# rshbvl

lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: מר מקיש
txt:
<span class='five'>מר מקיש. </span>ת'ק מקיש בכורים למעשר דכתיב ביה <span class='mareimakom'>(דברים כו)</span> בערתי הקדש: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm:
והיכן מוזהר על אכילה איני יודע ת'ל לא תוכל כו' </span>והכי גרסינן ללישנא דברייתא בספרי גבי האי קרא דלא תוכל <span class='five'>מכלל שנאמר לא בערתי ממנו בטמא בין שאני טמא והוא טהור בין שאני טהור והוא טמא והיכן מוזהר על אכילה איני יודע ת'ל לא תוכל כו'

txt:
<span class='five'>והיכן מוזהר על אכילה איני יודע ת'ל לא תוכל כו' </span>והכי גרסינן ללישנא דברייתא בספרי גבי האי קרא דלא תוכל <span class='five'>מכלל שנאמר לא בערתי ממנו בטמא בין שאני טמא והוא טהור בין שאני טהור והוא טמא והיכן מוזהר על אכילה איני יודע ת'ל לא תוכל כו'. </span>והכי פירושו מכלל שנאמר בוידוי מעשר לא בערתי ממנו בטמא דמשמע בין שאני טמא כו' הוא מתודה שלא בערו באש ולא הדליק בו את הנר וכל שכן בטהור דלא ניתן אלא לאכילה ושתיה וסיכה וממילא שמעינן מדלא הוצרך להתודות על הטהור שמע מינה הכי קאמר אפילו בשעת הטומאה שלא יכולתי לאוכלו לא נתתיו להדלקה אלמא אינו נאכל בטומאה והיכן מוזהר על כך: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: איני יודע
txt:
<span class='five'>איני יודע. </span>לאו מפורש לכך נאמר לא תוכל והשתא פריך הש'ס מקמי דליסליק למילתיה: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: לא יאכל מן הקדשים
txt:
<span class='five'>לא יאכל מן הקדשים. </span>ומוקמינן האי קרא במעשר לקמן בפירקין <span class='mareimakom'>(דף עד:)</span> כדכתיב כי אם רחץ בשרו במים ולא בעי הערב שמש ומשנינן הכי קמיבעיא ליה לתנא טומאת עצמו מנין ת'ל כו': 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: ההוא
txt:
<span class='five'>ההוא. </span>בשעריך דהתם דקשרי ליה לטהור לאוכלו אחר שנגע טמא בקערה ונטמאה קאמינא לך הכא במעשר שני לא תיכול: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: פגול נותר
txt:
<span class='five'>פגול נותר. </span>וקרוי קרבן להביאו לפנים ויש בו מעילה לנהנה ממנו בשוגג וכרת לאוכלו בטומאת הגוף ואסור לאונן: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: מחפ'ז
txt:
<span class='five'>מחפ'ז. </span>מיתה לאוכלו בטומאת הגוף דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ומתו בו כי יחללוהו: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: חומש
txt:
<span class='five'>חומש. </span>לזר האוכלה בשוגג לעולם ואע'פ שמותרת לכהנים אבל קדש משעה שיש לו שעת היתר לכהנים אין בו מעילה ולא חומש: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: ואין לה פדיון
txt:
<span class='five'>ואין לה פדיון. </span>לתרומה אבל מצינו פדיון לקדש עד שלא קידש בכלי ותרומה אסורה לזרים אבל קדשים קלים מותרים לזרים: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ונוהגין
txt:
<span class='five'>ונוהגין. </span>תרומה ובכורים בשאר שני שבוע בכל שנות השמיטה אבל מעשר שני אין נוהג בג' ובו': 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ור' מאיר היא
txt:
<span class='five'>ור' מאיר היא. </span>דאמר בפרק יש מותרות <span class='mareimakom'>(לקמן פה:)</span> מעשר ראשון אסור לזרים הלכך לענין ערלות נמי חמור: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: אונן מותר בפרה
txt:
<span class='five'>אונן מותר בפרה. </span>דקדשי בדק הבית היא ולא קדשי מזבח ומצינו טבול יום מותר בה וכל שכן אונן: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: מחוסר כפרה
txt:
<span class='five'>מחוסר כפרה. </span>טומאה דבעיא קרבן כל שלא הביא כפרתו אסור בה דמחוסר מעשה הוא וכמי שטומאתו עליו דמי וכל שכן טבול יום דילה דאיכא תרתי אבל טבול יום דטומאת מת ושרץ מותר בה דשמשא ממילא ערבא ולאו מחוסר מעשה הוא הלכך כי כתיב והזה הטהור על הטמא טהור מכלל שהוא טמא למישרי טבול יום אתא ולא מחוסר כפורים: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ואם איתא
txt:
<span class='five'>ואם איתא. </span>דערל מותר במעשר ליתני וערל אסור בתרומה ומותר בפרה ובמעשר כדאמר לעיל <span class='mareimakom'>(דף עב:)</span> ערל שהזה הזאתו כשרה ומדלא תניה שמע מינה משום מעשר הוא דשבקה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: תנא דבי ר' עקיבא היא
txt:
<span class='five'>תנא דבי ר' עקיבא היא. </span>דאסר ליה נמי בפרה כדתני לעיל <span class='mareimakom'>(שם)</span> טומטום שקידש קדושו פסול ואוקמינן כרבי עקיבא: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ומאן תנא
txt:
<span class='five'>ומאן תנא. </span>דלעיל דאכשר ערל בפרה ופליג עליה דרבי עקיבא כדקתני לעיל <span class='mareimakom'>(שם)</span> ערל שהזה הזאתו כשרה: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: תנא דיוסף הבבלי היא
txt:
<span class='five'>תנא דיוסף הבבלי היא. </span>ת'ק דיוסף הבבלי היא דאמר מחוסר כפורים כשר בפרה והא מתניתא דאוקימנא כרבי עקיבא קתני מחוסר כפורים פסול בפרה וכי היכי דפליג אמחוסר כפורים איכא למימר דאיהו פליג נמי עליה בערל לעיל: הכי גרסינן בתוספתא <span class='mareimakom'>(דפרה פ'ג)</span> 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: שרפת אונן ומחוסר כפורים כשרה יוסף הבבלי אומר אונן כשרה מחוסר כפורים פסולה
txt:
<span class='five'>שרפת אונן ומחוסר כפורים כשרה יוסף הבבלי אומר אונן כשרה מחוסר כפורים פסולה. </span>דכיון דמחוסר מעשה הוא עדיין טומאה עליו ולא קרינא ביה טהור: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: תלתא ממנו כתיבי בפסח
txt:
<span class='five'>תלתא ממנו כתיבי בפסח. </span>אל תאכלו ממנו נא <span class='mareimakom'>(שמות יב)</span> לא תותירו ממנו והנותר ממנו: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ותלתא ממנו במעשר
txt:
<span class='five'>ותלתא ממנו במעשר. </span>לא אכלתי ולא בערתי ולא נתתי <span class='mareimakom'>(דברים כו)</span> : 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: בא הכתוב
txt:
<span class='five'>בא הכתוב. </span>באש תשרופו <span class='mareimakom'>(שמות יב)</span> ליתן עשה אחר ל'ת לומר שאין לוקין עליו: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: בקר שני
txt:
<span class='five'>בקר שני. </span>דמצי למכתב והנותר ממנו באש תשרופו מאי עד בקר הא כתיב ברישא דקרא לא תותירו ממנו עד בקר אלא הכי קאמר והנותר לבקר הראשון שהוא יו'ט המתן עד בקר שני שהוא חול ושורפו ללמדך שאין שורפין קדשים ביו'ט ותרוייהו בכיצד צולין <span class='mareimakom'>(פסחים דף פג:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: שמותר לסוכו
txt:
<span class='five'>שמותר לסוכו. </span>ואע'ג דקיימא לן <span class='mareimakom'>(שבת דף פו.)</span> דסיכה כשתיה והוה ליה כמאן דשתי ליה בטומאה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: לא נתתי ממנו למת
txt:
<span class='five'>לא נתתי ממנו למת. </span>לעיל מיניה כתיב לא בערתי ממנו בטמא וכתיב בתריה ולא נתתי ממנו למת כלומר מן המעשר טמא לא נתתי ממנו למת הא לחי דומיא דמת נתתי ואי זו נתינה משכחת במת הוי אומר זו סיכה וקדייקינן דכוותיה בחי שרי: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: ואימא
txt:
<span class='five'>ואימא. </span>לא נתתי ממנו למת לא בסיכה קאמר אלא כך הוא מתודה לא קניתי ממנו ארון ותכריכים למת אפילו כשנטמא דלא יכולתי לאוכלו ולא שניתיו לדבר שאינו לאכילה והוא צרכי המת הא לחי דומיא דמת נתתי ואשמועינן דאף על גב דמעשר טהור לא ניתן אלא לאכילה ושתיה וסיכה אם נטמא מותר לחללו לקנות ממנו חלוק: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: מופנה מצד אחד
txt:
<span class='five'>מופנה מצד אחד. </span>דההוא דפסח מופנה לגזירה שוה אבל דמעשר כולהו תלתא אצרכת להו: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: הניחא למאן דאמר
txt:
<span class='five'>הניחא למאן דאמר. </span>פלוגתא דרבי ישמעאל ורבנן היא בהמפלת במס' נדה <span class='mareimakom'>(דף כב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: a
trm: הך דרבי אבהו
txt:
<span class='five'>הך דרבי אבהו. </span>דמפיק חד ממנו למישרי הדלקה בשמן תרומה שנטמאת מדרב נחמן נפקא:  בזרעו


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: בזרעו של אהרן
txt:
<span class='five'>בזרעו של אהרן. </span>בזכרים ונקבות דאילו קדשי קדשים הניתנים לכהנים אין נאכלים אלא לזכרי כהונה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: ואימא חזה ושוק
txt:
<span class='five'>ואימא חזה ושוק. </span>דשלמים הניתן לכהנים ונאכל לנשיהן כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא י)</span> אתה ובניך ובנותיך והני הוא דאסר רחמנא לטמאים משום דקדשים נינהו אבל תרומה לא: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: ומשני ליתא בחוזרת
txt:
<span class='five'>ומשני ליתא בחוזרת. </span>בת כהן אלמנה מישראל וזרע אין לה דאמר בפרק אלמנה <span class='mareimakom'>(לעיל סח:)</span> כשהיא חוזרת חוזרת לתרומה ואין חוזרת לחזה ושוק: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: וממאי דהאי עד אשר יטהר עד דעביד הערב שמש
txt:
<span class='five'>וממאי דהאי עד אשר יטהר עד דעביד הערב שמש. </span>ותו לא דאמר לעיל מחוסר כפורים מותר בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: זב בעל שתי ראיות
txt:
<span class='five'>זב בעל שתי ראיות. </span>לאו בר קרבן הוא כדתניא במסכת מגילה <span class='mareimakom'>(דף ח.)</span> מנה הכתוב שתים וקראו טמא שלש וקראו טמא הא כיצד שתים לטומאה ושלש לקרבן ומצורע מוסגר נמי לאו בר קרבן הוא כדתנן התם אין בין מצורע טהור מתוך הסגר לטהור מתוך החלט אלא תגלחת וצפרים וכיון דתגלחת ליכא קרבן נמי ליכא דבהדי דתגלחת כתיב קרבן: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: הד'ס ט'ב
txt:
<span class='five'>הד'ס ט'ב. </span>הבאת מקום וידוי אסור לאונן ולבער ממנו בטומא' ואוכלו בטומאת עצמו לוקה וחייב בביעור ה' הבאה ד' וידוי ס' אסור לאונן ט' טומאה ב' ביעור וכולהו ליתנהו בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: אמר קרא נפש
txt:
<span class='five'>אמר קרא נפש. </span>בקרא דכי אם רחץ בשרו כתיב נפש כי תגע בו אלמא קרא קמא במעשר משתעי: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: ואכתי
txt:
<span class='five'>ואכתי. </span>אימא הני מילי דסגי בהערב שמש לתרומה היכא דלאו בר כפרה הוא דהא אמרת בזב בעל שתי ראיות ובמצורע מוסגר משתעי קרא: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: כיון שמלאו ימיה
txt:
<span class='five'>כיון שמלאו ימיה. </span>ארבעים לזכר ושמונים לנקבה טהרה והוא הערב שמש שלה דמשעת טבילה לסוף שבעה לזכר ושבועים לנקבה עד אור הבאת קרבנותיה ליום מחר היא נקראת טבולת יום ארוך במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף עא.)</span> דומיא דכל מחוסרי כפרה הנקראים טבולי יום ארוך משעת טבילתם עד הערב שמש דליל הבאת קרבנותיהם למחרת (הכא נמי הוי טבולת יום ארוך משעת טבילה עד סוף יומי הבאת קרבנותיה): 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: כאן לתרומה
txt:
<span class='five'>כאן לתרומה. </span>בהערב שמש וליכא למימר כאן למעשר בהערב שמש דהא אמרן לעיל הא רחץ טהור דלא בעי הערב שמש ולענין טבול יום מה לי בר כפרה מה לי לאו בר כפרה: 


lvr: 31
pgn: 74
dfh: b
trm: קרי כאן והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל
txt:
<span class='five'>קרי כאן והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל. </span>והאי מחוסר כפורים טמא מקרי כדכתיב וטהרה מכלל שהיא טמאה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: והכתיב בכל קדש לא תגע
txt:
<span class='five'>והכתיב בכל קדש לא תגע. </span>בההיא פרשתא ואמר מר במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף יד:)</span> בכל קדש לרבות התרומה דאסורה בה כל ימי טוהר שהיא טבולת יום לטומאת לידתה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: ותלתא קראי בתרומה
txt:
<span class='five'>ותלתא קראי בתרומה. </span>בקדשים לא יאכל עד אשר יטהר ואוקימנא לעיל מיניה בתרומה הכתוב מדבר דבר השוה בזרעו של אהרן ובא השמש וטהר עד מלאת ימי טהרה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: ה'מ היכא דלאו בר כפרה
txt:
<span class='five'>ה'מ היכא דלאו בר כפרה. </span>דהא כולה ענינא בבעל ב' ראיות ומצורע מוסגר וטמא שרץ ומת משתעי: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: והאי עד אשר יטהר עד דמייתי כפרה
txt:
<span class='five'>והאי עד אשר יטהר עד דמייתי כפרה. </span>ועל כרחך בקודש מוקמת לה דהא כתיב קרא אחרינא ובא השמש וטהר דמוקמת ליה בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: תרי קראי
txt:
<span class='five'>תרי קראי. </span>עד אשר יטהר וכפר עליה וטהרה בקדשים למה לי לאשמועינן דעד דמייתי כפרה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: יולדת הותרה מכללה
txt:
<span class='five'>יולדת הותרה מכללה. </span>שרואה דם וטהורה לבעלה אבל זב לא הותר מכללו דכל כמה דלא פסיק טמא: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: במים יובא וטמא עד הערב
txt:
<span class='five'>במים יובא וטמא עד הערב. </span>ע'כ לתרומה איירי מדבעי הערב שמש למה לי תיפוק לי מובא השמש וטהר: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: לנגיעה
txt:
<span class='five'>לנגיעה. </span>דקרא דלעיל באכילה משתעי כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span>  ואחר יאכל מן הקדשים והאי קרא בכלים משתעי דנגיעה בעלמא היא ואשמעינן כלי וה'ה לאדם טבול יום לא יגע בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: יכול לכל
txt:
<span class='five'>יכול לכל. </span>הוי טמא ת'ל וטהר מדלא כתיב ויטהר משמע דאמעיקרא קאי קודם הערב שמש: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: ואי בעית אימא נגיעה דתרומה
txt:
<span class='five'>ואי בעית אימא נגיעה דתרומה. </span>לטבול יום מהכא נפקא דתניא בכל קדש לא תגע אזהרה לאוכל שלא תאכל בתרומה כל זמן שהיא טבולת יום ארוך: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: נטילת נשמה
txt:
<span class='five'>נטילת נשמה. </span>הבא למקדש טמא בכרת שנא' <span class='mareimakom'>(במדבר יט)</span> ונכרתה כי את מקדש ה' טמא: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: אף קדש דבר שיש בו נטילת נשמה
txt:
<span class='five'>אף קדש דבר שיש בו נטילת נשמה. </span>דהיינו אכילה בטומאה שהוא גבי קדש בכרת ואוכל תרומה בטומאה במיתה דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ומתו בו כי יחללוהו: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: מאן תנא משתמרת לביאה פסולה אכלה
txt:
<span class='five'>מאן תנא משתמרת לביאה פסולה אכלה. </span>דקתני ואם לא ידעה משנעשה פצוע דכא הרי אלו יאכלו אע'ג דמצפה ומשתמרת לביאתו: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: a
trm: במחלוקת שנויה
txt:
<span class='five'>במחלוקת שנויה. </span>בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל נו:)</span> אלמנה לכ'ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט מן האירוסין לא יאכלו בתרומה רבי אלעזר ורבי שמעון מכשירין: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: וחרזיה סילוא בביצים
txt:
<span class='five'>וחרזיה סילוא בביצים. </span>נקבו קוץ בביציו לשון מחרוזות של דגים <span class='mareimakom'>(ב'מ דף כא.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: מדלא מנה ביה דורות שמע מינה
txt:
<span class='five'>מדלא מנה ביה דורות שמע מינה. </span>מדלא כתיבא ביה עד דור שלישי או עשירי כמו שנאמר בממזר ועמוני ומואבי ומצרי ש'מ משום דלאו בר אולודי הוא: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: ניקב למטה מעטרה
txt:
<span class='five'>ניקב למטה מעטרה. </span>בסוף הגיד כלפי קרקע והולך הנקב באלכסון ויוצא כנגדו למעלה מן העטרה כלפי הגוף: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: לאכשורי
txt:
<span class='five'>לאכשורי. </span>הואיל ואין שני ראשי הנקב למעלה מעטרה דכל למטה מעטרה בשר בעלמא הוא כדקתני מתניתין אם נשתייר מן העטרה מלא החוט כשר עטרה שורה גבוה המקפת סביבות הגיד: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: כל שהוא
txt:
<span class='five'>כל שהוא. </span>כיון שהנקב עובר דרך על פני כל העטרה אפי' נקב כל שהוא מעכבת תולדתו ופסול: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: ואם נשתייר מעטרה כו'
txt:
<span class='five'>ואם נשתייר מעטרה כו'. </span>מתני' היא <span class='mareimakom'>(לעיל דף ע.)</span> ואכריתה קאי (פירש אכרות שפכה ולא אפצוע דכא): 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: וכלפי ראשה
txt:
<span class='five'>וכלפי ראשה. </span>לצד גופו נשתייר מלא השער על פני רוב הקיפה אבל אם נחתכה כלפי הגוף ונשתייר מלא החוט מן העטרה על פני היקף כל הגיד בצדה כלפי קרקע פסול: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: כמרזב שליט בה אוירא
txt:
<span class='five'>כמרזב שליט בה אוירא. </span>הרוח נכנס לתוך הדפנות ומתקרר הגיד לתוכו ואין הזרע מתבשל: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: האי גריד
txt:
<span class='five'>האי גריד. </span>כמרזב גריד שכבת זרע מן הגוף בשעת תשמיש ומזריע שהרי לא נחסר הגיד מעוביו ונוגע בצידי הרחם ומתחמם ומוציא ויורה כחץ: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: והאי לא גריד
txt:
<span class='five'>והאי לא גריד. </span>כקולמוס ע'י שנחסר עוביו ואינו נוגע בכותלי הרחם אין מתחמם כל כך ואין נמשך מתוך הגוף בקילוח אלא שותת: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: מידי דהוה אברזא דחביתא
txt:
<span class='five'>מידי דהוה אברזא דחביתא. </span>שקצר ודק מלפניו ואינו נוגע בכותלי נקב החבית בפניו וכשהוא תוחבו ובא עד עביו נוגע כך אע'ג שאין ראש הגיד נוגע מפניו מתחמם הוא מחמת נגיעת אחוריו אית דאמרי כקולמוס גריד שכבת זרע ממעי אשה ומוציאו ואין נקלט ברזא דחביתא שאין שיפוע ראשו נוגע בדופני החבית שבפנים: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: ואפילו נכרת נמי
txt:
<span class='five'>ואפילו נכרת נמי. </span>כל הגיד דהא תנן אם נשתייר מעטרה מלא החוט כשר אע'פ שנחתך כל שמעטרה ולמטה: 


lvr: 31
pgn: 75
dfh: b
trm: גובתא
txt:
<span class='five'>גובתא. </span>קנה נקב שראוי להוציא בו זרע נסתם והיה מוציא קרי דרך מי רגלים דתניא בבכורות <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span> שני נקבים יש באדם אחד מוציא שתן ואחד מוציא שכבת זרע וביניהן כקליפת השום: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ממולאי
txt:
<span class='five'>ממולאי. </span>ממשפחה אומללה מבית עלי דאמרינן בפ'ק דר'ה <span class='mareimakom'>(דף יח.)</span> אביי ורבא מדבית עלי קאתו: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ניקב
txt:
<span class='five'>ניקב. </span>נקב קטן שנסתם בכל שהוא ואין ניכר רואים אם גדול כ'כ שאם נקרי האיש הזה נקרע ומרחיב הנקב מחמת דוחק הזרע שמתאסף פסול: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: היכא אילימא למטה מעטרה כו'
txt:
<span class='five'>היכא אילימא למטה מעטרה כו'. </span>דהוא בראש הגיד ולמעלה מעטרה ליכא לאוקומי דהתם ודאי לא מקרע שאין הזרע דוחה ומתאסף אלא אצל נקב יציאתו: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: היכי עבדינן
txt:
<span class='five'>היכי עבדינן. </span>כי אתי לקמן לאורויי היכי מייתינן ליה לידי קרי דלחזי אי מיקרע למיבדקיה ולאכשוריה: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ראשית אוני
txt:
<span class='five'>ראשית אוני. </span>היא היתה טפת קרי שיצאה ממנו ראשון שלא ראה קרי מימיו כלומר דמצרכת ליה כולי האי: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ברזילי הגלעדי
txt:
<span class='five'>ברזילי הגלעדי. </span>שטוף בזימה היה דכתיב ביה אם יטעם עבדך ואמרי' במסכת שבת בפ' שואל אדם <span class='mareimakom'>(דף קנב.)</span> שטוף בזימה היה לפיכך קפצה עליו זקנה דההיא אמתא דהויא בי רבי בת צ' ותרתין שנין וטעמה קידרא: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: מפני שהוא שותת
txt:
<span class='five'>מפני שהוא שותת. </span>שמחמימות התאוה יוצא דרך הנקב  (וכשהזרע יוצא דרך הנקב יציאתו) אין יורה כחץ וקי'ל <span class='mareimakom'>(חגיגה דף טו.)</span> שכבת זרע שאין יורה כחץ אינו מזריע: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: למעוטי קרום שעלה מחמת מכה בריאה דאינו קרום
txt:
<span class='five'>למעוטי קרום שעלה מחמת מכה בריאה דאינו קרום. </span>משום דהדר מיפחת והיינו הנך סירכי דריאה דמיטרפא בהו חיותא: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ומסרטינן ליה
txt:
<span class='five'>ומסרטינן ליה. </span>כל סביבות הנקב כדי שיגליע ויוציא דם ומתוך כך הוא מעלה ארוכה ובשר עולה: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: מזרף זריף
txt:
<span class='five'>מזרף זריף. </span>עושה חבורה אשגרטינ'א בלע'ז לישנא אחרינא מזרף זריף מעלה נפח אופל'א בלע'ז: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: המסוללות
txt:
<span class='five'>המסוללות. </span>דרך תשמיש זכר ונקבה משפשפות נקבתן זו לזו וכן המסוללת בבנה קטן דסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף סט:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: מותרין בגיורת ומשוחררת
txt:
<span class='five'>מותרין בגיורת ומשוחררת. </span>דלא איקרו קהל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: ואי ס'ד פצוע דכא בקדושתיה קאי
txt:
<span class='five'>ואי ס'ד פצוע דכא בקדושתיה קאי. </span>היכי שרי ישראל בנתינה הא כתיב לא תתחתן בם: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: אטו התם
txt:
<span class='five'>אטו התם. </span>דקאסר רחמנא להתחתן בעובדי כוכבים משום קדושה ולאו קדושה הוא דליסרינהו אפילו נתגיירו כגון נתינים שהם גרים התם טעמא דלמא מוליד בר ופלח לעבודת כוכבים הלכך קרא בהיותם עובדי כוכבים כתיב אבל נתגיירו שרו דהא דאמור רבנן ישראל כשר לא ישא נתינה גזירה הוא דגזור כדאמרינן בהאי פירקא <span class='mareimakom'>(דף עח:)</span> דוד גזר עליהן וכי גזור רבנן בהני דבני אולודי נינהו דומיא דאיסור דאורייתא דטעמא משום אולודי: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: אלא מעתה ממזר דבר אולודי הוא
txt:
<span class='five'>אלא מעתה ממזר דבר אולודי הוא. </span>ומוזהר על כל איסורין שבתורה ומדאורייתא אסור בעובדת כוכבים ה'נ דאסור מדרבנן בנתינה: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: בפסולין
txt:
<span class='five'>בפסולין. </span>כגון פצוע דכא וממזר לא גזור רבנן משום דמילתא דלא שכיחא היא א'נ שלא היתה זו גזירה משום איסור אלא לפי שלא היו רחמנים אמר דוד אין ראוין להתערב ישראל בהן לכך לא אסר את הפסולים: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: לאו מילתא היא דאמרי
txt:
<span class='five'>לאו מילתא היא דאמרי. </span>דאוקימנא קרא בהיותם עובדי כוכבים דבהיותם עובדי כוכבים לית להו חתנות אלא ודאי קרא בגרים כתיב ומשום קדושה היא ומדשרינן פצוע דכא בנתינה שמע מינה לאו בקדושתיה קאי: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: a
trm: מידי הוא טעמא
txt:
<span class='five'>מידי הוא טעמא. </span>האי דלא קבלו גרים אלא משום דלא הוו מגיירי אלא לשולחן מלכים הא בת פרעה לאו צריכא להכי שהרי בת מלך היתה:  ותיפוק


