנן</span> אהא מתנינן לה הלכה מקבר בעלה לבית אביה או שחזרה לבית חמיה ולא נעשית אפוטרופיא אין היורשין משביעין אותה ואם נעשית אפוטרופי' יורשין משביעין אותה על העתיד לבא ואין משביעין אותה על שעבר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שעבר מאי עבידתיה</span> א``ר יהודה אמר רב על אפוטרופיא שנעשית בחיי הבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל בין מיתה לקבורה</span> משבעינן לה ורב מתנא אמר אפילו בין מיתה לקבורה לא משבעינן לה דאמרי נהרדעי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לכרגא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולמזוני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולקבורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מזבנינן</span> בלא אכרזתא אמר רבה א``ר חייא דלא נדר ודלא שבועה הוא אינו יכול להשביעה אבל יורשין משביעין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נקי נדר</span> נקי שבועה בין הוא ובין יורשין אין משביעין אותה ה``ק לה מנקית משבועתא ורב יוסף אמר רבי חייא דלא נדר ודלא שבועה הוא אינו יכול להשביעה אבל יורשין משביעין אותה נקי נדר נקי שבועה בין הוא ובין יורשין משביעין אותה ה``ק לה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נקי נפשך בשבועתא</span> שלח ר' זכאי למר עוקבא בין דלא שבועה בין דנקי שבועה בין דלא נדר ובין דנקי נדר בנכסי הוא אינו יכול להשביעה אבל יורשין משביעין אותה מנכסיא אילין בין הוא ובין יורשיו אין משביעין אותה אמר רב נחמן אמר שמואל משום אבא שאול בן אימא מרים בין דלא שבועה בין דנקי שבועה בין דלא נדר ובין דנקי נדר בין מנכסי ובין מנכסיא אילין בין הוא ובין יורשיו אין משביעין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל מה אעשה</span> שהרי אמרו חכמים הבא ליפרע מנכסי יתומים לא יפרע אלא בשבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואיכא דאמרי לה</span> מתניתא אבא שאול בן אימא מרים אמר בין דלא שבועה בין דנקי שבועה בין דלא נדר ובין נקי נדר בין מנכסי ובין מנכסיא אילין בין הוא ובין יורשיו אין משביעין אותה אבל מה אעשה שהרי אמרו חכמים הבא ליפרע מנכסי יתומים לא יפרע אלא בשבועה אמר רב נחמן אמר שמואל הלכה כבן אימא מרים


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הפוגמת כתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא תפרע</span> אלא בשבועה עד אחד מעידה שהיא פרועה לא תפרע אלא בשבועה מנכסי יתומים ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מנכסים משועבדים</span> ושלא בפניו לא תפרע אלא בשבועה הפוגמת כתובתה כיצד היתה כתובתה אלף זוז ואמר לה התקבלת כתובתיך והיא אומרת לא התקבלתי אלא מנה לא תפרע אלא בשבועה עד אחד מעידה שהיא פרועה כיצד היתה כתובתה אלף זוז ואמר לה התקבלת כתובתיך והיא אומרת לא התקבלתי ועד אחד מעידה שהיא פרועה לא תפרע אלא בשבועה מנכסים משועבדים כיצד מכר נכסיו לאחרים והיא נפרעת מן הלקוחות לא תפרע אלא בשבועה מנכסי יתומים כיצד מת והניח נכסיו ליתומים והיא נפרעת מן היתומים לא תפרע אלא בשבועה ושלא בפניו כיצד הלך לו למדינת הים והיא נפרעת שלא בפניו אינה נפרעת אלא בשבוע


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פז,ב משנה
pgu: פז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ר' שמעון אומר כל זמן שהיא תובעת כתובתה היורשין משביעין אותה ואם אינה תובעת כתובתה אין היורשין משביעין אותה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  סבר רמי בר חמא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שבועה דאורייתא</span> דקא טעין מאתים וקא מודה ליה במאה הויא ליה הודאה במקצת הטענה וכל המודה במקצת הטענה ישבע אמר רבא שתי תשובות בדבר חדא דכל הנשבעין שבתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נשבעין ולא משלמין</span> והיא נשבעת ונוטלת ועוד אין נשבעין על כפירת שעבוד קרקעות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא אמר רבא מדרבנן</span> דפרע דייק דמיפרע לא דייק ורמו רבנן שבועה עלה כי היכי דתידוק איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פוגמת כתובתה בעדים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מהו</span> אם איתא דפרעה בעדים הוה פרע לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>או דלמא</span> איתרמויי איתרמי ליה ת``ש כל הנשבעין שבתורה נשבעין ולא משלמין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואלו נשבעין ונוטלין</span> ה<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שכיר</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נגזל</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הנחבל</span> ושכנגדו חשוד על השבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וחנוני על פנקסו</span> והפוגם שטרו שלא בעדים שלא בעדים אין בעדים לא לא מיבעיא קאמר לא מיבעיא בעדים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דודאי צריכה שבועה</span> אבל שלא בעדים אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תיהוי כמשיב אבידה</span> ותשקול בלא שבועה קמ``ל איבעיא להו הפוגמת כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פחות פחות משוה פרוטה</span> מהו מי אמרינן כיון דקא דייקא כולי האי קושטא קא אמרה או דלמא איערומי קא מערמא תיקו איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פוחתת</span> כתובתה מהו מי אמרינן היינו פוגמת או דלמא פוגמת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מודיא במקצת</span> הא לא קא מודיא במקצת ת``ש פוחתת תפרע שלא בשבועה כיצד היתה כתובתה אלף זוז ואמר לה התקבלת כתובתיך והיא אומרת לא התקבלתי ואינה אלא מנה נפרעת שלא בשבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במאי גביא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בהאי שטרא</span> האי שטרא חספא בעלמא הוא אמר רבא בריה דרבה באומרת אמנה היתה לי ביני לבינו:  עד אחד מעידה שהיא פרועה:  סבר רמי בר חמא למימר שבועה דאורייתא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0519' data-rgl='15'> דברים יט </span> לא יקום עד אחד באיש לכל עון ולכל חטאת לכל עון ולכל חטאת הוא דאינו קם אבל קם הוא לשבועה ואמר מר כל מקום שהשנים מחייבין אותו ממון <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אחד מחייבו שבועה</span> אמר רבא שתי תשובות בדבר חדא דכל הנשבעין שבתורה נשבעין ולא משלמין והיא נשבעת ונוטלת ועוד אין נשבעין על כפירת שיעבוד קרקעות אלא אמר רבא מדרבנן כדי להפיס דעתו של בעל אמר רב פפ


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אי פיקח הוא מייתי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לידי שבועה דאורייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יהיב לה כתובתה באפי חד סהדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וסמיך סהדא קמא אסהדא בתרא</span> ומוקים להו להנך קמאי במלוה מתקיף לה רב שישא בריה דרב אידי היאך סמיך סהדא קמא אסהדא בתרא אלא אמר רב שישא בריה דרב אידי יהיב לה כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>באפי סהדא קמא וסהדא בתרא</span> ומוקים לה להנך קמאי בהלואה מתקיף לה רב אשי אכתי יכולה למימר ב' כתובות הואי אלא אמר רב אשי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דמודע להו</span>:  מנכסים משועבדים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנן התם</span> וכן היתומים לא יפרעו אלא בשבועה ממאן אילימא מלוה השתא אביהן שקיל בלא שבועה ואינהו בשבועה אלא ה``ק וכן היתומים מן היתומים לא יפרעו אלא בשבועה א``ר זריקא אמר רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא שנו</span></span></span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שאמרו יתומים</span> אמר לנו אבא לויתי ופרעתי אבל אמרו אמר לנו אבא לא לויתי אף בשבועה לא יפרעו מתקיף לה רבא אדרבה כל האומר לא לויתי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כאומר לא פרעתי דמי</span> אלא אי אתמר הכי אתמר א``ר זריקא אמר רב יהודה לא שנו אלא שאמרו יתומים אמר לנו אבא לויתי ופרעתי אבל אמרו אמר לנו אבא לא לויתי נפרעין שלא בשבועה שכל האומר לא לויתי כאומר לא פרעתי דמי:  ונפרעת שלא בפניו לא תפרע אלא בשבועה:  אמר רב אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שר הבירה</span> מעשה בא לפני רבי יצחק באנטוכיא ואמר לא שנו אלא לכתובת אשה משום חינא אבל בעל חוב לא ורבא אמר רב נחמן אפי' בעל חוב שלא יהא כל אחד ואחד נוטל מעותיו של חברו והולך ויושב במדינת הים ואתה נועל דלת בפני לווין:  ר``ש אומר כל זמן שתובעת כתובתה וכו':  ר``ש אהייא אמר ר' ירמיה אהא ונפרעת שלא בפניו לא תפרע אלא בשבועה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא שנא למזוני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא שנא לכתובה</span> ואתא ר' שמעון למימר כל זמן שתובעת כתובתה יורשיה משביעין אות


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פח,ב גמרא
pgu: פח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינה תובעת כתובתה</span> אין יורשין משביעין אותה וקמיפלגי בפלוגתא דחנן ובני כהנים גדולים דתנן מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות חנן אומר תשבע בסוף ולא תשבע בתחלה נחלקו עליו בני כהנים גדולים ואמרו תשבע בתחלה ובסוף ר``ש כחנן רבנן כבני כהנים גדולים מתקיף לה רב ששת האי יורשין משביעין אותה בית דין משביעין אותה מיבעי ליה אלא אמר רב ששת אהא הלכה מקבר בעלה לבית אביה או שחזר' לבית חמיה ולא נעשית אפוטרופיא אין היורשים משביעין אותה ואם נעשית אפוטרופיא יורשין משביעין אותה על העתיד לבא ואין משביעין אותה על מה שעבר ואתא ר``ש למימר כל זמן שתובעת כתובתה יורשין משביעין אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אינה תובעת כתובתה אין היורשין משביעין אותה</span> וקמיפלגי בפלוגתא דאבא שאול ורבנן דתנן אפוטרופוס שמינהו אבי יתומים ישבע מינוהו בית דין לא ישבע אבא שאול אומר חילוף הדברים מינוהו בית דין ישבע מינהו אבי יתומים לא ישבע ר``ש כאבא שאול ורבנן כרבנן מתקיף לה אביי האי כל זמן שתובעת כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם תובעת מיבעי ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא אמר אביי</span> אהא כתב לה נדר ושבועה אין לי עליך אינו יכול להשביעה כו' נדר ושבועה אין לי ולא ליורשי ולא לבאים ברשותי עליך ועל יורשיך ועל הבאין ברשותך אין יכול להשביעה לא הוא ולא יורשיו ולא הבאין ברשותו לא היא ולא יורשיה ולא הבאין ברשותה ואתא ר``ש למימר כל זמן שתובעת כתובתה יורשין משביעין אותה וקמיפלגי בפלוגתא דאבא שאול בן אימא מרים ורבנן ר``ש כאבא שאול ורבנן כרבנן מתקיף לה רב פפא התינח כל זמן שתובעת כתובתה אינה תובעת כתובתה מאי איכא למימר אלא אמר רב פפא לאפוקי מדר``א ומחלוקתו


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פט,א משנה
pgu: פט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גובה כתובתה</span> כתובה ואין עמה גט היא אומרת אבד גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והוא אומר אבד שוברי</span> וכן בעל חוב שהוציא שטר חוב ואין עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פרוזבול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הרי אלו לא יפרעו</span> רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מן הסכנה</span> ואילך אשה גובה כתובתה שלא בגט ובעל חוב גובה שלא בפרוזבול


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פט,א גמרא
pgu: פט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ש``מ כותבין שובר דאי אין כותבין שובר ליחוש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דלמא מפקא</span> לה לכתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וגביא</span> בה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במקום שאין כותבין</span> כתובה</span> עסקי' ושמואל אמר אף במקום שכותבין כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולשמואל כותבין שובר</span> אמר רב ענן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לדידי מיפרשא לי</span> מיניה דמר שמואל במקום שאין כותבין ואמר כתבתי עליו להביא ראיה במקום שכותבין ואמרה לא כתב לי עליה להביא ראיה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואף רב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הדר ביה</span> דאמר רב בין במקום שכותבין בין במקום שאין כותבין גט גובה עיקר כתובה גובה תוספת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכל הרוצה להשיב יבא וישיב</span> תנן כתובה ואין עמה גט היא אומרת אבד גיטי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והוא אומר אבד שוברי</span> וכן בע``ח שהוציא שטר חוב ואין עמו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פרוזבול</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הרי אלו לא יפרעו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשלמא לשמואל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מוקי לה</span> במקום שאין כותבין ואמר כתבתי דאמרי' ליה אייתי ראיה ואי לא מייתי ראיה אמרינן ליה זיל פרעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא לרב</span> נהי דעיקר לא גביא תוספת מיהא תיגבי אמר רב יוסף הכא במאי עסקינן כשאין שם עדי גירושין מיגו דיכול למימר לא גירשתי


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  יכול למימר גירשתיה ונתתי לה כתובתה הא מדקתני סיפא רשב``ג אומר מן הסכנה ואילך אשה גובה כתובתה שלא בגט ובעל חוב שלא בפרוזבול בדאיכא עדי גירושין עסקינן דאי ליכא עדי גירושין במאי גביא אלא כולה רשב``ג היא וחסורי מיחסרא והכי קתני הרי אלו לא יפרעו בד``א כשאין שם עדי גירושין אבל יש שם עדי גירושין גביא תוספת ועיקר אי מפקא גיטא גביא ואי לא מפקא גיטא לא גביא ומן הסכנה ואילך אע``ג דלא מפקא גיטא גביא שרשב``ג אומר מסכנה ואילך אשה גובה כתובתה שלא בגט ובעל חוב שלא בפרוזבול אמרי ליה רב כהנא ורב אסי לרב לדידך דאמרת גט גובה עיקר אלמנה מן הנשואין במאי גביא בעדי מיתה וליחוש דלמא גירשה ומפקא לגיטא וגביא ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ביושבת תחת בעלה</span> ודלמא סמוך למיתה גירשה איהו הוא דאפסיד אנפשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלמנה מן האירוסין</span></span> במאי גביא בעדי מיתה וליחוש דלמא גירשה ומפקא גיטא וגביא אלא במקום דלא אפשר כתבינן שובר דאי לא תימא הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עדי מיתה גופייהו</span> ניחוש דלמא מפקא עדי מיתה בהאי בי דינא וגביא והדר מפקא בבי דינא אחרינא וגביא אלא ודאי במקום דלא אפשר כתבינן שובר אמר ליה מר קשישא בריה דרב חסדא לרב אשי אלמנה מן האירוסין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מנלן</span> דאית לה כתובה אילימא מהא נתארמלה או נתגרשה בין מן האירוסין בין מן הנשואין גובה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>את הכל</span> דלמא דכתב לה וכ``ת אי כתב לה מאי למימרא לאפוקי מדרבי אלעזר בן עזריה דאמר ש<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא כתב לה</span> אלא ע``מ שהוא כונסה דיקא נמי דקתני גובה את הכל אי אמרת בשלמא דכתב לה משום הכי גובה את הכל אלא אי אמרת דלא כתב לה מאי גובה את הכל מנה מאתים הוא דאית לה ואלא מדתני רב חייא בר אבין אשתו ארוסה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא אונן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא מיטמא לה</span> וכן היא לא אוננת ולא מיטמאה לו מתה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינו יורשה</span> מת הוא גובה כתובתה דלמא דכתב לה וכ``ת אי כתב לה מאי למימרא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מתה אינו יורשה איצטריכא ליה</span> א``ל רב נחמן לרב הונא לרב דאמר גט גובה עיקר ליחוש דלמא מפקא גיטא בהאי בי דינא וגביא והדרא מפקא בבי דינא אחרינא וגביא וכי תימא דקרעינן ליה אמרה בעינא לאנסובי ביה דקרעינן ליה וכתבינן אגביה גיטא דנן קרענוהי לאו משום דגיטא פסול הוא אלא דלא תיהדר ותיגבי ביה זמנא אחרינא


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פט,ב משנה
pgu: פט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שני גיטין ושתי כתובות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>גובה שתי כתובות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שתי כתובות וגט</span> אחד או כתובה ושני גטין או כתובה וגט <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ומיתה</span> אינה גובה אלא כתובה אחת שהמגרש את אשתו והחזירה ע``מ כתובה הראשונה מחזירה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי בעיא בהאי גביא</span> אי בעיא בהאי גביא לימא תיהוי תיובתא דרב נחמן אמר שמואל דאמר ר``נ אמר שמואל שני שטרות היוצאין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בזה אחר זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ביטל שני את הראשון</span> לאו אתמר עלה אמר רב פפא ומודה רב נחמן דאי אוסיף ביה דיקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לתוספת כתביה</span> הכא נמי בדאוסיף לה ת``ר הוציאה גט וכתובה ומית


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אם גט קודם לכתובה</span> גובה שתי כתובות כתובה קודמת לגט אינה גובה אלא כתובה אחת שהמגרש את אשתו והחזירה על מנת כתובה הראשונה החזירה


id: 3209
lvr: 32
prk: 09
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב הונא לא שנו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא מנה מאתים</span> אבל תוספת אין לה ורב יהודה אמר אפי' תוספת יש לה מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חידשו</span> נוטלת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה שחידשו</span> חידשו אין לא חידשו לא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אף מה שחידשו</span> והא לא תני הכי חידשו נוטלת מה שחידשו לא חידשו בתולה גובה מאתים ואלמנה מנה תיובתא דרב יהודה רב יהודה מתניתין אטעיתיה הוא סבר כתובתה קיימת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אכולה מילתא</span> קאי ולא היא אעיקר כתובה קאי:
<BR


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צ,א משנה
pgu: צ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי שתי נשים ומת הראשונה קודמת לשניה ויורשי הראשונה קודמין ליורשי שניה נשא את הראשונה ומתה נשא שניה ומת הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שניה ויורשיה קודמין</span> ליורשי הראשונה


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מדקתני</span> הראשונה קודמת לשניה ולא קתני הראשונה יש לה והשניה אין לה מכלל דאי קדמה שניה ותפסה לא מפקינן מינה שמע מינה בעל חוב מאוחר שקדם וגבה מה שגבה גבה לעולם אימא לך מה שגבה לא גבה ומאי קודמת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לגמרי</span> קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כדתנן בן קודם לבת</span> איכא דאמרי מדלא קתני אם קדמה שניה ותפסה אין מוציאין מידה מכלל דאי קדמה שניה ותפסה מפקינן מינה שמע מינה בעל חוב מאוחר שקדם וגבה מה שגבה לא גבה לעולם אימא לך מה שגבה גבה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>איידי</span> דתנא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שניה ויורשיה קודמין</span> ליורשי הראשונ


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צ,ב גמרא
pgu: צ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תנא נמי</span> הראשונה קודמת לשניה:  נשא את הראשונה:  שמע מינה תלת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שמע מינה אחת בחייו ואחת במותו יש להן</span> כתובת בנין דכרין ולא חיישינן לאינצויי ממאי מדקתני שניה ויורשיה קודמים ליורשי ראשונה מיקדם הוא דקדמי הא איכא שקלי ושמע מינה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כתובה נעשית מותר לחברתה</span> ממאי מדלא קתני אם יש שם מותר דינר ושמע מינה כתובת בנין דכרין לא טרפה ממשעבדי דאי סלקא דעתין טרפה ממשעבדי ליתו בני ראשונה ולטרפינהו לבני שניה מתקיף לה רב אשי ממאי דלמא לעולם אימא לך אחת בחייו ואחת במותו אין להן כתובת בנין דכרין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומאי קודמין</span> לנחלה קתני וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יורשי הראשונה למה לי</span> איידי דתנא שניה ויורשיה תנא נמי ליורשי הראשונה ודקאמרת כתובה נעשית מותר לחברתה דלמא לעולם אימא לך אין כתובה נעשית מותר לחברתה והכא הוא דאיכא מותר דינר ואחת בחייו ואחת במותו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנאי היא</span> דתניא מתו אחת בחייו ואחת במותו בן ננס אומר יכולין בני הראשונה לומר לבני השניה בני בעלת חוב אתם טלו כתובת אמכם וצאו ר' עקיבא אומר כבר קפצה נחלה מלפני בני הראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ונפלה</span> לפני בני השניה מאי לאו בהא קא מיפלגי דמר סבר אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרין ומר סבר אחת בחייו ואחת במותו אין להן כתובת בנין דכרין אמר רבה אשכחתינהו לרבנן דבי רב דיתבי וקאמרי דכולי עלמא אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרין והכא בכתובה נעשית מותר לחברתה והוא הדין לבעל חוב קמיפלגי מר סבר כתובה נעשית מותר לחברתה והוא הדין לבעל חוב ומר סבר אין כתובה נעשית מותר לחברתה והוא הדין לבעל חוב ואמינא להו אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בבעל חוב כולי עלמא לא פליגי דהוי מותר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כי פליגי בכתובה</span> מתקיף לה רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אי הכי</span> רבי עקיבא אומר כבר קפצה נחלה אם יש מותר דינר מיבעי ליה אלא אמר רב יוסף באחת בחייו ואחת במותו קא מיפלגי והני תנאי כי הני תנאי דתניא נשא את הראשונה ומתה נשא את השניה ומת הוא באין בניה של זו לאחר מיתה ונוטלין כתובת אמן ר``ש אומר אם יש מותר דינר אלו נוטלין כתובת אמן ואלו נוטלין כתובת אמן ואם לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חולקין בשוה</span> מאי לאו בהא קא מיפלגי דמר סבר אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרין ומר סבר אחת בחייו ואחת במותו אין להם כתובת בנין דכרין לא דכ``ע אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרי


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והכא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בדינר מקרקעי קמיפלגי</span> מר סבר מקרקעי אין מטלטלי לא ומר סבר אפילו מטלטלי ומי מצית אמרת הכי והתנן ר``ש אומר אפי' יש שם נכסים שאין להם אחריות אינן כלום עד שיהא שם נכסים שיש להן אחריות יתר על ב' כתובות דינר אלא הכא בדינר משעבדי קמיפלגי מר סבר מבני חורין אין ממשעבדי לא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומר סבר אפי' ממשעבדי</span> אי הכי ר``ש אומר אם יש שם מותר דינר כיון שיש שם מותר דינר מיבעי ליה אלא בפחות מדינר קמיפלגי מר סבר דינר אין פחות מדינר לא ומר סבר אפילו פחות מדינר והא ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דינר קאמר</span> וכי תימא איפוך ת``ק דמתני' נמי דינר קאמר אלא כי הנך תרי לישנאי קמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואיפוך</span> אמר מר זוטרא משמיה דרב פפא הלכתא אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרין וכתובה נעשית מותר לחברתה בשלמא אי אשמעינן אחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דיכרין ולא אשמעינן כתובה נעשית מותר לחברתה הוה אמינא אי איכא מותר דינר אין אי לא לא אלא לישמעינן כתובה נעשית מותר לחברתה ואנא ידענא משום דאחת בחייו ואחת במותו יש להן כתובת בנין דכרין אי אשמעינן הכי הוה אמינא כגון שנשא שלש נשים ומתו שתים בחייו ואחת במותו והך דמיית לאחר מיתה יולדת נקבה היא ולאו בת ירושה היא אבל אחת בחייו ואחת במותו והא דלאחר מיתה יולדת זכר היא אימא ליחוש לאינצויי קמ``ל


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צא,א משנה
pgu: צא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי שתי נשים ומתו ואחר כך מת הוא ויתומים מבקשין כתובת אמן ואין שם אלא שתי כתובות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חולקין בשוה</span> היה שם מותר דינר אלו נוטלים כתובת אמן ואלו נוטלים כתובת אמן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אם אמרו יתומים</span> אנחנו מעלים על נכסי אבינו יפה דינר כדי שיטלו כתובת אמן אין שומעין להן אלא שמין את הנכסים בבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>היו שם נכסים בראוי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אינן כבמוחזק</span> ר``ש אומר אפי' יש שם נכסים שאין להם אחריות אינן כלום עד שיהיו שם נכסים שיש להן אחריות יותר על שתי הכתובות דינר


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר לזו אלף ולזו חמש מאות אם יש שם מותר דינר אלו נוטלין כתובת אמן ואלו נוטלין כתובת אמן ואם לאו יחלקו בשוה:  פשיטא מרובין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ונתמעטו</span> כבר זכו בהן יורשין מועטין ונתרבו מאי ת``ש דניכסי דבי בר צרצור מועטין ונתרבו הוו ואתו לקמיה דרב עמרם אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>זילו פייסינהו</span> לא אשגחו אמר להו אי לא מפייסיתו להו מחינא לכו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>סילוא דלא מבע דמא</span> שדרינהו לקמיה דרב נחמן אמר להן כשם שמרובין ונתמעט


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>זכו בהן</span> יורשין כך מועטין ונתרבו זכו בהן יורשין <סימן אלף ומאה מצוה בכתובה יעקב זקף שדותיו בדברים עסיקין>:  ההוא גברא דהוו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מסקי ביה</span> אלפא זוזי הוו ליה תרי אפדני זבינהו חדא בחמש מאה וחדא בחמש מאה אתא בעל חוב טרפא לחדא מינייהו הדר קטריף לאידך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שקל</span> אלפא זוזי וקא אזיל לגביה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי שויא לך</span> אלפא זוזי לחיי ואי לא שקיל אלפא זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואיסתלק</span> סבר רמי בר חמא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>היינו מתני'</span> אם אמרו יתומים הרי אנו מעלין על נכסי אבינו יפה דינר א``ל רבא מי דמי התם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אית להו פסידא</span> ליתמי הכא מי אית ליה פסידא אלפא יהיב ואלפא שקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וטירפא בכמה כתבינן</span> רבינא אמר באלפא רב עוירא אמר בחמש מאה והלכתא בחמש מאה ההוא גברא דהוו מסקי ביה מאה זוזי הוו ליה תרי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קטיני דארעא</span> חד זבינהו בחמשין וחד בחמשין אתא בעל חוב טרפא לחד מינייהו הדר אתא וקטריף לאידך שקל ק' זוזי וקאזיל לגביה וא``ל אי שויא לך ק' זוזי לחיי ואי לא שקול ק' זוזי ואיסתלק סבר רב יוסף למימר היינו מתני' אם אמרו יתומים כו' א``ל אביי מי דמי התם אית להו פסידא ליתמי הכא מאי פסידא אית ליה מאה יהיב מאה שקיל וטירפא בכמה כתבינן רבינא אמר במאה רב עוירא אמר בחמשין והלכתא בחמשין ההוא גברא דהוו מסקי ביה מאה זוזי שכיב שבק קטינא דארעא דהוה שויא חמשין זוזי אתא בעל חוב וקטריף ליה אזול יתמי יהבו ליה חמשין זוזי הדר קטריף לה אתו לקמיה דאביי אמר להן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מצוה על היתומים לפרוע חוב אביהן</span> הני קמאי מצוה עבדיתו השתא כי טריף בדין קטריף ולא אמרן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דלא אמרו ליה</span> הני חמשין זוזי דמי דארעא קטינא אבל אמרו ליה הני חמשין זוזי דמי ארעא קטינא סלוקי סלקוה ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דזבנה לכתובתה דאימיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בטובת הנאה</span> וא``ל אי אתיא אם ומערערא לא מפצינא לך שכיבא אימיה ולא איערערא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אתא איהו וקא מערער</span> סבר רמי בר חמא למימר איהו במקום אימיה קאי א``ל רבא נהי דאחריות דידה לא קביל עליה אחריות דידיה מי לא קביל אמר רמי בר חמא ראובן שמכר שדה לשמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שלא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>באחריות</span></span> ואתא שמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומכרה לראובן</span> באחריו


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואתא בעל חוב דראובן</span> וקטריף ליה מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דינא הוא דאזיל שמעון ומפצי ליה</span> א``ל רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נהי דאחריות דעלמא</span> קביל עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחריות דנפשיה</span> מי קביל עליה ומודה רבא בראובן שירש שדה מיעקב ומכרה לשמעון שלא באחריות ואתא שמעון ומכרה לראובן באחריות ואתא בעל חוב דיעקב וקטריף ליה מיניה דינא הוא דאזיל שמעון ומפצי ליה מיניה מאי טעמא בעל חוב דיעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כבעל חוב דעלמא דמי</span> אמר רמי בר חמא ראובן שמכר שדה לשמעון באחריות וזקף עליו במלוה ומת ראובן ואתא בעל חוב דראובן וקטריף לה משמעון <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ופייסיה בזוזי</span> דינא הוא דאמרי ליה בני ראובן אנן מטלטלי שבק אבון גבך ומטלטלי דיתמי לבעל חוב לא משתעבדי אמר רבא אי פקח אידך מגבי להו ניהלייהו ארעא והדר גבי לה מינייהו כרב נחמן דאמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה יתומים שגבו קרקע בחובת אביהן בעל חוב חוזר וגובה אותה מהן אמר רבה ראובן שמכר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כל שדותיו</span> לשמעון וחזר שמעון ומכר שדה אחת ללוי ואתא בעל חוב דראובן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רצה מזה גובה רצה מזה גובה</span> ולא אמרן אלא דזבנה בינונית אבל זבנה עידית וזבורית מצי אמר ליה להכי טרחי וזביני ארעא דלא חזיא לך ובינונית נמי לא אמרן אלא דלא שבק בינונית דכוות


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צב,ב גמרא
pgu: צב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אבל שבק בינונית דכוותה מצי א``ל הנחתי לך מקום לגבות הימנו אמר אביי ראובן שמכר שדה לשמעון באחריות ואתא בעל חוב דראובן וקטריף לה מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דינא הוא דאזיל ראובן ומפצי ליה</span> ולא מצי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאו בעל דברים דידי את</span> משום דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דמפקת מיניה עלי הדר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואיכא דאמרי אפילו שלא באחריות נמי</span> דאמר ליה לא ניחא לי דתהוי ליה לשמעון תרעומת עלי אמר אביי ראובן שמכר שדה לשמעון שלא באחריות ויצאו עלי


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עסיקין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עד שלא החזיק בה יכול לחזור בו</span> משהחזיק בה אינו יכול לחזור בו משום דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דקיטרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>סברת וקבילת</span> ומאימת מחזיק בה מכי דייש אמצרי איכא דאמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אפי' באחריות נמי</span> דאמר ליה אחוי טירפך <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואשלם לך</span>


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צג,א משנה
pgu: צג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי שלש נשים ומת כתובתה של זו מנה ושל זו מאתים ושל זו שלש מאות ואין שם אלא מנה חולקין בשוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>היו שם מאתים</span> של מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נוטלת חמשים</span> של מאתים ושל שלש מאות שלשה שלשה של זהב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היו שם שלש מאות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>של מנה נוטלת חמשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ושל מאתים מנה</span> ושל שלש מאות <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ששה של זהב</span> וכן ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שהטילו לכיס</span> פיחתו או הותירו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כך הן חולקין</span>


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  של מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נוטלת חמשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>תלתין ותלתא ותילתא הוא דאית לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמר שמואל</span> בכותבת בעלת מאתים לבעלת מנה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דין ודברים אין לי עמך במנה</span> אי הכי אימא סיפא של מאתים ושל שלש מאות שלש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שלש של זהב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>תימא לה</span> הא סלקת נפשך מינה משום דאמרה לה מדין ודברים הוא דסליקי נפשאי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היו שם שלש מאות</span> וכו':  של מאתים מנה שבעים וחמשה הוא דאית לה אמר שמואל בכותבת בעלת שלש מאות לבעלת מאתים ולבעלת מנה דין ודברים אין לי עמכם במנה רב יעקב מנהר פקוד משמיה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רבינא אמר</span> רישא בשתי תפיסות וסיפא בשתי תפיסות רישא בשתי תפיסות דנפלו שבעין וחמשה בחד זימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ומאה ועשרים וחמשה בחד זימנא</span> סיפא בשתי תפיסות דנפלו שבעים וחמשה בחד זימנא ומאתים ועשרים וחמשה בחד זימנא תניא זו משנת רבי נתן רבי אומר אין אני רואה דבריו של רבי נתן באלו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חולקות בשוה</span>:  וכן שלשה שהטילו:  אמר שמואל שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שהטילו לכיס</span> זה מנה וזה מאתי


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>השכר לאמצע</span> אמר רבה מסתברא מילתיה דשמואל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שור לחרישה</span> ועומד לחרישה אבל בשור לחרישה ועומד לטביחה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זה נוטל לפי מעותיו</span> וזה נוטל לפי מעותיו ורב המנונא אמר אפילו שור לחרישה ועומד לטביחה השכר לאמצע מיתיבי שני' שהטילו לכיס זה מנה וזה מאתים השכר לאמצע מאי לאו בשור לחרישה ועומד לטביחה ותיובתא דרבה לא בשור לחרישה ועומד לחרישה אבל שור לחרישה ועומד לטביחה מאי זה נוטל לפי מעותיו וזה נוטל לפי מעותיו אדתני סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לקח זה בשלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וזה בשלו</span> ונתערבו זה נוטל לפי מעותיו וזה נוטל לפי מעותיו ליפלוג וליתני בדידיה במד``א בשור לחרישה ועומד לחרישה אבל בשור לחרישה ועומד לטביחה זה נוטל לפי מעותיו וזה נוטל לפי מעותיו הכי נמי קאמר במד``א בשור לחרישה ועומד לחרישה אבל בשור לחרישה ועומד לטביחה נעשה כמי שלקח זה בשלו וזה בשלו ונתערבו זה נוטל לפי מעותיו וזה נוטל לפי מעותיו תנן וכן שלשה שהטילו לכיס פחתו או הותירו כך הן חולקין מאי לאו פחתו פחתו ממש הותירו הותירו ממש אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה לא הותירו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זוזי חדתי</span> פחתו אסתירא דצוניתא


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צג,ב משנה
pgu: צג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי ד' נשים ומת הראשונה קודמת לשניה ושניה לשלישית ושלישית לרביעית וראשונה נשבעת לשניה ושניה לשלישית ושלישית לרביעית והרביעית נפרעת שלא בשבועה בן ננס אומר וכי מפני שהיא אחרונה נשכרת אף היא לא תפרע אלא בשבועה היו יוצאות כולן ביום אחד כל הקודמת לחברתה אפילו שעה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זכתה</span> וכך היו כותבין בירושלים שעות היו כולן יוצאות בשעה אחת ואין שם אלא מנה חולקות בשוה


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כגון שנמצאת אחת</span> מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שדה שאינה שלו</span> ובבעל חוב מאוחר שקדם וגבה קמיפלגי ת``ק סבר מה שגבה לא גבה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ובן ננס סבר מה שגבה גבה</span> <אמר> ר``נ אמר רבה בר אבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דכולי עלמא מה שגבה לא גבה</span> והכא בחיישינן שמא תכסיף קמיפלגי מר סבר חיישינן שמא תכסיף ומר סבר לא חיישינן שמא תכסיף אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דאביי קשישא איכא בינייהו</span> דתני אביי קשישא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יתומים שאמרו</span> גדולים ואין צ``ל קטנים ת``ק לית ליה דאביי קשישא ובן ננס אית ליה דאביי קשישא אמר רב הונא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תרי אחי ותרי שותפי</span> דאית להו דינא בהדי חד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואזל חד מינייהו בהדיה לדינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא מצי</span> אידך למימר ליה את לאו בעל דברים דידי את אלא שליחותיה עבד אקלע ר``נ לסורא שיילוהי כי האי גוונא מאי אמר להו מתני' היא הראשונה נשבעת לשניה ושניה לשלישית ושלישית לרביעית <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואילו ראשונה לשלישית לא קתני</span> מאי טעמא לאו משום דשליחותה עבדה מי דמי התם שבועה לאחד ושבועה למאה הכא אמר אילו אנא הואי טעיננא טפי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא אמרן</span> אלא דלא איתיה במתא אבל איתיה במתא איבעי ליה למיתי:  אתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ב' שטרות</span> היוצאים ביום אחד רב אמר חולקין ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שודא</span> דדייני</span> לימא רב דאמר כר``מ דאמר עדי חתימה כרת


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צד,ב גמרא
pgu: צד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושמואל דאמר כרבי אלעזר דאמר</span> עדי מסירה כרתי לא דכולי עלמא כרבי אלעזר והכא בהא קמיפלגי רב סבר חלוקה עדיפא ושמואל סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שודא דדייני</span> עדיפא ומי מצית מוקמת ליה לרב כר' אלעזר והאמר רב יהודה אמר רב הלכה כרבי אלעזר בגיטין כי אמריתה קמיה דשמואל אמר אף בשטרות מכלל דרב סבר בשטרות לא אלא מחוורתא רב כר``מ ושמואל כרבי אלעזר מיתיבי שני שטרות היוצאים ביום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חולקין</span> תיובתא דשמואל אמר לך שמואל הא מני ר``מ היא ואנא דאמרי כר' אלעזר אי ר``מ אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כתב לאחד</span> ומסר לאחר זה שמסר לו קנה ואי רבי מאיר אמאי קנה האמר עדי חתימה כרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תנאי היא</span> דתניא וחכמים אומרים יחלוקו וכאן אמרו מה שירצה השליש יעשה אמיה דרמי בר חמא כתבתינהו לנכסה לרמי בר חמא בצפרא לאורתא כתבתינהו למר עוקבא בר חמא אתא רמי בר חמא לקמיה דרב ששת אוקמיה בנכסא אתא מר עוקבא לקמיה דרב נחמן אוקמיה בנכסא אתא רב ששת לקמיה דרב נחמן א``ל מ``ט עבד מר הכי א``ל ומ``ט עבד מר הכי א``ל דקדים א``ל אטו בירושלים יתבינן דכתבינן שעות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא מר מאי טעמא עבד הכי</span> א``ל שודא דדייני א``ל אנא נמי שודא דדייני א``ל חדא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אנא דיינא</span> ומר לאו דיינא ועוד מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לאו בתורת הכי אתית לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הנהו תרי שטרי</span> דאתו לקמיה דרב יוסף חד הוה כתוב בחמשא בניסן וחד הוה כתוב ביה בניסן סתמא אוקמיה רב יוסף לההוא דחמשא בניסן בנכסים אמר ליה אידך ואנא אפסיד אמר ליה את ידך על התחתונה אימא בר כ``ט בניסן את א``ל ונכתוב לי מ


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>טירפא</span> מאייר ואילך א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יכלי למימר</span> לך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>את בר חד בניסן את</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי תקנתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נכתבו הרשאה להדדי</span>


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צה,א משנה
pgu: צה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי ב' נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומכר את שדהו</span> וכתבה ראשונה ללוקח דין ודברים אין לי עמך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>השניה מוציאה</span> מהלוקח וראשונה מן השניה והלוקח מן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הראשונה</span> וחוזרות חלילה עד שיעשו פשרה ביניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וכן בעל חוב וכן אשה בעלת חוב</span>