lvr: 31
pgn: 76
dfh: b
trm: אשיא לבני מצרית שניה
txt:
<span class='five'>אשיא לבני מצרית שניה. </span>שאם אשיאנו מצרית ראשונה יהא בנה שני לה דאמרינן בפירקין <span class='mareimakom'>(לקמן עח.)</span> הלך אחר פסולן אלמא לא אזדו לעלמא והני מצרית נינהו: 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: b
trm: הא בנתינה אסור
txt:
<span class='five'>הא בנתינה אסור. </span>כישראל מעליא דבקדושתיה קאי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 76
dfh: b
trm: לא כי
txt:
<span class='five'>לא כי. </span>אפילו אני דן מעצמי אין לכם תשובה כדמפרש בגמרא ומ'מ הלכה אני אומר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: אם קודם מעשה
txt:
<span class='five'>אם קודם מעשה. </span>שבאת הוראה לידו אמרה ושנאה לתלמידיו בבית המדרש בשם רבו שומעין לו בשעת הוראה ואם לאו אין שומעין לו שמא מחמת מעשה הבא לידו אמרה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: נפלאותיך ומחשבותיך אלינו
txt:
<span class='five'>נפלאותיך ומחשבותיך אלינו. </span>עלי ועל רחבעם בן בני חשבת לטובה כשהתרת את הנקבות: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: אני אמרתי
txt:
<span class='five'>אני אמרתי. </span>בשעה שנמשחתי עתה באתי לגדולה ומקרוב פסקו לי גדולה זו ולא ידעתי שמימי אברהם נכתבה עלי במגילת ספר: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: בת חלל
txt:
<span class='five'>בת חלל. </span>פסולה לכהונה בפ' עשרה יוחסין ופלוגתא דרבי יהודה ור' יוסי בפרק עשרה יוחסין: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: מנא ליה
txt:
<span class='five'>מנא ליה. </span>מנא תיתי לן האי דמשום דאין ראוי לבא בקהל בתו פסולה יותר משאר גרים הואיל ונקבותיהן מותרות: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: מה לחלל שכן יצירתו בעבירה
txt:
<span class='five'>מה לחלל שכן יצירתו בעבירה. </span>שביאת אביו ואמו בעבירה תאמר בעמוני שאין יצירתו בעבירה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: הצד השוה שבהן שאינן ברוב קהל
txt:
<span class='five'>הצד השוה שבהן שאינן ברוב קהל. </span>אינן כשאר רוב ישראל שהרי יש בכולן צד פגום כהן גדול ביאתו בעבירה חלל יצירתו בעבירה עמוני אינו ראוי לבא בקהל: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: a
trm: צד עבירה
txt:
<span class='five'>צד עבירה. </span>בת כהן גדול יצירתה בעבירה בת חלל יצירת אביה בעבירה תאמר בעמונית שאין עבירה לא ביצירתה ולא ביצירת אביה ופשיטא שכשרה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: גיורת מכנה
txt:
<span class='five'>גיורת מכנה. </span>ממכונה כלומר שאביה ואמה מעם אחד ונולדה בקדושה לאפוקי גר עמוני שנשא בת ישראל דלאו מכנה היא הואיל וביאתה בעבירה בתו פסולה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: עמיו מעמיו
txt:
<span class='five'>עמיו מעמיו. </span>מדמצי למכתב בתולה עמיו יקח וכתיב מעמיו אפי' ממקצת עמיו ועם אחר להביא בתולה הבאה משני עממין ומהכא שמעינן ליה לרבי יוחנן דמכשיר: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: מאי שני עממין דקאמר אילימא כו'</span>: <span class='five'>איכא דאמרי
txt:
<span class='five'>מאי שני עממין דקאמר אילימא כו'</span>: <span class='five'>איכא דאמרי. </span>הכי קאמר ליה בהדיא להביא בתולה הבאה משני עממין מישראלית וגר ואותו גר הוי מעם שיש בו שני עממין דהיינו עמוני: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: ולהאי לישנא
txt:
<span class='five'>ולהאי לישנא. </span>דקתני בהדיא דלא מרבי אלא בת עמוני דקתני מעם שיש בו שני עממין: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: מה לעמוני שכן נקבות
txt:
<span class='five'>מה לעמוני שכן נקבות. </span>עמוניות מותרות מיד תאמר במצרי שני שהחמיר בהם הכתוב לעשות נקבות כזכרים עד שלשה דורות: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: מצרי שני שנשא מצרית שניה יוכיח
txt:
<span class='five'>מצרי שני שנשא מצרית שניה יוכיח. </span>שבתו כשרה שהרי שלישית היא ואע'פ שיש בהן צד חמור כדקאמר ואפילו הכי שריא אף אני אביא את זו הואיל והרי היא שלישית כשרה לכהונה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: ולא ידענא מאי קאמר
txt:
<span class='five'>ולא ידענא מאי קאמר. </span>מה הוה דריש בה אבל השתא ידענא דלאכשורי בת עמוני שנשא בת ישראל קאתי: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: אמר ליה פוק תני לברא
txt:
<span class='five'>אמר ליה פוק תני לברא. </span>דמאי דקאמר אשה עמונית כשרה לקהל שפיר קאמר דעמוני ולא עמונית ובנה מעמוני פסול לקהל דהא עמוני הוא: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: בתה מעמוני כשרה למאן אילימא לקהל השתא אמה
txt:
<span class='five'>בתה מעמוני כשרה למאן אילימא לקהל השתא אמה. </span>שלא נולדה בקדושה אמרת כשרה בתה שנולדה בקדושה מיבעיא אלא לכהונה והדר תני במה דברים אמורים בעמוני ועמונית שנתגיירו וילדה לו בת דאין יצירתה בעבירה והיא גיורת מכנה אבל בתה מעמוני פסולה ומאי היא אילימא בתה של עמונית מעמוני היינו גיורת מכנה והא אכשרת לה דהא תני רישא בתה מעמוני כשרה אלא ודאי סיפא דקא פסלת בעמוני שנשא בת ישראל משום דביאתו בעבירה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: עריות יוכיחו
txt:
<span class='five'>עריות יוכיחו. </span>שלא אסר בהן אלא שלשה דורות בת בתו אסורה לו והוא בכלל (דהויא דור שלישי) ועשה בהן נקבות כזכרים בת בתו כבת בנו: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: שכן כרת
txt:
<span class='five'>שכן כרת. </span>תאמר במצרי ואדומי שאינו אלא עשה דור שלישי יבא להם ולא ראשון ושני ולאו הבא מכלל עשה עשה הלכך לא נעשה בו נקבות כזכרים: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: צד כרת
txt:
<span class='five'>צד כרת. </span>שהרי ממזר אע'פ שאין כרת בביאתו מ'מ יש כרת ביצירתו שנולד מאשה שהיא לאביו בכרת: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: ורבנן
txt:
<span class='five'>ורבנן. </span>דאמרי יש תשובה פרכין ליה לרבי שמעון מחלל דחייבי עשה כגון כ'ג שנשא אנוסה או מפותה שהיא עליו בעשה בתולה יקח ולא בעולה ואין כאן לאו דזונה דליכא למ'ד ביאת פנויה זנות היא אלא רבי אלעזר ולית הלכתא כוותיה כדאמר בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף סא:)</span> וקאמר ר' אליעזר בן יעקב התם  הולד חלל והכי פרכי ליה רבנן לרבי שמעון עריות יוכיחו מה לעריות שכן כרת חלל דחייבי עשה יוכיח שאין בו כרת ואסורה הבת כבן מה לחלל שכן יצירתו בעבירה לפיכך עשה נקבות כזכרים עריות יוכיחו שאין יצירתם בעבירה ואסר בת בתו כבת בנו: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: לא סבירא לי דר' אליעזר בן יעקב
txt:
<span class='five'>לא סבירא לי דר' אליעזר בן יעקב. </span>דאין חלל מחייבי עשה ומחלל דחייבי לאוין לא מציתו למיפרך דאיכא למפרך מה להנך שכן לאו תאמר במצרי ואדומי שהן עשה ואין חמור: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: אשר יולדו
txt:
<span class='five'>אשר יולדו. </span>כל הנולדים להם אפילו נקבה במשמע לישנא אחרינא תלאן בלידה תלה הבנים באם שיולדת אותם דאם היא ראשונה הבן שני ואי לאו דנקבות אסורות למאי הלכתא תלאן בלידה: 


lvr: 31
pgn: 77
dfh: b
trm: כיון דאמר מר קהל גרים איקרי קהל
txt:
<span class='five'>כיון דאמר מר קהל גרים איקרי קהל. </span>במס' קידושין <span class='mareimakom'>(דף עג.)</span> אי איתא דנקבות שריין לאלתר הוו להו קהל ואסורות מצרית ראשונה ושניה למצרי ראשון ושני במה יטהרו ויבואו לידי דור שלישי:  דאי


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: דאי לא כתב קרא
txt:
<span class='five'>דאי לא כתב קרא. </span>מידי דעל ידי עבירה קאתי לא כתב קרא למימר בנים אשר יולדו כו' דהא לא שכיח למיתי לידי דור שלישי: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: והרי ממזר
txt:
<span class='five'>והרי ממזר. </span>דאיהו לא הוי ממזר אלא ע'י עבירה שבא אביו על חייבי כריתות וכתביה קרא לא יבא ממזר ואע'ג דלא שכיח איצטריך קרא למיכתביה דלכי מיתרמי לא נטמע ביה: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: והרי מחזיר גרושתו
txt:
<span class='five'>והרי מחזיר גרושתו. </span>משניסת לאחר דאי הוא וכתב קרא להיתירא דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> כי תועבה היא ודרשינן <span class='mareimakom'>(קידושין ד' עז.)</span> היא תועבה ואין בניה תועבין: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: אם נאמר בנים כו'
txt:
<span class='five'>אם נאמר בנים כו'. </span>לכתוב בן שלישי יבא וגו' או דור שלישי יבא להם ולא לכתוב בנים: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: בן ראשון ושני
txt:
<span class='five'>בן ראשון ושני. </span>גר מצרי שנולדו לו שלשה בנים לאחר שנתגייר הבן הראשון והשני יאסרו והשלישי מותר: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: ואם נאמר דור שלישי ולא נאמר בנים
txt:
<span class='five'>ואם נאמר דור שלישי ולא נאמר בנים. </span>הייתי אומר לאותם ישראלים העומדים על הר סיני הוא אומר דור שלישי שלכם יבוא להם בקהל כלומר בכם ובבניכם אסורין מצרי ואדומי אבל בבני בנים מותרים ומשם והלאה מותרין מצריים אפילו גר ראשון: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: להם הלך אחר פסולן
txt:
<span class='five'>להם הלך אחר פסולן. </span>תרי להם כתיבי ומשמע הלך אחריהם דאם נטמעו בכשרים כגון מצרי שנשא ישראלית וישראל שנשא מצרית הלך אחריהן והולד פסול עד דור שלישי: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: ואיצטריך למכתב להם
txt:
<span class='five'>ואיצטריך למכתב להם. </span>דמשמע דמהם מנה ואיצטריך אשר יולדו דלא תימא אשר יולדו מבניהם מנה וקשו קראי אהדדי אלא למילתא אחריתי איצטריך: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: אי אמרת בשלמא עובר לאו ירך אמו הוא
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא עובר לאו ירך אמו הוא. </span>משום הכי רצה בולדה מתכפר דהוי חשוב בשעת הפרשה כבהמה באנפי נפשה והוה ליה כמפריש ב' חטאות באחריות שאם תאבד האחת יתכפר בחברתה וכי אמרינן ולד חטאת למיתה היכא דאפריש בהמה ריקנית ונתעברה וילדה: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: והשניה תרעה
txt:
<span class='five'>והשניה תרעה. </span>וכי אמרינן <span class='mareimakom'>(תמורה דף טז.)</span> חטאת שכפרו בעליה למיתה אזלא כגון שהפריש חטאת ואבדה והקריב אחרת תחתיה ואחר כך נמצאת ראשונה: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: a
trm: משום דר' יצחק דאמר דבר תורה רובו ומקפיד עליו חוצץ
txt:
<span class='five'>משום דר' יצחק דאמר דבר תורה רובו ומקפיד עליו חוצץ. </span>והכא לא קפיד בהאי חציצה האי ולדא דרביתיה הוא ואע'ג דאמר התם גזרו על רובו שאין מקפיד כו' הכא אוקימנא אדאורייתא:  והא


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: מן הנולדים בארצכם
txt:
<span class='five'>מן הנולדים בארצכם. </span>שאמו מארצכם וילדתו שם ולא מן הגרים בארצכם שנולד במקום אחר שאמו מן שאר אומות ואח'כ בא לגור אצל אביו בארצכם דרך אשה להיות במקומה ודרך איש לגלות הלכך הנולדים בארץ ודאי אמו משבעה אומות אבל הנולדים במקום אחר ודאי אמו משאר אומות ומסתברא כי מעטינהו קרא היכא דאביו כנעני: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: אילימא במצרי שנשא עמונית
txt:
<span class='five'>אילימא במצרי שנשא עמונית. </span>וקאמר דשדינן זרעם אחר האב דאפילו ילדה נקבה אסורה עד ג' דורות ולא שדינן לה בתר אמה למישרייה לאלתר דעמוני ולא עמונית: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: מאי פגום שבשניהם איכא
txt:
<span class='five'>מאי פגום שבשניהם איכא. </span>דמשמע דשניהם פגומים אלא שזה פגום מזה הא עמונית לא פגומה מידי דעמוני כתיב ולא עמונית: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: ואם נקבה היא שדייה בתר מצרית
txt:
<span class='five'>ואם נקבה היא שדייה בתר מצרית. </span>ותהיה מצרית שניה ואסורה לישראל ולא תשדייה בתר עמוני לאישתרויי לאלתר משום עמונית: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: נתינים
txt:
<span class='five'>נתינים. </span>גבעונים שנתגיירו בערמה בימי יהושע ונתנם עבדים לחוטבי עצים ושואבי מים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: גמר עשירי עשירי מעמוני
txt:
<span class='five'>גמר עשירי עשירי מעמוני. </span>בספרי מה עשירי האמור בעמוני עד עולם אף עשירי האמור בממזר עד עולם הלכך מה להלן זכרים ולא נקבות אף כאן כו': 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: מעשירי ואילך
txt:
<span class='five'>מעשירי ואילך. </span>דעד עשרה דורות דאיסורא בגופיה דממזר כתיב ליכא למגמר מעמוני דנקבות מותרות דהא ממזר מום זר משמע ואפילו נקבות אבל מעשירי ואילך דאיסורא בג'ש דעמוני ומואבי יליף דהא לאו בממזר כתיבא הלכך היתירא נמי לנקבות מיניה יליף דאמר דון מינה ומינה כדלקמן: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: הא כמאן דאמר דון מינה ומינה
txt:
<span class='five'>הא כמאן דאמר דון מינה ומינה. </span>פלוגתא דר' אליעזר ור' יהושע בהעור והרוטב <span class='mareimakom'>(חולין קכ:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: דון מינה ואוקי באתרא
txt:
<span class='five'>דון מינה ואוקי באתרא. </span>למאי דצריכי גמרינן למאי דלא צריכינן מוקמינן באתרא והכא מאי גזרה שוה איכא בממזר לא כתיב עד עולם ובעמוני ומואבי כתיב עד עולם וילפינן ממזר מעמוני בג'ש כדתני בספרי דבי רב נאמר כאן עשירי ונאמר למטה עשירי מה עשירי האמור למטה עד עולם אף עשירי האמור כאן עד עולם: ר'ל סבר כמאן דאמר דון מינה ומינה מה להלן עד עולם אף כאן עד עולם ומינה מה להלן זכרים ולא נקבות אף כאן זכרים ולא נקבות מדור עשירי ואילך הוא דגמרינן דהא כל עשרה לא איצטריכו לן למילף בג'ש: ותנא דידן סבר לה כמ'ד דון מינה ואוקי באתרא דון מינה מה להלן עד עולם אף ממזר עד עולם ואוקי באתרא כדמעיקרא י' דורות דקרא אחד זכרים ואחד נקבות דכתיב ממזר מום זר הכי נמי עד עולם דמייתינן בג'ש אחד זכרים ואחד נקבות כך שמעתי וכן עיקר ויש שמפרש לה בלשון אחר: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: דידיע ולא ידיע
txt:
<span class='five'>דידיע ולא ידיע. </span>עד תלת דרי דזהירי אינשי חיי טפי לא חיי דכיון דלאו דבר ברור הוא משתכחא מילתא: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: דוד גזר עליהן כדכתיב והגבעונים לא מבני ישראל המה
txt:
<span class='five'>דוד גזר עליהן כדכתיב והגבעונים לא מבני ישראל המה. </span>כלומר אינם ראויין לבא בקהל: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: איש מתהלל במתת שקר
txt:
<span class='five'>איש מתהלל במתת שקר. </span>שפוסק ואין נותן גורם לעצירת גשמים: כהנים היו מספיקין להם מזון לגבעונים שהיו חוטבי עצים ושואבי מים למזבח כדכתיב ביהושע <span class='mareimakom'>(ט)</span> ולא יכרת מכם חוטבי עצים ושואבי מים לבית אלהי: 


lvr: 31
pgn: 78
dfh: b
trm: קתבע
txt:
<span class='five'>קתבע. </span>הקדוש ברוך הוא בכבוד שאול שלא נספד כהלכה והדר קתבע בפורענותיה דשאול אשר המית כו': 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: תריסר ירחי שתא
txt:
<span class='five'>תריסר ירחי שתא. </span>לאו דוקא דהא קרוב לתלתין שנין הוא שהרי סוף שנותיו של דוד היה אלא לפי שאין דרך כבוד לספוד אחר יב'ח אחר שנתקבלו תנחומין על המת כדאמר במועד קטן <span class='mareimakom'>(דף כא:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: אין לנו
txt:
<span class='five'>אין לנו. </span>לתבוע לשאול ולביתו לא כסף ולא זהב כי אם נפשות ואין לנו להמית בשאר ישראל כי אם בזרעו: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: הרחמנים כו'
txt:
<span class='five'>הרחמנים כו'. </span>והני גבעונים כיון דלא מרחמי אינן ראויין לידבק בהן מיד גזר עליהן דוד לכך נאמר והגבעונים לא מבני ישראל המה: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: ויחמול המלך
txt:
<span class='five'>ויחמול המלך. </span>ואי בארון תליא מילתא כיון דלא קלטו ארון מהו חמלתו של דוד ומשני שלא העבירו: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: וכי משוא פנים יש בדבר
txt:
<span class='five'>וכי משוא פנים יש בדבר. </span>וכי היה לו לדוד לישא פנים בדיני נפשות היה לו להעביר את כולן: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: ואל יתחלל שם שמים
txt:
<span class='five'>ואל יתחלל שם שמים. </span>שיהיו האומות אומרים אין אומה זו ראויין לידבק בה שהרי פשטו ידיהם בגרים ליטול מזונותיהם ולא עשו בהן נקמה: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: אלא מהכא
txt:
<span class='five'>אלא מהכא. </span>ויספר שלמה (את) כל האנשים וימצאו מאה וחמשים אלף ויעש מהם שבעים אלף (נושא) סבל: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: מחוטב עציך
txt:
<span class='five'>מחוטב עציך. </span>מדקרינהו לחוטבי עצים באנפייהו שמע מינה לאו בכלל ישראל נינהו ולאו בכלל גרים אלא עבדים ועבדים פסולים נינהו וגבעונים חוטבי עצים נינהו דלהכי אקצינהו יהושע: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: ויתנם יהושע
txt:
<span class='five'>ויתנם יהושע. </span>אלמא עבדים נינהו ויהושע לדורות הבאים גזר דכתיב <span class='mareimakom'>(יהושע ט)</span>  לא יכרת מכם חוטבי עצים: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: a
trm: בזמן שבהמ'ק קיים
txt:
<span class='five'>בזמן שבהמ'ק קיים. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> למזבח ה':  חלקנו