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וכי כתבה ליה מאי הוי והתניא האומר לחבירו דין ודברים אין לי על שדה זו ואין לי עסק בה וידי מסולקת הימנה לא אמר כלום הכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בשקנו מידה</span> וכי קנו מידה מאי הוי תימא נחת רוח עשיתי לבעלי מי לא תנן לקח מן האיש וחזר ולקח מן האשה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מקחו בטל</span> אלמא יכולה היא שתאמר נחת רוח עשיתי לבעלי א``ר זירא אמר רב חסדא לא קשיא הא ר``מ הא ר' יהודה דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כתב לראשון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא חתמה לו</span> לשני וחתמה לו איבדה כתובתה דברי ר``מ ר' יהודה אומר יכולה היא שתאמר נחת רוח עשיתי לבעלי אתם מה לכם עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ורבי</span> סתם לה הכא כר``מ וסתם לה התם כר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר רב פפא</span> בגרושה ודברי הכל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רב אשי אמר</span> כולה ר``מ היא ועד כאן לא קאמר ר``מ התם אלא בשני לקוחות דאמרי לה אי איתא דנחת רוח עבדת לקמא איבעי לך למיעבד אבל בלוקח אחד אפילו רבי מאיר מודה ומתני' דכתב ליה לאחר תנן התם אין נפרעין מנכסים משועבדים במקום שיש נכסים בני חורין ואפי' הן זיבורית איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אישתדוף</span> בני חרי</span> מהו דליטרוף ממשעבדי ת``ש כתב לראשון ולא חתמה לו לשני וחתמה לו איבדה כתובתה דברי ר``מ ואי סלקא דעתך אישתדוף בני חרי טריף ממשעבדי נהי דאיבדה כתובתה משני מראשון מיהא תיגבי אמר רב נחמן בר יצחק מאי איבדה איבדה משני אמר רבא שתי תשובות בדבר חדא דאיבדה לגמרי משמע <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ועוד תניא</span> לוה מן האחד ומכר נכסיו לשנים וכתב בעל חוב ללוקח שני דין ודברים אין לי עמך אין לו על לוקח ראשון כלום מפני שיכול לומר הנחתי לך מקום לגבות הימנו התם איהו דאפסיד נפשיה בידים א``ל רב יימר לרב אש


id: 3210
lvr: 32
prk: 10
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והא מעשים בכל יום</span> דההוא גברא דמישכן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פרדיסא</span> לחבריה לעשר שנין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וקש</span> לחמש שנין ואתא לקמייהו דרבנן וכתבו ליה טירפא התם נמי אינהו הוא דאפסידו אנפשייהו כיון דהוו ידעי דפרדיסא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עביד דקיש</span> לא איבעי להו למיזבן והלכתא אישתדוף בני חרי טרפא ממשעבדי אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נכסי ליך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואחריך</span> לפלוני ועמדה וניסת בעל לוקח הוי ואין לאחריך במקום בעל כלום כמאן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי האי תנא</span> דתניא נכסי ליך ואחריך לפלוני ירד הראשון ומכר השני מוציא מיד הלקוחות דברי רבי רשב``ג אומר אין לשני אלא מה ששייר ראשון ומי אמר אביי הכי והאמר אביי איזהו רשע ערום זה המשיא עצה למכור בנכסים כרשב``ג מי קאמר תינשא נשאת קאמר ואמר אביי נכסי ליך ואחריך לפלוני ומכרה ומתה הבעל מוציא מיד הלקוחות ואחריך מיד בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולוקח מיד אחריך</span> ומוקמינן לכולהו בידא דלוקח מאי שנא מהא דתנן וחוזרות חלילה עד שיעשו פשרה ביניהן התם אית להו פסידא לכולהו הכא לוקח הוא דאית ליה פסידא אזל רפרם אמר לשמעתא קמיה דרב אשי מי אמר אביי הכי והאמר אביי נכסי ליך ואחריך לפלוני עמדה וניסת בעל לוקח הוי ואין לאחריך במקום בעל כלום א``ל התם דאמר לה כשהיא פנויה הכא דאמר לה כשהיא נשואה מאי קאמר לה אחריך ליקני בעל לא ליקני:  וכן בעל חוב:  תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וכן בעל חוב ושני לקוחות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכן אשה בעלת חוב</span> ושני לקוחות:
<BR


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו ניזונת תנן או <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הניזונת תנן</span> ניזונת תנן וכ<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אנשי גליל</span> ולא סגי דלא יהבי לה או דלמא הניזונת תנן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כאנשי יהודה</span> ואי בעו לא יהבי ל


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תא שמע אמר רבי זירא אמר שמואל מציאת אלמנה לעצמה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אי אמרת בשלמא הניזונת תנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שפיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא אי אמרת ניזונת תנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ניהוו</span> כבעל מה בעל מציאת אשה לבעלה הכא נמי מציאת אשה ליורשים לעולם אימא לך ניזונת תנן טעמא מאי אמור רבנן מציאת אשה לבעלה דלא תיהוי לה איבה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תיהוי להו איבה</span> אמר רבי יוסי בר חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל מלאכות</span> שהאשה עושה לבעלה אלמנה עושה ליורשים חוץ ממזיגת הכוס והצעת המטה והרחצת פניו ידיו ורגליו אמר רבי יהושע בן לוי כל מלאכות שהעבד עושה לרבו תלמיד עושה לרבו חוץ מהתרת <לו> מנעל אמר רבא לא אמרן אלא במקום שאין מכירין אותו אבל במקום שמכירין אותו לית לן בה אמר רב אשי ובמקום שאין מכירין אותו נמי לא אמרן אלא דלא מנח תפלין אבל מנח תפלין ל``ל בה אמר ר' חייא בר אבא אמר רבי יוחנן כל המונע תלמידו מלשמשו כאילו מונע ממנו חסד שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='2706' data-rgl='14'> איוב ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למס מרעהו חסד</span> רב נחמן בר יצחק אומר אף פורק ממנו יראת שמים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2706' data-rgl='14'> איוב ו </span> ויראת שדי יעזוב אמר רבי אלעזר אלמנה שתפסה מטלטלין במזונותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מה שתפסה תפסה</span> תניא נמי הכי אלמנה שתפסה מטלטלין במזונותיה מה שתפסה תפסה וכן כי אתא רב דימי אמר מעשה בכלתו של ר' שבתי שתפסה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דסקיא</span> מלאה מעות ולא היה כח ביד חכמים להוציא מידה אמר רבינא ולא אמרן אלא למזוני אבל לכתובה מפקינן מינה מתקיף לה מר בר רב אשי מ``ש לכתובה דממקרקעי ולא ממטלטלי מזונות נמי ממקרקעי ולא ממטלטלי אלא למזוני מאי דתפסה תפסה הכי נמי לכתובה אמר ליה רב יצחק בר נפתלי לרבינא הכי אמרינן משמיה דרבא כוותיך אמר ר' יוחנן משמיה דרבי יוסי בן זימרא אלמנה ששהתה שתים ושלש שנים ולא תבעה מזונות איבדה מזונות השתא שתים איבדה שלש מיבעיא לא קשיא כאן בעניה כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עשירה</span> אי נמי כאן בפרוצה כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צנועה</span> אמר רבא לא אמרן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא למפרע</span> אבל להבא יש לה בעי ר' יוחנן יתומים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נתננו</span> והיא אומרת לא נטלתי על מי להביא ראי


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נכסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בחזקת יתמי</span> קיימי ועל אלמנה להביא ראיה או דלמא נכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בחזקת אלמנה קיימי</span> ועל היתומים להביא ראיה ת``ש דתני לוי אלמנה כל זמן שלא ניסת על היתומים להביא ראיה ניסת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עליה להביא ראיה</span> א``ר שימי בר אשי כתנאי מוכרת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וכותבת אלו למזונות</span> מכרתי ואלו לכתובה מכרתי דברי רבי יהודה ר' יוסי אומר מוכרת וכותבת סתם וכן כחה יפה מאי לאו בהא קמיפלגי לר' יהודה דאמר בעי לפרושי סבר נכסי בחזקת יתמי קיימי ועל האלמנה להביא ראיה ורבי יוסי סבר לא בעי לפרושי נכסי בחזקת אלמנה קיימי ועל היתומים להביא ראיה ממאי דלמא דכולי עלמא נכסי בחזקת אלמנה קיימי ועל היתומים להביא ראיה ורבי יהודה עצה טובה קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דלא ליקרו לה רעבתנותא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דאי לא תימא הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הא דבעי ר' יוחנן</span> תפשוט ליה ממתני' מוכרת למזונות שלא בבית דין וכותבת אלו למזונות מכרתי אלא ממתני' ליכא למשמע מינה דעצה טובה קמ``ל ה``נ עצה טובה קמ``ל א``נ דכולי עלמא נכסי בחזקת יתמי קיימי והיינו טעמא דר' יוסי כדאביי קשישא דאמר אביי קשישא משל דר' יוסי למה הדבר דומה לשכיב מרע שאמר תנו מאתים זוז לפלוני בעל חובי רצה בחובו נוטלן רצה במתנה נוטל


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אם במתנה נוטלן לא כך יפה כחו כיצד מוכרת אמר רבי דניאל בר רב קטינא אמר רב הונא מוכרת אחת לשנים עשר חדש ולוקח מפרנס אחת לשלשים יום ורב יהודה אמר מוכרת לששה חדשים ולוקח מפרנס אחת לשלשים יום תניא כוותיה דרב הונא מוכרת לשנים עשר חדש ולוקח מפרנס אחת לשלשים יום תניא כוותיה דרב יהודה מוכרת לששה חדשים ולוקח מפרנס אחת לשלשים יום אמר אמימר הלכתא מוכרת לששה חדשים ולוקח מפרנס אחת לשלשים יום אמר ליה רב אשי לאמימר דרב הונא מאי אמר ליה לא שמיע לי כלומר לא סבירא לי בעו מיניה מרב ששת מוכרת למזונות <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מהו שתחזור ותטרוף</span> לכתובה קמיבעיא להו בדרב יוסף דאמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ארמלתא דזבין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אחריות איתמי</span> ובי דינא דזבין אחריות איתמי מאי כיון דאחריות איתמי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טרפא</span> או דלמא מצי אמרי לה נהי דאחריות דעלמא לא קבילת עילוך אחריות דנפשך מי לא קבולי קבילת אמר ליה תניתוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מוכרת והולכת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עד</span> כדי כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וסמך לה</span> שתגבה כתובתה מן השאר שמע מינה שיירא אין לא שיירא לא ודלמא עצה טובה קא משמע לן דלא ליקרו לה הדרינתא א``כ ליתני גובה כתובתה מן השאר מאי סמך לה שמע מינה שיירא אין לא שיירא לא איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>זבין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולא איצטריכו ליה זוזי</span></span> הדרי זביני או לא הדרי זביני תא שמע דההוא גברא דזבין ארעא לרב פפא דאצטריכו ליה זוזי למיזבן תורי לסוף לא איצטריכו ליה ואהדריה ניהליה רב פפא לארעיה רב פפא לפנים משורת הדין הוא דעבד ת``ש דההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בצורתא</span> דהוה בנהרדעא זבנינהו כולי עלמא לאפדנייהו לסוף אתו חיטי אמר להו רב נחמן דינא הוא דהדרי אפדני למרייהו התם נמי זביני בטעות הוו דאיגלאי מילתא דארבא בעקולי הוה קיימא אי הכי היינו דאמר ליה רמי בר שמואל לרב נחמן אם כן נמצאת מכשילן לעתיד לבא אמר ליה אטו כל יומא בצורתא שכיחא אמר ליה אין בצורתא בנהרדעא משכח שכיחא והלכתא זבין ולא איצטריכו ליה זוזי הדרי זביני


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צז,א משנה
pgu: צז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלמנה בין מן האירוסין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בין מן הנשואין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מוכרת שלא בבית דין</span> ר' שמעון אומר מן הנשואין מוכרת שלא בבית דין מן האירוסין לא תמכור אלא בבית דין מפני שאין לה מזונות וכל שאין לה מזונות לא תמכור אלא בבית דין


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא מן האירוסין מאי טעמא</span> אמר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משום חינא</span> ר' יוחנן אמר לפי שאין אדם רוצה שתתבזה אשתו בבית דין מאי בינייהו איכא בינייהו גרושה למאן דאמר משום חינא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גרושה נמי בעיא חן</span> למאן דאמר לפי שאין אדם רוצה שתתבזה אשתו בבית דין גרושה לא איכפת ליה תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וגרושה לא תמכור</span> אלא בבית דין בשלמא למאן דאמר לפי שאין אדם רוצה שתתבזה אשתו בבית דין גרושה לא איכפת ליה אלא למאן דאמר משום חינא גרושה נמי בעיא חן הא מני ר' שמעון היא אי רבי שמעון הא תנא ליה רישא מן האירוסין לא תמכור כו' מהו דתימא אלמנה מן האירוסין הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דלא נפיש חן דידה</span> אבל גרושה דנפיש חן דידה אימא תיבעי חן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא נמי תנינא</span> כל שאין לה מזונות לאתויי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאו לאתויי גרושה</span> לא לאתויי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מגורשת ואינה מגורשת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כדרבי זירא</span> דאמר ר' זירא כל מקום שאמרו מגורשת ואינה מגורשת בעל חייב במזונותי' ת``ש כשם שמוכרת שלא בב``ד כך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יורשיה יורשי כתובתה</span> מוכרים שלא בבית דין בשלמא למאן דאמר לפי שאין אדם רוצה שתתבזה אשתו בבית דין כי היכי דאיהי לא ניחא ליה דתתבזי יורשיה נמי לא ניחא ליה דליבזו אלא למאן דאמר משום חינא יורשיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי חן איכא</span> תרגמה עולא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שירשתה בתה או אחותה</span>


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צז,ב משנה
pgu: צז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מכרה כתובתה</span> או מקצתה משכנה כתובתה או מקצתה נתנה כתובתה לאחר או מקצתה לא תמכור את השאר אלא בבית דין וחכ``א מוכרת היא אפי' ארבעה וחמשה פעמים ומוכרת למזונות שלא בבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכותבת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>למזונות מכרתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וגרושה לא תמכור</span> אלא בבית דין


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מתניתין מני ר``ש היא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מכרה כתובתה</span> משכנה כתובתה עשתה כתובתה אפותיקי לאחר אין לה מזונות <דברי ר``מ> ר``ש אומר אע``פ שלא מכרה ולא משכנה כתובתה אלא מחציתה אבדה מזונותיה למימרא דרבי שמעון סבר דלא אמרי' מקצת כסף ככל כסף ורבנן סברי אמרי' מקצת כסף ככל כסף הא איפכא שמעינן להו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='13'> ויקרא כא </span> והוא אשה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בתוליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>פרט לבוגרת</span> שכלו בתוליה דברי ר``מ ר' אלעזר ור' שמעון מכשירין בבוגרת התם בקראי פליגי ר' מאיר סבר בתולה אפי' מקצת בתולים בתוליה עד דאיכא כולהו בתולים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בבתוליה</span> בכדרכה אין שלא כדרכה לא ר' אלעזר ור' שמעון סברי בתולה שלמה משמע בתוליה אפילו מקצת בתולי


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בבתוליה שיהו כל <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בתוליה קיימין</span> בין בכדרכה בין שלא כדרכה ההיא איתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דתפסה כסא דכספא</span> בכתובתה קתבעה מזוני אתאי לקמיה דרבא אמר להו ליתמי זילו הבו לה מזונות לית דחש להא דר' שמעון דאמר לא אמרינן מקצת כסף ככל כסף שלח ליה רבה בריה דרבא לרב יוסף מוכרת שלא בב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צריכה שבועה</span> או אין צריכה שבועה ותבעי לך הכרזה אמר ליה הכרזה לא קמיבעיא לי דא``ר זירא אמר רב נחמן אלמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ששמה לעצמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא עשתה ולא כלום</span> ה``ד אי דאכרוז אמאי לא עשתה ולא כלום אלא לאו דלא אכרוז ולעצמה הוא דלא עשתה ולא כלום הא לאחר מה שעשתה עשתה לעולם דאכרוז ודאמרי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאן שם ליך</span> כי האי דההוא גברא דאפקידו גביה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כיסתא</span> דיתמי אזל שמה לנפשיה בארבע מאה זוזי אייקר קם בשית מאה אתא לקמיה דרבי אמי אמר ליה מאן שם לך והלכתא צריכה שבועה ואינה צריכה הכרזה


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צח,א משנה
pgu: צח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלמנה שהיתה כתובתה מאתים ומכרה שוה מנה במאתים או <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שוה מאתים במנה נתקבלה כתובתה</span> היתה כתובתה מנה ומכרה שוה מנה ודינר במנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מכרה בטל</span> אפילו היא אומרת אחזיר דינר ליורשין מכרה בטל רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לעולם מכרה קיים</span> עד שתהא שם כדי שתשייר בשדה בת תשעה קבין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ובגנה בת חצי קב</span> וכדברי רבי עקיבא בית רובע היתה כתובתה ארבע מאות זוז ומכרה לזה במנה ולזה במנה ולאחרון יפה מנה ודינר במנה של אחרון בטל ושל כולן מכרן קיים


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי שנא שוה מאתים במנה דאמרי לה את אפסדת שוה מנה במאתים נמי תימא אנא ארווחנא אמר רב נחמן אמר רבה בר אבו


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כאן שנה רבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הכל לבעל המעות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כדתניא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוסיפו לו אחת יתירה</span> הכל לשליח דברי רבי יהודה רבי יוסי אומר חולקין והתניא רבי יוסי אומר הכל לבעל המעות אמר רמי בר חמא לא קשיא כאן בדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שיש לו קצבה</span> כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דבר שאין לו קצבה</span> אמר רב פפא הלכתא דבר שיש לו קצבה חולקין דבר שאין לו קצבה הכל לבעל המעות מאי קמ``ל שינויא דשנינן שינויא הוא איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר ליה זבין לי ליתכא</span> ואזל וזבין ליה כורא מאי מוסיף על דבריו הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וליתכא מיהא קני</span> או דלמא מעביר על דבריו הוא וליתכא נמי לא קני אמר רב יעקב מנהר פקוד משמיה דרבינא ת``ש אמר בעה``ב לשלוחו תן להן חתיכה לאורחין והוא אומר טלו שתים והן נטלו שלש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כולן מעלו</span> אי אמרת בשלמא מוסיף על דבריו הוי משום הכי בעל הבית מעל אלא אי אמרת מעביר על דבריו הוי בעל הבית אמאי מעל והתנן השליח שעשה שליחותו בעל הבית מעל לא עשה שליחותו שליח מעל הכא במאי עסקינן דאמר להו טלו אחת מדעתו של בעל הבית ואחת מדעתי ושקלו אינהו תלת ת``ש היתה כתובתה מנה ומכרה שוה מנה ודינר במנה מכרה בטל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מאי לאו דזבין שוה מנה ודינר במנה ודינר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומאי במנה</span> מנה שלה ומאי אפי' אפי' היא אומרת אחזיר את הדינר ליורשים ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דינר מקרקעי</span> וקתני מכרה בטל אמר רב הונא בריה דרב נתן לא בדאוזי


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא מדסיפא בדאוזיל הוי רישא בדלא אוזיל דקתני סיפא היתה כתובתה ארבע מאות זוז מכרה לזה במנה ולזה במנה ולאחרון יפה מנה ודינר במנה של אחרון מכרה בטל ושל כולן מכרן קיים לא רישא וסיפא בדאוזיל וסיפא הא קא משמע לן טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאוזיל בדיתמי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבל בדידה</span> מכרה קיים הא מדרישא שמעת מינה היתה כתובתה מאתים ומכרה שוה מנה במאתים או שוה מאתים במנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נתקבלה כתובתה</span> מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>התם הוא דאיסתלקא לה</span> מהאי ביתא לגמרי אבל הכא ניגזור מנה ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אטו מנה אחרון</span> קא משמע לן ואיכא דאמרי הא לא תיבעי לך היכא דאמר ליה זיל זבין לי ליתכא וזבין ליה כורא דודאי מוסיף על דבריו הוי כי תיבעי לך דאמר ליה זיל זבין לי כורא ואזיל וזבין ליה ליתכא מאי מי אמרינן א``ל דטבא לך עבדי לך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דאי לא מצטרכי לך זוזי</span> לא מצית הדרת ביה או דלמא אמר ליה לא ניחא לי דליפשו שטרי עילואי אמר רבי חנינא מסורא תא שמע נתן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דינר של זהב</span> ואמר לו הבא לי חלוק והלך והביא לו בשלש חלוק ובשלש טלית שניהם מעלו אי אמרת בשלמא שליח כי האי גוונא עושה שליחותו ומוסיף על דבריו הוי משום הכי בעל הבית מעל אלא אי אמרת מעביר על דבריו הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמאי מעל</span> הכא במאי עסקינן דאייתי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שוה שש</span> בשלש אי הכי שליח אמאי מעל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אטלית</span> אי הכי אימא סיפא רבי יהודה אומר אף בזה בעל הבית לא מעל מפני שיכול לומר חלוק גדול הייתי מבקש ואתה הבאת לי חלוק קטן ורע מאי רע <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רע בדמים</span> דאמר ליה אי אייתית לי בשית כל שכן דהוה שוה תרתי סרי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דיקא נמי</span> דקתני מודה רבי יהודה בקטנית ששניהם מעל