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: חלקנו נתיר
txt:
<span class='five'>חלקנו נתיר. </span>דיכולין בית דין להתיר ולהפקיר חלקם של ישראל דקי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף פט:)</span> הפקר בית דין היה הפקר: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: ופליגא דר' חייא
txt:
<span class='five'>ופליגא דר' חייא. </span>האי דקאמר חלק המזבח מי יתיר ואע'ג דמזבח בימי רבי לא הוה קאמר דחלק מזבח אסור פליגא דרבי חייא: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: בעילת זנות
txt:
<span class='five'>בעילת זנות. </span>שאסורה לו משום אשת אח שלא במקום מצוה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: כחייבי כריתות דמי
txt:
<span class='five'>כחייבי כריתות דמי. </span>דא'ר עקיבא בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מט.)</span> יש ממזר מחייבי לאוין וסריס אדם מחייבי לאוין הוא דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> לא יבא פצוע דכא והיכי קאמר ר'ע סריס [חולץ] את אשת אחיו הא לא רמיא קמיה ואבראי קיימא כחייבי כריתות וקאי עלה באיסור אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: ואיידי דאמר ר' יהושע חולץ
txt:
<span class='five'>ואיידי דאמר ר' יהושע חולץ. </span>דלרבי יהושע יבומי לא דאית ליה קהל גרים מיקרי קהל ומיהו מיחלץ חלצה דחייבי לאוין לר' יהושע בני חליצה נינהו: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: דרבן גמליאל
txt:
<span class='five'>דרבן גמליאל. </span>בפרק ב'ש בגדולה שנפלה לפני בעל אחות קטנה אלמא אתי איסור אחות אשה ודחי אע'ג דבשעת נפילה איחזיא: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: אלא אמר רב יוסף
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב יוסף. </span>שנפצע ואח'כ נפלה לו ודקאמרת הא אית ליה לר'ע חייבי לאוין כחייבי כריתות האי תנא דמתניתין הך תנא דבי ר'ע היא דאמר בהחולץ ליבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל מט.)</span> אי זהו ממזר כל שאר בשר שהוא בלא יבא ודלא כרבי סימאי דאמר <span class='mareimakom'>(כתובות דף כט:)</span> מן הכל היה עושה רבי עקיבא ממזר חוץ מאלמנה לכ'ג שהרי אמרה תורה לא יקח ולא יחלל אבל מכל חייבי לאוין גרידי אפילו ליכא קורבה הולד ממזר: ופרכינן ואמאי סריס חולץ ואפילו היתה לו שעת הכושר איקרי כאן להקים כו': 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: אמר רבא אם כן
txt:
<span class='five'>אמר רבא אם כן. </span>דשעת הכושר דמעיקרא לאו מלתא היא הואיל ובשעת מיתה לא חזי אין לך אשה כו': 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: סמוך למיתתו
txt:
<span class='five'>סמוך למיתתו. </span>ייסורי מיתה מתישים כחו אלא אמרינן הואיל ומעיקרא בר הקמה הוה בת חליצה היא הכא נמי לא שנא: 


lvr: 31
pgn: 79
dfh: b
trm: לרבי אליעזר פירוקא דרבא פירכא היא
txt:
<span class='five'>לרבי אליעזר פירוקא דרבא פירכא היא. </span>גמרא פריך כלומר האי פירוקא דרבא פירכא היא לרבי אליעזר דהא ודאי חזינן דשעת הכושר מילתא היא ואמאי קאמר רבי אליעזר סריס אדם אין חולץ דלא מהניא ליה שעת הכושר דמעיקרא הא ודאי סריסות של מיתה אין לו רפואה אפילו הכי מתייבמת האשה משום שעת הכושר דמעיקרא: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: כיפה
txt:
<span class='five'>כיפה. </span>אדול'ר שאין קילוח השתן הולך למרחוק כשהוא מטיל כלפי מעלה ואין נעשה ככיפה: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: ולא ידענא מאי ניהו
txt:
<span class='five'>ולא ידענא מאי ניהו. </span>כלומר ולא ידענא ממאי הוי לישנא אחרינא ה'ג היינו דשמענא לאמי כל שממעי אמו לקוי ולא ידענא מאי היא כלומר לא הוה ידענא אהיכא קאי אבל השתא ודאי ידענא דסריס חמה קמפרש ואזיל: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: בודקין אותו
txt:
<span class='five'>בודקין אותו. </span>בבכורות קאי חוורור והמים הקבועים הרי זה מום ואיזה הוא חוורור הקבוע כל ששהה שמונים יום רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר בודקין אותו שלש פעמים בתוך פ' יום בראש פ' ובאמצע פ' ובסוף פ' אבל בבדיקה תחלה וסוף לא סגי שמא בינתים עבר ונמצא שאין קבוע ולא אמרינן הואיל ותחלתו וסופו לקוי ודאי לא עבר: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: יביאו ראיה
txt:
<span class='five'>יביאו ראיה. </span>אם ב'ד מצריכין את היבמה לחלוץ ולייבם יביאו קרובי היבמה ראיה שהוא בן כ' ותיפטר בלא חליצה ויבום: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: והוא הסריס
txt:
<span class='five'>והוא הסריס. </span>כלומר ונולדו בו סימני סריס והכי מפרש בנדה בפ' יוצא דופן <span class='mareimakom'>(דף מז:)</span> דאי לא נולדו לו סימני סריס אמרינן האי דלא מייתי משום קטנות הוא ומחזקינן ליה כקטן עד רוב שנותיו: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: ת'ש כו'
txt:
<span class='five'>ת'ש כו'. </span>כי מתני' וסמי הך דלעיל מקמי תרתי ושמע מינה מההיא הדר ביה אי נמי מדקא מייתי מעשה דאלכסנדריא לדבריו ש'מ מההיא דלעיל הדר ביה וממתניתין ליכא למיפשט הכי דקתני שיש לו רפואה משום דמשמע דמסברא קאמר הכי: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: וכי תנן ההיא
txt:
<span class='five'>וכי תנן ההיא. </span>הזכר כדברי ב'ה לאו אמאי דאמרי לא חולץ אלא לאשמועי' דעד שיהא בן עשרים חשבינן ליה קטן אם לא הביא ומכאן ואילך אמרינן גדול הוא אם לא הביא אלא שהוא סריס וחייב בעונשין שבתורה: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: איתמר </span>גרסינן: <span class='five'>מבן י'ב עד י'ח
txt:
<span class='five'>איתמר </span>גרסינן: <span class='five'>מבן י'ב עד י'ח. </span>אתינוקת קאי כרבי אליעזר דאמר נקבה כב'ש ומרישא נמי שמעינן ליה דקאמר י'ב ויום אחד ואי בתינוק אין זמנו להביא עד י'ג שנה ויום אחד בפ' יוצא דופן <span class='mareimakom'>(נדה דף מו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: מבן י'ב
txt:
<span class='five'>מבן י'ב. </span>דפחות מי'ב ולא הביאה ודאי קטנה היא דזמן הבאת ב' שערות לתינוקת מי'ב ואילך בפ' יוצא דופן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(שם)</span>: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: נעשה סריס למפרע
txt:
<span class='five'>נעשה סריס למפרע. </span>איידי דאיירי בלשון זכר קתני סריס כיון שעברה שמנה עשרה כרבי אליעזר ולא הביא אע'פ שחזר והביא אינו כלום דלא אמרינן כיון דהשתא אייתי איגלאי מילתא דעד השתא קטן הוה דבשערות תליא מילתא אלא בסריס מחזקינן ליה וחשבינן לה בת עונשין משנים עשר ואילך שהיתה ראויה להביא דאמר האי דלא אייתי משום דסריס הוה והא דתניא לקמן דאפילו הביא לאחר מכאן הרי הוא כסריס לכל דבריו למפרע הוא דקאמר ומשנים עשר הויא גדולה וסריס הוה: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: ושמואל אמר קטן היה באותה שעה
txt:
<span class='five'>ושמואל אמר קטן היה באותה שעה. </span>דלא מחזקינן ליה בגדול אלא משמונה עשר ואילך שהוא מוחזק בסריס והא דתניא לקמן הרי הוא כסריס לכל דבריו מכאן ולהבא קאמר אבל למפרע הוי קטן והוא הדין נמי דאפילו לא הביא לאחר זמן קחשיב ליה שמואל קטן עד י'ח ומשום רב נקיט ליה לאשמועינן רבותא דאע'ג דחזר והביא סריס הוא: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: איילונית לר'מ יהא לה קנס
txt:
<span class='five'>איילונית לר'מ יהא לה קנס. </span>חמשים כסף אלמה תניא במסכת כתובות <span class='mareimakom'>(דף לה:)</span> איילונית אין לה לא קנס ולא פתוי באלו נערות ומוקמינן לה כר'מ דאמר קטנה אין לה קנס ואיילונית הואיל ואין לה שערות קטנה היא בימים שהיתה ראויה לנערות ולא אמרינן כיון שעברו י'ח ולא הביאה נעשית גדולה למפרע לחייב קנס את האונסה בימי נערות: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: א'ל אביי מקטנותה יצתה לבגר
txt:
<span class='five'>א'ל אביי מקטנותה יצתה לבגר. </span>לעולם נעשית גדולה למפרע והא דאין לה קנס לר'מ משום דמקטנותה יצתה לבגר דנערות בסימנים תלוין וזו שאין לה סימנים חשבינן כל ימי קטנותה קטנה ובימי נערות בוגרת וזו וזו לר'מ אין לה קנס אבל לרבנן איילונית בימי קטנותה יש לה קנס דרבנן פליגי עליה ואמרי קטנה יש לה קנס ימי קטנות עד שנים עשר שנה ויום אחד: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: סימני סריס ואיילונית אין עושין בהן מעשה
txt:
<span class='five'>סימני סריס ואיילונית אין עושין בהן מעשה. </span>להחזיקם בגדולים וסריסים עד שיהו בני עשרים ולא הביאו ומשנים עשר עד עשרים מצפים להם אם יביאו הרי הם קטנים עד עכשיו ואם לא יביאו גדולים הם: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: a
trm: ובן ח'
txt:
<span class='five'>ובן ח'. </span>שנולד לח' חדשים אין עושין בו מעשה להחזיקו כבן קיימא בשביל סימנים כלומר אע'פ שגמרו סימני שערו וצפרניו כשנולד אפ'ה לא אמרינן בר קיימא הוא ודאי עד שיהיה בן עשרים שנה:  מפני


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: בר שבעה הוא
txt:
<span class='five'>בר שבעה הוא. </span>ולשבעה נגמרה צורתו אלא שנשתהא וחזר ואשמעינן רבי אבהו דאפי' לרבי לא מחזקינן ליה בבר קיימא עד שיהא בן כ': 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: ואכשריה
txt:
<span class='five'>ואכשריה. </span>רבא דקסבר משתהא הולד אחר גמר צורתו וזה נשתהא ג' חדשים ולא אמרי' לאחר שהלך בעלה נתעברה מאחר: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: אינו נפל
txt:
<span class='five'>אינו נפל. </span>ואפילו לא כלו לו חדשי עיבור דאמרינן לשבעה נגמרה צורתו ואישתהי עד שמיני להכי נקט באדם דאילו בבהמה קתני התם שמנה ימים שהה אין נפל: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: שיפולי מעים
txt:
<span class='five'>שיפולי מעים. </span>כמין כף למעלה מאותו מקום כדאמר בפ' יוצא דופן <span class='mareimakom'>(נדה דף מז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: איתיב ליה ברת
txt:
<span class='five'>איתיב ליה ברת. </span>אלמא כיון דליתנהו כולהו סימני סריס דבצר ליה האי לא מחזקינן ליה כסריס: 


lvr: 31
pgn: 80
dfh: b
trm: טעמא דבעלה הוא
txt:
<span class='five'>טעמא דבעלה הוא. </span>דהויא זונה דנבעלה לאחי בעלה שלא במקום מצוה והיא היתה עליו בכרת:  פסולה


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: האמר איילונית זונה היא
txt:
<span class='five'>האמר איילונית זונה היא. </span>בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל דף סא.)</span> ויליף לה מהזנו ולא יפרוצו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: סריס חמה כהן וכו'
txt:
<span class='five'>סריס חמה כהן וכו'. </span>אבל סריס אדם מיפסל נמי פסיל לה מתרומה דבי נשא דהיינו פצוע דכא: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: רבי אליעזר אומר
txt:
<span class='five'>רבי אליעזר אומר. </span>בגמרא מפרש פלוגתייהו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: מאכילה בתרומה כו'
txt:
<span class='five'>מאכילה בתרומה כו'. </span>לקמן מפרש לה בתרומה בזמן הזה דרבנן אבל במידי דאורייתא לא מאי טעמא ספק איש ספק אשה הוא: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: ה'נ קאמר כו'
txt:
<span class='five'>ה'נ קאמר כו'. </span>והכי משתמע מילתיה דר'ל מאכילה בתרומה כלומר בזה'ז שאין נוהג אלא תרומה ואינו מאכילה בכלום בזמן שחזה ושוק נוהגין דהיינו כשהמקדש קיים: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: אפי' בתרומה דרבנן
txt:
<span class='five'>אפי' בתרומה דרבנן. </span>כגון תרומת פירות הואיל ואיכא תרומה דאורייתא כגון דגן תירוש ויצהר גזרי': 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: מי סברת תרומה בזה'ז דרבנן
txt:
<span class='five'>מי סברת תרומה בזה'ז דרבנן. </span>דקמוקמת לה למתניתין במידי דרבנן ואסרת לה בחזה ושוק: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: שאני שונה
txt:
<span class='five'>שאני שונה. </span>ברייתא עיגול של תרומה בטל במאה של חולין או עיגול של תרומה טמאה בטל בק' עיגולים של תרומה טהורה ואי תרומה בזמן הזה דאורייתא כיון דעיגול דבר חשוב הוא ודרכו לימנות לא בטיל אף על גב דתרומת תאנים דרבנן הואיל ותרומה דאורייתא נוהגת לא מבטלינן דרבנן גזרה דרבנן אטו דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: אמר ליה והלא אני שונה כו'
txt:
<span class='five'>אמר ליה והלא אני שונה כו'. </span>כלומר מי אית לך למיגזר בהא דרבנן אטו דאורייתא אי נמי אתית לבטולי בדאורייתא לאו איסורא הוא שהרי אני שונה חתיכה של חטאת טמאה בטיל בטהורה והכא מידי דאורייתא הוא ואף על גב דדרכו לימנות דמי סברת כל שדרכו לימנות שנינו דלא בטיל את שדרכו לימנות במנין שנינו שעשאוהו מיוחד למנין אבל חתיכה ועיגול פעמים שהם נמכרים באומד אף על גב דרגילים לימנות הואיל ואינן מיוחדים בכך בטלין: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: a
trm: ידלקו
txt:
<span class='five'>ידלקו. </span>כלאים בשריפה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> תוקדש תוקד אש:  כולן


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: כולן ידלקו
txt:
<span class='five'>כולן ידלקו. </span>דלא בטלי כדקתני טעמא שהיה רבי מאיר אומר כל שדרכו לימנות מקדש את המתערב עמו ואין בטל ברוב שכלאי הכרם בדבר שאין במנין בטלין באחד ומאתים כדאמר בפסחים באלו עוברין <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> מן המאתים ממותר שתי מאות שנשתיירו בבור מיכן לערלה וכלאי הכרם שבטלים במאתים: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: הראוין לערלה
txt:
<span class='five'>הראוין לערלה. </span>כגון אגוזים ורימון וחביות מקדשין ואוסרין את הכשרים משום ערלה: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: רבי יוחנן סבר את שדרכו לימנות
txt:
<span class='five'>רבי יוחנן סבר את שדרכו לימנות. </span>שמיוחד במנין שנינו דלא בטל הלכך חתיכות ועיגולים אע'ג שדרכן לימנות הואיל שדרכן נמי לימכר באומד בטלי: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: ור'ל סבר כל שדרכו לימנות
txt:
<span class='five'>ור'ל סבר כל שדרכו לימנות. </span>אפילו לפרקים שנינו דלא בטיל הלכך עיגול אי ס'ד תרומה בזמן הזה דאורייתא לא היה בטיל: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: דברי הכל לא תעלה
txt:
<span class='five'>דברי הכל לא תעלה. </span>ת'ק מודה הואיל ואפשר למוכרן לכהן בהפסד מועט וחתיכה ופרוסה דרכן לימנות משום הפסד מועט לא מבטלינן איסורא דאורייתא ואע'ג דעיגול בטל בחולין ולא מזבנינן ליה לכהן התם הוא דעיגול גופיה תרומה דרבנן היא ורישא תעלה דאין להם תקנה אלא שריפה ואיכא הפסד קדשים: 


lvr: 31
pgn: 81
dfh: b
trm: קתני מיהת רישא תעלה
txt:
<span class='five'>קתני מיהת רישא תעלה. </span>קשיא לר'ל דאמר כל שדרכו לימנות שנינו דהא הכא דרכן לימנות ובטיל:  ר'


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: אדתני אבל חתיכה כו'
txt:
<span class='five'>אדתני אבל חתיכה כו'. </span>דמשמע טעמא משום דהפסד מועט הוא נפלוג בדידה ואע'ג דליכא תקנתא לא בטלה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: טהורה בטהורה עדיפא ליה
txt:
<span class='five'>טהורה בטהורה עדיפא ליה. </span>לאשמועינן דאע'ג דשתיהן טהורות ושייך בהו ביטולא טפי דאשכחן במסכת תרומות <span class='mareimakom'>(פ'ה מ'ג)</span> דתרומה טהורה בחולין טהורין הכל מודין שעולין ובתרומה טמאה בטהורה חלוקים ב'ש וב'ה <span class='mareimakom'>(שם מ'ד)</span> ועוד דנימוחה ואפ'ה לא תעלה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: ולר'ל מאי שנא רישא ומ'ש סיפא
txt:
<span class='five'>ולר'ל מאי שנא רישא ומ'ש סיפא. </span>בשלמא לר' יוחנן דמוקי לה בשלימה סיפא כיון דהפסד מועט הוא לא מבטלינן חתיכה שלימה הואיל ודרכו לימנות ואף על גב דלר' יוחנן עיגול דתרומה בטל בחולין דקא מהדר לר'ל והלא אני שונה כו' מכלל דמודה בעיגול דבטיל משום הפסד מועט בחתיכה מודה דיהבינן כולהו לכהן הואיל והיא גופה דאורייתא לא חיישי' להפסד מועט אלא לר'ל דאמר מידי דאורייתא לא בטיל והכא משום דנימוח לא חשיב תו איסור דילה ובטלה סיפא אמאי לא תעלה הא ליתא לאיסורא בעיניה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: אמר רב שישא בריה דרב אידי
txt:
<span class='five'>אמר רב שישא בריה דרב אידי. </span>לעולם בנימוחה ורישא בטומאת משקין דרבנן כגון שנטמאה חתיכה על ידי משקין טמאין שנגעו בכלי דמדאורייתא אין משקה מטמא כלי ואע'ג דאיכא למיגזר משום טומאה דאורייתא מודה ריש לקיש דבטיל הואיל ואין דרכו לימנות: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: וסיפא
txt:
<span class='five'>וסיפא. </span>קדשים לזר איסור דאורייתא הוא ומידי דאורייתא מין במינו להאי תנא סבירא ליה דלא בטיל אפילו שאין דרכו לימנות: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: ליפלוג וליתני בדידה
txt:
<span class='five'>ליפלוג וליתני בדידה. </span>בטומאה וטהרה כדנקט מילתיה ואתי מאי שנא דשבקיה תנא למילתיה למנקט חולין וקדשים: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: טהורות בטהורות עדיפא ליה
txt:
<span class='five'>טהורות בטהורות עדיפא ליה. </span>וניחא ליה לתנא למיתני טהורות בטהורות דשייך בהו ביטולא טפי כדפרישי' לעיל ואפ'ה אזלינן לחומרא הואיל ואיסור דאוריי': 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: איסור לאו
txt:
<span class='five'>איסור לאו. </span>טומאת בשר קדשים לאוכלו בלאו והבשר אשר יגע בכל טמא <span class='mareimakom'>(ויקרא ז)</span> : 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: סיפא
txt:
<span class='five'>סיפא. </span>קדשים בחולין אתי לידי כרת דאכיל להו בטומאת הגוף וטומאת הגוף בכרת דכתיב והנפש אשר תאכל בשר ולעולם בשנימוחה: ל'א לעולם בשלא נימוחה ועיגול היינו טעמא דר'ל דבדאורייתא לא בטיל דכיון דתרומה לזר במיתה ככרת דמיא: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: כל בדאורייתא
txt:
<span class='five'>כל בדאורייתא. </span>(לא בטיל) ל'ש איסור לאו ל'ש איסור כרת אם חשו רבנן לכרת חשו נמי ללאו ועבוד תקנתא: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: בדותא היא
txt:
<span class='five'>בדותא היא. </span>דהא דקי'ל <span class='mareimakom'>(ביצה דף ג:)</span> דבר שיש לו מתירין לא בטיל כגון דמשתרייא למחר למאן דאסירא ליה השתא כגון ביצה שנולדה ביום טוב: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: a
trm: על התרומה
txt:
<span class='five'>על התרומה. </span>שבסאה תרומה הלכך תלינן בשאני אומר חולין לתוך חולין נפלו דאי נמי הוי איפכא ונפלה סאה תרומה בקופת חולין בטלה ברובא: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: ואנא אמינא לרבי יוסי
txt:
<span class='five'>ואנא אמינא לרבי יוסי. </span>דהא מתני' ר' יוסי קאמר לה אנדרוגינוס כהן וכו' ולדידיה אמינא אף מאכילה בחזה ושוק דהא תרומה נמי לר' יוסי דאורייתא היא אף בזמן הזה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: ירושה ראשונה
txt:
<span class='five'>ירושה ראשונה. </span>בימי יהושע הויא ירושה וכן שניה דבימי עזרא דכשגלו גלות ראשונה בטלה קדושת הארץ: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: שלישית אין להם
txt:
<span class='five'>שלישית אין להם. </span>כלומר לא בעי למהדר ומירתא דירושה עומדת היא ואשמעינן האי קרא דלא בטלה קדושת הארץ בגלות טיטוס: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: וסבר ר' יוחנן כו'
txt:
<span class='five'>וסבר ר' יוחנן כו'. </span>קס'ד האי דמותיב דטעמא דר' יוחנן לאו משום דסמיך אשאני אומר אלא משום דאי הוי נמי איפכא לא איכפת לן דלא בעינן רבויא בדרבנן אלא מכי איערב בטיל ליה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: נתן סאה ונטל סאה כשר
txt:
<span class='five'>נתן סאה ונטל סאה כשר. </span>גבי שאר משקין ומי פירות ותמד שהחמיץ קאי במס' מקואות ואשמועי' דאע'ג דחזר ונטל ואיכא למימר הא חסר ליה מקוה שהסאה הזאת אין משלימתו שאין ראויה למקוה אפ'ה כשר דמכי יהבו לגביה בטל ליה והוו להו ארבעים וחד כולן ראוין וכי שקל חד סאה פשו ארבעים אבל איפכא לא דכי נטל סאה ברישא חסר ליה וכי הדר מלייה הוה ליה מקוה חסר דמשקין הללו אין משלימין את המקוה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: מאי לאו דנשתייר רובו
txt:
<span class='five'>מאי לאו דנשתייר רובו. </span>עד י'ט סאה יכול לעשות כן אבל טפי לא דבעינן דניהוי רובא מי גשמים אלמא אע'ג דפסול שאיבה דרבנן בעיא רובא בכשרות: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>לעולם בעינן רבויא בדרבנן והאי דקאמר אע'פ שלא רבו חולין משום דתלינן אשאני אומר חולין לתוך חולין נפלו ואין כאן איסור אבל הכא ליכא למימר שאני אומר כה'ג דהא מיא מיד מבלבלי וליכא למימר חזר ונטלה: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: תנן אנדרוגינוס נושא לכתחלה
txt:
<span class='five'>תנן אנדרוגינוס נושא לכתחלה. </span>אלמא זכר מעליא הוא וקשיא לריש לקיש דאמר אין מאכיל בחזה ושוק: 


lvr: 31
pgn: 82
dfh: b
trm: נושא נמי דיעבד אמרי לא נושא לכתחלה אבל לא נישא דיעבד נמי לא
txt:
<span class='five'>נושא נמי דיעבד אמרי לא נושא לכתחלה אבל לא נישא דיעבד נמי לא. </span>ולעולם קשה ליה לר'ל ודייקא כר' יוחנן: ומותבי' לר' יוחנן והא מדקתני סיפא כו': 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: מדשבקיה רבי יוסי לר' שמעון בן זוגיה
txt:
<span class='five'>מדשבקיה רבי יוסי לר' שמעון בן זוגיה. </span>דאיירי בהדיה במתני' ואיירי בברייתא לחודיה ש'מ הדר ביה ולאו תנאי היא דתימא סמי תנא דברייתא מקמי תנא דמתני' דאי תנאי היא תרוייהו הוה תני להו נמי בברייתא ומפיך לדרבי שמעון כדאפכא לדרבי יוסי: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: דחייש ליחידאה
txt:
<span class='five'>דחייש ליחידאה. </span>דאמר שמואל בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל דף מא.)</span> הלכה כרבי יהודה בשומרת יבם שקדש אחיו את אחותה ומהכא אמרינן לה במס' מגילה בפ' הקורא <span class='mareimakom'>(דף יח:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: הלכה כרבי יוסי
txt:
<span class='five'>הלכה כרבי יוסי. </span>דמתני' ואמרי בי רב היינו רב הונא כדלקמן ופליג אדאמרן לעיל אליבא דרב ליתא למתניתין ובהרכבה לקמן מפרש לה וכן קושי וקידוש ובכולהו איירי רבי שמעון בהדיה הלכך מסתברא דאדר' יוסי דבמתני' קאי דאיירי רבי שמעון בהדיה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: צריך שלשים ושלשים
txt:
<span class='five'>צריך שלשים ושלשים. </span>כדי שתקלוט שלשים לפני שביעית דכל שלשים לפני שביעית כשביעית דמו דנפקא לן מבחריש ובקציר תשבות במשקין בית השלחין <span class='mareimakom'>(מ'ק ג:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: כמה יהא קישויה
txt:
<span class='five'>כמה יהא קישויה. </span>דקיי'ל <span class='mareimakom'>(נדה דף לו:)</span> בנדה דאורייתא המקשה בתוך י'א שבין נדה לנדה ורואה דם ג' ימים רצופים מחמת צער וולדה אינה באה לידי זיבה להיות צריכה ספירת ז' נקיים כיולדת בזוב אלא ימי טומאת לידה כיולדת גרידתא דתניא <span class='mareimakom'>(שם)</span> כי יזוב זוב דמה דמה מחמת עצמה ולא מחמת ולד וכמה יהא קישויה דאמרי' מחמת ולד הוא אפילו מ' או חמשים יום קודם לידה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: דייה חדשה
txt:
<span class='five'>דייה חדשה. </span>חדש תשיעי שהיא יולדת בו ופעמים שאין יותר מיום או יומים כגון שילדה בב' בחדש אין הולד מטהר אלא דמים שראתה מר'ח ואילך שאין באה על ידו לזיבה אם לא ראתה ג' ימים רצופים קודם ר'ח דקסבר ר' יהודה שיפורא גרים (שופר שבית דין תוקעים לקידוש  גורם הקשוי) ופעמים שהוא מטהר את כל החדש כגון אם ילדה בסופו ואין הטהרה אלא מזיבה אבל מנדה אינו מטהרה בימי נדה ואם שפתה מן הצער סמוך ללידה יום אחד אף מזיבה לא טהרה והרי היא יולדת בזוב וצריכה ז' נקיים דאגלאי מלתא דצער קמא לאו מחמת ולד הוה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: a
trm: קידש
txt:
<span class='five'>קידש. </span>לשון פן תקדש <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> אסר תבואת חברו וחייב לשלם:  אמרי


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: אמרי בי רב
txt:
<span class='five'>אמרי בי רב. </span>דאמור לעיל הלכה כר' יוסי באנדרוגינוס ובהרכבה דקמיבעיא לו אליבייהו קידוש מאי: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: ורב הונא הא קאמר אין הלכה
txt:
<span class='five'>ורב הונא הא קאמר אין הלכה. </span>אע'ג דמשנינן התם אמרי בי רב רב המנונא היינו היכא דאמר רב הונא דאמרי בי רב דמוכחא מילתא דאאינש אחרינא קאמר אבל היכא דאיתמר סתמא ודאי הוי רב הונא: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: אטו כל דמקרע זכר משתכח
txt:
<span class='five'>אטו כל דמקרע זכר משתכח. </span>דלא מספקא ליה לרבי יוסי ברבי יהודה בנקבה אלא לסריס הוא דחייש ודינו כסריס דלא חולץ ולא מייבם: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: ה'ק שמא יקרע וימצא נקבה ואפילו נמצא זכר שמא ימצא סריס חמה</span>: <span class='five'>מאי בינייהו
txt:
<span class='five'>ה'ק שמא יקרע וימצא נקבה ואפילו נמצא זכר שמא ימצא סריס חמה</span>: <span class='five'>מאי בינייהו. </span>מאי איכא בין ר' יוסי ברבי יהודה לאבוה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: לפסול במקום אחין
txt:
<span class='five'>לפסול במקום אחין. </span>אם יש אחין שלימים עמו וחלץ לה טומטום לרבי יהודה דאמר שהוא כסריס מחזיק ליה בסריס ודאי ולא פסלה על האחין ומתייבמת ולר' יוסי שמא קתני ספיקא הוא ופסלה על האחין דלמא לאו סריס הוה וחליצה היא: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: ולחלוץ שלא במקום אחין
txt:
<span class='five'>ולחלוץ שלא במקום אחין. </span>אם אין שם אח אלא הוא לרבי יהודה לא בעיא חליצה מיניה לרבי יוסי ברבי יהודה בעיא חליצה מספק: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: ורבנן זכר גרידא מנא להו
txt:
<span class='five'>ורבנן זכר גרידא מנא להו. </span>בשלמא לר' סימאי ואת זכר כל זכרים במשמע משכבי לרבות משכב שני של אנדרוגינוס אלא לרבנן דמיבעי להו זכר למעוטי נקבות דאנדרוגינוס זכר גרידא מנא להו: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: שלא כדרכה מנא להו
txt:
<span class='five'>שלא כדרכה מנא להו. </span>בין למר בין למר דהויא ביאה לענין עונשין של עריות הואיל ומפקי להאי משכבי לאנדרוגינוס: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: מטמאין בגדים כו'
txt:
<span class='five'>מטמאין בגדים כו'. </span>כדין נבלת עוף טהור דכיון דאין ראויין להקרבה כדתניא מן הבהמה להוציא רובע ונרבע כו' בתמורה בפ' בתרא <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> ומליקתו נבלה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: נעבד
txt:
<span class='five'>נעבד. </span>שהשתחוה לו ועשאו עבודת כוכבים: נבלת עוף טהור אין לה טומאה אלא בבית הבליעה כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> לא יאכל לטמאה בה: 


lvr: 31
pgn: 83
dfh: b
trm: אתה מוציא טומטום ואנדרוגינוס מביניהן
txt:
<span class='five'>אתה מוציא טומטום ואנדרוגינוס מביניהן. </span>כדדרשינן <span class='mareimakom'>(נדה דף כח:)</span> זכר ודאי נקבה ודאית ולא טומטום ואנדרוגינוס אלמא לרבי אליעזר לא קדשי:  כלאים


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: כלאים
txt:
<span class='five'>כלאים. </span>פסול להקרבה דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> שור או כשב פרט לכלאים כי יולד פרט ליוצא דופן והני חמשה יליף ר' אליעזר מקראי בתמורה בפ' יש בקרבנות דלא חייל קדושה עליהן ואע'ג דשאר פסולי הקרבה כגון רובע ונרבע מוקצה ונעבד ואתנן ומחיר חיילא עלייהו קדושת הגוף וצריכין מום קבוע ליפדות עליו ולאחר פדיון אסורין בגיזה ועבודה הני לא חיילי עלייהו אלא קדושת דמים כדיקלא בעלמא ונפדין בלא מום ומותרין בגיזה ועבודה לאחר פדיונן: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: לא קדושין בתמורה
txt:
<span class='five'>לא קדושין בתמורה. </span>לא מיבעיא תחלת הקדש דלא קדשי דאפי' בעל מום שקדם מומו להקדשו לא נחתא ליה קדושת הגוף כדאמר בבכורות בפ'ב <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span> אלא אפילו אם המיר קודש בהן הני לא מקדשי דאילו בעל מום חיילא עליה קדושת הגוף ליאסר בגיזה ועבודה אף משיפדה דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כז)</span> טוב ברע אם המר ימירנו אפילו הכי אהני לא חיילא ואין מקדש לעשות תמורה אם הם קדושים והמיר חולין בהם אינן עושין תמורה והתם מותבינן במסכת תמורה וכי מאחר שאין קדושין היאך מקדישין אי אתה מוצא אלא במקדיש בהמה ואח'כ נטרפה במקדיש ולד ויצא דרך דופן אבל כלאים וטומטום ואנדרוגינוס שנפסלו משעת יצירתם אי אתה מוצא שיקדיש אלא בולדות קדשים שהיתה אמן קדושה ומה תקנתם ירעו ויסתאבו ויפדם ויאכלם והטרפה תקבר: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: של בית בוקיא
txt:
<span class='five'>של בית בוקיא. </span>בקיאים וחריפים ואין מניחין תרנגול נכרי ביניהם:  הדרן עלך הערל 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: יש מותרות. כהן הדיוט שנשא את האלמנה
txt:
<span class='five'>יש מותרות. כהן הדיוט שנשא את האלמנה. </span>ה'ה לבתולה דכשמת נעשית אלמנה ואסורה לכ'ג אחיו ובגמרא פריך ליתני בתולה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: אח כשר
txt:
<span class='five'>אח כשר. </span>כהן אסור לייבמה שנתחללה בביאת חלל כדילפינן מובת כהן כי תהיה לאיש זר בפ' אלמנה <span class='mareimakom'>(לעיל סח.)</span> וחלל מותר בכשרה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: שנייה לבעל ולא שנייה ליבם
txt:
<span class='five'>שנייה לבעל ולא שנייה ליבם. </span>אם אמו של בעל ולא של יבם כגון שהיו אחיו מן האב ולא מן האם: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: ולא פירות
txt:
<span class='five'>ולא פירות. </span>אין משלם לה פירות נכסי מלוג שאכל משלה ואף על גב דקי'ל בכתובות <span class='mareimakom'>(דף מז:)</span> תקנו פרקונה תחת פירות נכסי מלוג שהוא אוכל כדתנן <span class='mareimakom'>(שם דף נא.)</span> לא כתב לה דאם תשתבאי אפרקינך חייב לפדותה שהוא תנאי ב'ד וזו אין חייב לפדותה דלא קרינן ביה ואותבינך לאנתו אפי' הכי לא ישלם לה פירות שאכל משלה כדמפרש בגמ' <span class='mareimakom'>(לקמן דף פט.)</span> תנאי כתובה ככתובה דמי וכי היכי דקנסוה רבנן דלא גביא מיניה כתובת נכסי צאן ברזל שהכניסה לו משלה בתורת כתובה קנסוה נמי דלא תגבה מיניה פירות שאכל בתנאי כתובה של פירקונה שהוא תנאי ב'ד שאין כתוב בשטר כתובה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: ולא מזונות
txt:
<span class='five'>ולא מזונות. </span>לא מיבעיא היכא דיתבה תותיה דלא כייפינן ליה לזונה דהא בעמוד והוצא קאי אלא אפילו אם הלך למדינת הים ולותה ואכלה לא משלם וא'ת ה'ה לכשרה דהא קי'ל <span class='mareimakom'>(בכתובות דף קט.)</span> כמ'ד הניח מעותיו על קרן הצבי לאו מילתא היא ולא דמי התם קתני <span class='mareimakom'>(שם דף קז:)</span> מי שהלך למדינת הים ועמד אחד ופרנס אשתו שלא הלוה לה כלום אלא בשביל בעלה פרנסה דהתם ממאן תבע היא לא לותה הוא לא בקש הימנו הלכך מצוה הוא דעבד אבל היכא דהלוה לה בתורת הלואה הוא תובעה והיא תובעת את בעלה ומשלם כדאמר לקמן בגמרא ושמא תתאלמן או תתגרש ותשלם משלה דתנן <span class='mareimakom'>(ב'ק דף פז.)</span> נתגרשה האשה נשתחרר העבד חייבין לשלם: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: ולא בלאות
txt:
<span class='five'>ולא בלאות. </span>אם עדיין יש לה בלאות ושחקים מן בגדים שהכניסה לו אינה נוטלתן כשיוצאה דקנסוה רבנן: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: דהוה ליה עשה
txt:
<span class='five'>דהוה ליה עשה. </span>בתולה מעמיו יקח <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> ולא בעולה ולא תעשה אלמנה לא יקח <span class='mareimakom'>(שם)</span> ואין עשה דיבום דוחה את לא תעשה ועשה אבל קידש הדיוט בתולה אלמנה מן האירוסין ומת גם הוא באירוסין מייבם לה כ'ג דאתי עשה ודחי לא תעשה דאלמנה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: והא כוליה פירקין
txt:
<span class='five'>והא כוליה פירקין. </span>עשה דיבום ולא תעשה דאיסור הוא דרמו אהדדי ולא ולא אתי עשה דיבום ודחי ללאו דאיסור כגון ממזרת לישראל או ממזר לישראלית וכן חללה לכהן ומ'ט דהא נפקא לן בפ'ב <span class='mareimakom'>(לעיל כ.)</span> מועלתה יבמתו השערה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: ואדתני
txt:
<span class='five'>ואדתני. </span>נשא משום סיפא דמתני' ניתני קידש משום מציעתא דקתני כ'ג שקידש דלא מצי למיתני נשא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: a
trm: אלא משום בת בוקתא
txt:
<span class='five'>אלא משום בת בוקתא. </span>הא דתני נשא ברישא דפרקין משום בת בוקתא כלומר השנויה בצדה חלל שנשא כשרה כו': 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: נישואין הראשונים
txt:
<span class='five'>נישואין הראשונים. </span>שנשאה אח שמת מפילין אותה לייבום ובתר ההיא שעתא אזלינן ואי לאו אלמנה מאחר הואי שרינן לה לכ'ג יבמה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: דוקא אלמנה
txt:
<span class='five'>דוקא אלמנה. </span>שנתחללה בביאתו ונאסרה לאחיו ההדיוט אבל בתולה חזיא לה להתייבם: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: נסיב כי אורחייהו
txt:
<span class='five'>נסיב כי אורחייהו. </span>שלישי נשא ישראלית ושני מצרית שנייה אסורות ליבמיהן דשלישי ישראל הוא ואסור בשנייה דמצרי ואדומי אחד זכרים ואחד נקבות אסורין עד דור שלישי ושני אסור בישראלית: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: גיורת
txt:
<span class='five'>גיורת. </span>מותרת לשלישי דישראל הוא ולשני דקהל גרים לא איקרי קהל ולא קרינן שלישי יבא בקהל ולא שני דזו לאו קהל הואי ואם נשא האחר גיורת ומת מותרת ליבמה כבעלה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: אסורות לאלו ואלו איילונית
txt:
<span class='five'>אסורות לאלו ואלו איילונית. </span>ישראלית אם שני נשא ישראלית והיא איילונית אסורה לו משום דישראלית היא וכשמת אסורה ליבמה משום אשר תלד פרט לאיילונית שאינה יולדת: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: שייר פצוע דכא
txt:
<span class='five'>שייר פצוע דכא. </span>דהוה מצי למיתני ביה כולהו פצוע דכא שנשא ישראלית אסורה לבעלה ומותרת ליבמה כשר והכשר שנשא כשרה ויש לו אח פצוע דכא אסורה ליבמה ומותרת לבעלה פצוע דכא שנשא ישראלית ויש לו אח פצוע דכא אסורה לבעלה וליבם גיורת מותרת לזה ולזה: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: ההוא
txt:
<span class='five'>ההוא. </span>דחלל שנשא כשרה איצטריך ליה ובכהנת עסקינן ולאו משום אסורה ליבמה אלא משום מותרת לבעלה וקמשמע לן דלא הוזהרו כשרות וכהנות מלינשא לפסולין לחללין שמותרין בישראל ואע'פ שהכהן הוזהר בחללה כהנות לא הוזהרו בחללים: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: מאי כשרה כשרה לכהונה
txt:
<span class='five'>מאי כשרה כשרה לכהונה. </span>דקיימא לן כהן כל זמן שמוצא לישא בת כהן לא ישא בת ישראל דאמר בפסחים סעודת הרשות בת ישראל לכהן באלו עוברין <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: לא יקחו
txt:
<span class='five'>לא יקחו. </span>למה לי למכתב לא יקחו תרי זימני להזהיר האשה על ידי האיש קס'ד להזהיר כשרות שלא ינשאו לחללים: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: אמר רבא כל היכא כו'
txt:
<span class='five'>אמר רבא כל היכא כו'. </span>והאי קרא לאו להזהיר כשרות אתי אלא פסולות שלא לינשא לכשרים שכשם שהכהן מוזהר שלא ליקח זונה וחללה כך היא מוזהרת שלא תשאנו: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: עונשים
txt:
<span class='five'>עונשים. </span>לאו וכרת אבל עשה לא הוי עונש הלכך מצות עשה שהזמן גרמא נשים פטורות אבל לא תעשה בין שהזמן גרמא בין שלא הזמן גרמא נשים חייבות: 


lvr: 31
pgn: 84
dfh: b
trm: לאו
txt:
<span class='five'>לאו. </span>דכהונה אינו שוה בכל שאין נוהגין בישראל הילכך אי לא אשמעי' לא יקחו הוה אזלי' לקולא ומיפטרו נשים:  והרי


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: והרי לאו דטומאה
txt:
<span class='five'>והרי לאו דטומאה. </span>דאין שוה בכל דאין ישראל מוזהרין שלא ליגע דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> אמור אל הכהנים כהנים מוזהרין ולא ישראל: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: לאו משום דרב יהודה
txt:
<span class='five'>לאו משום דרב יהודה. </span>אלמא אפי' לאו שאין שוה בכל נפקא לן מהתם דנשים חייבות: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: לא דגמרי מלא יקחו
txt:
<span class='five'>לא דגמרי מלא יקחו. </span>כלומר מאיש או אשה לא נפקא לן אלא לאו השוה בכל והא דאיצטריך למעוטי ולא בנות אהרן משום דאי לא מעטי' הוה גמרינן מלא יקחו דמחייב לנשים אלאו שאין שוה בכל: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: איכא דאמרי קיחה איצטריך ליה
txt:
<span class='five'>איכא דאמרי קיחה איצטריך ליה. </span>למיכתב דבלאו שאין שוה בכל נשים מוזהרות ואף ע'ג דמדרב יהודה משתמעא סד'א ליגמר מטומאה דלאו שאין שוה בכל הוא ונשים פטורות: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: כהנים לוים וישראלים מותרין לבא זה בזה לוים וישראלים חללי גירי חרורי מותרין לבא זה בזה
txt:
<span class='five'>כהנים לוים וישראלים מותרין לבא זה בזה לוים וישראלים חללי גירי חרורי מותרין לבא זה בזה. </span>אבל כהני בחללי וחללי בכהנות לא: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: אמר ליה רב הונא
txt:
<span class='five'>אמר ליה רב הונא. </span>לעולם חללי בכהנות שפיר דמי והא דלא תננהו משום דכהני בחללי אסירי לא פסיקא ליה דכל היכא דהני נסבי מהני והני מהני קתני וכו': 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: כיון דאמר מר
txt:
<span class='five'>כיון דאמר מר. </span><span class='mareimakom'>(לעיל דף לח.)</span> כתובתה של יבמה על נכסי בעלה הראשון לית לה מיבם ואע'ג דהא מראשון לית לה: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: או דלמא כיון דאי לית לה
txt:
<span class='five'>או דלמא כיון דאי לית לה. </span>ליבמה דעלמא מראשון כגון דלית ליה נכסים תקינו לה רבנן משני והא נמי לית לה מראשון הילכך אית לה מיבם: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: כתובתה על נכסי בעלה הראשון
txt:
<span class='five'>כתובתה על נכסי בעלה הראשון. </span>אכל יבמות קאי וקתני אם היתה שניה לבעל אפי' מיבם אין לה ש'מ: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: מכלל דאיכא דאית לה מיבם
txt:
<span class='five'>מכלל דאיכא דאית לה מיבם. </span>בתמיה כלומר בעיין איפשיטא מיהא לישנא דברייתא קשיא דקתני אפילו מיבם אין לה ומשמע מדקתני אפי' מכלל דאיכא יבמה אחריתי דאית לה כתובה מיבם והא קתני רישא כתובתה על נכסי בעלה הראשון: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: מזוני תנאי כתובה נינהו
txt:
<span class='five'>מזוני תנאי כתובה נינהו. </span>שכך כתב לה בכתובה את תהא יתבא בביתי ומתזנא מנכסי כל ימי מיגר ארמלותיך: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: לאחר מיתה
txt:
<span class='five'>לאחר מיתה. </span>אם מת ולא גירשה יש לה מזונות כל ימי אלמנותה כשאר אלמנה דמזוני תנאי כתובה והכא ליכא למיגזר דלמא תתעכב גביה: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: ויש לה פירות
txt:
<span class='five'>ויש לה פירות. </span>שאף על פי שאכל את הפירות כיון דשלא כדין אכלן שהרי לא היה לו בה נישואין מעולם ואף על גב דאמרינן <span class='mareimakom'>(כתובות עט:)</span> גבי כשרה מה שאכל אכל ומה שהוציא הוציא הכא קנסינן ליה דמשלם אפי' מה שאכל מפני שהוא מרגילה לעבירה: ה'ג וכ'ן מצאת'י בתשוב'ת הגאוני'ם 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: a
trm: מפני שהוא פסול והיא פסולה וכל מקום שהוא פסול והיא פסולה קנסו אותו רבנן כתובה
txt:
<span class='five'>מפני שהוא פסול והיא פסולה וכל מקום שהוא פסול והיא פסולה קנסו אותו רבנן כתובה. </span>והכי פירוש' מפני שהוא פסול כדתנן בבכורו' <span class='mareimakom'>(מה:)</span> הנושא נשים בעבירה פסול  עד שידור הנאה והיא פסולה על ידו:  קנסו


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: קנסו אותו כתובה
txt:
<span class='five'>קנסו אותו כתובה. </span>כלומר לא קנסוה משאר כל הנשים והאי דקנסוה רבנן לשניה כתובה כדי שלא תתעכב אצלו הוא דכיון דלא תיהוי לה כתובה מיניה שבקא ליה ונפקא אבל הכא לא צריך דממילא שבקא ליה דכיון דהוא נפסל על ידה יש קטטה ביניהם וכן כשהיא נפסלת על ידו: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: זה הוא מרגילה
txt:
<span class='five'>זה הוא מרגילה. </span>אלמנה לכ'ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט הוא מרגילה ומסיתה לינשא לו וזו שניה דכיון דלא איהי מיפסלא ולאו זרעה מיפסיל ולא מפסדה מידי בביאתו היא מרגילתו שהאשה רוצה להנשא יותר מן האיש: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: איכא דאמר רבי קתני לה
txt:
<span class='five'>איכא דאמר רבי קתני לה. </span>שנתן טעם לדבריו מפני שהן של תורה וקשה ליה והא חלוצה לכהן לאו דאורייתא אלא דרבנן כדאמר בי' יוחסין <span class='mareimakom'>(קדושין עח.)</span> מואשה גרושה מריבויא דוי'ו ומוקמינן לה מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא וקתני מתניתין דאית לה כתובה: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: הא היא מרגלא ליה
txt:
<span class='five'>הא היא מרגלא ליה. </span>הואיל ואינה גרועה מחמתו טרחא ומהדרא לינשא לישראל כדי להעלות זרעה ואע'ג דבנה נמי ממזר דקי'ל <span class='mareimakom'>(לעיל דף עח.)</span> הלך אחר פסולן אפילו הכי כיון דאיכא תקנתא לממזרים כר' טרפון דאמר בקידושין <span class='mareimakom'>(דף סט.)</span> יכולין ממזרים ליטהר טרחא ומינסבא לישראל: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: ולרבי אליעזר
txt:
<span class='five'>ולרבי אליעזר. </span>דפליג עליה דרבי טרפון <span class='mareimakom'>(שם)</span> ואמר ממזר שנשא שפחה והוליד בן אינו נטהר מן הממזרות בשביל עבדותו והוה עבד וממזר הא כיון דליכא תקנתא לזרעה לא מהדרא למיפסל זרעיה דגברא לפי שהיא מקניטתו תמיד: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: בעולה
txt:
<span class='five'>בעולה. </span>פנויה לכהן גדול עשה איכא בתולה ולא בעולה ולאו הבא מכלל עשה עשה ולאו דזונה ליכא הכא דאין זונה אלא הנבעלת ביאה אסורה: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: ולר' אליעזר בן יעקב
txt:
<span class='five'>ולר' אליעזר בן יעקב. </span>בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל ס.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: ספק סוטה
txt:
<span class='five'>ספק סוטה. </span>שקינא לה ונסתרה וקאי עלה באיסורא דאורייתא דכתיב ונטמאה שני פעמים אחד לבעל ואחד לבועל: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: סוטה ודאי
txt:
<span class='five'>סוטה ודאי. </span>אשת איש שזינתה דאסירא ליה מדאורייתא כדכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> והיא לא נתפשה דמשמע הואיל ולא נאנסה אסורה ואי קשיא הא נמי חייבי לאוין היא לרבנן דפליגי עליה דר' יוסי בן כיפר בפ'ק <span class='mareimakom'>(לעיל יא:)</span> דאמרי אחרי אשר הוטמאה לרבות סוטה וליפרך ולר'ע דאמר יש ממזר כו' לאו פירכא הוא דאיכא לתרוצי דהא אמרינן לעיל בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מט:)</span> הכל מודים בבא על הסוטה שאין הולד ממזר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: לא תאכל בתרומה
txt:
<span class='five'>לא תאכל בתרומה. </span>כדתנן בפ' אלמנה <span class='mareimakom'>(לעיל דף סז:)</span> העובר והיבם והאירוסין פוסלין ולא מאכילין: 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: לא בתרומה ולא במעשר
txt:
<span class='five'>לא בתרומה ולא במעשר. </span>תרומה כדאמרן דלויה נמי לענין תרומה זרה היא מעשר מפרש בגמ': <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 85
dfh: b
trm: מי לא אכלה במעשר
txt:
<span class='five'>מי לא אכלה במעשר. </span>כל זר לא יאכל קדש כתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ומעשר ראשון לאו קדש איקרי:  תרומה