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שהקטנית בסלע וקטנית בפרוטה שמע מינה היכי דמי אילימא באתרא דמזבני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשומא</span> היכא דיהיב ליה סלע מוזלי גביה טפי אמר רב פפא באתרא דכיילי בכני דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כנא כנא בפרוטה</span> ת``ש היתה כתובתה ארבע מאות זוז מכרה לזה במנה ולזה במנה ולאחרון יפה מנה ודינר במנה של אחרון בטל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>של כולן מכרן קיים</span> כדאמר רב שישא בריה דרב אידי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בקטיני</span> הכא נמי בקטיני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פשיטא אמר</span> לאחד ולא לשנים האמר ליה לאחד ולא לשנים א``ל לאחד סתמא מאי רב הונא אמר לאחד ולא לשנים רב חסדא ורבה בר רב הונא דאמרי תרוייהו לאחד ואפילו לשנים לאחד ואפילו למאה איקלע רב נחמן לסורא עול לגביה רב חסדא ורבה בר רב הונא אמרו ליה כי האי גוונא מאי אמר להו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאחד ואפי' לשנים</span> לאחד ואפילו למאה אמרו ליה אע``ג דטעה שליח אמר להו דטעה שליח לא קאמינא אמרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והאמר מר אין אונאה לקרקעות</span> הני מילי היכא דטעה בעל הבית אבל טעה שליח אמר ליה לתקוני שדרתיך ולא לעוותי ומנא תימרא דשאני בין שליח לבעל הבית דתנן האומר לשלוחו צא ותרום <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תורם כדעת בעל הבית</span> ואם אינו יודע דעתו של בעל הבית תורם בבינונית אחד מחמשים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פיחת עשרה</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הוסיף עשרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תרומתו תרומה</span> ואילו גבי בעל הבית תניא תרם ועלה בידו אפילו אחד מעשרים תרומתו תרומה תא שמע היתה כתובתה ארבע מאות זוז מכרה לזה במנה ולזה במנה ולאחרון שוה מנה ודינר במנה של אחרון בטל ושל כולן מכרן קיים אמר רב שישא בריה דרב אידי בקטיני


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף צט,ב משנה
pgu: צט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שום הדיינין שפיחתו שתות או הוסיפו שתות מכרן בטל רשב``ג אומר מכרן קיים אם כן מה כח בית דין יפה אבל אם עשו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אגרת בקורת</span> ביניהן אפילו מכרו שוה מנה במאתים או שוה מאתים במנה מכרן קיים


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף ק,א גמרא
pgu: ק
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבא אמר ר``נ שליח כדיינין רב שמואל בר ביסנא אמר ר``נ כאלמנה רבא אמר ר``נ שליח כדיינין מה דיינין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאו לדידהו</span> אף שליח נמי לאו לדידיה לאפוקי אלמנה דלדידה רב שמואל בר ביסנא אמר ר``נ כאלמנה מה אלמנה יחידה אף שליח יחיד לאפוקי ב``ד דרבים נינהו והלכתא שליח כאלמנה ומאי שנא מהא דתנן האומר לשלוחו צא ותרום תורם כדעת בעל הבית ואם אינו יודע דעתו של בעל הבית תורם בבינונית אחד מחמשים פיחת עשרה או הוסיף עשרה תרומתו תרומה התם כיון דאיכא דתורם בעין רעה ואיכא דתורם בעין יפה א``ל להכי אמדתיך אבל הכא טעותא הוא א``ל לא איבעי לך למיטעי אמר רב הונא בר חנינא אמר ר``נ הלכה כדברי חכמים ולית ליה לר``נ מה כח ב``ד יפה והאמר ר``נ אמר שמואל יתומים שבאו לחלוק בנכסי אביהן ב``ד מעמידין להן אפוטרופוס <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ובוררין להם</span> חלק יפה הגדילו יכולין למחות ור``נ דידיה אמר הגדילו אין יכולין למחות א``כ מה כח ב``ד יפה לא קשיא הא דטעו הא דלא טעו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי דלא טעו</span> במאי יכולין למחות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ברוחות</span> כי אתא רב דימי אמר מעשה ועשה רבי כדברי חכמים אמר לפניו פרטא בנו של רבי אלעזר בן פרטא בן בנו של ר' פרטא הגדול א``כ מה כח ב``ד יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והחזיר רבי את המעשה</span> רב דימי מתני הכי רב ספרא מתני הכי מעשה וביקש רבי לעשות כדברי חכמים אמר לפניו פרטא בנו של רבי אלעזר בן פרטא בן בנו של ר' פרטא הגדול א``כ מה כח ב``ד יפה לא עשה רבי את המעשה לימא בהא קמיפלגי מר סבר טעה בדבר משנה חוזר ומר סבר אינו חוזר לא דכ``ע טעה בדבר משנה חוזר ומר סבר הכי הוה מעשה ומר סבר הכי הוה מעשה אמר רב יוסף ארמלתא דזבינה אחריות איתמי וב``ד דזבין אחריות איתמי פשיטא אלמנה לא איצטריכא ליה כי איצטריך ליה בי דינא מהו דתימ


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כל דזבין מבי דינא אדעתא למיפק ליה קלא הוא דזבין קמ``ל:  רשב``ג אומר כו':  ועד כמה אמר רב הונא בר יהודה אמר רב ששת עד פלגא תניא נמי הכי אמר רשב``ג ב``ד שמכרו שוה מאתים במנה או שוה מנה במאתים מכרן קיים אמר אמימר משמיה דרב יוסף ב``ד שמכרו בלא הכרזה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נעשו</span> כמי שטעו בדבר משנה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וחוזרין</span> נעשו ודאי טעו דתנן שום היתומין שלשים יום ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שום ההקדש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ששים יום</span> ומכריזין בבקר ובערב אי מההיא הוה אמינא ה``מ שליח אבל ב``ד לא קמ``ל איתיביה רב אשי לאמימר שום הדיינין שפחתו שתות או הותירו שתות מכרן בטל הא שוה בשוה מכרן קיים מאי לאו דלא אכרוז לא בדאכרוז הא מדסיפא בדאכרוז הוי רישא בדלא אכרוז דקתני סיפא אם עשו אגרת בקורת אפי' מכרו שוה מנה במאתים או שוה מאתים במנה מכרן קיים אלא לעולם בדלא אכרוז ולא קשיא כאן בדברים שמכריזין עליהן כאן בדברים שאין מכריזין עליהן ואלו הן דברים שאין מכריזין עליהן העבדים והמטלטלין והשטרות עבדים טעמא מאי שמא ישמעו ויברחו מטלטלין ושטרות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שמא יגנבו</span> ואיבעית אימא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בשעה שמכריזין</span> כאן בשעה שאין מכריזין דאמרי נהרדעי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לכרגא</span> למזוני ולקבורה מזבנינן בלא אכרזתא ואב``א כאן במקום שמכריזין כאן במקום שאין מכריזין דאמר רב נחמן מעולם לא עשו אגרת בקורת בנהרדעא סבור מינה משום דבקיאי בשומא א``ל רב יוסף בר מניומי לדידי מיפרשא לי מיניה דרב נחמן משום דקרו להו בני אכלי נכסי דאכרזתא אמר רב יהודה אמר שמואל מטלטלין של יתומים שמין אותן ומוכרין אותן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לאלתר</span> רב חסדא אמר אבימי מוכרין אותן לשווקים ולא פליגי הא דמיקרב שוקא הא דמרחק שוקא רב כהנא הוה בידיה שכרא דרב משרשיא בר חילקאי יתמא שהייה עד ריגלא אמר אע``ג דנפל ביה איצצתא מייתי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זוזא חריפא</span> רבינא הוה בידיה חמרא דרבינא זוטי יתמא בר אחתיה הוה לדידיה נמי חמרא הוה קמסיק ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לסיכרא</span> אתא לקמיה דרב אשי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מהו לאמטויי</span> בהדן א``ל זיל לא עדיף מדידך


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף ק,ב משנה
pgu: ק
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>השניה</span> והאילונית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אין להן כתובה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולא פירות</span> ולא מזונות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולא בלאות</span> אם מתחלה נשאה לשם אילונית יש לה כתובה אלמנה לכ``ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט ממזרת ונתינה לישראל בת ישראל לנתין ולממזר יש להם כתובה


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רב תני קטנה יוצאה בגט אין לה כתובה וכל שכן ממאנת שמואל תני ממאנת אין לה כתובה אבל יוצאה בגט יש לה כתובה ואזדא שמואל לטעמיה דאמר שמואל ממאנת אין לה כתובה יוצאה בגט יש לה כתובה ממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא פסלה מן האחין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא פסלה מן הכהונה</span> יוצאה בגט פסלה מן האחין ופסלה מן הכהונה ממאנת אינה צריכה להמתין שלשה חדשי


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יוצאה בגט צריכה להמתין</span> שלשה חדשים מאי קמ``ל תנינא כולהו הממאנת באיש הוא מותר בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו ולא פסלה מן הכהונה נתן לה גט הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה צריכה להמתין ג' חדשים איצטריכא ליה דלא תנן לימא כתנאי ר``א אומר אין מעשה קטנה כלום ואין בעלה זכאי במציאתה ולא במעשה ידיה ולא בהפרת נדריה ואינו יורשה ואינו מיטמא לה כללו של דבר אינה כאשתו לכל דבר אלא שצריכה מיאון רבי יהושע אומר מעשה קטנה כלום ובעלה זכאי במציאתה ובמעשה ידיה ובהפרת נדריה ויורשה ומיטמא לה כללו של דבר הרי היא כאשתו לכל דבר אלא שיוצאה במיאון לימא רב דאמר כר``א ושמואל דאמר כרבי יהושע אליבא דר``א כולי עלמא לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כי פליגי אליבא דרבי יהושע</span> שמואל כר' יהושע ורב עד כאן לא קאמר ר' יהושע התם אלא מדידה לדידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל</span> מדידיה לדידה</span> לא:  ולא בלאות:  א``ל רב הונא בר חייא לרב כהנא אמרת לן משמיה דשמואל לא שנו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נכסי מלוג</span> אבל נכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צאן ברזל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אית לה</span> הוי בה רב פפא אהייא אילימא אממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אי דאיתנהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אידי ואידי</span> שקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואי דליתנהו</span></span> אידי ואידי לא שקלא אלא אאיילונית <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אי דאיתנהו אידי ואידי שקלא</span> אי דליתנהו איפכא מיבעי ליה נכסי מלוג דברשותה קיימי אית לה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נכסי צאן ברזל</span></span> דלאו ברשותה קיימי לית לה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אשניה</span> וקנסו רבנן לדידה בדידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ולדידיה בדידה</span> אמר רב שימי בר אשי ש``מ מדרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>עיילא ליה גלימא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קרנא הוי</span> ולא מכסי לה ואזיל עד דבלי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>והאמר רב נחמן</span> פירא הוי דרב נחמן פליגא:  אין להן כתובה:  אמר שמואל ל``ש אלא מנה מאתים <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אבל תוספת יש לה</span>ן תנ``ה נשים שאמרו חכמים אין להן כתובה כגון הממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>וחברותיה</span> אין להן מנה מאתים אבל תוספת יש להן נשים שאמרו חכמים יוצאות שלא בכתובה כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>עוברת על דת</span> וחברותיה אין להן תוספת וכ``ש מנה מאתים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>והיוצאת משום שם רע</span> נוטלת מה שלפניה ויוצאה מסייע ליה לרב הונא דאמר רב הונא זינתה לא הפסיד


id: 3211
lvr: 32
prk: 11
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בלאותיה קיימין</span> תני תנא קמיה דרב נחמן זינתה הפסידה בלאותיה קיימין א``ל אם היא זינתה כליה מי זנאי תני לא הפסידה בלאותיה קיימין אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זו דברי רבי מנחם</span> סתימתאה אבל חכמים אומרים זינתה לא הפסידה בלאותיה קיימין:  אם מתחלה נשאה כו':  אמר רב הונא אילונית <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אשה ואינה אשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלמנה</span> אשה גמורה אילונית אשה ואינה אשה הכיר בה יש לה כתובה לא הכיר בה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין לה</span> כתובה אלמנה אשה גמורה בין הכיר בה בין לא הכיר בה יש לה כתובה ורב יהודה אומר אחת זו ואחת זו אשה ואינה אשה הכיר בה יש לה כתובה לא הכיר בה אין לה כתובה מיתיבי כנסה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בחזקת שהיא כן</span> ונמצאת שהיא כן יש לה כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא סתמא</span> אין לה כתובה לא תימא הא סתמא אין לה כתובה אלא אימא כנסה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בחזקת שאינה כן</span> ונמצאת שהיא כן אין לה כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל סתמא</span> מאי אית לה אדתני בחזקת שהיא כן ונמצאת שהיא כן יש לה כתובה לשמעינן סתמא וכ``ש הא ועוד תני <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כנסה בידוע</span> ונמצאת בידוע יש לה כתובה כנסה סתם אין לה כתובה תיובתא דרב הונא רב הונא מתני' אטעיתיה הוא סבר מדקא מפליג באילונית ולא קמפליג באלמנה מכלל דאלמנה אפי' בסתמא נמי אית לה ולא היא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כי קתני לה לאלמנה</span> אפלוגתא דאילונית קאי:
<BR


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קא,ב משנה
pgu: קא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הנושא את האשה ופסקה עמו כדי שיזון את בתה חמש שנים חייב לזונה חמש שנים ניסת לאחר ופסקה עמו כדי שיזון את בתה חמש שנים חייב לזונה חמש שנים לא יאמר הראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לכשתבא אצלי</span> אזונה אלא מוליך לה מזונותיה למקום שאמה וכן לא יאמרו שניהם הרי אנו זנין אותה כאחד אלא אחד זנה ואחד נותן לה דמי מזונות ניסת הבעל נותן לה מזונות והן נותנין לה דמי מזונות מתו בנותיהן ניזונות מנכסים בני חורין והיא ניזונת מנכסים משועבדים מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שהיא כבעלת חוב</span> הפקחים היו כותבים ע``מ שאזון את בתך חמש שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כל זמן שאת עמי</span>


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אתמר האומר לחבירו חייב אני לך מנה רבי יוחנן אמר חייב ור``ל אמר פטור ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי דאמר להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אתם עדיי</span> מ``ט דר``ל דקפטר אי דלא אמר להו אתם עדיי מ``ט דרבי יוחנן דקמחייב לעולם דלא קאמר להו אתם עדיי והכא במאי עסקינן דא``ל חייב אני לך מנה בשטר רבי יוחנן אמר חייב אלימא מילתא דשטרא כמאן דאמר להו אתם עדים דמי ר``ל אמר פטור לא אלימא מילתא דשטרא תנן הנושא את האשה ופסקה עמו לזון את בתה חמש שנים חייב לזונה חמש שנים מאי לאו כי האי גוונ


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קב,א גמרא
pgu: קב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא בשטרי פסיקתא</span> וכדרב גידל דאמר רב גידל אמר רב כמה אתה נותן לבנך כך וכך וכמה אתה נותן לבתך כך וכך עמדו וקידשו קנו הן הן הדברים הנקנין באמירה תא שמע כתב לכהן שאני חייב לך חמש סלעים חייב ליתן לו חמש סלעים ובנו אינו פדוי שאני התם דמשועבד ליה מדאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אי הכי</span> אמאי כתב כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לברר לו כהן</span> אי הכי בנו אמאי אינו פדוי כדעולא דאמר עולא דבר תורה פדוי לכשיתן ומ``ט אמרו בנו אינו פדוי גזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שמא יאמרו פודין</span> בשטרות אמר רבא כתנאי ערב היוצא אחר חיתום שטרות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גובה מנכסים בני חורין</span> מעשה בא לפני רבי ישמעאל ואמר גובה מנכסים בני חורין אמר לו בן ננס אינו גובה לא מנכסים בני חורין ולא מנכסים משועבדים אמר לו למה אמר לו הרי שהיה חונק את חבירו בשוק ומצאו חבירו ואמר לו הנח לו ואני אתן לך פטור שלא על אמונתו הלוהו לימא רבי יוחנן דאמר כרבי ישמעאל וריש לקיש דאמר כבן ננס אליבא דבן ננס כ``ע לא פליג


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  כי פליגי אליבא דרבי ישמעאל רבי יוחנן כרבי ישמעאל וריש לקיש עד כאן לא קאמר רבי ישמעאל התם אלא דשייך ליה לשיעבודא דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבל הכא</span> לא שייך שיעבודא דאורייתא גופא אמר רב גידל אמר רב כמה אתה נותן לבנך כך וכך וכמה אתה נותן לבתך כך וכך עמדו וקידשו קנו הן הן הדברים הנקנים באמירה אמר רבא מסתברא מילתא דרב בבתו נערה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דקא מטי הנאה לידיה</span> אבל בוגרת דלא מטי הנאה לידיה לא והאלהים אמר רב אפילו בוגרת דאי לא תימא הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבי הבן</span> מאי הנאה אתא לידיה אלא בההיא הנאה דקמיחתני אהדדי גמרי ומקני להדדי א``ל רבינא לרב אשי דברים הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ניתנו ליכתב</span> או <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא ניתנו ליכתב</span> א``ל לא ניתנו ליכתב איתיביה הפקחין היו כותבין על מנת שאזון את בתך חמש שנים כל זמן שאת עמי מאי כותבין אומרים וקרי ליה לאמירה כתיבה אין והתנן הכותב לאשתו דין ודברים אין לי בנכסייך ותני ר' חייא האומר לאשתו ת``ש אין כותבין שטרי אירוסין ונשואין אלא מדעת שניהם הא מדעת שניהם כותבין מאי לאו שטרי פסיקתא לא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שטרי אירוסין ממש</span> כדרב פפא ורב שרביא דאיתמר כתבו לשמה ושלא מדעתה רבה ורבינא אמרי מקודשת רב פפא ורב שרביא אמרי אינה מקודשת תא שמע מתו בנותיהן ניזונות מנכסים בני חורין והיא ניזונת מנכסים משועבדים מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שהיא כבעלת חוב</span> הכא במאי עסקינן בשקנו מידו אי הכי בנות נמי בשקנו לזו ולא קנו לזו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מאי פסקא</span> איהי דהואי בשעת קנין מהני לה קנין בנות דלא הוו בשעת קנין לא מהני להו קנין מי לא עסקינן דהואי בשעת קנין והיכי דמי כגון דגרשה ואהדרה אלא איהי דליתא בתנאי ב``ד מהני לה קנין בנות דאיתנהו בתנאי ב``ד לא מהני להו קנין מגרע גרעי אלא בנותיו היינו טעמא כיון דאיתנהו בתנאי ב``ד אימר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צררי אתפסינהו</span>:  לא יאמר הראשון:  אמר רב חסדא זאת אומרת בת אצל אמה ממאי דבגדולה עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דלמא בקטנה עסקינן</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>משום מעשה שהיה</span> דתניא מי שמת והניח בן קטן לאמו יורשי האב אומרים יהא גדל אצלנו ואמו אומרת יהא בני גדל אצלי מניחין אותו אצל אמו ואין מניחין אותו אצל ראוי ליורשו מעשה היה ושחטוהו ער``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אם כן</span> ליתני למקום שהי


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי</span> למקום שאמה</span> שמעת מינה בת אצל האם לא שנא גדולה ולא שנא קטנה:  לא יאמרו שניהם וכו':  ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דאוגר ליה ריחיא לחבריה לטחינה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לסוף איעתר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זבין ריחיא וחמרא</span> אמר ליה עד האידנא הוה טחיננא גבך השתא הב לי אגרא א``ל מיטחן טחיננא לך סבר רבינא למימר היינו מתניתין לא יאמרו שניהם הרי אנו זנין אותה כאחד אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחד זנה ואחד נותן לה דמי מזונות</span> א``ל רב עוירא מי דמי התם חד כריסא אית לה תרתי כריסתא לית לה הכא מצי א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>טחון וזבין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>טחון ואותיב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא אמרן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא דלית ליה טחינא לריחיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל</span> אית ליה טחינא לריחיא כגון זו כופין אותו על <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מדת סדום</span>


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קג,א משנה
pgu: קג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלמנה שאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי אפשי לזוז מבית בעלי</span> אין היורשין יכולין לומר לה לכי לבית אביך ואנו זנין אותך אלא זנין אותה ונותנין לה מדור לפי כבודה אמרה אי אפשי לזוז מבית אבא יכולין היורשין לומר לה אם את אצלנו יש ליך מזונות ואם אין את אצלנו אין ליך מזונות אם היתה טוענת מפני שהיא ילדה והן ילדים זנין אותה והיא בבית אביה


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן משתמשת במדור כדרך שמשתמשת בחיי בעלה בעבדים ושפחות כדרך שמשתמשת בחיי בעלה בכרים וכסתות כדרך שמשתמשת בחיי בעלה בכלי כסף ובכלי זהב כדרך שמשתמשת בחיי בעלה שכך כתב לה ואת תהא יתבת בביתי ומיתזנא מנכסי כל ימי מגר ארמלותיך בביתי תני רב יוסף בביתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא בבקתי</span> אמר רב נחמן יתומים שמכרו מדור אלמנה לא עשו ולא כלום ומ``ש מדרבי אסי א``ר יוחנן דא``ר אסי אמר ר' יוחנן יתומים שקדמו ומכרו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בנכסים מועטין</span> מה שמכרו מכרו התם לא משתעבדי לה מחיים הכא משתעבדי לה מחיים אמר אביי נקיטינן מדור אלמנה שנפל אין היורשין חייבין לבנותו תניא נמי הכי מדור אלמנה שנפל אין היורשין חייבין לבנותו ולא עוד אלא אפילו היא אומרת הניחוני ואבננו משלי אין שומעין לה בעי אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שיפצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי</span> תיקו:  אמרה אי אפשי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וליתבו לה</span> כי יתבה התם מסייע ליה לרב הונא דאמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ברכת הבית ברובה</span> וליתבו לה לפי ברכת הבית ה``נ אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לשון חכמים</span> ברכה לשון חכמים עושר לשון חכמים מרפא ברכה הא דאמרן עושר דתנן המוכר פירות לחבירו משך ולא מדד קנה מדד ולא משך לא קנה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אם היה פקח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שוכר את מקומו</span> מרפא דתנן לא ילעוס אדם חטין ויניח על גבי מכתו בפסח מפני שמחמיצות ת``ר בשעת פטירתו של רבי אמר לבני אני צריך נכנסו בניו אצלו אמר להם הזהרו בכבוד אמכם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נר יהא דלוק במקומו</span> שולחן יהא ערוך במקומו מטה תהא מוצעת במקומה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>יוסף חפני</span> שמעון אפרתי הם שמשוני בחיי והם ישמשוני במותי:  הזהרו בכבוד אמכם:  דאורייתא היא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl='11'> שמות כ </span> כבד <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>את אביך</span> ואת אמך אשת אב הואי אשת אב נמי דאורייתא היא דתניא כבד את אביך ואת אמך את אביך זו אשת אביך ואת אמך זו בעל אמך וי``ו יתירה לרבות את אחיך הגדול הני מילי מחיים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל</span> לאחר מיתה לא:  נר יהא דלוק במקומו שולחן יהא ערוך במקומו מטה תהא מוצעת במקומה:  מאי טעמא כל <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>בי שמשי</span> הוה אתי לביתיה ההוא בי שמשא אתאי שבבתא קא קריה אבבא אמרה אמתיה שתיקו דרבי יתיב כיון דשמע שוב לא אתא שלא להוציא לעז על צדיקים הראשונים:  יוסף חפני שמעון אפרתי הם שמשוני בחיי והם ישמשוני במותי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>סבור מינה בהדין עלמא</span> הוא דקאמר כיון דחזו דקדים ערסייהו לערסיה אמרי שמע מינה לההוא עלמא הוא דקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>והאי דאמר הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>דלא לימרו</span> מילתא הואי להו ועד האידנא נמי זכותו דרבי הוא דאהניא להו אמר להן לחכמי ישראל אני צריך נכנסו אצלו חכמי ישראל אמר להן אל תספדוני בעיירו


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>והושיבו ישיבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאחר שלשים יום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמעון בני חכם</span> גמליאל בני נשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חנינא בר חמא ישב בראש</span>:  אל תספדוני בעיירות:  סבור מינה משום טרחא הוא דקאמר כיון דחזי דקספדי בכרכים וקאתו כולי עלמא אמרו שמע מינה משום יקרא הוא דקאמר הושיבו ישיבה לאחר שלשים יום דלא עדיפנא ממשה רבינו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0534' data-rgl='8'> דברים לד </span> ויבכו בני ישראל את משה בערבות מואב שלשים יום תלתין יומין ספדין ביממא וליליא מכאן ואילך ספדו ביממא וגרסי בליליא או ספדו בליליא וגרסי ביממא עד דספדי תריסר ירחי שתא ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יומא דאשכבתיה</span> דרבי נפקא בת קלא ואמרה כל דהוה באשכבתיה דרבי מזומן הוא לחיי העוה``ב ההוא כובס כל יומא הוה אתי קמיה ההוא יומא לא אתא כיון דשמע הכי סליק לאיגרא ונפל לארעא ומית יצתה בת קול ואמרה אף ההוא כובס מזומן הוא לחיי העולם הבא:  שמעון בני חכם:  מאי קאמר הכי קאמר אע``פ ששמעון בני חכם גמליאל בני נשיא אמר לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צריכא למימר</span> אמר רבי שמעון בר רבי צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לך ולמטלעתך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי קשיא ליה</span> הא קרא קאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b21' data-rgl='3'> דברי הימים ב כא </span> ואת הממלכה נתן ליהורם כי הוא הבכור <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ההוא ממלא מקום אבותיו הוה</span> ורבן גמליאל אינו ממלא מקום אבותיו הוה ורבי מאי טעמא עבד הכי נהי דאינו ממלא מקום אבותיו בחכמה ביראת חטא ממלא מקום אבותיו הוה:  חנינא בר חמא ישב בראש לא קיבל רבי חנינא שהיה ר' אפס גדול ממנו שתי שנים ומחצה יתיב רבי אפס ברישא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יתיב רבי חנינא אבראי</span> ואתא לוי ויתיב גביה נח נפשיה דרבי אפס ויתיב רבי חנינא ברישא ולא הוה ליה ללוי איניש למיתב גביה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וקאתא</span> לבבל והיינו דאמרי ליה לרב גברא רבה אקלע לנהרדעא ומטלע ודריש <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כלילא שרי</span> אמר שמע מינה נח נפשיה דרבי אפס ויתיב רבי חנינא ברישא ולא הוה ליה ללוי איניש למיתב גביה וקאתא ואימא רבי חנינא נח נפשיה ור' אפס כדיתיב יתיב ולא הוה ליה ללוי איניש למיתב גביה וקאתא איבעית אימא לוי לר' אפס <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיכף הוה כייף ליה</span> ואי בעית אימא כיון דאמר ר' חנינא בר חמא ישב בראש לא סגי דלא מליך דכתיב בהו בצדיקים<span class='tlm-sfr' data-chp='2722' data-rgl='28'> איוב כב </span> ותגזר אומר ויקם לך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והא הוה ר' חייא</span> נח נפשיה והאמר ר' חייא אני ראיתי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קברו של רבי</span> והורדתי עליו דמעות איפוך והאמר רבי חייא אותו היום שמת רבי בטלה קדושה איפוך והתניא כשחלה רבי נכנס ר' חייא אצלו ומצאו שהוא בוכה אמר לו רבי מפני מה אתה בוכה והתניא מת מתוך השחוק סימן יפה לו מתוך הבכי סימן רע לו פניו למעלה סימן יפה לו פניו למטה סימן רע לו פניו כלפי העם סימן יפה לו כלפי הכותל סימן רע לו פניו ירוקין סימן רע לו פניו צהובין ואדומים סימן יפה לו מת בע``ש סימן יפה לו במו``ש סימן רע לו מת בערב יוהכ``פ סימן רע לו במוצאי יוהכ``פ סימן יפה לו מת מחולי מעיים סימן יפה לו מפני שרובם של צדיקים מיתתן בחולי מעיים א``ל אנא אתורה ומצות קא בכינא איבעית אימא איפוך ואיבעית אימא לעולם לא תיפוך ר' חייא עסוק במצות הוה ורבי סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא אפגריה</span> והיינו דכי הוו מינצו ר' חנינא ור' חייא א``ל ר' חנינא לר' חייא בהדי דידי מינצת דאם חס ושלום נשתכחה תורה מישראל מהדרנא ליה מפלפולי א``ל ר' חייא אנא עבדי דלא משתכחה תורה מישראל דאייתינא כיתנא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שדיינא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומגדלנא נישבי</span> וציידנא טביא ומאכילנא בישרא ליתמי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואריכנא מגילתא</span> ממשכי דטביא וסליקנא למתא דלית בה מקרי דרדקי וכתיבנא חמשא חומשי לחמשא ינוקי ומתנינא שיתא סידרי לשיתא ינוקי לכל חד וחד אמרי ליה אתני סידרך לחברך והיינו דאמר רבי כמה גדולים מעשה חייא א``ל ר``ש ב``ר אפילו ממך א``ל אין א``ל רבי ישמעאל ברבי יוסי אפילו מאבא א``ל חס ושלום לא תהא כזאת בישראל אמר להן לבני קטן אני צריך נכנס ר' שמעון אצלו מסר לו סדרי חכמה אמר להן לבני גדול אני צריך נכנס רבן גמליאל אצלו ומסר לו סדרי נשיאות אמר לו בני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>נהוג נשיאותך ברמים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>זרוק מרה</span> בתלמידים איני והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2615' data-rgl='4'> תהילים טו </span> ואת יראי ה' יכבד ואמר מר זה יהושפט מלך יהודה כשהיה רואה תלמיד חכם היה עומד מכסאו ומחבקו ומנשקו וקורא לו רבי רבי מרי מרי לא קשיא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>בצינעא</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בפרהסיא</span> תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>רבי מוטל</span> בציפורי ומקום מוכן לו בבית שערים והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl='20'> דברים טז </span> צדק צדק תרדף הלך אחר ר' לבית שערים ר' בבית שערים הוה אלא כיון דחלש אמטיוהי לציפור


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דמדליא</span> ובסים אוירא ההוא יומא דנח נפשיה דרבי גזרו רבנן תעניתא ובעו רחמי ואמרי כל מאן דאמר נח נפשיה דר' ידקר בחרב סליקא אמתיה דרבי לאיגרא אמרה עליוני' מבקשין את רבי והתחתוני' מבקשין את רבי יהי רצון שיכופו תחתונים את העליונים כיון דחזאי כמה זימני דעייל לבית הכסא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וחלץ תפילין ומנח להו</span> וקמצטער אמרה יהי רצון שיכופו עליונים את התחתונים ולא הוו שתקי רבנן מלמיבעי רחמי שקלה כוזא שדייא מאיגרא [לארעא] אישתיקו מרחמי ונח נפשיה דרבי אמרו ליה רבנן לבר קפרא זיל עיין אזל אשכחיה דנח נפשיה קרעיה ללבושיה ואהדריה לקרעיה לאחוריה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פתח ואמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אראלים ומצוקים</span> אחזו בארון הקדש נצחו אראלים את המצוקים ונשבה ארון הקדש אמרו ליה נח נפשיה אמר להו אתון קאמריתו ואנא לא קאמינא בשעת פטירתו של רבי זקף עשר אצבעותיו כלפי מעלה אמר רבש``ע גלוי וידוע לפניך שיגעתי בעשר אצבעותי בתורה ולא נהניתי אפילו באצבע קטנה יהי רצון מלפניך שיהא שלום במנוחתי יצתה ב``ק ואמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='1057' data-rgl='2'> ישעיהו נז </span> יבא שלום ינוחו על משכבותם על משכבך מיבעי ליה מסייע ליה לר' חייא בר גמדא דאמר רבי חייא בר גמדא אמר ר' יוסי בן שאול בשעה שהצדיק נפטר מן העולם אומרים מלאכי השרת לפני הקב``ה רבש``ע צדיק פלוני בא אומר להם יבואו צדיקים ויצאו לקראתו ואומרים לו יבא בשלום ינוחו על משכבותם אמר ר' אלעזר בשעה שהצדיק נפטר מן העולם שלש כיתות של מלאכי השרת יוצאות לקראתו אחת אומרת לו בא בשלום ואחת אומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הולך נכחו</span> ואחת אומרת לו יבא שלום ינוחו על משכבותם בשעה שהרשע נאבד מן העולם שלש כיתות של מלאכי חבלה יוצאות לקראתו אחת אומרת<span class='tlm-sfr' data-chp='1048' data-rgl='22'> ישעיהו מח </span> אין שלום אמר ה' לרשעים ואחת אומרת לו<span class='tlm-sfr' data-chp='1050' data-rgl='11'> ישעיהו נ </span> למעצבה ישכב ואחת אומרת לו<span class='tlm-sfr' data-chp='1232' data-rgl='19'> יחזקאל לב </span> רדה והשכבה את ערלים


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קד,א משנה
pgu: קד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כל זמן שהיא בבית אביה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>גובה כתובתה</span> לעולם כל זמן שהיא בבית בעלה גובה כתובתה עד עשרים וחמש שנים שיש בכ``ה שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שתעשה טובה</span> כנגד כתובתה דברי ר' מאיר שאמר משום רשב``ג וחכ``א כל זמן שהיא בבית בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>גובה כתובתה לעולם</span> כל זמן שהיא בבית אביה גובה כתובתה עד עשרים וחמש שנים מתה יורשיה מזכירין כתובתה עד עשרים וחמש שנים


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה אביי לרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ענייה שבישראל</span> עד עשרים וחמש שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומרתא בת בייתוס</span> עד עשרים וחמש שנים אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לפום גמלא שיחנא</span> איבעיא להו לרבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שתשלש</span></span> תיקו:  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וחכמים אומרים</span> כל זמן:  אמר ליה אביי לרב יוסף אתאי קודם שקיעת החמה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>גובה כתובתה</span> לאחר שקיעת החמה לא גביא בההיא פורתא אחילתא אמר ליה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כל מדת חכמים כן</span> היא בארבעים סאה טובל בארבעים סאה חסר קורטוב אינו יכול לטבול בהן אמר רב יהודה אמר רב העיד רבי ישמעאל ברבי יוסי לפני רבי שאמר משום אביו לא שנו אלא שאין שטר כתובה יוצא מתחת ידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אבל שטר כתובה יוצא</span> מתחת ידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>גובה כתובתה לעולם</span> ורבי אלעזר אמר אפילו שטר כתובה יוצא מתחת ידיה אינה גובה אלא עד עשרים וחמש שנים מתיב רב ששת ב``ח גובה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שלא בהזכרה</span> היכי דמי אי דלא נקט שטרא במאי גבי אלא דנקיט שטרא וב``ח הוא דלאו בר אחולי הוא הא אלמנה אחילתא הוא מותיב לה והוא מפרק לה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לעולם דלא נקיט</span> שטרא והכא במאי עסקינן <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כשחייב מודה</span> והאמר ר' אלעא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שונין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>גרושה הרי היא כבעל חוב</span> היכי דמי אי דלא נקיטא כתובה במאי גביא אלא לאו דנקיטא כתובה וגרושה היא דלאו בת אחולי היא הא אלמנה אחילתא הכא נמי כשחייב מודה אמר רב נחמן בר יצחק תני רב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>בר קזא</span> במתניתא דבי בר קזא תבעה כתובת


id: 3212
lvr: 32
prk: 12
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הרי היא כבתחלה</span> ואם היה שטר כתובה יוצא מתחת ידיה גובה כתובתה לעולם שלח ליה רב נחמן בר רב חסדא לרב נחמן בר יעקב ילמדנו רבינו כששטר כתובה יוצא מתחת ידה מחלוקת או כשאין שטר כתובה יוצא מתחת ידה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והלכה כדברי מי</span> שלח ליה בשאין שטר כתובה יוצא מתחת ידה מחלוקת אבל שטר כתובה יוצא מתחת ידה גובה כתובתה לעולם והלכה כדברי חכמים כי אתא רב דימי א``ר שמעון בן פזי א``ר יהושע בן לוי משום בר קפרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא שנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא מנה מאתים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבל תוספת יש לה</span> ורבי אבהו א``ר יוחנן אפילו תוספת אין לה דאמר רבי אייבו אמר רבי ינאי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תנאי כתובה</span> ככתובה דמי אתמר נמי א``ר אבא אמר רב הונא אמר רב לא שנו אלא מנה מאתים אבל תוספת יש לה אמר ליה רבי אבא לרב הונא אמר רב הכי אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אישתיקן קאמרת או אשקיין קאמרת</span> אמר ליה אישתיקן קאמינא:  חמתיה דרב חייא אריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אינתת אחוה הואי</span> ואלמנה בבית אביה הואי וזנה עשרים וחמש שנין בבי נשא לסוף <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמרה ליה</span> הב לי מזוני אמר לה לית לך מזוני הב לי כתובה אמר לה לא מזוני אית לך ולא כתובה אית לך תבעתיה לדינא קמיה דרבה בר שילא אמר ליה אימא לי איזי גופא דעובדא היכי הוה אמר ליה זניתה עשרים וחמש שנים בבי נשא בחיי דמר ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכתפאי אמטאי לה</span> אמר ליה טעמא מאי אמור רבנן כל זמן שהיא בבית בעלה גובה כתובתה לעולם דאמרינן משום כיסופא הוא דלא תבעה הכא נמי משום כיסופא הוא דלא תבעה זיל הב לה לא אשגח כתב לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אדרכתא</span> אניכסיה אתא לקמיה דרבא א``ל חזי מר היכי דנן א``ל שפיר דנך אמרה ליה אי הכי ליזיל להדר לי פירי דמן ההוא יומא עד האידנא אמר לה אחוי לי אדרכתיך חזייה דלא הוה כתוב בה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אישתמודענא</span> דנכסים אלו דמיתנא אינון אמר לה אדרכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לאו שפיר כתיבא</span> אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תיזיל אדרכתא</span> אישקול מיומא דשלימי יומא אכרזתא עד השתא אמר לה הני מילי היכא דלא כתיב טעותא באדרכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל היכא</span> דכתיב טעותא באדרכתא לית לן בה אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והא מר הוא דאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אחריות טעות סופר הוא</span> אמר לה רבא בהא ליכא למימר טעות סופר הוא דבהא אפי' רבה בר שילא טעי מעיקרא הוא סבור הני והני דידיה מה לי מהני מה לי מהני ולא היא זימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>דאזלה ומשבחה להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ודבעלה מכספי</span> ואמר לה שקיל דידך והב לי דידי ואתי לאפוקי לעז על בי דינא:
<BR


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קד,ב משנה
pgu: קד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שני דייני גזירות</span> היו בירושלים אדמון וחנן בן אבישלום <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>חנן אומר שני דברים</span> אדמון אומר שבעה מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות חנן אומ


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קה,א משנה
pgu: קה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תשבע בסוף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ולא תשבע בתחלה</span> נחלקו עליו בני כהנים גדולים ואמרו תשבע בתחלה ובסוף אמר רבי דוסא בן הרכינס כדבריהם אמר רבן יוחנן בן זכאי יפה אמר חנן לא תשבע אלא בסוף