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: תרומה לכהן
txt:
<span class='five'>תרומה לכהן. </span>נתינתה לכהן ומעשר ראשון ללוי קתני מעשר ללוי דומיא דתרומה לכהן מה תרומה אכילתה כנתינתה לכהן ולא לזר אף מעשר ללוי אכילתו ללוי ולא לזר דאי לאו הכי סבירא ליה לר' מאיר תרומה למאי קתני נהי דמעשר איצטריכא ליה לאורויי דלא יהבינן ליה לכהן כר' אלעזר בן עזריה אלא תרומה ל'ל ועוד מדקמהדר ליה ר'א לשון היתר מכלל דר'מ נמי באיסור והיתר איירי: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: מכלל דאיכא למאן דאסר
txt:
<span class='five'>מכלל דאיכא למאן דאסר. </span>מעשר לכהן לאכול בתמיה והא ודאי כהנים לאו זרים נינהו כדאמר לקמן דכהנים איקרו לוים: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: משמיה דגמרא
txt:
<span class='five'>משמיה דגמרא. </span>כך קיבל מרבו ורבו מרבו עד ר'מ ששמע משמו ולאו מן דעתיה קמפרש לטעמא דר'מ: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: מה תרומה טובלת
txt:
<span class='five'>מה תרומה טובלת. </span>שכל זמן שלא הופרשה חייבין מיתה על אכילתו של טבל דהא מיתה כתיב ביה: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: אף מעשר ראשון טובל
txt:
<span class='five'>אף מעשר ראשון טובל. </span>ואע'ג דבדידיה ליכא מיתה חייבין מיתה על הטבל שלא הופרש מעשר ראשון ממנו: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm:
וקאמר רחמנא לא תיכול ואי מהתם ה'א ללאו אבל מיתה לא קמ'ל</span>: <span class='five'>מאי אינה אוכלת דקתני

txt:
<span class='five'>וקאמר רחמנא לא תיכול ואי מהתם ה'א ללאו אבל מיתה לא קמ'ל</span>: <span class='five'>מאי אינה אוכלת דקתני. </span>כולה מתני' לגבי מעשר: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: אינה נותנת רשות
txt:
<span class='five'>אינה נותנת רשות. </span>לשלוחה לתרום מעשר של ארוס ולהרים ממנו תרומת מעשר והוה ליה כתורם שלא מדעת: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: ואכלתם אותו בכל מקום אתם וביתכם
txt:
<span class='five'>ואכלתם אותו בכל מקום אתם וביתכם. </span>השוה הכתוב אשתו לו לימד על בת ישראל נשואה ללוי כו': ה'ג 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm:
מר בריה דרבינא אמר לומר שאין חולקין לה מעשר בבית הגרנות הניחא למ'ד משום ייחוד אלא למ'ד משום גרושה גרושה בת לוי מי לא אכלה במעשר וליטעמיך גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה אלא גזירה משום גרושה בת ישראל

txt:
<span class='five'>מר בריה דרבינא אמר לומר שאין חולקין לה מעשר בבית הגרנות הניחא למ'ד משום ייחוד אלא למ'ד משום גרושה גרושה בת לוי מי לא אכלה במעשר וליטעמיך גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה אלא גזירה משום גרושה בת ישראל. </span>וה'פ רישא כדאוקימנא באכילה ממש ור'מ וסיפא בת לוי לכהן ובת כהן ללוי דקתני לגבי מעשר לומר שאין חולקין לה מעשר בבית הגרנות בלא בעלה וה'ה לנשואה ולקמן פריך אפי' נשואה נמי: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: הניחא למ'ד
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד. </span>בפרק נושאין על האנוסה <span class='mareimakom'>(לקמן דף ק.)</span> משום ייחוד אין חולקין תרומה לאשה בגורן אלא למ'ד טעמא משום גרושה שמא יגרשנה בעלה ותהא זרה ואין הכל יודעים ויחזרו ויתנו תרומה לזרה: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: גרושה בת לוי מי לא אכלה במעשר
txt:
<span class='five'>גרושה בת לוי מי לא אכלה במעשר. </span>ואמאי בת לוי שנתארסה לכהן דקתני אין חולקין לה מעשר בגורן בשביל בעלה אמאי גזור בה רבנן הא אי נמי מגרש לה שפיר קאכלה מעשר: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: וליטעמיך גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה
txt:
<span class='five'>וליטעמיך גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה. </span>כלומר וליטעמיך דמותבת אמתניתין לגבי מעשר ה'נ בפרק נושאין <span class='mareimakom'>(שם)</span> דאיתמר עיקר מילתא דקתני אשה אין חולקין לה תרומה על הגורן ופרשינן טעמא משום גרושה ולא פליג בין בת ישראל לכהן ובת כהן לכהן גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה אלא גזירה משום גרושה בת ישראל ומאן דגריס איפכא לא מיתוקמא כלל דהיכי מצי פריך מתרומה דמתני' דקתני בת כהן ללוי לא תאכל בתרומה הא ודאי שפיר קתני דאיפסלה בארוסיה וטעמא לאו משום שמא תתגרש הוא: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: a
trm: איידי דתנא רישא מאורסת
txt:
<span class='five'>איידי דתנא רישא מאורסת. </span>לגבי אכילה ממש דהתם דוקא מאורסת דגבי בת כהן לישראל וללוי לענין תרומה ובת לוי לישראל לענין מעשר אשמועינן דפסיל לה אירוסין וגבי בת ישראל לכהן וללוי ובת לוי לכהן אשמועינן דלא מוכלי לה תנא נמי סיפא בת כהן ללוי ובת לוי לכהן לענין חלוקה דמעשר מאורסת:  לכהן


lvr: 31
pgn: 86
dfh: b
trm: ר'א בן עזריה
txt:
<span class='five'>ר'א בן עזריה. </span>כהן הוה כדאמר בברכות <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span> דהוא עשירי לעזרא: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: b
trm: מפני מה קנסו לוים במעשר
txt:
<span class='five'>מפני מה קנסו לוים במעשר. </span>לאו לעיל קאי דטעמא דהכא לאו משום קנסא אלא משום דכהנים נמי לוים איקרו כדאמרן אלא דאמר בכמה דוכתין בהש'ס בתר דקנסינהו עזרא <span class='mareimakom'>(חולין דף קלא:)</span> ובמסכת סוטה <span class='mareimakom'>(דף מז:)</span> תנן יוחנן כ'ג העביר הודיית המעשר ואמר מפני שאין מפרישין אותו כתקנן דרחמנא אמר יהבה ללוים ואנן יהבינן לכהנים והכא נקט לה משום דקבעי למיפרך עלה מהא דרבי עקיבא דאהדריה לפתחא לבי קברי: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: b
trm: אלא ר' עקיבא מ'ט אהדריה כו'
txt:
<span class='five'>אלא ר' עקיבא מ'ט אהדריה כו'. </span>למ'ד קנסא לכהנים קפריך אם איתא דתקנתא לכהנים הואי מי הוה מהדר ר'ע לפתחא לבי קברי נהי נמי דקרא בלוים כתיב מיהו ר'ע לבתר דקנסינהו עזרא הוה: 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: b
trm: ושוטרים הרבים בראשיכם
txt:
<span class='five'>ושוטרים הרבים בראשיכם. </span>דהיינו ישראל שהם רבים מלוים: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 86
dfh: b
trm: מת ולה הימנו בן תאכל במעשר
txt:
<span class='five'>מת ולה הימנו בן תאכל במעשר. </span>בשביל בנה והאי בן פסיל לה מתרומה שהרי יש לה זרע מן הזר וכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> וזרע אין לה ושבה והרי יש לה זרע ואע'ג דקרא בבת כהן כתיב מרבינן מיניה בגמרא נמי בת ישראל האוכלת בשביל בנה כהן וניסת לזר ומת שחוזרת ואוכלת בשביל בנה הלכך כי היכי דבת כהן כי אית לה זרע מישראל לא הדרה בת ישראל  האוכלת בשביל בנה כהן נמי כי אית לה זרע בין מלוי או מישראל לא הדרה אוכלת בשביל בנה כהן:  בת


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: בת כהן שניסת לישראל לא תאכל בתרומה
txt:
<span class='five'>בת כהן שניסת לישראל לא תאכל בתרומה. </span>דפסיל לה מדקאמר רחמנא וזרע אין לה ושבה מכלל דבחיי בעלה לא אכלה: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: מת בנה מכהן לא תאכל בתרומה
txt:
<span class='five'>מת בנה מכהן לא תאכל בתרומה. </span>דפסיל לה לוי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: דהדרא אכלה משום בנה
txt:
<span class='five'>דהדרא אכלה משום בנה. </span>דקתני מתניתין גבי בת ישראל מת בנה מלוי תאכל בתרומה בשביל בנה: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: בת ובת
txt:
<span class='five'>בת ובת. </span>ובת כהן כי תהיה אלמנה וגרושה <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> : 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: כרבי עקיבא דדריש ווי
txt:
<span class='five'>כרבי עקיבא דדריש ווי. </span>בפרק ד' מיתות <span class='mareimakom'>(סנהדרין נא:)</span> א'ל ר'ע ישמעאל אחי בת ובת אני דורש: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: כוליה קרא ובת יתירא הוא
txt:
<span class='five'>כוליה קרא ובת יתירא הוא. </span>דכתיב לעיל מיניה ובת כהן כי תהיה לאיש זר וסמיך ליה ובת כהן כי תהיה אלמנה ומצי למיכתב וכי תהיה אלמנה וגרושה ואנא ידענא דבבת כהן משתעי דהא מינה סליק: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: כשהיא חוזרת כו'
txt:
<span class='five'>כשהיא חוזרת כו'. </span>אקרא קאי ובת כהן כי תהיה אלמנה וגרושה וזרע אין לה כשהיא חוזרת לבית אביה חוזרת לתרומה כו' אבל אוכלת בשביל בנה דמתניתין חוזרת אף לחזה ושוק כדאמר לקמן: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: במורם מן הקדשים
txt:
<span class='five'>במורם מן הקדשים. </span>חזה ושוק מדהוה מצי למכתב בקדשים וכתב בתרומת למורם הוא דאתא והאי לא תאכל לעולם הוא ולא תימא ביושבת תחת בעלה ישראל כדמשמע קרא ובת כהן כי תהיה לאיש זר כו' דהא אוקימנא להאי קרא בפרק אלמנה <span class='mareimakom'>(לעיל סח.)</span> בנבעלה לפסול לה כגון נתין וממזר וחלל שפסיל עולמית וכהנת דמנסבא לזר דלא אכלה מושבה אל בית אביה ילפינן מכלל דמעיקרא לא אכלה ומילתיה דרב חסדא מבתרומת נפקא דא'כ דכולה קרא לנבעלה לפסול לה אתא ליכתוב בקדשים לא תאכל מאי בתרומת שמע מינה הכי קאמר יש לך אחרת שאוכלת בקדשים כגון תרומה ואינה אוכלת במורם ואי זו זו חוזרת דסמיך לה ובת כהן כי תהיה אלמנה והכי תריצנא להא מילתא בפרק אלמנה <span class='mareimakom'>(לעיל דף סח:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: מלחם ולא כל לחם פרט לחזה ושוק
txt:
<span class='five'>מלחם ולא כל לחם פרט לחזה ושוק. </span>והאי לחם כל מאכל משמע כדכתיב <span class='mareimakom'>(דניאל ה)</span> בלשצר מלכא עבד לחם רב הילכך איצטריך מיעוטא: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: ואימא פרט להפרת נדרים
txt:
<span class='five'>ואימא פרט להפרת נדרים. </span>ולא תימא כי היכי דלענין תרומה הדרא למילתא קמייתא תיהדר נמי לענין נדרים: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: או בית בעלה של זו
txt:
<span class='five'>או בית בעלה של זו. </span>והרי היא  נשארה אלמנה ואין האב מפר לכך יצא מקרא הזה לומר לך כיון שיצתה כו': תרומה היא קנויה לכהנים שאינה שירי שלחן מלך אבל שירי קדשים הרי הן כמשאת מאת פני אלהים שהן שירי שלחנו: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: כשהיא חוזרת
txt:
<span class='five'>כשהיא חוזרת. </span>בת כהן אבל בת ישראל החוזרת לאכול בתרומה בשביל בנה כגון ילדה מכהן וניסת לישראל ומת חוזרת אף לחזה ושוק דגבי בת כהן כתיבי מיעוטי: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: והלא דין הוא
txt:
<span class='five'>והלא דין הוא. </span>ולמה לי קרא ומה במקום שלא עשה ולד מן הראשון כולד מן שני ניסת לאחד וילדה לו ומת וניסת לאחר ומת בלא בנים צריכה ייבום ולא פטרה ולד שיש לה מן הראשון: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: עשה עובר כולד
txt:
<span class='five'>עשה עובר כולד. </span>שאם היתה מעוברת פטורה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> בן אין לו עיין עליו בכל עניינים: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: מקום שעשה ולד כו'
txt:
<span class='five'>מקום שעשה ולד כו'. </span>בת כהן שניסת לישראל וילדה לו ומת וניסת לאחר ומת בלא בנים עדיין היא אסורה בתרומה משום ולד מן הראשון דהא כתיב וזרע אין לה והרי יש לה: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: לענין ייבום שהרי עשה מתים כחיים
txt:
<span class='five'>לענין ייבום שהרי עשה מתים כחיים. </span>מת בעלה ואח'כ מת בנה הרי הוא כחי ואינה חוזרת להתייבם כדאמרן בשמעתין דרכיה דרכי נועם: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: לענין תרומה שלא עשה מתים כחיים
txt:
<span class='five'>לענין תרומה שלא עשה מתים כחיים. </span>בת כהן שילדה מישראל ומת בעלה ואח'כ בנה חוזרת לבית אביה וכולהו נפקי מקראי בשמעתין: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: a
trm: ואיצטריך למכתב כנעוריה
txt:
<span class='five'>ואיצטריך למכתב כנעוריה. </span>למעוטי מעוברת ואיצטריך למיכתב וזרע אין לה למעוטי יש לה ולד ילוד:  סריקא


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: דרכיה דרכי נועם
txt:
<span class='five'>דרכיה דרכי נועם. </span>וזו שהיה לה בן ולא נזקקה ליבם וניסת לשוק ומת בנה אם תאמר תחלוץ הרי היא מתגנה על בעלה הילכך על כרחך בן אין לו בשעת מיתה קאמר והרי יש לו:  הדרן עלך יש מותרות 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: תצא מזה ומזה
txt:
<span class='five'>תצא מזה ומזה. </span>כשאר אשת איש שזינתה דהך לאו אנוסה היא ואע'ג דהימנוהו רבנן לעד אחד באשה משום עיגונא טעמא מאי משום דהיא גופא דייקא עד דידעה בקושטא ומינסבא והא דלא דייקא קנסי לה: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: והולד ממזר מזה ומזה
txt:
<span class='five'>והולד ממזר מזה ומזה. </span>אם ילדה משני ממזר גמור ואם שוב החזירה ראשון וילדה לו הוי ממזר מדבריהם: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: חולצין
txt:
<span class='five'>חולצין. </span>אחיו של ראשון מדאורייתא חולץ ורבנן גזור דלא לייבם ואחיו של שני חולץ מדרבנן משום גזירה שמא יאמרו גירש זה ונשא זה כו' כדמפרש בגמ' <span class='mareimakom'>(לקמן פח:)</span> גבי גט: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: ניסת שלא ברשות ב'ד
txt:
<span class='five'>ניסת שלא ברשות ב'ד. </span>שבאו שני עדים ואמרו מת בעליך וניסת מעצמה שהרי לא היתה צריכה להיתר ב'ד: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: שלא על פי ב'ד
txt:
<span class='five'>שלא על פי ב'ד. </span>אלא בעדים חייבת קרבן דשוגגת היא ואין זה אונס להפטר מן הקרבן דאיבעי לה לאמתוני: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: וכי לא מכחיש ליה מהימן
txt:
<span class='five'>וכי לא מכחיש ליה מהימן. </span>אלמא עד אחד מהימן באיסור והיתר דקא מייתי חטאת אפומיה ומיתאכלא דאי לא מהימן היכי מתאכלא דלמא חולין בעזרה נינהו: 


lvr: 31
pgn: 87
dfh: b
trm: ומה אם ירצה לומר מזיד הייתי
txt:
<span class='five'>ומה אם ירצה לומר מזיד הייתי. </span>הרי זה נאמן לפטור עצמו מקרבן דאין עדים מצו להכחישו בהא הילכך אי אמר נמי לא אכלתי נאמן ומדאיפליגו בהא מכלל דרישא עד אחד אומר אכלת כו' דדייק מינה הא אישתיק חייב דברי הכל היא:  מאי


lvr: 31
pgn: 88
dfh: a
trm: ואמר ברי לי דשומן הוא דמהימן
txt:
<span class='five'>ואמר ברי לי דשומן הוא דמהימן. </span>והא ודאי פשיטא לן דסמכי' עליה כל זמן שלא נחשד דאי לאו הכי אין לך אדם אוכל משל חברו ואין לך אדם סומך על בני ביתו: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: a
trm: הקלת עליה בתחלה
txt:
<span class='five'>הקלת עליה בתחלה. </span>להתירה לינשא מפני שהיא חוששת שמא תתקלקל ולא מינסבא עד דבדקה שפיר: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: a
trm: אנן הוינן בהדיה כו'
txt:
<span class='five'>אנן הוינן בהדיה כו'. </span>הלכך לגבי עד אחד מהימני אבל לגבי תרי הואיל וניסת לא תצא:  ברי


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: שבאו עדים
txt:
<span class='five'>שבאו עדים. </span>ואמרי לא מת ואוקימנא לההיא בכתובות <span class='mareimakom'>(דף כב:)</span> באשה שניסת לאחד מעדיה ואומרת ברי לי: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: כי קאמר רב נמי כשבאו עדים כו'
txt:
<span class='five'>כי קאמר רב נמי כשבאו עדים כו'. </span>וה'ק רב לא שנו אלא בעד אחד דהתם אע'ג דניסת ואח'כ בא בעלה כדקתני מתני' תצא אבל ע'פ שנים עדים אפי' בא בעלה ואח'כ ניסת לא תצא אי לא ידעינן ליה וכדתריצנא: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: ולאפוקי מדרבי מנחם
txt:
<span class='five'>ולאפוקי מדרבי מנחם. </span>מדלא איצטריך מילתיה דרב אלא בהכי על כרחך בהכי מיתוקמא ואשמעינן הלכה כת'ק: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: ואיכא דאמרי
txt:
<span class='five'>ואיכא דאמרי. </span>הא אתא רב לאשמועי' טעמא דניסת ואחר כך באו עדים כי מתניתין התם הוא דדייקית אבל בשני עדים לא תצא אבל בעלמא אפילו בשני עדים כגון באו עדים ואחר כך ניסת תצא ומדאמרה רב למילתיה אמתני' ש'מ אבל בעלמא לא אלמא כרבי מנחם ברבי יוסי סבירא ליה: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: היכי דמי כו'
txt:
<span class='five'>היכי דמי כו'. </span>דהא ודאי באיסור מפורסם ואפי' באיסור ספק לא איצטריך קרא דודאי כפינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: אלא לאו כה'ג
txt:
<span class='five'>אלא לאו כה'ג. </span>דנשאת תחלה לאחד מעדיה ואח'כ באו עדים שהיה חי באותה שעה ומת ולא רצה להוציא משום זונה: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: וקתני דפנו
txt:
<span class='five'>וקתני דפנו. </span>וקשיא לרב ובעד א' לא מצי לאוקומי דא'כ למה לי קרא הא ודאי אין אחד במקום שנים: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: דפנו בעדים
txt:
<span class='five'>דפנו בעדים. </span>ב'ד מוזהרים לטרוח אחר עדים להכחיש את הראשונים המתירים אותה כדי לקדש את הכהן שלא ישאנה אבל משניסת לא תצא: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: הרי כאן שנים
txt:
<span class='five'>הרי כאן שנים. </span>הרי הוא חשוב כשנים כגון בעדות אשה לומר שמת בעלה ובעדות סוטה לומר נטמאה: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: בפסולי עדות עסקינן
txt:
<span class='five'>בפסולי עדות עסקינן. </span>ולעולם בתרי כגון קרובים או נשים אתו בהדיה דאמרי זהו וקמשמע לן שמואל דאזלינן בתר רוב דעות הואיל ואין כאן עדות כשרה: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: וכדר' נחמיה
txt:
<span class='five'>וכדר' נחמיה. </span> כל מקום שהאמינה תורה עד אחד אין דין עדות בדבר מדעד אחד נאמן בה הלכך פסולים נאמנים ככשרין והלך אחר הרוב: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: ועשו שתי נשים
txt:
<span class='five'>ועשו שתי נשים. </span>המכחישות איש אחד כשני אנשים באיש אחד דמהימני הלכך אילו לא בא הבעל ועד אומר מת ושני פסולי עדות אומרים לא מת לא נפקא לה מחזקת אשת איש דהלך אחר רוב דעות וכן כשבא הבעל ואלו שני פסולי עדות עמו האומרים זהו והיא אומרת שאין מכרת אם זה אם לאו כי לא מכחשא להו נפקא דהא שתי נשים מכחישות עד הראשון שהשיאה ולא יצתה מחזקתה אבל היכא דאמרה ברי לי שאין זה דל עד קמא מהכא אין פסולי עדות נאמנים להעיד על אדם כשר אפילו הן אלף שכל אדם נאמן על עצמו באיסורין בדבר הברור לו אלא אם כן יש עדות כשרה בדבר הלכך כמאן דליתנהו דמו ומחזקת אשת איש יצתה לה על פי ראשון: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: ואיבעית אימא כל היכא דאתא עד אחד כשר מעיקרא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא כל היכא דאתא עד אחד כשר מעיקרא. </span>דאמר מת אפילו ק' נשים אתיין אחר שנשאת ואמרי לא מת כעד אחד דמיין והוו להו עד מכחיש עד ואחרון אינו כלום כדעולא ולא נפקא ולשמואל אפילו שתקה והכא דכי שתקה אמר שמואל תצא כגון שניסת על פי אשה מעיקרא הלכך כדהדרן ואתיין תרי אי שתקה איהי הוה ליה רוב דעות לאיסורא: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: כפלגא ופלגא דמו
txt:
<span class='five'>כפלגא ופלגא דמו. </span>כעד מכחיש עד ואפילו שתקה איהי לא תצא הואיל וניסת כדעולא דראשון נאמן כשנים והנך כולהי כעד אחד: 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: גזירה שמא יאמרו
txt:
<span class='five'>גזירה שמא יאמרו. </span>כשרואין הראשון חי סבורים ששני זה כשנשאה על ידי שגירשה ראשון נשאה ואשת איש גמורה היא ואם מוציאה שלא בגט נמצאת אשת איש כו': 