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורמינהי שלשה דייני גזילות היו בירושלים אדמון בן גדאי וחנן המצרי וחנן בן אבישלום קשיא תלת אתרין קשיא גזירות אגזילות בשלמא תלת אתרין לא קשיא דחשיב ליה קתני דלא חשיב ליה לא קתני אלא גזירות אגזילות קשיא אמר רב נחמן בר יצחק שהיו גוזרין גזירות על גזילות כדתניא קיטמה נטיעה ר' יוסי אומר גוזרי גזירות שבירושלים אומרים נטיעה בת שנתה שתי כסף בת שתי שנים ארבע כסף ורמינהי שלשה דייני גזירות היו בירושלים אדמון וחנן ונחום א``ר פפא מאן תנא נחום ר' נתן היא דתניא רבי נתן אומר אף נחום המדי מגוזרי גזירות שבירושלים היה ולא הודו לו חכמים ותו ליכא והאמר ר' פנחס אמר רבי אושעיא שלש מאות ותשעים וארבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בתי דינין</span> היו בירושלים כנגדן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בתי כנסיות</span> וכנגדן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתי מדרשות</span> וכנגדן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בתי סופרים</span> דיינין טובא הוו וכי קאמרינן אגוזרי גזירות קאמרינן אמר רב יהודה אמר רב אסי גוזרי גזירות שבירושלים היו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נוטלין שכרן</span> תשעים ותשע מנה מתרומת הלשכה לא רצו מוסיפין להם לא רצו אטו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ברשיעי עסקינן</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא ספקו</span> אע``פ שלא רצו מוסיפין עליהן קרנא הוה שקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איסתירא</span> מזכאי ואיסתירא מחייב ודאין להו דינא והיכי עביד הכי והכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='8'> שמות כג </span> ושוחד לא תקח וכ``ת ה``מ היכא דלא שקיל מתרוייהו דלמא אתי לאצלויי דינא קרנא כיון דשקיל מתרוייהו לא אתי לאצלויי דינא וכי לא אתי לאצלויי דינא מי שרי והתניא ושוחד לא תקח מה ת``ל אם ללמד שלא לזכות את החייב ושלא לחייב את הזכאי הרי כבר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl='19'> דברים טז </span> לא תטה משפט אלא אפי' לזכות את הזכאי ולחייב את החייב אמרה תורה ושוחד לא תקח הני מילי היכא דשקיל בתורת שוחד קרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בתורת אגרא</span> הוה שקיל ובתורת אגרא מי שרי והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הנוטל שכר לדון</span> דיניו בטלין הנ``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אגר דינא</span> קרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אגר בטילא</span> הוה שקיל ואגר בטילא מי שרי והתניא מכוער הדיין שנוטל שכר לדון אלא שדינו דין ה``ד אילימא אגר דינא דינו דין והתניא הנוטל שכר לדון דיניו בטילין אלא אגר בטילא וקתני מכוער הדיין הני מילי בטילא דלא מוכחא קרנא בטילא דמוכחא הוה שקיל דהוה תהי באמברא דחמרא ויהבי ליה זוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כי הא</span> דרב הונא כי הוה אתי דינא לקמיה אמר להו הבו לי גברא דדלי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בחריקאי</span> ואידון לכו דינא אמר רבי אבהו בא וראה כמה סמויות עיניהן של מקבלי שוחד אדם חש בעיניו נותן ממון לרופא ספק מתרפא ספק אינו מתרפא והן נוטלין שוה פרוטה ומסמין עיניהן שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='8'> שמות כג </span> כי השוחד יעור פקחים תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0516' data-rgl='19'> דברים טז </span> כי השוחד יעור עיני חכמים קל וחומר לטפשין ויסלף דברי צדיקים קל וחומר לרשעים מידי טפשים ורשעים בני דינא נינהו אלא הכי קאמר כי השוחד יעור עיני חכמים אפילו חכם גדול ולוקח שוחד אינו נפטר מן העולם בלא סמיות הלב ויסלף דברי צדיקי


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אפילו צדיק גמור ולוקח שוחד <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אינו נפטר מן העולם</span> בלא טירוף דעת כי אתא רב דימי אמר דרש רב נחמן בר כהן מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2829' data-rgl='4'> משלי כט </span> מלך במשפט יעמיד ארץ ואיש תרומות יהרסנה אם דומה דיין למלך שאינו צריך לכלום יעמיד ארץ ואם דומה לכהן שמחזר על הגרנות יהרסנה אמר רבה בר רב שילא האי דיינא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דשאיל שאילתא</span> פסול למידן דינא ולא אמרן אלא דלית ליה לאושולי אבל אית ליה לאושולי לית לן בה איני והא רבא שאיל שאילתא מדבי בר מריון אע``ג דלא שיילי מיניה התם לאחשובינהו הוא דבעי אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי טעמא דשוחדא</span> כיון דקביל ליה שוחדא מיניה איקרבא ליה דעתיה לגביה והוי כגופיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין אדם רואה חובה לעצמו</span> מאי שוחד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שהוא חד</span> א``ר פפא לא לידון איניש דינא למאן דרחים ליה ולא למאן דסני ליה דרחים ליה לא חזי ליה חובה דסני ליה לא חזי ליה זכותא אמר אביי האי צורבא מרבנן דמרחמין ליה בני מתא לאו משום דמעלי טפי אלא משום דלא מוכח להו במילי דשמיא אמר רבא מריש הוה אמינא הני <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בני מחוזא</span> כולהו רחמו לי כיון דהואי דיינא אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מינייהו</span> סנו לי ומינייהו רחמו לי כיון דחזאי דמאן דמיחייב ליה האידנא קא זכי למחר אמינא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אם מרחם</span> כולהו רחמו לי אי מסנו כולהו סנו לי ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='8'> שמות כג </span> ושוחד לא תקח אינו צריך לומר שוחד ממון אלא אפילו שוחד דברים נמי אסור מדלא כתיב בצע לא תקח היכי דמי שוחד דברים כי הא דשמואל הוה עבר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במברא</span> אתא ההוא גברא יהיב ליה ידיה אמר ליה מאי עבידתיך אמר ליה דינא אית לי א``ל פסילנא לך לדינא אמימר הוה יתיב וקא דאין דינא פרח גדפא ארישיה אתא ההוא גברא שקליה א``ל מאי עבידתיך א``ל דינא אית לי אמר ליה פסילנא לך לדינא מר עוקבא הוה שדי רוקא קמיה אתא ההוא גברא כסייה א``ל מאי עבידתיך א``ל דינא אית לי א``ל פסילנא לך לדינא ר' ישמעאל בר' יוסי הוה רגיל אריסיה דהוה מייתי ליה כל מעלי שבתא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כנתא דפירי</span> יומא חד אייתי ליה בה' בשבתא א``ל מאי שנא האידנא א``ל דינא אית לי ואמינא אגב אורחי אייתי ליה למר לא קביל מיניה א``ל פסילנא לך לדינא אותיב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>זוזא</span> דרבנן וקדיינין ליה בהדי דקאזיל ואתי אמר אי בעי טעין הכי ואי בעי טעין הכי אמר תיפח נפשם של מקבלי שוחד ומה אני שלא נטלתי ואם נטלתי שלי נטלתי כך מקבלי שוחד על אחת כמה וכמה:  ר' ישמעאל בר אלישע אייתי ליה ההוא גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ראשית הגז</span> אמר ליה מהיכא את א``ל מדוך פלן ומהתם להכא לא הוה כהן למיתבא ליה א``ל דינא אית לי ואמינא אגב אורחאי אייתי ליה למר א``ל פסילנא לך לדינא לא קביל מיניה אותיב ליה זוגא דרבנן וקדייני ליה בהדי דקאזיל ואתי אמר אי בעי טעין הכי ואי בעי טעין הכי אמר תיפח נפשם של מקבלי שוחד ומה אני שלא נטלתי ואם נטלתי שלי נטלתי כך מקבלי שוחד על אחת כמה וכמה:  רב ענן אייתי ליה ההוא גברא כנתא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גילדני דבי גילי</span> א``ל מאי עבידתיך א``ל דינא אית לי לא קביל מיניה א``ל פסילנא לך לדינא אמר ליה דינא דמר לא בעינא קבולי לקביל מר דלא למנען מר מאקרובי בכורים דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='09b04' data-rgl='42'> מלכים ב ד </span> ואיש בא מבעל שלישה ויבא לאיש האלהים לחם בכורים עשרים לחם שעורים וכרמל בצקלונו וכי אלישע אוכל בכורים הוה אלא לומר לך כל המביא דורון לתלמיד חכם כאילו מקריב בכורים אמר ליה קבולי לא בעינן דאיקביל השתא דאמרת לי טעמא מקבילנא שדריה לקמיה דרב נחמן שלח ליה נידייניה מר להאי גברא דאנא ענן פסילנא ליה לדינא אמר מדשלח לי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שמע מינה קריביה הוא</span> הוה קאים דינא דיתמי קמיה אמ


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קו,א גמרא
pgu: קו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>האי עשה והאי עשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עשה דכבוד תורה</span> עדיף סלקיה לדינא דיתמי ואחתיה לדיניה כיון דחזא בעל דיניה יקרא דקא עביד ליה איסתתם טענתיה:  רב ענן הוה רגיל אליהו דאתי גביה דהוה מתני ליה סדר דאליהו כיון דעבד הכי איסתלק יתיב בתעניתא ובעא רחמי ואתא כי אתא הוה מבעית ליה בעותי ועבד תיבותא ויתיב קמיה עד דאפיק ליה סידריה והיינו דאמרי סדר דאליהו רבה סדר אליהו זוטא בשני דרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוה ריתחא</span> אמרי ליה רבנן לרב יוסף ליבעי מר רחמי אמר להו השתא ומה אלישע דכי הוו רבנן מיפטרי מקמיה הוו פיישי תרי אלפן ומאתן רבנן בעידן ריתחא לא הוה בעי רחמי אנא איבעי רחמי וממאי דפיישי הכי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09b04' data-rgl='43'> מלכים ב ד </span> ויאמר משרתו מה אתן זה לפני מאה איש מאי לפני מאה איש אילימא דכולהו לפני מאה איש בשני בצורת טובא הוו אלא דכל חד וחד קמי מאה איש כי הוו מיפטרי רבנן מבי רב הוו פיישי אלפא ומאתן רבנן מבי רב הונא הוו פיישי תמני מאה רבנן רב הונא הוה דריש <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בתליסר אמוראי</span> כי הוו קיימי רבנן ממתיבתא דרב הונא ונפצי גלימייהו הוה סליק אבקא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכסי ליה ליומא</span> ואמרי במערבא קמו ליה ממתיבתא דרב הונא בבלאה כי מיפטרי רבנן מבי רבה ורב יוסף הוו פיישי ארבע מאה רבנן וקרו לנפשייהו יתמי כי הוו מיפטרי רבנן מבי אביי ואמרי לה מבי רב פפא ואמרי לה מבי רב אשי הוו פיישי מאתן רבנן וקרו נפשייהו יתמי דיתמי א``ר יצחק בר רדיפא א``ר אמי מבקרי מומין שבירושלים היו נוטלין שכרן מתרומת הלשכה אמר רב יהודה אמר שמואל ת``ח המלמדין הלכות שחיטה לכהנים היו נוטלין שכרן מתרומת הלשכה אמר רב גידל אמר רב ת``ח המלמדים הלכות קמיצה לכהנים נוטלין שכרן מתרומת הלשכה אמר רבה בר בר חנה אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מגיהי ספרים</span> שבירושלים היו נוטלין שכרן מתרומת הלשכה אמר רב נחמן אמר רב נשים האורגות בפרכות נוטלות שכרן מתרומת הלשכה ואני אומר מקדשי בדק הבית הואיל ופרכות תחת בנין עשויות מיתיבי נשים האורגות בפרכות ובית גרמו על מעשה לחם הפנים ובית אבטינס על מעשה הקטרת כולן היו נוטלות שכרן מתרומת הלשכה התם <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בדבבי</span> דאמר רבי זירא אמר רב שלשה עשר פרכות היו במקדש שני שבעה כנגד שבעה שערים אחד לפתחו של היכל ואחד לפתחו של אולם ב' בדביר ב' כנגדן בעליה:  ת``ר נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>המגדלות בניהן לפרה</span> היו נוטלות שכרן מתרומת הלשכה אבא שאול אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נשים יקרות</span> שבירושלים היו זנות אותן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מפרנסות</span> אותן בעא מיניה רב הונא מר


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כלי שרת</span> מהו שיעשו מקדשי בדק הבית צורך מזבח נינהו ומקדשי בדק הבית אתו או צורך קרבן נינהו ומתרומת הלשכה היו עושין אותן א``ל אין נעשין אלא מתרומת הלשכה איתיביה<span class='tlm-sfr' data-chp='25b24' data-rgl='14'> דברי הימים ב כד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וככלותם</span> הביאו לפני המלך ויהוידע <הכהן> את שאר הכסף ויעשהו כלים לבית ה' כלי שרת וגו' א``ל דאקרייך כתובי לא אקרייך נביאי<span class='tlm-sfr' data-chp='09b12' data-rgl='14'> מלכים ב יב </span> אך לא יעשה בית ה' ספות וגו' כי לעושי המלאכה יתנוהו אי הכי קשו קראי אהדדי לא קשיא כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שגבו</span> והותירו כאן שגבו ולא הותירו וכי גבו והותירו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי הוי</span> א``ר אבהו לב ב``ד מתנה עליהן אם הוצרכו הוצרכו ואם לאו יהו לכלי שרת תנא דבי רבי ישמעאל כלי שרת באין מתרומת הלשכה שנאמר את שאר הכסף איזהו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כסף שיש לו שיריים</span> הוי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זה תרומת הלשכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואימא שיריים גופייהו</span> כדאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>העולה עולה ראשונה</span> ה``נ הכסף כסף ראשון מיתיבי הקטורת וכל קרבנות צבור באין מתרומת הלשכה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מזבח הזהב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולבונה</span> וכלי שרת באין מ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מותר נסכים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מזבח העולה</span> הלשכות והעזרות באין מקדשי בדק הבית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חוץ לחומת העזרה</span> באין משירי הלשכות זו היא ששנינו חומת העיר ומגדלותיה וכל צרכי העיר באין משירי הלשכה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תנאי היא</span> דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מותר תרומה</span> מה היו עושין בה ריקועי זהב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ציפוי לבית קדשי הקדשים</span> ר' ישמעאל אומר מותר פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לקיץ המזבח</span> מותר תרומה לכלי שרת ר``ע אומר מותר תרומה לקיץ המזבח מותר נסכים לכלי שרת רבי חנינא סגן הכהנים אומר מותר נסכים לקיץ המזבח מותר תרומה לכלי שרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וזה וזה</span> לא היו מודים בפירות פירות מאי היא דתניא מותר תרומה מה היו עושין בה לוקחין פירות בזול ומוכרין אותם ביוקר והשכר מקיצין בו את המזבח וזו היא ששנינו מותר פירות לקיץ המזבח מאי זה וזה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לא היו מודין</span> בפירות דתנן מותר שירי לשכה מה היו עושין בהן לוקחין בהן יינות שמנים וסלתות והשכר להקדש דברי ר' ישמעאל רבי עקיבא אומר אין משתכרין בשל הקדש אף לא בשל עניים בשל הקדש מאי טעמא לא אין עניות במקום עשירות בשל עניים מאי טעמא לא דלמא מתרמי להו עניא וליכא למיתבא ליה:  מי שהלך למדינת הים:  איתמר רב אמ


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קז,א גמרא
pgu: קז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פוסקין מזונות</span> לאשת איש ושמואל אמר אין פוסקין מזונות לאשת איש אמר שמואל מודה לי אבא בשלשה חדשים הראשונים לפי שאין אדם מניח ביתו ריקן בששמעו בו שמת כולי עלמא לא פליגי כי פליגי בשלא שמעו בו שמת רב אמר פוסקין דהא משועבד לה ושמואל אמר אין פוסקין מ``ט רב זביד אמר אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צררי</span> אתפסה רב פפא אמר חיישינן שמא אמר לה צאי מעשה ידיך במזונותיך מאי בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איכא בינייהו גדולה</span> ולא ספקה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי נמי קטנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וספקה</span> תנן מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות חנן אמר תשבע בסוף ולא תשבע בתחלה נחלקו עליו בני כהנים גדולים ואמרו תשבע בתחלה ובסוף עד כאן לא פליגי אלא לענין שבועה אבל מזוני יהבינן לה תרגמה שמואל בששמעו בו שמת תא שמע מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות בני כהנים גדולים אומרים תשבע חנן אומר לא תשבע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואם בא ואמר פסקתי לה מזונות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>נאמן</span> הכא נמי בששמעו בו שמת והא אם בא ואמר קאמר אם בא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לאחר שמועה</span> ת``ש מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות ואם בא ואמר צאי מעשה ידיך במזונותיך רשאי קדמו בית דין ופסקו מה שפסקו פסקו הכא נמי בששמעו בו שמת ת``ש מי שהלך למדינת הים ואשתו תובעת מזונות ב``ד יורדים לנכסיו וזנין ומפרנסין לאשתו אבל לא בניו ובנותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא דבר אחר</span> אמר רב ששת במשרה את אשתו ע``י שליש <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אי הכי</span> בניו ובנותיו נמי כשהשרה לזו ולא השרה לזו מאי פסקא אלא אמר רב פפא כששמעה בו שמת בעד אחד היא דאי בעית אינסובי בעד אחד מצי מינסבא מזוני נמי יהבינן לה בניו ובנותיו דאי בעו למיחת לנכסיו בעד אחד לא מצו נחתי מזוני נמי לא יהבינן להו מאי דבר אחר רב חסדא אמר תכשיט רב יוסף אמר צדקה מ``ד תכשיט כל שכ


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>צדקה</span> מ``ד צדקה אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תכשיט</span> יהבינן לה דלא ניחא ליה דתינוול תא שמע היבמה ג' חדשים הראשונים ניזונת משל בעלה מיכן ואילך אינה ניזונת לא משל בעלה ולא משל יבם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עמד בדין</span> וברח ניזונת משל יבם אמר לך שמואל למאי ניחוש לה להאי אי משום צררי לא מיקרבא דעתיה לגבה אי משום מעשה ידיה לא משתעבדא ליה תא שמע האשה שהלכה היא ובעלה למדינת הים ובאת ואמרה מת בעלי רצתה ניזונת רצתה גובה כתובתה גירשני בעלי מתפרנסת והולכת עד כדי כתובתה הכא נמי כששמעו בו שמת ומאי שנא עד כדי כתובתה דאיהי היא דאפסידה אנפשה תא שמע כיצד אמרו ממאנת אין לה מזונות אי אתה יכול לומר ביושבת תחת בעלה שהרי בעלה חייב במזונות אלא כגון שהלך בעלה למדינת הים לותה ואכלה עמדה ומיאנה טעמא דמיאנה הא לא מיאנה יהבינן לה אמר לך שמואל הכא למאי ניחוש לה אי משום צררי צררי לקטנה לא מתפיס ואי משום מעשה ידיה קטנה לא ספקה מאי הוה עלה כי אתא רב דימי אמר מעשה בא לפני רבי בבית שערים ופסק לה מזונות לפני רבי ישמעאל בצפורי ולא פסק לה מזונות תהי בה רבי יוחנן וכי מה ראה רבי ישמעאל שלא פסק לה מזונות הא לא נחלקו בני כהנים גדולים וחנן אלא לענין שבועה אבל מזוני יהבינן לה א``ל רב שמן בר אבא כבר תרגמה רבינו שמואל בבבל כששמעו בו שמת א``ל פתריתו בה כולי האי כי אתא רבין אמר מעשה בא לפני רבי בבית שערים ולא פסק לה מזונות לפני רבי ישמעאל בציפורי ופסק לה מזונות א``ר יוחנן מה ראה רבי שלא פסק לה דהא לא נחלקו חנן ובני כהנים גדולים אלא לענין שבועה אבל מזונות יהבינן לה אמר ליה רב שמן בר אבא כבר תרגמה שמואל בבבל כששמעו בו שמת אמר ליה פתריתו בה כולי האי והלכתא כותיה דרב ופוסקין מזונות לאשת איש והלכתא כותיה דרב הונא אמר רב דאמר רב הונא אמר רב יכולה אשה שתאמר לבעלה איני ניזונת ואיני עושה והלכתא כותיה דרב זביד בקוניא דאמר רב זביד הני <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מאני דקוניא</span> חיורי ואוכמי שרו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ירוקי אסירי</span> ולא אמרן אלא דלית בהו קרטופני אבל אית בהו קרטופני אסירי


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קז,ב משנה
pgu: קז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שהלך למדינת הים ועמד אחד ופירנס את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חנן אומר איבד את מעותיו</span> נחלקו עליו בני כהנים גדולים ואמרו ישבע כמה הוציא ויטול א``ר דוסא בן הרכינס כדבריהם א``ר יוחנן בן זכאי יפה אמר חנן הניח מעותיו על קרן הצבי


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קח,א גמרא
pgu: קח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שוקל לו את שקלו ופורע את חובו ומחזיר לו אבידתו ובמקום שנוטלין שכר תפול הנאה להקדש בשלמא שוקל לו את שקלו מצוה קעביד דתנן תורמין על האבוד ועל הגבוי ועל העתיד לגבות ומחזיר לו אבידתו נמי מצוה קעביד אלא פורע לו את חובו הא קמשתרשי ליה אמר רב אושעיא הא מני חנן היא דאמר איבד את מעותיו ורבא אמר אפי' תימא רבנן הכא במאי עסקינן שלוה על מנת שלא לפרוע בשלמא רבא לא אמר כרב אושעיא דמוקים לה כרבנן אלא רב אושעיא מ``ט לא אמר כרבא אמר לך רב אושעיא נהי דהנאה לית לי


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קח,ב משנה
pgu: קח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אדמון אומר שבעה מי שמת והניח בנים ובנות בזמן שהנכסים מרובין הבנים יורשים והבנות נזונות ובנכסים מועטים הבנות יזונו והבנים יחזרו על הפתחים אדמון אומר בשביל שאני זכר הפסדתי אמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי קאמר אמר אביי ה``ק בשביל שאני זכר וראוי לעסוק בתורה הפסדתי אמר ליה רבא מאן דעסיק בתורה הוא דירית מאן דלא עסיק בתורה לא ירית אלא אמר רבא הכי קאמר בשביל שאני זכר וראוי לירש בנכסים מרובין הפסדתי בנכסים מועטין


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קח,ב משנה
pgu: קח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הטוען את חבירו כדי שמן והודה בקנקנים אדמון אומר הואיל והודה במקצת הטענה ישבע וחכ``א אין הודאת מקצת ממין הטענה אמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שמע מינה לרבנן טענו חטין ושעורין והודה בשעורין פטור לימא תהוי תיובתא דרב נחמן אמר שמואל דא``ר נחמן אמר שמואל טענו חטין ושעורים והודה לו באחד מהן חייב אמר רב יהודה אמר רב בטוענו מדה אי הכי מ``ט דאדמון אלא אמר רבא דכולי עלמא היכא דאמר ליה מלא עשרה כדי שמן יש לי בבורך שמן קטעין ליה קנקנים לא קטעין ליה עשרה כדי שמן מלאים יש לי אצלך שמן וקנקנים קטעין ליה כי פליגי היכא דאמר ליה עשרה כדי שמן יש לי אצלך אדמון אומר יש בלשון הזה לשון קנקנים ורבנן סברי אין בלשון הזה לשון קנקנים אלא טעמא דאין בלשון הזה לשון קנקנים הא יש בלשון הזה לשון קנקנים חייב לימא תיהוי תיובתא דר' חייא בר אבא דא``ר חייא בר אבא טענו חטין ושעורים והודה לו באחד מהם פטור אמר רב שימי בר אשי נעשה כמי שטענו רימון בקליפתו מתקיף לה רבינא רימון בלא קליפתו לא מינטר שמן מינטר בלא קנקנים אלא הכא במאי עסקינן דאמר ליה עשרה כדי שמן יש לי אצלך ואמר ליה אידך שמן לא היו דברים מעולם קנקנים נמי חמשה אית לך וחמשה לית לך אדמון אומר יש בלשון הזה לשון קנקנים ומגו דקמשתבע אקנקנים משתבע נמי אשמן על ידי גלגול ורבנן סברי אין בלשון הזה לשון קנקנים מה שטענו לא הודה לו ומה שהודה לו לא טענו


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,א משנה
pgu: קט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  תשב עד שתלבין ראשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדמון אומר</span> יכולה היא שתאמר אילו אני פסקתי לעצמי אשב עד שתלבין ראשי עכשיו שאבא פסק מה אני יכולה לעשות או כנוס או פטור אמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מתני' דלא כי האי תנא דתניא אמר רבי יוסי ברבי יהודה לא נחלקו אדמון וחכמים על הפוסק מעות לחתנו ופשט לו את הרגל שיכולה היא שתאמר אבא פסק עלי מה אני יכולה לעשות על מה נחלקו על שפסקה היא על עצמה שחכמים אומרים תשב עד שתלבין ראשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדמון אומר</span> יכולה היא שתאמר כסבורה אני שאבא נותן עלי ועכשיו שאין אבא נותן עלי מה אני יכולה לעשות או כנוס או פטור אמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון תנא במה דברים אמורים בגדולה אבל בקטנה כופין כופין למאן אילימא לאב איפכא מיבעי ליה אלא אמר רבא כופין לבעל ליתן גט אמר ר' יצחק בן אלעזר משמיה דחזקיה כל מקום שאמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון הלכה כמותו אמר ליה רבא לרב נחמן אפי' בברייתא א``ל מי קאמרינן במשנה בכל מקום שאמר רבן גמליאל קאמרינן אמר ר' זירא אמר רבה בר ירמיה ב' דברים שאמר חנן הלכה כיוצא בו שבעה דברים שאמר אדמון אין הלכה כיוצא בו מאי קאמר אילימא הכי קאמר שני דברים שאמר חנן הלכה כמותו וכיוצא בו ושבעה דברים שאמר אדמון אין הלכה כמותו ולא כיוצא בו והאמר רבי יצחק בן אלעזר משמיה דחזקיה כל מקום שאמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון הלכה כמותו אלא ה``ק שני דברים שאמר חנן הלכה כמותו וכיוצא בו שבעה דברים שאמר אדמון אין הלכה כיוצא בו הא כמותו הלכה בכולהו והאמר רבי יצחק בן אלעזר משמיה דחזקיה כ``מ שאמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון הלכה כמותו אמר אין לא אמר לא אלא ה``ק שני דברי' שאמר חנן הלכה כמותו וכיוצא בו שבעה דברים שאמר אדמון יש מהן שהלכה כמותו וכיוצא בו ויש מהן שאין הלכה כמותו אלא כיוצא בו בכ``מ שאמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון הלכה כמותו אינך לא


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,א משנה
pgu: קט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  העורר על השדה והוא חתום עליה בעד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדמון אומר</span> השני נוח לי והראשון קשה הימנו וחכמים אומרים איבד את זכותו עשאה סימן לאחר איבד את זכותו


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר אביי לא שנו אלא עד אבל דיין לא איבד את זכותו דתני ר' חייא אין העדים חותמין על השטר אלא א``כ קראוה


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אבל הדיינין חותמים אע``פ שלא קראוהו:  עשאה סימן לאחר:  אמר אביי לא שנו אלא לאחר אבל לעצמו לא איבד את זכותו דאמר אי דלא עבדי ליה הכי לא הוה מזבין לה ניהלי מאי אית לך למימר איבעי לי למימסר מודעא חברך חברא אית ליה וחברא דחברך חברא אית ליה ההוא דעשאה סימן לאחר ערער ושכיב ואוקים אפוטרופא אתא אפוטרופוס לקמיה דאביי א``ל עשאה סימן לאחר איבד את זכותו אמר אי הוה אבוהון דיתמי קיים הוה טעין ואמר תלם אחד עשיתי לך א``ל שפיר קאמרת דאמר ר' יוחנן אם טען ואמר תלם אחד עשיתי לך נאמן זיל הב ליה מיהת תלם אחד הוה עלה ריכבא דדיקלי אמר ליה אי הוה אבוהון דיתמי קיים הוה טעין ואמר חזרתי ולקחתי ממנו א``ל שפיר קאמרת דא``ר יוחנן אם טען ואמר חזרתי ולקחתיו ממנו נאמן אמר אביי האי מאן דמוקים אפוטרופא נוקים כי האי דידע לאפוכי בזכותא דיתמי


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,ב משנה
pgu: קט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שהלך למדינת הים ואבדה דרך שדהו אדמון אומר ילך לו בקצרה וחכמים אומרים יקנה לו דרך במאה מנה או יפרח באויר


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דרבנן שפיר קאמר אדמון אמר רב יהודה אמר רב כגון שהקיפוה ארבעה בני אדם מארבע רוחותיה אי הכי מאי טעמא דאדמון אמר רבא בארבעה דאתו מכח ארבעה וארבעה דאתו מכח חד כולי עלמא לא פליגי דמצי מדחי ליה כי פליגי בחד דאתי מכח ארבעה אדמון סבר מכל מקום דרכא אית לי גבך ורבנן סברי אי שתקת שתקת ואי לא מהדרנא שטרא למרייהו ולא מצית לאשתעויי דינא בהדייהו ההוא דאמר להו דיקלא לברת אזול יתמי פלוג לנכסי לא יהבו לה דיקלא סבר רב יוסף למימר היינו מתניתין א``ל אביי מי דמי התם כל חד וחד מצי מדחי ליה הכא דיקלא גבייהו הוא מאי תקנתייהו ליתבו לה דיקלא וליהדרו וליפלגו מרישא:  ההוא דאמר להו דיקלא לברת שכיב ושביק תרי פלגי דדיקלא יתיב רב אשי וקא קשיא ליה מי קרו אינשי לתרי פלגי דיקלי דיקלא או לא אמר ליה רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא משמיה דרבא קרו אינשי לתרי פלגי דיקלי דיקלא


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,א משנה
pgu: קי
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  המוציא שטר חוב על חברו והלה הוציא שמכר לו את השדה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדמון אומר</span> יכול הוא שיאמר אילו הייתי חייב לך היה לך להפרע את שלך כשמכרת לי את השדה וחכ``א זה היה פקח שמכר לו את הקרקע מפני שהוא יכול למשכנו


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דרבנן שפיר קאמר אדמון באתרא דיהבי זוזי והדר כתבי שטרא כ``ע לא פליגי דמצי א``ל היה לך לפרוע את שלך כשמכרת לי את השדה כי פליגי באתרא דכתבי שטרא והדר יהבי זוזי אדמון סבר איבעי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>למימסר מודעא</span> ורבנן סברי חברך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חברא אית ליה</span> וחברא דחברך חברא אית ליה


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,א משנה
pgu: קי
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שנים שהוציאו שטר חוב זה על זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אדמון אומר</span> אילו הייתי חייב לך כיצד אתה לוה ממני וחכ``א זה גובה שטר חובו וזה גובה שטר חובו


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שנים שהוציאו שטר חוב זה על זה</span> רב נחמן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זה גובה וזה גובה</span> רב ששת אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הפוכי מטרתא למה לי</span> אלא זה עומד בשלו וזה עומד בשלו דכולי עלמא עידית ועידית בינונית ובינונית זיבורית וזיבורית ודאי הפוכי מטרתא הוא כי פליגי דאית ליה לחד בינונית ולחד זיבורית רב נחמן סבר זה גובה וזה גובה קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשלו הן שמין</span> אתי בעל זיבורית וגבי ליה לבינונית דהוה גביה עידית ואתא ההוא ושקיל זיבורית ורב ששת אמר הפוכי מטרתא למה לי קסבר בשל כל אדם הן שמין סוף סוף כי אתי ההוא בינונית דנפשיה קשקיל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולרב נחמן</span> מאי חזית דאתי בעל זיבורית ברישא ליתי בעל בינונית ברישא וליגבי זיבורית וליהדר וליגבי ניהליה לא צריכא דקדים תבעיה סוף סוף כי אתו למגבי בהדי הדדי קאתו אלא לא צריכא דאית ליה לחד עידית ובינונית ואית ליה לחד זיבורית <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מר סבר בשלו הן שמין</span> ומר סבר בשל כל אדם הן שמין תנן וחכ``א זה גובה וזה גובה תרגמה רב נחמן אליבא דרב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כגון שלוה זה לעשר</span> וזה לחמש ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אילימא ראשון לעשר</span> ושני לחמש בהא לימא אדמון אילו הייתי חייב לך כיצד אתה לוה ממני הא לא מטא זמניה אלא ראשון לחמש ושני לעשר ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי דמטא זמניה</span> מ``ט דרבנן ואי דלא מטא זמניה הא לא מטא זמניה ומ``ט דאדמון <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא צריכא דאתא</span> בההוא יומא דמשלם חמש מר סבר עביד איניש דיזיף ליומיה ומ``ס לא עביד איניש דיזיף ליומיה רמי בר חמא אמר הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ביתמי עסקינן</span> דיתמי מיגבא גבי אגבויי לא מגבינן מינייהו והא זה גובה וזה גובה קתני זה גובה וזה ראוי לגבות ואין לו אמר רבא שתי תשובות בדבר חדא דזה גובה וזה גובה קתני ועוד לגבינהו ארעא ליתמי וליהדר וליגבינהו מינייהו כדרב נחמן דאמר ר``נ אמר רבה בר אבוה יתומים שגבו קרקע בחובת אביהן בעל חוב חוזר וגובה אותן מהן קשיא ולוקמה דאית להו ליתמי זיבורית ואית ליה לדידיה עידית ובינונית דאזלי יתמי גבו בינונית ומגבו ליה זיבורית דאי נמי בשל כל אדם הן שמין הא אין נפרעין מנכסי יתומים אלא מזיבורית הני מילי היכא דלא תפס אבל היכא דתפס תפס


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,א משנה
pgu: קי
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלש ארצות לנשואין יהודה ועבר הירדן והגליל <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אין מוציאין</span> מעיר לעיר ומכרך לכרך אבל באותה הארץ מוציאין מעיר לעיר ומכרך לכר


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,ב משנה
pgu: קי
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אבל לא מעיר לכרך</span> ולא מכרך לעיר מוציאין מנוה הרעה לנוה היפה אבל לא מנוה היפה לנוה הרעה רשב``ג אומר אף לא מנוה רעה לנוה יפה מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שהנוה היפה בודק</span>


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא מכרך לעיר דבכרך שכיחי כל מילי בעיר לא שכיחי כל מילי אלא מעיר לכרך מ``ט מסייע ליה לרבי יוסי בר חנינא דא``ר יוסי בר חנינא מנין שישיבת כרכים קשה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='35b11' data-rgl='2'> נחמיה יא </span> ויברכו העם לכל האנשים המתנדבים לשבת בירושלים:  רשב``ג אומר כו':  מאי בודק כדשמואל דאמר שמואל שינוי וסת תחלת חולי מעים כתוב בספר בן סירא<span class='tlm-sfr' data-chp='2815' data-rgl='15'> משלי טו </span> כל ימי עני רעים והאיכא שבתות וימים טובים כדשמואל דאמר שמואל שינוי וסת תחלת חולי מעים בן סירא אומר אף לילות בשפל גגים גגו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>במרום הרים כרמו</span> ממטר גגים לגגו ומעפר כרמו לכרמים


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,ב משנה
pgu: קי
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכל מעלין</span> לארץ ישראל ואין הכל מוציאין הכל מעלין לירושלים ואין הכל מוציאין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אחד האנשים ואחד הנשים</span> נשא אשה בא``י וגרשה בארץ ישראל נותן לה ממעות ארץ ישראל נשא אשה בא``י וגרשה בקפוטקיא נותן לה ממעות ארץ ישראל נשא אשה בקפוטקיא וגרשה בארץ ישראל נותן לה ממעות ארץ ישראל רבן שמעון בן גמליאל אומר נותן לה מ<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעות קפוטקיא</span> נשא אשה בקפוטקיא וגרשה בקפוטקיא נותן לה ממעות קפוטקיא


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכל מעלין</span> לאתויי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאתויי עבדים</span> ולמאן דתני עבדים בהדיא לאתויי מאי לאתויי מנוה היפה לנוה הרעה ואין הכל מוציאין לאתויי מאי לאתויי עבד שברח מחוצה לארץ לארץ דאמרינן ליה זבניה הכא וזיל משום ישיבת ארץ ישראל הכל מעלין לירושלים לאתויי מאי לאתויי מנוה היפה לנוה הרעה ואין הכל מוציאין לאתויי מאי לאתויי אפי' מנוה הרעה לנוה היפה ואיידי דתנא רישא אין מוציאין תנא סיפא נמי אין מוציאין:  ת``ר הוא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לעלות</span> והיא אומרת שלא לעלות כופין אותה לעלות ואם לאו תצא בלא כתובה היא אומרת לעלות והוא אומר שלא לעלות כופין אותו לעלות ואם לאו יוציא ויתן כתובה היא אומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לצאת</span> והוא אומר שלא לצאת כופין אותה שלא לצאת ואם לאו תצא בלא כתובה הוא אומר לצאת והיא אומרת שלא לצאת כופין אותו שלא לצאת ואם לאו יוציא ויתן כתובה:  נשא אשה כו':  הא גופא קשיא קתני נשא אשה בארץ ישראל וגרשה בקפוטקיא נותן לה ממעות ארץ ישראל אלמא בתר שיעבודא אזלינן אימא סיפא נשא אשה בקפוטקיא וגרשה בארץ ישראל נותן לה ממעות ארץ ישראל אלמא בתר גוביינא אזלינן אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקולי כתובה שנו כאן</span> קסבר כתובה דרבנן:  רבן שמעון בן גמליאל אומר נותן לה מ<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעות קפוטקיא</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>קסבר כתובה דאורייתא</span> תנו רבנן המוציא שטר חוב על חבירו כתוב בו בבל מגבהו ממעות בבל כתוב בו ארץ ישראל מגבהו ממעות ארץ ישראל כתוב בו סתם הוציאו בבבל מגבהו ממעות בבל הוציאו בארץ ישראל מגבהו ממעות ארץ ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כתוב בו כסף סתם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מה שירצה לוה מגבהו</span> מה שאין כן בכתובה אהייא אמר רב משרשיא ארישא לאפוקי מדרשב``ג דאמר כתובה דאורייתא:  כתוב בו כסף סתם מה שירצה לוה מגבהו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואימא נסכא</span> א``ר אלעזר דכתיב ביה מטבע <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואימא פריטי</span> אמר רב פפא פריטי דכספא לא עבדי אינשי ת``ר לעולם ידור אדם בא``י אפי' בעיר שרובה <עובדי כוכבים> {גוים} ואל ידור בחו``ל ואפילו בעיר שרובה ישראל שכל הדר בארץ ישראל דומה כמי שיש לו אלוה וכל הדר בחוצה לארץ דומה כמי שאין לו אלוה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='38'> ויקרא כה </span> לתת לכם את ארץ כנען להיות לכם לאלהים וכל שאינו דר בארץ אין לו אלוה אלא לומר לך כל הדר בחו``ל כאילו עובד <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} וכן בדוד הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a26' data-rgl='19'> שמואל א כו </span> כי גרשוני היום מהסתפח בנחלת ה' לאמר לך עבוד אלהים אחרים וכי מי אמר לו לדוד לך עבוד אלהים אחרים אלא לומר לך כל הדר בחו``ל כאילו עובד <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} ר' זירא הוה קמשתמיט מיניה דרב יהודה דבעא למיסק לארץ ישראל דאמר רב יהודה כל העולה מבבל לארץ ישראל עובר בעשה שנאמ