lvr: 31
pgn: 88
dfh: b
trm: נמצא זה מחזיר גרושתו משנתארסה
txt:
<span class='five'>נמצא זה מחזיר גרושתו משנתארסה. </span> כלומר אתי למימר דמותר להחזיר גרושתו משנתארסה דסברי גירש זה וקידש זה וחזר וגירש וחזרה לראשון:  שנתן


lvr: 31
pgn: 89
dfh: a
trm: מכלל דלא בעיא גט
txt:
<span class='five'>מכלל דלא בעיא גט. </span>אפילו מדרבנן דאי בעיא גט הא קי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף צד.)</span> דאפי' ריח הגט פוסל לכהונה: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: a
trm: סיפא
txt:
<span class='five'>סיפא. </span>לגבי קידושין ודאי כדקאמרת דלא בעיא גט ודקשיא לך שמא יאמרו גירש זה וקידש זה כו' לא אתי למימר הכי אלא אמרי מדנפקא בלא גט קידושי טעות הוו כגון על מנת שאני כהן ונמצא ישראל: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: a
trm: תנאי כתובה
txt:
<span class='five'>תנאי כתובה. </span>מזונייכי וכסותייכי ופירות שאכל נמי לא משלם אע'ג דאין לה כתובה משום דרבנן קנסוה ומשום דאשכחן באלמנה דיש לה פירות שאכל הוא דאיצטריך למימר הכא דאין לה: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: a
trm: דלמא פשע
txt:
<span class='five'>דלמא פשע. </span>ולא הדר מפריש מן הטהור ולקמן פריך כיון דמדאורייתא תרומה היא מדקתני בשוגג תרומתו תרומה היכי מפקעינן לה מקדושתה משום דלמא פשע: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: a
trm: בתרי מאני ציית
txt:
<span class='five'>בתרי מאני ציית. </span>כלומר התם כיון דמתרי מאני כי אמרת ליה הדר תרום מאידך ציית לך וליכא למגזר דלמא פשע אבל מטמא על הטהור דתרוייהו בחד מנא רבו בעציץ נקוב כי אמרת ליה תן זו וחזור והפרש אחרת אינו שומע לך ונותן את הטמאה לכהן ומוטב תחזור זו לטיבלה ויתן טהורה לכהן: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: מאי שנא מהא דתנן
txt:
<span class='five'>מאי שנא מהא דתנן. </span>לא תאכל לכהן עד שיתן על סאה זו תרומה ומעשר ממקום אחר דמחזקינן ליה בטבל גמור [וכאן כמו כן לא היה ליתן לכהן שמא ישרוף טבל טמא ואסור להדליקו כדמוכח בפרק במה מדליקין <span class='mareimakom'>(שבת כו.)</span>]: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: שאני הכא
txt:
<span class='five'>שאני הכא. </span>בטמא וטהור דמדאורייתא תרומה מעלייתא היא אבל מן הנקוב על שאין נקוב הוה ליה מהחיוב על הפטור וכיון דאפטור קא מפריש לא חייל עלה שם תרומה הלכך טבל הוא ואסור אף לכהן ורבנן הוא דגזרי למתבה לכהן הואיל וקרא עליה שם תרומה וישראל זה שנתנה צריך להפריש עלה תרומה ומעשר ואין צריך לחזור ולהפריש ממה שאין נקוב דתרומה דיליה מדרבנן היא והא אפריש עליה ומן שאין נקוב על הנקוב דאמרינן לעיל תרומה היא ומותר לכהן דהוה ליה מן הפטור על החיוב הלכך אע'ג דהא דאפריש עלה לא מיפטר בהך תרומה ולא חייל עליה שם תרומה אפי' הכי לא אמרי' לא תאכל כו' דהא לא איכפת לן אי אכל לה כהן בטבל דאין עליה דין טבל ותרומה כו': 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: ולא תשאו
txt:
<span class='five'>ולא תשאו. </span>הא אם לא תרימו מן המובחר תשאו חטא ואם אינו קדוש נשיאות חטא למה: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: לאוסרו בבת ישראל
txt:
<span class='five'>לאוסרו בבת ישראל. </span>וקנסא בעלמא הוא ולהחמיר ולעשות סייג לתורה ואין זו עקירה אבל להקל על דברי תורה עקירה היא: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: את אשתו קטנה
txt:
<span class='five'>את אשתו קטנה. </span>אם מתה ולא אמרינן שמא עתידה היתה למאן ואשתכח דלאו אשתו הואי וביתומה עסקינן: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: ואע'ג דלא נכנסה לחופה
txt:
<span class='five'>ואע'ג דלא נכנסה לחופה. </span>והא קי'ל <span class='mareimakom'>(לעיל דף כט:)</span> אפי' בגדולה אשתו ארוסה לא אונן ולא מיטמא לה מתה אין יורשה: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: והאמר ר' אליעזר אין מעשה קטנה כלום
txt:
<span class='five'>והאמר ר' אליעזר אין מעשה קטנה כלום. </span>בפרק ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן קח.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 89
dfh: b
trm: מדאורייתא אבוה ירית לה
txt:
<span class='five'>מדאורייתא אבוה ירית לה. </span>כלומר קרובי האב ירתי לה דנישואי קטנה מדרבנן נינהו משום שלא ינהגו בה מנהג הפקר כדאמר בחרש שנשא פקחת <span class='mareimakom'>(לקמן קיב:)</span> אבל תורה לא זיכתה לקדש את הבת לא לאמה ולא לאחיה: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: משלם חולין טהורים
txt:
<span class='five'>משלם חולין טהורים. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ונתן לכהן את הקדש דבר הראוי להיות קדש בפרק כל שעה <span class='mareimakom'>(פסחים לב.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: תבא עליו ברכה כו'
txt:
<span class='five'>תבא עליו ברכה כו'. </span>אמאי קנסת ליה מאי מזיד יש כאן אע'פ שיודע שהן טמאים נתכוין הוא לתשלומין הגונים: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: דאכל מיניה וכו'
txt:
<span class='five'>דאכל מיניה וכו'. </span>ואע'ג דתשלומין נעשים תרומה ולא חזו ליה בימי טומאה הא מיהא לתשלומין מעליא איכוון: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: תרומה טמאה לא חזיא לאכילה
txt:
<span class='five'>תרומה טמאה לא חזיא לאכילה. </span>כהן טהור קאי עלה בעשה בפ' הערל <span class='mareimakom'>(לעיל עג:)</span>  א] וכהן טמא קאי עלה במיתה דלא חלק הכתוב לגבי טומאת הגוף בין קדשים טהורים לקדשים טמאים: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: והכא דמדאורייתא תשלומין מעליא נינהו
txt:
<span class='five'>והכא דמדאורייתא תשלומין מעליא נינהו. </span>דחולין טמאים נמי ראויין להיות קדש כדרבי אילעי לעיל <span class='mareimakom'>(דף פט:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: קנסו שוגג אטו מזיד איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>קנסו שוגג אטו מזיד איכא בינייהו. </span>לרבי מאיר בשוגג תשלומיו תשלומין ולא בעי לשלומי תו טהורים ואתו רבנן למימר בין בשוגג בין במזיד בעי מיהדר תשלומין: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: a
trm: שב ואל תעשה
txt:
<span class='five'>שב ואל תעשה. </span>לאו עקירה היא כגון אכילת בשר עשה היא ואמור רבנן שב ואל תאכל לאו עקירה בידים הוא אלא ממילא היא מיעקרא אבל תרומה דקאמר לא עשה ולא כלום ומפקת לה לחולין עקירה ממש היא:  אמר


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: ערל
txt:
<span class='five'>ערל. </span>דאמר בפסחים <span class='mareimakom'>(דף צב.)</span> הפורש מן הערלה כפורש מן הקבר וגר שנתגייר ערב הפסח אין שוחטין עליו ואמר בגמרא טעמא דבית הלל גזירה שמא יטמא לשנה הבאה כו' בפרק האשה אלמא משום גזירה דרבנן מבטלינן ליה מפסח: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: הזאה
txt:
<span class='five'>הזאה. </span>שבות ולית עלה בשבת אלא איסורא דרבנן ועומדת בפני הפסח ומבטלתו דאמרי' הזאה שבות ואינה דוחה שבת: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: ואזמל
txt:
<span class='five'>ואזמל. </span>לגבי מילה אמור רבנן <span class='mareimakom'>(שבת דף קל:)</span> אין מביאין אותו דרך גגות וקרפיפות והוצאה דידהו מדרבנן ומיעקרא מילה בזמנה: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: וסדין בציצית
txt:
<span class='five'>וסדין בציצית. </span>דמדאורייתא שרי דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> לא תלבש שעטנז אבל גדילים תעשה לך וגזור רבנן משום כסות לילה שפטור מן הציצית והוי כלאים שלא במקום מצוה במסכת מנחות בהתכלת <span class='mareimakom'>(דף מ.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: וכבשי עצרת
txt:
<span class='five'>וכבשי עצרת. </span>לא קבלתי מרבותי ומ'מ כך נראה בעיני וכשר הדבר ששנו בתוספתא ומייתי לה במסכת ביצה בגמרא פרק שני <span class='mareimakom'>(דף כ:)</span> כבשי עצרת ששחטן שלא לשמן הדם יזרק והבשר יאכל דכל הזבחים שנזבחו שלא לשמן כשרין אלא שלא עלו לבעלים לשם חובה והרי הן כשלמים דעלמא ואם היתה שבת שחלה עצרת בשבת וניתנה שבת לדחות אצל לשמן וטעה זה ושגג בשלא לשמן לא יזרוק ואם זרק הורצה כו' והא הכא דזריקה בשבת שבות בעלמא הוא כדשנינן התם שאני שבות דשבת כו' וקתני לא יזרוק ועקרא שבות דרבנן ג' עשה דזריקת דם ודהקטרת אימורים ודאכילת בשר אלא שב ואל תעשה שאני: שופר ולולב מצות עשה ומבטלינן להו בשבת מדרבנן משום גזירה שמא יטלנו בידו כו': 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: כגון אליהו בהר הכרמל
txt:
<span class='five'>כגון אליהו בהר הכרמל. </span>שהקריב בבמה ושעת איסור הבמות היתה ואיכא כרת דשחוטי חוץ וכרת דהעלאה: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: ביטלו
txt:
<span class='five'>ביטלו. </span>בעל ששלח גט לאשתו וקדם ובא אצלה או ששלח לה שליח ואמר לה גט ששלחתי לך בטל הוא הרי זה בטל ותנן <span class='mareimakom'>(גיטין דף לב.)</span> בראשונה היה עושה בית דין במקום אחר ומבטלו ולא היה מודיע לה התקין רבן גמליאל הזקן שלא יהיו עושין כן מפני תקון העולם דזימנין דמבטל ולא ידעה ואינסבא ובניה ממזרים ועלה תני בטלו לגט לפני בית דין במקום אחר אחר תקנת רבן גמליאל מבוטל: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: והא הכא דמדאורייתא מצי מבטל ליה
txt:
<span class='five'>והא הכא דמדאורייתא מצי מבטל ליה. </span>עד דמטי לידה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> ונתן בידה ועד דמטי לידה לאו גיטא הוא: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: ואפקעינהו רבנן
txt:
<span class='five'>ואפקעינהו רבנן. </span>על ידי גט זה לקידושין מינה ושוינהו למעות דקידושין מתנה למפרע דהפקר ב'ד היה הפקר: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: א'ל
txt:
<span class='five'>א'ל. </span>כיון דבדעתא דרבנן תלה ורבנן אמור דכי יהיב לה גט כי האי תבטל ביאה דתיהוי בעילת זנות ואית דאמרי תינח קדיש בכספא דקידושי כסף דרבנן קדיש בביאה דקידושין דמדאורייתא נינהו מאי איכא למימר וטעות גדול הוא בידם דקידושי כסף דאורייתא נינהו ומג'ש דקיחה קיחה משדה עפרון גמר לה במסכת קידושין <span class='mareimakom'>(דף ב.)</span> וג'ש בסיני נאמרה וכל י'ג מדות ואי קידושי כסף מדרבנן מי קטלינן נפשא עלייהו דבעל ארוסה בסקילה ועוד מאי שינויא דשני שויוה רבנן כו' הא קשיא ליה היכי מצו רבנן לאפקועי מידי דאורייתא ומשני ליה שויוה רבנן הא נמי אפקעתא היא: 


lvr: 31
pgn: 90
dfh: b
trm: שהיה רוכב על סוס
txt:
<span class='five'>שהיה רוכב על סוס. </span>ואלו הן משום שבות לא עולין באילן ולא רוכבין ע'ג בהמה <span class='mareimakom'>(ביצה דף לו:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: או שנבעלה בעילת זנות
txt:
<span class='five'>או שנבעלה בעילת זנות. </span>כגון לעובד כוכבים ועבד וחלל וכל הנך דאמר באלמנה לכ'ג <span class='mareimakom'>(לעיל סח.)</span> דמפסלא בהו בת כהן מתרומה גבי לויה לא פסלי ממעשר: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: בתרומה דרבנן
txt:
<span class='five'>בתרומה דרבנן. </span>דאילו בתרומה דאורייתא לא איצטריך למיתני דכיון דקנסוה אמעשר כ'ש אתרומה: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: כתובת בנין דיכרין
txt:
<span class='five'>כתובת בנין דיכרין. </span>דתנן בכתובות <span class='mareimakom'>(דף נב:)</span> כתובת בנין דיכרין  דיהוין ליכי מינאי אינון ירתין כסף כתובתיך יתר על חולקהון דעם אחוהון ואם מתה בחייו ונשא שניה וילדה לו ומת הוא בני שניה אפי' הן נקבות נוטלין כתובת אמן כחוב גמור שהרי נתאלמנה מאביהן ובני ראשונה אם יש זכרים נוטלין כתובת אמן ואף על גב דמתה בחייו דרבנן תקון כתובת בנין דיכרין כדי שיקפוץ אדם ויתן לבתו כבנו והכא לא שקלי יורשין דילה כתובת בנין דיכרין אלא בני הכשרה נוטלין כתובת אמן והשאר חולקין בשוה: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: אחיו של שני חולץ מדרבנן
txt:
<span class='five'>אחיו של שני חולץ מדרבנן. </span>דמדאורייתא לא רמיא קמיה ורבנן הוא דאצרכוה חליצה משום גזירה שמא יאמרו גירש זה ונשא זה כדאמרן לגבי גט: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: הני דיתבא תותיה
txt:
<span class='five'>הני דיתבא תותיה. </span>ואיכא למימר אתי לקיומה הואיל ונוהג בה מנהג נשים ואפי' הכי לא קנסי כ'ש כתובה דזהו תחלת גירושין כי שקלה כתובה: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: a
trm: לענין איסורא
txt:
<span class='five'>לענין איסורא. </span>ולעולם כדקא ס'ד מעיקרא כזדון איש באשת איש ומיהו לענין גט לא קמיירי דאע'ג דמדמי לה לזדון בעיא גיטא:  ולא


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: ולא מייתא קרבן
txt:
<span class='five'>ולא מייתא קרבן. </span>דיחיד שעשה בהוראת ב'ד פטור כדילפינן בהוריות <span class='mareimakom'>(דף ב:)</span> מבעשותה: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: הך קמייתא
txt:
<span class='five'>הך קמייתא. </span>דקתני חוץ מאשת איש כולה רבנן היא ולא תיתני שניסת דמשמע אבל בעדים לא אלא תריץ ושניסת ומשתמעין תרוייהו: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: חוץ מאשת איש
txt:
<span class='five'>חוץ מאשת איש. </span>דהיינו בעדים ושניסת ע'פ ב'ד בעד אחד דתרוייהו בעו גט וכיון דבעינן גיטא אלמא מילתא היא ומתסרא אקמא: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: כתב לשם מלכות שאינה הוגנת
txt:
<span class='five'>כתב לשם מלכות שאינה הוגנת. </span>סופר שהיה צריך למנות למלכי ישראל או לשם מלכות אחרת כגון לשם מלכי רומי ותנא קרי לה שאינה הוגנת משום דאין להם לא כתב ולא לשון כדכתיב <span class='mareimakom'>(עובדיה א)</span> בזוי אתה מאד: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: והלכה צרתה ונשאת לשוק
txt:
<span class='five'>והלכה צרתה ונשאת לשוק. </span>שנפטרה בייבום חברתה ואח'כ נמצאת זו אילונית ואין ביאתה פוטרת צרתה כדאמר בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> פרט לאילונית שאין יולדת: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: תצא
txt:
<span class='five'>תצא. </span>צרתה מזה שניסת לו ומיבמה ורבי עקיבא היא <span class='mareimakom'>(לקמן דף צב.)</span> דעביד חייבי לאוין כגון יבמה לשוק כחייבי כריתות כאשת איש ממש: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: כל עריות שאמרו פוטרות צרותיהן
txt:
<span class='five'>כל עריות שאמרו פוטרות צרותיהן. </span>לשוק בלא חליצה ויבום כגון ט'ו נשים דפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ב.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: הלכו צרות אלו ונישאו
txt:
<span class='five'>הלכו צרות אלו ונישאו. </span>לשוק ונמצאת הערוה אילונית ונודע שהוזקקה צרתה לייבום למפרע דערוה אילונית אינה פוטרת צרתה דאילונית מקח טעות הוא ולאו אשתו היא ואין זו צרת ערוה וזקוקה ליבם כדתנן בפ'ק <span class='mareimakom'>(שם)</span> וכולן שמתו או שמיאנו או שנמצאו אילונית צרותיהן מותרות: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: גט לאיש ושובר לאשה
txt:
<span class='five'>גט לאיש ושובר לאשה. </span>שהבעל נותן שכר הגט והאשה כותבת שובר לגבות כתובתה מן בעלה ולתת לו השובר שאם לא היתה נותנת לו שובר לא יפרע לה כתובה: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: גט קרח
txt:
<span class='five'>גט קרח. </span>בגט מקושר קמיירי כדאמר בבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף קס.)</span> גט פשוט עדיו מתוכו גט מקושר עדיו מאחוריו כשהיה כופלו חותם העד על הכפל וחוזר וכופלו וחותם עד שני וכן שלישי ואם היו קשריו מרובים מעדיו היינו גט קרח ופסול: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: אמר ליה ולא שנינהו אמר ליה ואשינויי לסמוך
txt:
<span class='five'>אמר ליה ולא שנינהו אמר ליה ואשינויי לסמוך. </span>אם זה דוחק ומתרץ לדחוק התשובה אנן ממילא שמעינן דלא אמרינן מאי הוה לה למיעבד (: 


lvr: 31
pgn: 91
dfh: b
trm: ופסק.</span>) ונמנע ולא עבד עובדא: <span class='five'>ולקלא לא חיישינן
txt:
<span class='five'>ופסק.</span>) ונמנע ולא עבד עובדא: <span class='five'>ולקלא לא חיישינן. </span>אם ניסת בבית דין ואח'כ יצא קול שבעלה חי ולפנינו לא בא:  כל


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: כיון דאתאי לב'ד ושרינן לה
txt:
<span class='five'>כיון דאתאי לב'ד ושרינן לה. </span>הואיל והוצרכה לבא לב'ד להתירה אלמא בחי הוה מספקינן ליה קודם נשואין והלכך כמי שיצא הקול מאותה שעה דמי קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: אין זו הוראה
txt:
<span class='five'>אין זו הוראה. </span>לסמוך עליה ולפטור יחיד שעשה על פיהם או אם עשו צבור על פיהם אין מביאין פר כשאר העלם דבר אלא כל אחד כשבה או שעירה שאין זה העלם דבר אלא טעות כסבורים שבא בעולם דבר שלא בא דהא לכ'ע גליא השתא דטעות הואי והכא נמי דמתני' טעות היא כסבורים שמת והנה בא בעלה והכל רואים אלא אעד סמוך: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: תדע דהוראה היא
txt:
<span class='five'>תדע דהוראה היא. </span>ע'י הוראת ב'ד היא ניסת ועלייהו תליא ולא אעד דהא בכל התורה עד אחד לא מהימן והכא מהימן דתורה לא האמינתו והם האמינוהו ועבדינן אפומייהו: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: מאי טעמא לאו משום דהוראה היא
txt:
<span class='five'>מאי טעמא לאו משום דהוראה היא. </span>וכשהורו שחלב הקיבה מותר דאיעלם מינייהו וסמוך אדעתייהו והכא נמי אדעתייהו הוא דסמוך דאמרי כל אשה דייקא ומינסבא ונמצא דטעו בהוראתן דהא לא דייקא ואינסבא: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: מ'ט לאו משום
txt:
<span class='five'>מ'ט לאו משום. </span>דאמרינן עד קמא אטעיין והאי בתראה מהימן דאי קמייתא הוראה היא דאדעתין סמכי מכי חזינן טעמא על ידי השנים הללו דלא אורינן שפיר היכי מצינן למיהדר לדעתין קמייתא: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: יקוב הדין את ההר
txt:
<span class='five'>יקוב הדין את ההר. </span>בניסת ע'פ ב'ד לא אמרינן ע'פ ב'ד הוא ומפטרא אלא הולכין אחר עומק הדברים ואמרינן טעותא הוא דאעד סמוך ותביא חטאת שמינה: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: א'כ מאי יקוב כו'
txt:
<span class='five'>א'כ מאי יקוב כו'. </span>מדתני הכי משמע דאי לא מעיינין בה שפיר לפום ריהטא הוה פטר לה: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: על כל ביאה וביאה
txt:
<span class='five'>על כל ביאה וביאה. </span>קסבר רבי אלעזר ביאות מחלקות וטעמא במס' כריתות <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: קרבן אחד על הכל
txt:
<span class='five'>קרבן אחד על הכל. </span>הואיל ולא נודע לה בינתיים והויא לה כאוכל שני זיתי חלב בהעלם אחד: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: ממזר
txt:
<span class='five'>ממזר. </span>וכר'ע מיתוקמא דאמר <span class='mareimakom'>(לעיל דף מט.)</span> יש ממזר מחייבי לאוין: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: a
trm: האי תנא
txt:
<span class='five'>האי תנא. </span>וחכ'א אין ממזר מיבמה אלמא סבירא להו דיש חייבי לאוין שהולד ממזר מהן  תנא דבי ר'ע היא דאיכא תנא בפר' החולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מט.)</span> אליבא דר'ע דאמר יש ממזר מחייבי לאוין דשאר דמחמת קורבה כגון אנוסת אביו לר' יהודה דאמר קאי עלה בלאו בפ' נושאין <span class='mareimakom'>(לקמן צז.)</span> וכגון נושא את חלוצתו דקאי עלה בלא יבנה <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> ולאו דקורבא הוא הוי ממזר: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: אם היה יבמה כהן
txt:
<span class='five'>אם היה יבמה כהן. </span>וזו נישאת לשוק בעד אחד או בשני עדים שאמרו לה מת בעליך ואחר כך מת בנך ואמר שמואל בעיא גט וכיון דיהיב לה גיטא מיפסלא על היבם שהוא כהן משום גרושה: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: נשואין יש בה
txt:
<span class='five'>נשואין יש בה. </span>קס'ד לענין גט דאם ניסת לזר שאמרו לה מת בעליך ואח'כ בנך צריכה גט: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: בזנות
txt:
<span class='five'>בזנות. </span>דהוי כזנות ומיתסרא איבם כרב המנונא ורב אשי דאמר לעיל נותן לה שני גט והותרה לו לית ליה דרב המנונא: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: כדאמר מעיקרא
txt:
<span class='five'>כדאמר מעיקרא. </span>נשואין יש בה לענין גט ולאו משום דקדושי נינהו אלא משום דאי מפקעת לה בלא גט אתי למימר נמי באשה שהלך בעלה למדינת הים וניסת ע'פ ב'ד בעד אחד תצא בלא גט אבל נתקדשה לא בעיא גיטא דהא אשת איש גופה שנתקדשה על פי ב'ד בעד אחד תצא בלא גט כדתנן אע'פ שנתן לה האחרון גט לא פסלה מן הכהונה: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: אינה מקודשת
txt:
<span class='five'>אינה מקודשת. </span>כיון דהשתא לא תפסי בה קדושי לקמיה נמי לא תפסי דאין אדם מקנה דבר שלא בא לעולם: 