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קיא,א גמרא
pgu: קיא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='1127' data-rgl='22'> ירמיהו כז </span> בבלה יובאו ושמה יהיו עד יום פקדי אותם נאם ה' ורבי זירא ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בכלי שרת כתיב</span> ורב יהודה כתיב קרא אחרינא<span class='tlm-sfr' data-chp='3002' data-rgl='7'> שיר השירים ב </span> השבעתי אתכם בנות ירושלים בצבאות או באילות השדה וגו' ורבי זירא ההוא שלא יעלו ישראל בחומה ורב יהודה השבעתי אחרינא כתיב ורבי זירא ההוא מיבעי ליה לכדרבי יוסי ברבי חנינא דאמר ג' שבועות הללו למה אחת שלא יעלו ישראל בחומה ואחת שהשביע הקדוש ברוך הוא את ישראל שלא ימרדו באומות העולם ואחת שהשביע הקדוש ברוך הוא את <העובדי כוכבים> {אומות העולם} שלא ישתעבדו בהן בישראל יותר מדאי ורב יהודה<span class='tlm-sfr' data-chp='3002' data-rgl='7'> שיר השירים ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם תעירו ואם תעוררו</span> כתיב ורבי זירא מיבעי ליה לכדרבי לוי דאמר שש שבועות הללו למה תלתא הני דאמרן אינך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שלא יגלו את הקץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ושלא ירחקו את הקץ</span> ושלא יגלו הסוד <לעובדי כוכבים> {לאומות העולם}<span class='tlm-sfr' data-chp='3002' data-rgl='7'> שיר השירים ב </span> בצבאות או באילות השדה אמר רבי אלעזר אמר להם הקב``ה לישראל אם אתם מקיימין את השבועה מוטב ואם לאו אני <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מתיר את בשרכם</span> כצבאות וכאילות השדה אמר רבי אלעזר כל הדר בארץ ישראל שרוי בלא עון שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1033' data-rgl='24'> ישעיהו לג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ובל יאמר שכן חליתי</span> העם היושב בה נשוא עון א``ל רבא לרב אשי אנן בסובלי חלאים מתנינן לה אמר רב ענן כל הקבור בארץ ישראל כאילו קבור תחת המזבח כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl='20'> שמות כ </span> מזבח אדמה תעשה לי וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='43'> דברים לב </span> וכפר אדמתו עמו עולא הוה רגיל דהוה סליק לארץ ישראל נח נפשיה בחוץ לארץ אתו אמרו ליה לרבי אלעזר אמר אנת עולא<span class='tlm-sfr' data-chp='1507' data-rgl='17'> עמוס ז </span> על אדמה טמאה תמות אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ארונו בא</span> אמר להם אינו דומה קולטתו מחיים לקולטתו לאחר מיתה ההוא גברא דנפלה ליה יבמה בי חוזאה אתא לקמיה דר' חנינא א``ל מהו למיחת וליבמה א``ל אחיו נשא <כותית> {גויה} ומת ברוך המקום שהרגו והוא ירד אחריו אמר רב יהודה אמר שמואל כשם שאסור לצאת מארץ ישראל לבבל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כך אסור לצאת מבבל</span> לשאר ארצות רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו אפילו מפומבדיתא לבי כובי ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דנפק מפומבדיתא לבי כובי</span> שמתיה רב יוסף ההוא דנפק מפומבדיתא לאסתוניא שכיב אמר אביי אי בעי האי צורבא מרבנן הוה חיי רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו כשרין שבבבל א``י קולטתן כשרין שבשאר ארצות בבל קולטתן למאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אילימא ליוחסין</span> והאמר מר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כל הארצות</span> עיסה לארץ ישראל וארץ ישראל עיסה לבבל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא לענין קבורה</span> אמר רב יהודה כל הדר בבבל כאילו דר בארץ ישראל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2302' data-rgl='11'> זכריה ב </span> הוי ציון המלטי יושבת בת בבל אמר אביי נקטינן בבל לא חזיא חבלי דמשיח תרגמה אהוצל דבנימין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וקרו ליה</span> קרנא דשיזבתא א``ר אלעזר מתים שבחוץ לארץ אינם חיים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1226' data-rgl='20'> יחזקאל כו </span> ונתתי צבי בארץ חיים ארץ שצביוני בה מתיה חיים שאין צביוני בה אין מתיה חיים מתיב ר' אבא בר ממל<span class='tlm-sfr' data-chp='1026' data-rgl='19'> ישעיהו כו </span> יחיו מתיך נבלתי יקומון מאי לאו יחיו מתיך מתים שבא``י נבלתי יקומון מתים שבחוץ לארץ ומאי ונתתי צבי בארץ חיים אנבוכד נצר הוא דכתיב דאמר רחמנא מייתינא עלייהו מלכא דקליל כי טביא א``ל רבי מקרא אחר אני דורש<span class='tlm-sfr' data-chp='1042' data-rgl='5'> ישעיהו מב </span> נותן נשמה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לעם עליה</span> ורוח להולכים בה ואלא הכתיב נבלתי יקומון ההוא בנפלים הוא דכתיב ורבי אבא בר ממל האי נותן נשמה לעם עליה מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדרבי אבהו דאמר ר' אבהו אפילו שפחה כנענית שבא``י מובטח לה שהיא בת העולם הבא כתיב הכא לעם עליה וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0122' data-rgl='5'> בראשית כב </span> שבו לכם פה עם החמור עם הדומה לחמור ורוח להולכים בה א``ר ירמיה בר אבא א``ר יוחנן כל המהלך ארבע אמות בארץ ישראל מובטח לו שהוא בן העולם הבא ולר' אלעזר צדיקים שבחוץ לארץ אינם חיים אמר רבי אילעא ע``י גלגול מתקיף לה ר' אבא סלא רבא גלגול לצדיקים צער הוא אמר אביי מחילות נעשות להם בקרקע<span class='tlm-sfr' data-chp='0147' data-rgl='30'> בראשית מז </span> ונשאתני ממצרים וקברתני בקבורתם אמר קרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דברים בגו</span> יודע היה יעקב אבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>שצדיק גמור היה</span> ואם מתים שבחוצה לארץ חיים למה הטריח את בניו שמא לא יזכה למחילות כיוצא בדבר אתה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0150' data-rgl='25'> בראשית נ </span> וישבע יוסף את בני ישראל וגו' א``ר חנינא דברים בגו יודע היה יוסף בעצמו שצדיק גמור היה ואם מתים שבחוצה לארץ חיים למה הטריח את אחיו ארבע מאות פרסה שמא לא יזכה למחילות <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שלחו ליה אחוהי לרבה</span> יודע היה יעקב שצדיק גמור היה וכו' <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אילפא מוסיף בה דברים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מעשה באחד שהיה מצטער על אשה אחת</span> וביקש לירד כיון ששמע כזאת גלגל בעצמו עד יום מותו אף על פי שחכם גדול אתה אינו דומה לומד מעצמו ללומד מרבו וא``ת אין לך רב יש לך רב ומנו רבי יוחנן ואם אין אתה עולה הזהר בשלשה דברים אל תרבה בישיבה שישיבה קשה לתחתוניות ואל תרבה בעמידה שעמידה קשה ללב ואל תרבה בהליכה שהליכה קשה לעינים אלא שליש בישיבה שליש בעמידה שליש בהילוך כל ישיבה שאין עמה סמיכה עמידה נוחה הימנה עמידה ס``ד והאמרת עמידה קשה ללב אלא ישיב


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שאין בה סמיכה</span> עמידה שיש בה סמיכה נוחה הימנה וכן אמרו יצחק ושמעון ואושעיא אמרו דבר אחד הלכה כר' יהודה בפרדות דתניא רבי יהודה אומר פרדה שתבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין מרביעין עליה לא סוס ולא חמור</span> אלא מינה אמר רב נחמן בר יצחק יצחק זה רבי יצחק נפחא שמעון זה ר``ש בן פזי ואמרי לה ר``ל אושעיא זה רבי אושעיא ברבי אמר ר' אלעזר עמי הארצות אינן חיים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1026' data-rgl='14'> ישעיהו כו </span> מתים בל יחיו וגו' תניא נמי הכי מתים בל יחיו יכול לכל ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>רפאים בל יקומו</span> במרפה עצמו מדברי תורה הכתוב מדבר א``ל ר' יוחנן לא ניחא למרייהו דאמרת להו הכי ההוא במרפה עצמו <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} הוא דכתיב א``ל מקרא אחר אני דורש דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1026' data-rgl='19'> ישעיהו כו </span> כי טל אורות טליך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וארץ רפאים תפיל</span> כל המשתמש באור תורה אור תורה מחייהו וכל שאין משתמש באור תורה אין אור תורה מחייהו כיון דחזייה דקמצטער א``ל רבי מצאתי להן תקנה מן התורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl='4'> דברים ד </span> ואתם הדבקים בה' אלהיכם חיים כולכם היום וכי אפשר לדבוקי בשכינה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl='24'> דברים ד </span> כי ה' אלהיך אש אוכלה אלא כל המשיא בתו לתלמיד חכם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>העושה פרקמטיא</span> לתלמידי חכמים והמהנה תלמידי חכמים מנכסיו מעלה עליו הכתוב כאילו מדבק בשכינה כיוצא בדבר אתה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0530' data-rgl=' 16, 20, 6'> דברים ל </span> לאהבה את ה' אלהיך ולדבקה בו וכי אפשר לאדם לידבק בשכינה אלא כל המשיא בתו לתלמיד חכם והעושה פרקמטיא לתלמידי חכמים והמהנה תלמידי חכמים מנכסיו מעלה עליו הכתוב כאילו מדבק בשכינה א``ר חייא בר יוסף עתידין צדיקים שמבצבצין ועולין בירושלים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2672' data-rgl='16'> תהילים עב </span> ויציצו מעיר כעשב הארץ ואין עיר אלא ירושלים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09b19' data-rgl='34'> מלכים ב יט </span> וגנותי אל העיר הזאת וא``ר חייא בר יוסף עתידים צדיקים שיעמדו במלבושיהן ק``ו מחטה מה חטה שנקברה ערומה יוצאה בכמה לבושין צדיקים שנקברו בלבושיהן על אחת כמה וכמה וא``ר חייא בר יוסף עתידה א``י שתוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גלוסקאות וכלי מילת</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2672' data-rgl='16'> תהילים עב </span> יהי פסת בר בארץ ת``ר יהי פסת בר בארץ בראש הרים אמרו עתידה חטה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שתתמר</span> כדקל ועולה בראש הרים ושמא תאמר יש צער לקוצרה תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2672' data-rgl='16'> תהילים עב </span> ירעש כלבנון פריו הקב``ה מביא רוח מבית גנזיו ומנשבה עליה ומשרה את סלתה ואדם יוצא לשדה ומביא מלא פיסת ידו וממנה פרנסתו ופרנסת אנשי ביתו<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='14'> דברים לב </span> עם חלב כליות חטה אמרו עתידה חטה שתהא כשתי כליות של שור הגדול ואל תתמה שהרי שועל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קינן בלפת</span> ושקלוהו ומצאו בו ששים ליטרין בליטרא של צפורי תניא אמר רב יוסף מעשה בשיחין באחד שהניח לו אביו שלשה בדי חרדל ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נפשח</span> אחד מהן ונמצאו בו תשעה קבין חרדל ועציו סיככו בו סוכת יוצרין:  אמר ר``ש בן תחליפא קלח של כרוב הניח לנו אבא והיינו עולים ויורדים בו בסולם<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='14'> דברים לב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ודם ענב תשתה</span> חמר אמרו לא כעולם הזה העולם הבא העולם הזה יש בו צער לבצור ולדרוך העולם הבא מביא ענוה אחת בקרון או בספינה ומניחה בזוית ביתו ומספק הימנה כפטוס גדול ועציו מסיקין תחת התבשיל ואין לך כל ענבה וענבה שאין בה שלשים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גרבי</span> יין שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='14'> דברים לב </span> ודם ענב תשתה חמר אל תקרי חמר אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חומר</span> כי אתא רב דימי אמר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='11'> בראשית מט </span> אוסרי לגפן עירה אין לך כל גפן וגפן שבא``י שאין צריך עיר אחת לבצור<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='11'> בראשית מט </span> ולשורקה בני אתונו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין לך כל אילן סרק</span> שבא``י שאינו מוציא משוי שתי אתונות ושמא תאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אין בו יין</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='11'> בראשית מט </span> כבס ביין לבושו ושמא תאמר אינו אדום ת``ל ודם ענב תשתה חמר ושמא תאמר אינו מרוה ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>סותה</span> ושמא תאמר אין בו טעם ת``ל חכלילי עינים מיין כל חיך שטועמו אומר לי לי ושמא תאמר לנערים יפה ולזקנים אינו יפה ת``ל ולבן שנים מחלב אל תיקרי לבן שינים אלא לבן שנים פשטיה דקרא במאי כתיב כי אתא רב דימי אמר אמרה כנסת ישראל לפני הקב``ה רבונו של עולם רמוז בעיניך דבסים מחמרא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואחוי לי שיניך</span> דבסים מחלבא מסייע ליה לר' יוחנן דאמר ר' יוחנן טוב המלבין שינים לחבירו יותר ממשקהו חלב שנאמר ולבן שנים מחלב אל תקרי לבן שינים אלא לבון שינים רב חייא בר אדא מקרי דרדקי דר``ל הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>איפגר</span> תלתא יומי ולא אתא כי אתא א``ל אמאי איפגרת א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דלית</span> אחת הניח לי אבא ובצרתי ממנה יום ראשון ג' מאות אשכולות אשכול לגרב יום שני בצרתי ג' מאות אשכולות שתי אשכולות לגרב יום שלישי בצרתי ממנה ג' מאות אשכולות שלש אשכולות לגרב והפקרתי יותר מחציה א``ל אי לאו דאיפגרת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הוה עבדא טפי</span> רמי בר יחזקאל איקלע לבני ברק חזנהו להנהו עיזי דקאכלן תותי תאיני וקנטיף דובשא מתאיני וחלבא טייף מנייהו ומיערב בהדי הדדי אמר היינו זבת חלב ודבש א``ר יעקב בן דוסתאי מלוד לאונו שלשה מילין פעם אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>קדמתי בנשף</span> והלכתי עד קרסולי בדבש של תאינים אמר ר``ל לדידי חזי לי זבת חלב ודבש של צפורי והוי שיתסר מילין אשיתסר מילין אמר רבה בר בר חנה לדידי חזי לי זבת חלב ודבש של כל ארץ ישרא


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קיב,א גמרא
pgu: קיב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והויא כמבי מיכסי עד אקרא דתולבנקי כ``ב פרסי אורכא ופותיא שיתא פרסי רבי חלבו ור' עוירא ור' יוסי בר חנינא איקלעו לההוא אתרא אייתו קמייהו אפרסקא דהוה כאילפס כפר הינו ואילפס כפר הינו כמה הוי ה' סאין אכלו שליש והפקירו שליש ונתנו לפני בהמתן שליש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לשנה</span> איקלע ר' אלעזר להתם ואייתו לקמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נקטו בידיה</span> ואמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26a7' data-rgl='34'> תהילים קז </span> ארץ פרי למלחה מרעת יושבי בה רבי יהושע בן לוי איקלע לגבלא חזנהו להנהו קטופי דהוו קיימי כי עיגלי אמר עגלים בין הגפנים אמרו ליה קטופי נינהו אמר ארץ ארץ הכניסי פירותייך למי את מוציאה פירותייך <לערביים> {לגוים} הללו שעמדו עלינו בחטאתינו לשנה איקלע ר' חייא להתם חזנהו דהוו קיימי כעיזי אמר עזים בין הגפנים אמרו ליה זיל לא תעביד לן כי חברך:  תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בברכותיה</span> של ארץ ישראל בית סאה עושה חמשת ריבוא כורין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בישיבתה של צוען</span> בית סאה עושה שבעים כורין דתניא אמר רבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אני ראיתי בבקעת בית שאן</span> בית סאה עושה שבעים כורין ואין לך מעולה בכל ארצות יותר מארץ מצרים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0113' data-rgl='10'> בראשית יג </span> כגן ה' כארץ מצרים ואין לך מעולה בכל ארץ מצרים יותר מצוען דהוו מרבו בה מלכים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1030' data-rgl='4'> ישעיהו ל </span> כי היו בצוען שריו ואין לך טרשים בכל א``י יותר מחברון דהוו קברי בה שיכבי ואפילו הכי חברון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מבונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>על אחת משבעה</span> בצוען דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0413' data-rgl='22'> במדבר יג </span> וחברון שבע שנים נבנתה לפני צוען מצרים מאי נבנתה אילימא נבנתה ממש אפשר אדם בונה בית לבנו קטן קודם שיבנה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לבנו גדול</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0110' data-rgl='6'> בראשית י </span> ובני חם כוש ומצרים ופוט וכנען אלא שמבונה על אחת משבעה בצוען והני מילי בטרשים אבל שלא בטרשים חמש מאה והני מילי שלא בברכותיה אבל בברכותיה כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0126' data-rgl='12'> בראשית כו </span> ויזרע יצחק בארץ ההיא וגו' תניא אמר רבי יוסי סאה ביהודה היתה עושה חמש סאין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סאה קמח</span> סאה סלת סאה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>סובין</span> סאה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מורסין</span> וסאה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קיבוריא</span> א``ל ההוא <צדוקי> {מינא} לר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יאה משבחיתו בה בארעכון</span> בית סאה אחת הניח לי אבא ממנה משח ממנה חמר ממנה עיבור ממנה קיטניות ממנה רועות מקנתי א``ל ההוא בר אמוראה לבר ארעא דישראל האי [תאלתא] דקיימא אגודא דירדנא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כמה גדריתו מינה</span> אמר ליה שיתין כורי א``ל אכתי לא עייליתו בה אחריבתוה אנן מאה ועשרים כורי הוה גזרינן מינה אמר ליה אנא נמי מחד גיסא קאמינא לך אמר רב חסדא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1103' data-rgl='19'> ירמיהו ג </span> ואתן לך ארץ חמדה נחלת צבי למה ארץ ישראל נמשלה לצבי לומר לך מה צבי זה אין עורו מחזיק בשרו אף ארץ ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אינה מחזקת פירותיה</span> דבר אחר מה צבי זה קל מכל החיות אף ארץ ישראל קלה מכל הארצות לבשל את פירותיה אי מה צבי זה קל ואין בשרו שמן אף ארץ ישראל קלה לבשל ואין פירותיה שמנים תלמוד לומר זבת חלב ודבש שמנים מחלב ומתוקים מדבש רבי אלעזר כי הוה סליק לארץ ישראל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פלטי לי מחדא</span> כי סמכוהו אמר פלטי לי מתרתי כי אותבוהו בסוד העיבור אמר פלטי לי מתלת שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1213' data-rgl='9'> יחזקאל יג </span> והיתה ידי אל הנביאים החוזים שוא וגו' בסוד עמי לא יהיו זה סוד עיבור ובכתב בית ישראל לא יכתבו זה סמיכה ואל אדמת ישראל לא יבואו כמשמעו רבי זירא כי הוה סליק לא``י לא אשכח מברא למעבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>נקט במצרא</span> וקעבר אמר ליה ההוא <צדוקי> {מינא} <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>עמא פזיזא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>דקדמיתו פומייכו לאודנייכו</span> אכתי בפזיזותייכו קיימיתו אמר ליה דוכתא דמשה ואהרן לא זכו לה אנא מי יימר דזכינא לה:  ר' אבא מנשק <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כיפי</span> דעכו ר' חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מתקן מתקליה</span> ר' אמי ורבי אס


id: 3213
lvr: 32
prk: 13
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קיימי משמשא לטולא</span> ומטולא לשמשא ר' חייא בר גמדא מיגנדר בעפרה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26a2' data-rgl='15'> תהילים קב </span> כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו אמר רבי זירא אמר רבי ירמיה בר אבא דור שבן דוד בא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קטיגוריא</span> בתלמידי חכמים כי אמריתה קמיה דשמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צירוף אחר צירוף</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1006' data-rgl='13'> ישעיהו ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ועוד בה עשיריה</span> ושבה והיתה לבער תני רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בזוזי ובזוזי דבזוזי</span> אמר רב חייא בר אשי אמר רב עתידין כל אילני סרק שבארץ ישראל שיטענו פירות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1402' data-rgl='22'> יואל ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כי עץ נשא פריו</span> תאנה וגפן נתנו חילם:
<BR