lvr: 31
pgn: 92
dfh: b
trm: מי משכחת מרגניתא
txt:
<span class='five'>מי משכחת מרגניתא. </span>אי לאו דאמרי לך לא הוית מסיק אדעתיך דטעמא משום דלא תפסי בה קדושי השתא הוא אלא דאין מקנה דבר שלא בא לעולם ואפילו יש בידו לעשות עכשיו: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: קונם שאני עושה לפיך
txt:
<span class='five'>קונם שאני עושה לפיך. </span>אשה שאמרה לבעלה מה שאני עושה מלאכה יהא אסור לפיך בקונם: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: שמא תעדיף עליו כו'
txt:
<span class='five'>שמא תעדיף עליו כו'. </span>דתנן <span class='mareimakom'>(כתובות דף סד:)</span> מה היא עושה לו משקל ה' סלעים שתי כו' וטפי לא משעבדא ליה ואהעדפה חייל נדר ואע'ג דעדיין לא נעשית המלאכה: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: רב הונא כרב
txt:
<span class='five'>רב הונא כרב. </span>כלומר מרב שהוא רביה קבלה ורב מרבי ינאי וכן כולם זה למעלה מדורו של זה היה: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: עד שלא באו לעולם
txt:
<span class='five'>עד שלא באו לעולם. </span>אם בא לחזור בו קודם ניסן שאז האילנות מוציאין יכול לחזור בו: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: משבאו לעולם אין יכול לחזור בו
txt:
<span class='five'>משבאו לעולם אין יכול לחזור בו. </span>דכי אתו חייל זביני אלמא אדם מקנה דבר שלא בא לעולם: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: כל הימים אלו יו'ט ושבתות
txt:
<span class='five'>כל הימים אלו יו'ט ושבתות. </span>הוי למד להזהר שלא יבטל עונג שבת בשביל תיקון הטבל: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: a
trm: אי נימא עשורי בשבתא ומיכל
txt:
<span class='five'>אי נימא עשורי בשבתא ומיכל. </span>ואיצטריך לאשמועינן דאע'ג דשבת הוא מתקנן פשיטא וכי איצטריך קרא למישרי טלטול דרבנן הפרשת מעשרות בשבת אינה אלא משום שבות דתנן אלו הן משום שבות לא מגביהין תרומות ומעשרות במסכת ביצה <span class='mareimakom'>(דף לו:)</span> והיכא אסר לן קרא טלטול בעלמא דאיצטריך למשרייה הכא:  אלא


lvr: 31
pgn: 93
dfh: b
trm: לכשיביאו שליש
txt:
<span class='five'>לכשיביאו שליש. </span>דהוי גמר מלאכה כדאמר בר'ה <span class='mareimakom'>(דף יג.)</span> ועשת את התבואה לשלש אל תקרי לשלש אלא לשליש: 


lvr: 31
pgn: 93
dfh: b
trm: יבמה לעלמא
txt:
<span class='five'>יבמה לעלמא. </span>עד אחד מתירה לשוק שאומר לה מת יבמיך או מת בעליך ואח'כ מת בנך:  דסניא


lvr: 31
pgn: 94
dfh: a
trm: בעדי הזמה
txt:
<span class='five'>בעדי הזמה. </span>שהאחרונים הזימו את הראשונים ואמרו עמנו הייתם דרחמנא הימנינהו כדכתיב ודרשו השופטים היטב והנה עד שקר <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span> ומוקמינן ליה בעמנו הייתם במסכת מכות <span class='mareimakom'>(דף ה.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: a
trm: סיפא דקתני כו'
txt:
<span class='five'>סיפא דקתני כו'. </span>הא עד אחד מהימן בתמיה מי מהימן עד אחד לומר מתה אשתך לישא אחותה: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לא תידוק מיניה הא עד אחד מהימן דהיא גופה איצטריך לאשמועי' דלא מהימנא ואליבא דר'ע איצטריך דסד'א הואיל ואמר ר'ע יש ממזר מיבמה לשוק חיישא אקלקולא וכי אמרה מת יבמי תנשא קמ'ל דלא מהימנא משום דזימנין דסניא ליה וכדאמרן אבל גבי בעלה לא אמרי' סניא ליה ואית דגרס קמ'ל דאקלקולא דידה חיישא כגון מת בעלי דאי אתי בעלה אמרינן תצא מזה ומזה וכל קלקולי דמתניתין בה הלכך מהימנא אקלקולא דזרעה כגון מת יבמה דאי נמי משקרא לא מקלקלא אלא זרעה ואפילו לר'ע לא חיישא ולא נהירא לי דהא לר'ע היא גופה מקלקלא בכל קלקולי דמתני' כדתנן במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף פ.)</span> ולעיל בשמעתין מייתינן לה בתיובתא הכונס את יבמתו והלכה צרתה וניסת כו' תצא מזה ומזה וכל הדרכים האלו בה ואוקימנא כר'ע אלמא ביבמה לשוק נמי אית לן כל הני קלקולי ועוד אי איהי לא מיקלקלא למה לי למיתנייה כלל הא מסיפא שמעינן דאקלקולא דזרעה לא חיישא דקתני אינה נאמנת לומר מתה אחותי שאכנס לביתה והני ודאי לדברי הכל ממזרים נינהו וקתני דלא מהימנא וכ'ש מת יבמי דחייבי לאוין בעלמא נינהו אלא הא איצטריך לאשמועינן דאע'ג דאיהי מיקלקלא דתצא מבעלה ומיבם לא מהימנא משום דזימנין דסניא ליה: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: a
trm: לא נתגרשה אלא מאישה
txt:
<span class='five'>לא נתגרשה אלא מאישה. </span>כגון שכתב לה גט ואמר לה הרי את מגורשת ממני ואי את מותרת לכל אדם שלא נתגרשה זו לגמרי אלא מאישה נפרדה: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: a
trm:
והיינו ריח הגט דפוסל בכהונה</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>מותרת לחזור לו

txt:
<span class='five'>והיינו ריח הגט דפוסל בכהונה</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> <span class='five'>מותרת לחזור לו. </span>דקדושי שניה אינן כלום והרי היא כזנות ואמר בגמ' <span class='mareimakom'>(לקמן צה.)</span> אותה שכיבתה אוסרתה ואין שכיבת אחותה אוסרתה:  ומותר


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: ומותר בקרובות השניה
txt:
<span class='five'>ומותר בקרובות השניה. </span>לישא בתה דקי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span> נושאין על האנוסה ועל המפותה: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: וגיסו
txt:
<span class='five'>וגיסו. </span>בעל אחות אשתו ובא עד אחד ואמר לו מתה אשתך ולזו אמר מת בעליך ועמד ונשאה ואח'כ באו אשתו וגיסו: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: חוץ מאשת איש שנשאת ע'פ ב'ד
txt:
<span class='five'>חוץ מאשת איש שנשאת ע'פ ב'ד. </span>ומשום גזרה שמא יאמרו גירש זה כו' כדאמרינן לעיל בפירקין <span class='mareimakom'>(דף פח:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: ר'ע מוסיף
txt:
<span class='five'>ר'ע מוסיף. </span>והשתא ס'ד אפילו נשואת אחיו ושמע שמת ויבמה ובא אחיו בעיא גט וכן באחות אשה וטעמא לא ידעינן דהכא ליכא למימר גירשה זה ונשאה זה שאפילו גירשה בעלה אין קדושין של זה תופסין בה וכן לגבי אחות אשה מאחר שבאת אשתו גלוי לכל שאין קידושי שניה קדושין ואפ'ה קניס לה ר'ע אגיטא: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: דאמרי אינשי
txt:
<span class='five'>דאמרי אינשי. </span>כי חזו לארוס קמא אמרי מדנסבה אחוה תנאה הוה ליה לקמא בקדושין ולא נתקיים והא בתרא שפיר נסיב ואי מפיק לה בלא גט נמצאת אשת איש נראית יוצאה בלא גט וכן אחות אשה כו': 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: אבל נשואין
txt:
<span class='five'>אבל נשואין. </span>כי מתני' דאשתו הראשונה היתה נשואה לו מי איכא למימר תנאה הוה ליה בנשואין הא כ'ע ידעי דאין אדם משים בעילתו בעילת זנות הלכך קים להו דנישואי שניה אינם כלום: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: אי ר'ע
txt:
<span class='five'>אי ר'ע. </span>אי מתני' ר'ע היא דקמהפכת לאוקומי נמי כר'ע ליתני חמותו אמרו לו מתה אשתך ונשא אמה דלר'ע חמותו לאחר מיתת אשתו שריא: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: ואת אחת מהן
txt:
<span class='five'>ואת אחת מהן. </span>שכן בלשון יוני קורין לאחת הינא ואמרה רחמנא אחרונה שנשא באיסור תשרף: 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: אותו ואת שתיהן
txt:
<span class='five'>אותו ואת שתיהן. </span>כדקבעינן התם בסנהדרין מאי בינייהו הא ודאי אשתו גמורה לא אמר ר'ע דבשרפה שהרי עניה זו מה חטאה הרי בהיתר נשאת לו ואמר אביי משמעות דורשין איכא בינייהו דר'ע סבר תרתי כתיבי חמותו ואם חמותו נפקי מהאי קרא דבשרפה דהכי אמר קרא איש כי יקח את אשה ואמה ושתיהן לאיסור כגון שנשא חמותו ואם חמותו באש ישרפו ור' ישמעאל סבר חדא כתיב חמותו לחודה שמעינן מינה דהאי כי יקח את אשה היינו אשתו הראשונה הנשאת בהיתר ואת אמה זו חמותו ואמר רחמנא ישרפו אותו ואת אחת מהן ואם חמותו דבשרפה מג'ש נפקא לן באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(סנהדרין עה:)</span> ורבא אמר חמותו לאחר מיתת אשתו איכא בינייהו דלר' ישמעאל בשרפה דה'ק אותו ואת אחת מהן אפי' אין שתיהן קיימות כגון שמתה אשתו ונשא את אמה תשרף ור'ע סבר אותו ואת שתיהן בזמן ששתיהן קיימות אשתו וחמותו ישרפו אותו ומסתמא כדינו כן דין חמותו דהשוה הכתוב אשה לאיש לכל עונשין שבתורה ומתני' דלא קתני חמותו הניחא לאביי דאמר משמעות דורשין איכא בינייהו לר'ע נפקא ליה אם חמותו מהאי קרא ולר' ישמעאל לא נפקא ליה מהכא ולא איירי ר' ישמעאל ור'ע בחמותו לאחר מיתה כלל שפיר אלא לרבא ליתנייה. ומשנינן נהי דמיעטה קרא לחמותו אחר מיתה משרפה כו': 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: מידי דהוה אאשה שהלך בעלה למדינת הים
txt:
<span class='five'>מידי דהוה אאשה שהלך בעלה למדינת הים. </span>דמיתסרא לבעלה בשכיבת האחרון ואע'פ שהיא שוגגת ואמאי קתני מתני' מותרת לחזור לו: ומשנינן לא דמי אשה שהלך כו': 


lvr: 31
pgn: 94
dfh: b
trm: דבמזיד מיתסרא מדאורייתא
txt:
<span class='five'>דבמזיד מיתסרא מדאורייתא. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> והיא לא נתפשה דמשמע איסורא הלכך בשוגג כגון ע'פ ב'ד גזרו בה רבנן:  אחות


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: אחות אשה
txt:
<span class='five'>אחות אשה. </span>דאפילו במזיד בא על אחותה לא מיתסרא אשתו עילויה מדאורייתא כדקתני לקמן הלכך בשוגג כו': 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: מקום שבא על איסור קל
txt:
<span class='five'>מקום שבא על איסור קל. </span>לקמן מוקים לה באשת איש ואמאי קרי לה איסור קל שאין האוסרה אוסרה כל ימיו שהרי היתר יש בגט: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: לא נאסרה במותר לה
txt:
<span class='five'>לא נאסרה במותר לה. </span>כדדרשינן <span class='mareimakom'>(לעיל דף נו:)</span> הא נתפשה מותרת: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: בא עליה האחד
txt:
<span class='five'>בא עליה האחד. </span>גירשה השני והחזירה הראשון הרי לך איסור קל בלאו ואסרה על השני דהדר הויא לגביה גרושתו משנשאת והיינו נאסר האוסר נאסר שני זה שהיה אוסרה על זה הראשון שהחזירה: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: מה למחזיר כו'
txt:
<span class='five'>מה למחזיר כו'. </span>תאמר בבא על אחות אשתו שתאסר אשתו שלא נטמא גופה ואיסור אחות אשתו אינו איסור עולם שאם מתה אשתו מותר באחותה: איסור ברוב לא גרסי': 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: אילימא יבמה לאחר
txt:
<span class='five'>אילימא יבמה לאחר. </span>שבא עליה אחד מן השוק והיינו איסור קל דלאו בעלמא וקתני נאסר האוסר נאסר בה יבמה שהיה אוסרה על זה וכדרב המנונא: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: ואיסורה ברוב
txt:
<span class='five'>ואיסורה ברוב. </span>לכל אדם היא באיסור עד שלא חלצה תאמר באחות אשה שאינה אסורה אלא לזה: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: אלא יבמה לאחין
txt:
<span class='five'>אלא יבמה לאחין. </span>שבא עליה אחד מן האחין באיסור אסרה על האוסרה עליו והיכי דמי דעבד בה קמא מאמר ואסרה על אידך והאי מאמר יבמין דרבנן הוא ולאו קדושין גמורין למיהוי אשת איש וכי בא עליה שני בא על איסור קל הוא ואפ'ה אסרה על הראשון האוסרה עליו: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: מאי איריא בא עליה
txt:
<span class='five'>מאי איריא בא עליה. </span>שני דקתני מקום שבא על איסור קל אפילו חזר ועשה בה מאמר נמי אסרה לבעל המאמר הראשון כרבנן דאמרי יש מאמר אחר מאמר: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: אלא אפילו נתן גט
txt:
<span class='five'>אלא אפילו נתן גט. </span>כלומר אלא פריך הכי אפילו עשה זה מאמר ובא אחיו ונתן גט או חלץ פסלה על ידו: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: אי נימא לבעל
txt:
<span class='five'>אי נימא לבעל. </span>שנבעלה לבעל אחר שקינא לה ונסתרה דאסירא ליה דכתיב ונסתרה והיא נטמאה <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> וקתני נאסר האוסר אסרה על הבועל אפילו לאחר מיתתו או אפילו כשיגרשנה: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: a
trm: מאי איריא בא עליה
txt:
<span class='five'>מאי איריא בא עליה. </span>בלא בא עליה נמי משעה שנסתרה עמו נאסרה על בעל ועל בועל לעולם עד שתשתה כדתנן <span class='mareimakom'>(סוטה דף כז:)</span> נטמאה נטמאה שתי פעמים אחד לבעל ואחד לבועל: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: אלא אמר רבא אשת איש
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא אשת איש. </span>והיינו איסור קל לגבי אחות אשה לפי שאין האוסר אוסרה כל ימיו שאפילו בחייו יש לה היתר בגט אבל אשתו האוסרתו באחותה אוסרתו כל ימיה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm:
כל שאין פוסל ע'י עצמו אין פוסל על ידי אחרים מבעי ליה</span>: <span class='five'>אלא כי היכי דאשת גיסו אסורה אשתו נמי אסורה

txt:
<span class='five'>כל שאין פוסל ע'י עצמו אין פוסל על ידי אחרים מבעי ליה</span>: <span class='five'>אלא כי היכי דאשת גיסו אסורה אשתו נמי אסורה. </span>הואיל ואהנו הני נשואין לפוסלה על בעלה אהנו נמי להיות חשובה כאשתו ולאסור את אחותה עליו משום אחות אשה מדרבנן: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: א'ר אמי
txt:
<span class='five'>א'ר אמי. </span>האי כל שאינו פוסל ארישא קאי דאיירי באינו פוסל ע'י אחרים דאיירי לעיל בנשאת על פי עדים תצא והיא מותרת לבעלה וקתני סיפא ואחר כך באתה אשתו מותרת לחזור לו לא שנא ע'פ עדים שאמרו לו מתה אשתך ולאחות אשתו אמרו מת בעליך דאשת גיסו שריא לחזור לבעלה לא שנא ע'פ עד אחד דאשת גיסו אסורה אשתו שריא: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: וקא'ל רבי יוסי
txt:
<span class='five'>וקא'ל רבי יוסי. </span>בעל פי ב'ד פליגנא עלך דהואיל ופוסל על ידי אחרים פוסל ע'י עצמו אבל בעל פי עדים מודינא לך: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: לעולם אסיפא
txt:
<span class='five'>לעולם אסיפא. </span>כדנקט ואזיל סידרא דמתניתין בנשאת בעד אחד ומאי פוסל ואין פוסל איכא חדא דאזיל אשתו וגיסו למדינת הים וחדא דאזיל ארוסתו וגיסו למדינת הים: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: וקא'ל רבי יוסי אשתו דליכא למימר תנאה הואי ליה
txt:
<span class='five'>וקא'ל רבי יוסי אשתו דליכא למימר תנאה הואי ליה. </span>להאי באשתו ראשונה וכ'ע ידעי דנשואי שניה טעות הן ולא אתי למימר גירשה בעלה ונשאה זה דהא אפילו גירשה בעלה אסורה להאי ומידע ידעי דסהדי אטעינהו אינו פוסל ע'י גיסו כשאר אשה הנשאת בעד אחד דהתם הוא דאתי למימר גירש זה כו' ואי מחזיר אמרי זה מחזיר גרושתו מן הנשואין אבל הכא לא הלכך אין פוסל נמי על ידי עצמו אבל היכא דהואי קמייתא ארוסתו דאיכא למימר תנאה הוה ליה בקדושין סברי אינשי דנשואי שניה נשואין גמורין ואמרי גירשה בעלה ונשאה זה ואי משום אחות אשה תנאה הוה לו בקדושי ראשונה ולא נתקיים ואי הדרא אשת גיסו לבעלה אמרי אינשי מותר להחזיר גרושתו משניסת הלכך הוא פוסל על ידי אחרים והואיל ואהנו מעשיו פוסל נמי ע'י עצמו ולתנא קמא טעמא דהניסת בעד אחד אסורה לחזור לאו משום שמא יאמרו זה מחזיר גרושתו משנשאת אלא משום דקנסוה רבנן משום דלא דייקא שפיר הלכך כל מאן דנסבה פסל לה אקמא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm:
הא דאזיל אשתו וגיסו והא דאזיל ארוסתו וגיסו </span>וה'ג <span class='five'>אשתו וגיסו דליכא למימר תנאה ה'ל בנשואין דאין פוסל על ידי אחרים</span>: לישנא אחרינא גרס לה הא דנסיב אשת גיסו והא דנסיב ארוסת גיסו ואין אדם יכול להעמידה: <span class='five'>הלכה כרבי

txt:
<span class='five'>הא דאזיל אשתו וגיסו והא דאזיל ארוסתו וגיסו </span>וה'ג <span class='five'>אשתו וגיסו דליכא למימר תנאה ה'ל בנשואין דאין פוסל על ידי אחרים</span>: לישנא אחרינא גרס לה הא דנסיב אשת גיסו והא דנסיב ארוסת גיסו ואין אדם יכול להעמידה: <span class='five'>הלכה כרבי יוסי. </span>קסלקא דעתך אכולא מילתא דרבי יוסי קאי שמואל ואמר דהאי דמתסרא אשה הנשאת בעד אחד משום שמא יאמרו גירש זה ונשא זה והוא מחזיר גרושתו משנשאת וכל היכא דאיכא למימר הכי מיתסרא ואפילו היא אחות ארוסתו של ראשון הואיל ואיכא למימר תנאה הוה ליה בקמייתא: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: ואמר רב הונא
txt:
<span class='five'>ואמר רב הונא. </span>מאי אשת איש דקאמר רב כגון שקידש אחיו אשה כו' שאלמלא נשאה ראשון תרווייהו מודו דמותרת לחזור לו דליכא למימר מחזיר גרושתו הוא דהא הכל יודעים שטעות היתה שאם גירשה לא היתה נשאת לאחיו אבל קידש בההיא אמר רב הרי היא כאשת איש הניסת בעד אחד שאסורה לבעלה וזו נמי אסורה לראשון שהוא עכשיו יבמה דאמרי אינשי הראשון תנאה הוה ליה בקדושין ולא נתקיים ומותרת היתה לשני ועכשיו יוצאה משני ונושאה ראשון ונמצא נושא את אשת אחיו: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: ושמואל אמר אינה כאשת איש ושריא
txt:
<span class='five'>ושמואל אמר אינה כאשת איש ושריא. </span>לראשון דלא אמרי תנאה הוה דמלתא דלא שכיחא היא אלא ידעי דטעות הוא ואטעינהו סהדי אלמא לשמואל לא מסקי אינשי תנאה אדעתייהו וגבי ארוסתו וגיסו אמאי אמר שמואל הלכה כרבי יוסי דמיתסרא אשת גיסו לגיסו: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: דלמא אדרבי אמי
txt:
<span class='five'>דלמא אדרבי אמי. </span>כדתרצה רבי אמי לטעמא דרבי יוסי דלא איירי בתנאה כלל דאפילו באשתו וגיסו נמי פוסל ואע'ג דליכא למיחש לתנאה ודשמואל אדשמואל תו לא קשיא דלא דמי אחות אשה ואשת אח דאחות אשה אי קדים ואתא גיסו מקמי אשתו הא מיתסרא אשת גיסו מיד אגיסו ובעיא גט משני משום שמא יאמרו גירש זה ונשא זה ואי אמרת משום אחות אשה אמרי מתה אשתו אבל באשת אחיו מכי חזו דאתא אחיו תו לא אמרי גירש זה ונשא זה דהא גרושת אחיו היא לו: 


lvr: 31
pgn: 95
dfh: b
trm: וא'נ אדרבי יצחק נפחא ממאי דאפוסל
txt:
<span class='five'>וא'נ אדרבי יצחק נפחא ממאי דאפוסל. </span>קאמר שמואל הלכה ותקשה לך דלמא לשמואל אפילו בארוסתו וגיסו נמי לא פסיל והאי דקאמר הלכה כרבי יוסי אאין פוסל קאמר לאפוקי מדתנא קמא דאפילו גבי אשתו וגיסו דאשת גיסו אסירא קא משמע לן שמואל כרבי יוסי דשריא:  הכי


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: אי נמי ליתא לדרב הונא כלל ובדרב המנונא קמיפלגי</span>: <span class='five'>והא אפליגו בה חדא זימנא
txt:
<span class='five'>אי נמי ליתא לדרב הונא כלל ובדרב המנונא קמיפלגי</span>: <span class='five'>והא אפליגו בה חדא זימנא. </span>בהאי פירקא גופיה <span class='mareimakom'>(לעיל דף צב:)</span> דאמר שמואל בעניותינו צריכה גט: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: וחזרו ואמרו לו מתה
txt:
<span class='five'>וחזרו ואמרו לו מתה. </span>השנייה ונשא אחותה של שנייה מאמה ולא מאביה ונמצאת שלישית רחוקה מן הראשונה ולא קרובתה היא: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: חזרו ואמרו לו מתה
txt:
<span class='five'>חזרו ואמרו לו מתה. </span>ונשא אחותה של שלישית זו מאביה ולא מאמה נמצאת רביעית רחוקה מן השנייה וכ'ש מן הראשונה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: חזרו ואמרו לו מתה
txt:
<span class='five'>חזרו ואמרו לו מתה. </span>ונשא אחותה מאמה ורחוקה מן השלישית ואח'כ אמרו לו כולן קיימות: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: מותר בראשונה ובשלישית ובחמישית
txt:
<span class='five'>מותר בראשונה ובשלישית ובחמישית. </span>שאין קרובות זו לזו ואף על גב שהשלישית אחות השנייה היא שריא דקדושי שנייה לא תפסי דאחות אשה היא והויא לה כאנוסה ומפותה ותניא <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span> אנס אשה מותר לישא בתה דלא אסרה תורה אלא אחות אשה והיכא דלא תפוס קדושין לאו אשה היא וכן חמישית אף על פי שהיא אחות הרביעית מותרת הואיל ותפסי קדושי שלישית נמצאת ביאת רביעית שהיא אחות שלישית ביאת זנות ולא אסרה חמישית עליו: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: פוסלין על ידו
txt:
<span class='five'>פוסלין על ידו. </span>דביאתו לא קנייה לגמרי אלא כמאמר בעלמא והא קי'ל <span class='mareimakom'>(לעיל דף נ.)</span> דיש מאמר וגט וביאה וחליצה אחר מאמר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: לבסוף לא פסיל
txt:
<span class='five'>לבסוף לא פסיל. </span>אם עשה בה גדול מאמר קודם ביאת בן תשע לא פסיל לה ביאת בן תשע אבעל מאמר: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: והתני רב זביד כו'
txt:
<span class='five'>והתני רב זביד כו'. </span>ומשני ביאת בן תשע פסלה אפי' בסוף אבל מאמרו של בן תשע אם הוא תחלה פסיל לבסוף לא פסיל: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: חסורי מחסרא כו'
txt:
<span class='five'>חסורי מחסרא כו'. </span>אבל ביאה אפי' בסוף כיצד בן ט' שנים שבא על יבמתו פסל ע'י אחין שעשו בה מאמר תחלה דהא כיצד אבסוף קאי: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: עשו חליצת בן ט'
txt:
<span class='five'>עשו חליצת בן ט'. </span>לדחות כגט בגדול שפוסל ע'י אחין וצריכה חליצה כן חליצת בן ט' אינה לפטור אלא לפסול: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: a
trm: וזוטר
txt:
<span class='five'>וזוטר. </span>מגט דגדול אבל חליצתו הויא כגט דגדול ומשום הכי לא תני כגיטו והשתא קמפרש ואזיל מאי בצירותיה דגטו מגט דגדול לר'ג כו':  מתני'


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: פוסל על ידו
txt:
<span class='five'>פוסל על ידו. </span>דהויא ליה כמאמר אחר מאמר דשניהם תופסין בה וכיון דבעיא גט משני קם ביתא עליה בכיון שלא בנה שוב לא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ור' שמעון אומר לא פוסל
txt:
<span class='five'>ור' שמעון אומר לא פוסל. </span>כדתני טעמא בגמ' וכגון דבביאת שני שגגה דאי במזיד הא קי'ל <span class='mareimakom'>(נדה דף מה.)</span> ביאתו ביאה ונהרגת עליו: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: פסלה
txt:
<span class='five'>פסלה. </span>לראשונה על עצמו וכ'ש לשנייה דבית אחד הוא בונה ואין בונה שני בתים וכיון דאין ביאתו בראשונה קנין גמור מהניא ביאת שנייה להצריכה גט וכיון דיהיב גט קם כוליה ביתא בלא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ור'ש אומר לא פוסל
txt:
<span class='five'>ור'ש אומר לא פוסל. </span>דלרבי שמעון ביאת בן תשע לא קניא ומשיירא אלא ספק קניא ספק לא קניא אי קניא קני לגמרי ולא קמהניא ביאת אחיו וכן ביאתו בצרתה ואי לאו קניא הוה ליה כמי שלא בעל לא זו ולא זו ומותר לקיים הראשונה אבל שנייה לא מקיים דלמא ביאתו קניא בראשונה וקיימא שנייה עליה באיסור שני בתים: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ביאת שני אינה ביאה
txt:
<span class='five'>ביאת שני אינה ביאה. </span>דקי'ל <span class='mareimakom'>(לעיל דף נ.)</span> אין ביאה אחר ביאה והוה ליה ביאת שני כביאת איניש דעלמא וכיון דשוגגת היא שריא: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: מתני' דלא כבן עזאי
txt:
<span class='five'>מתני' דלא כבן עזאי. </span>מתני' דחשיב ביאה זו כמאמר וקתני דמהני מאמר אחר מאמר בין ביבם אחד ושתי יבמות כי סיפא בין שני יבמין ויבמה אחת כגון רישא דלא כבן עזאי: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת
txt:
<span class='five'>יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת. </span>דתרוייהו מעיקרא לענין זיקה כי הדדי נינהו ומאמר דקמא לאו קנין גמור הוא דביאה הוא דכתב רחמנא ורבנן הוא דאמור דליהני משום גזירה כדמפרש בפ' רבן גמליאל <span class='mareimakom'>(לעיל דף נ:)</span> הילכך לא גרע בתרא מקמא דלכל חד וחד תקינו מאמר בה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד
txt:
<span class='five'>ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד. </span>שכל כחו וקנינו שהיה לו לענין מאמר נתן בראשונה ודחה את השנייה. ואית דגרס לה איפכא ולשון ראשון נראה וכן שמעתי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו ומת חולצת ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו ומת חולצת ולא מתייבמת. </span>שיש עליה זיקת שני יבמין שבמאמר זה לא יצתה מידי זיקת נפילה ראשונה וחלה עליה זיקת נפילה שנייה ותנן בפ' ארבעה אחין <span class='mareimakom'>(לעיל דף לא:)</span> מי שעליה זיקת יבם אחד ולא שעליה זיקת שני יבמין: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: הרי זו פטורה
txt:
<span class='five'>הרי זו פטורה. </span>ואע'ג דביאתו ביאה קידושיו אינן קידושין ואין קנין קטן כלום עד שיביא ב' שערות אבל ביבמה הואיל וזקוקה ליה שויוה רבנן כמאמר: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: אם לא ידע את הראשונה משהגדיל ראשונה חולצת ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>אם לא ידע את הראשונה משהגדיל ראשונה חולצת ולא מתייבמת. </span>דזיקת שני יבמים עלה הואיל ולא ידעה משהגדיל ולא יצאה מידי נפילה ראשונה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ר' שמעון אומר מייבם לאי זו שירצה
txt:
<span class='five'>ר' שמעון אומר מייבם לאי זו שירצה. </span>דלית ליה זיקת שני יבמין ובהא נמי פליג רבי שמעון בארבעה אחין <span class='mareimakom'>(שם)</span>: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: וחולץ לשנייה
txt:
<span class='five'>וחולץ לשנייה. </span>דהא לאו צרות נינהו לאיפטורי חדא ביבום חברתה ויבומי תרוייהו לא הואיל והויא צרתה במקצת במאמר דרבנן אתו למימר שתי יבמות הבאות מבית אחד מתיבמות: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: אחד בן ט' ואחד בן עשרים
txt:
<span class='five'>אחד בן ט' ואחד בן עשרים. </span>שניהם שוים לכל דין של מעלה דכל כמה דלא מייתי שערות קטן הוא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: לא תימא היכא דאיכא צרה
txt:
<span class='five'>לא תימא היכא דאיכא צרה. </span>כגון הך דארבעה אחין <span class='mareimakom'>(שם)</span> דתנן ג' אחין נשואין ג' נכריות ומת אחד מהן ועשה בה השני מאמר ומת הרי אלו חולצות ולא מתייבמות ואמרי' בגמ' אי זיקת ב' יבמין דאורייתא חליצה נמי לא תיבעי ומשנינן מדרבנן גזירה שמא יאמרו שתי יבמות הבאות מבית אחד מתייבמות כו': 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: ויעשו ביאת בן ט' כמאמר בגדול
txt:
<span class='five'>ויעשו ביאת בן ט' כמאמר בגדול. </span>לדחות אשתו גמורה מייבום כי ההיא דד' אחין <span class='mareimakom'>(שם)</span> דקתני הרי אלו חולצות ואפי' אשתו גמורה נדחית מפני שהיא צרת בעלת זיקת שני יבמין ואמאי קתני מתני' שנייה או חולצת או מתייבמת: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: וכן אמר רבי יוחנן עשו ועשו</span>: <span class='five'>ויעשו
txt:
<span class='five'>וכן אמר רבי יוחנן עשו ועשו</span>: <span class='five'>ויעשו. </span>ואמאי מייבמה שנייה: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: בנגר שיש בראשו גלוסטרא
txt:
<span class='five'>בנגר שיש בראשו גלוסטרא. </span>שראשו עב וראוי לשחיקת שומים ולשאר תשמיש ונחלקו בו לענין נעילת דלת רבי אלעזר אוסר לנעול בו ורבי יוסי מתיר לפי שיש תורת כלי עליו ומותר לטלטלו: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: חברותא נמי
txt:
<span class='five'>חברותא נמי. </span> את תלמידי אתם עושים חבירי שאתם מביאים לי ראיה מרבי אלעזר ורבי יוסי שהיו חברים: 


lvr: 31
pgn: 96
dfh: b
trm: וכן עשה יהושע
txt:
<span class='five'>וכן עשה יהושע. </span>העיד עליו המקרא שכל מה שעשה מפי משה עשה ואפי' מה שאמר סתם שהרי א'א בכל דבר ודבר שאמר יהושע אמר כך אמר משה ואפילו הכי אסהיד קרא דמפי משה הוה:  שיאמרו


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: כומר
txt:
<span class='five'>כומר. </span>כלי שמניחין בו ענבים עד שמתחממין ויינו נוח לצאת כמו מכמר בישרא דתמיד נשחט <span class='mareimakom'>(פסחים נח.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: לא חולץ ולא מייבם
txt:
<span class='five'>לא חולץ ולא מייבם. </span>דלאו בר אוקומי שם לאחיו הוא אלמא כגדול חשיב ולא אמרינן קטן הוא וימתינו לו: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: והוא שנולדו כו'
txt:
<span class='five'>והוא שנולדו כו'. </span>הא דקתני דחשבינן ליה כגדול כגון שנולדו לו סימני סריס דמוכחא מילתא דהאי דלא מייתי משום דסריס הוא אבל כל כמה דלא חזינן ביה סימני סריס תלינן ביה קטנות וחיישינן דלמא אתו: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: מדרבנן
txt:
<span class='five'>מדרבנן. </span>משום גזירה שמא לאחר שישא את בתה יזנה עם הראשונה והוה אונס ומפתה על הנשואה: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: נאמרה קיחה
txt:
<span class='five'>נאמרה קיחה. </span>איש כי יקח את אשה ואת אמה <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> ואשה אל אחותה לא תקח <span class='mareimakom'>(שם יח)</span> : 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: דרך ליקוחין
txt:
<span class='five'>דרך ליקוחין. </span>שהיתה ראשונה לקוחתו חייב על השניה כשבא עליה דבשניה ליכא למימר ליקוחין דהא לא תפסי בה קידושין: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: ואיפוך אנא
txt:
<span class='five'>ואיפוך אנא. </span>בת בנך דממעט לבת בנה בנשואתו משתעי ואידך קרא דאסר לבת בנה ואע'ג דלאו מיניה באנוסה מוקמינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: a
trm: לאחר מיתה
txt:
<span class='five'>לאחר מיתה. </span>שמת אביו דליכא לאו דיבמה לשוק ואוקמא קרא עליה בלאו דכנף הראוי לאביו ובלאו דדודתו:  אח


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: והוא בעלה דאם
txt:
<span class='five'>והוא בעלה דאם. </span>אחי מאבי נשא את אמי היינו דיעקב אנס את אשה והוליד בת ונשא ראובן את אנוסת אביו ובת יעקב אומרת כן: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: בת אחותך אני
txt:
<span class='five'>בת אחותך אני. </span>בעובד כוכבים הבא על בת בתו והוליד בן ונמצאת זו אמו ובת אחותו שאמה של זו אחותו מן האב: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: בר הוא ואנא בת אחוה משכחת לה בעובד כוכבים הבא על בת בנו</span>: <span class='five'>בייא מאח
txt:
<span class='five'>בר הוא ואנא בת אחוה משכחת לה בעובד כוכבים הבא על בת בנו</span>: <span class='five'>בייא מאח. </span>קובלת אני על אחי שהוא אבי ובעלי ובן בעלי והוא בעלה דאם שהולידני מאמי והיינו נמי דהוא אב אלא לאפושי מילי הוא: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: וחזר הזקן
txt:
<span class='five'>וחזר הזקן. </span>אביו של זה וקאמרה הך בת של אביה הכי דהוא אחיה מן האם וגם אביה הוא ובעלה שחזר ובא עליה ובן בעלה שחזר הזקן ובא עליה והוליד בנים: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: לאחוה יתמי בני ברתיה
txt:
<span class='five'>לאחוה יתמי בני ברתיה. </span>אלו בני הזקן שהוליד ממנה דהוו אחין מאביו ובני ברתיה: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: והוליד ממנה בן
txt:
<span class='five'>והוליד ממנה בן. </span>וקאמרה ליה אחות אמו אנא ואת אחי מאב אחד אנא ואמך אחי מן אב אחד ואנא ואבוך אחי מן האם: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: וקא'ל בריה דשמעון לבר בריה דלוי
txt:
<span class='five'>וקא'ל בריה דשמעון לבר בריה דלוי. </span>אנא ואת בני אחי בני שתי אחיות אנא ואבוך בני שני אחים אנא ואמך בני שני אחים: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: לא חולצין כו'
txt:
<span class='five'>לא חולצין כו'. </span>דאחוה מן האב בעינן וגר אין לו שאר האב דרחמנא אפקרי' כזרע בהמה שנאמר <span class='mareimakom'>(יחזקאל כג)</span> וזרמת סוסים זרמתם: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: נשי דהדדי
txt:
<span class='five'>נשי דהדדי. </span>אשת אחיו ולאו משום ייבום אלא אפילו במקום בנים דקסבר אין קורבה לגר דכקטן שנולד דמי: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: בתר אביו שדינן ליה דהא בני פלניא קרו להו
txt:
<span class='five'>בתר אביו שדינן ליה דהא בני פלניא קרו להו. </span>הלכך לא מסקי אינשי אדעתייהו שהן אחין מן האם ומידע ידעי דהאי דשרינן להו משום דאין אחוה מן האב לגר דסתם עובדת כוכבים זונה היא ומאיש אחר הוא: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: קרו להו נמי בני פלניתא
txt:
<span class='five'>קרו להו נמי בני פלניתא. </span>ואמרי אינשי הני ודאי אחי נינהו וקא שרינן להו באשת אחיו ואתי למישרי נמי בישראל כה'ג: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: מ'ט לאו משום דאסירי
txt:
<span class='five'>מ'ט לאו משום דאסירי. </span>משום אחוה ואשמעינן מתני' דלא שייכא בהו יבום וקיימא עליה באשת אח: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: אי אמרת בשלמא
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא. </span>לא מייבמין דקתני מתני' הכי אשמעינן דאסירא לייבם היינו דקתני אפי' דאע'ג כו' ואיכא למימר דתיהוי עליה כנכרית ואי בעי ליבומי מייבם אפי' הכי אסירא: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: אלא אי אמרת
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת. </span>מתניתין לא אתא לאשמועינן אלא דשריא לעלמא מאי אפי' דמשמע אע'ג דכשתי אמהות דמו שרו לעלמא לגבי יבמה לשוק לא איכפת לן אי בני אם אחת נינהו או לא: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: דאע'ג דתרוייהו לידתן בקדושה
txt:
<span class='five'>דאע'ג דתרוייהו לידתן בקדושה. </span>דאתי לאיחלופי בישראל ולמישרי יבמה לשוק בלא חליצה אפי' הכי שרו לעלמא דמידע ידעי דייבום מן האב הוא ועובד כוכבים אין לו אב ודוקא לעלמא אבל לדידהו מודי רב אחא דאפי' כרת דאשת אח איכא כיון דלידתן בקדושה הרי כאן אחוה מן האם ודקא משני רב אחא ולדידהו נמי שריין ארישא קאמר ולא אסיפא: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: שני אחים תאומים
txt:
<span class='five'>שני אחים תאומים. </span>דהני ודאי אחים נינהו מן האב דקי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף צח.)</span> טיפה אחת היא ומתחלקת לשתים אפילו הכי לא חולצין ולא מייבמין: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: ואין חייבין משום אשת אח
txt:
<span class='five'>ואין חייבין משום אשת אח. </span>אפי' קידשו לאחר שנתגיירו דגר שנתגייר כקטן שנולד דמי הלכך אין לו אחוה ואפילו מן האם: 


lvr: 31
pgn: 97
dfh: b
trm: לא חולצין ולא מייבמין
txt:
<span class='five'>לא חולצין ולא מייבמין. </span>דצד ייבום מן האב הוא והני אין להם אב דזרע מצרי כבהמה: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: הא דאמור רבנן אין אב למצרי
txt:
<span class='five'>הא דאמור רבנן אין אב למצרי. </span>ואפילו היכא דליכא למימר כקטן שנולד דמי כגון הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה דיש לו שאר מן האם כשאר ישראל גמור ואין לו שאר מן האב: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: לא תימא משום דשטופי זימה הוא ולא ידעינן
txt:
<span class='five'>לא תימא משום דשטופי זימה הוא ולא ידעינן. </span>אבוה מנו אבל היכא דידיע כגון היו אביו ואמו חבושים בבית האסורים דלא נבעלה לאחר חיישינן ואי נולד בקדושה דליכא למימר כקטן שנולד ליהוי ליה נמי שאר אב דהא ודאי אבוה הוא: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: דהא שני אחין תאומים כו'</span>: ה'ג <span class='five'>וקאמר לא חולצין ולא מייבמין
txt:
<span class='five'>דהא שני אחין תאומים כו'</span>: ה'ג <span class='five'>וקאמר לא חולצין ולא מייבמין. </span>ומסיפא יליף טעמא דאי מרישא לא מצי למילף דאפילו שאר האם אין לו דטעמא לאו משום דזרמת סוסים הוא אלא משום דכקטן שנולד דמי: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: בנפטיים הגר</span>: <span class='five'>דנסבא אחיו
txt:
<span class='five'>בנפטיים הגר</span>: <span class='five'>דנסבא אחיו. </span>המת כשהוא גר דהויא קידושיו קידושין ושריא לאחיו דאין לו אחוה דכקטן שנולד דמי: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: כשהוא עובד כוכבים
txt:
<span class='five'>כשהוא עובד כוכבים. </span>ומשנתגייר לא ידעה דלא הוה ליה בה קידושין הלכך שרי לאחוה: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: הרי אשה
txt:
<span class='five'>הרי אשה. </span>גיורת ושבעה בניה שהתיר להן רבי עקיבא לישא איש את אשת אחיו ומהן למדתי: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: אם קודם
txt:
<span class='five'>אם קודם. </span>שבא מעשה לידו היה רגיל לשנותו לתלמידיו שומעין לו ואם לאו הואיל ודבר חידוש הוא שמא בשביל מעשה שבא לידו אומרה: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: ואי בעית אימא שאני הכא דקאמר מילתא
txt:
<span class='five'>ואי בעית אימא שאני הכא דקאמר מילתא. </span>דיונה בן אמתי בהדה ומגו דמהימן אהא מהימן נמי אהא דניכרין דברי אמת שביחד קבלן: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: גר שהיתה הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה</span>: <span class='five'>נשא אחותו מן האם
txt:
<span class='five'>גר שהיתה הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה</span>: <span class='five'>נשא אחותו מן האם. </span>שנולדה בהיותה עובדת כוכבים יוציא ואע'ג דלאו אחותו היא דכקטן שנולד דמי גזירה דלמא אתי למנסב אחותו שנולדה אחריו דבההיא איכא כרת דלידת שניהם בקדושה ואחותו גמורה מן האם הויא כישראלית שילדה בן ובת: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: a
trm: מן האב יקיים
txt:
<span class='five'>מן האב יקיים. </span>שהכל יודעין דאין אב לעובד כוכבים וא'נ אתי למנסב בת אביו שיוליד מאשה אחרת משנתגייר לא איכפת לן דהא לאו בנו הוא: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: וחכמים אומרים יקיים
txt:
<span class='five'>וחכמים אומרים יקיים. </span>דלא דמיא לאחות האב מן האם דבההיא איכא למגזר משום אחותו מן האם דדמיא לה אבל אחות האם מן האב לא דמיא לאחותו מן האם: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: ומותר באשת אחיו
txt:
<span class='five'>ומותר באשת אחיו. </span>ואפי' מאמו שנולד בהיותו עובד כוכבים ולא גזור רבנן משום אשת אחיו הנולד אחריו דבקורבה גזור רבנן אבל במידי דלא אתי אלא ע'י קידושין לא גזור: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: נשא אשה ובתה
txt:
<span class='five'>נשא אשה ובתה. </span>אגר דעלמא קאי שנשא בהיותו עובד כוכבים אשה ובתה ונתגיירו עמו דאילו האי דנולד בקדושה לא נסיב אשה ובתה וא'ת שנשא גיורות שנתגיירו האם והבת דלית להו קורבה דכקטן שנולד דמי למה לי גר אפי' בישראל נמי מצי למימר הכי: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: קלש ליה איסורא
txt:
<span class='five'>קלש ליה איסורא. </span>דלגבי ישראל אינה בשריפה: פלוגתא דר' ישמעאל ור' עקיבא מפרש [לעיל] בהאשה רבה <span class='mareimakom'>(דף צד:)</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: ארבעה חולצין לאחת
txt:
<span class='five'>ארבעה חולצין לאחת. </span>בן ודאי של כל אחת מן הארבע חולץ לאחת מהן דכל חד ספק ליה באשת אחיו ובן החמישית ישאנה ממה נפשך אם אשת אחיו היא הרי טוב ואם לאו הרי חלץ לה יבמה: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: הוא ושלשה
txt:
<span class='five'>הוא ושלשה. </span>זה שייבם חולץ לאחרת ושלשה עמו והחמישי מייבם ממה נפשך וחוזרים השנים הללו וחולצין לשלישית ושנים עמהן והחמישי מייבם וכן כולם ארבעה חולצין תחלה לפי שאין אחד רשאי לייבם עד שיחלצו לה הארבעה דלא ליפגע ביבמה לשוק וה'ה נמי דמצו ארבעה למיחלץ לכולהו והחמישי ישא את כולן אלא אמרינן בגמ' דהכי שפיר טפי דלמא לכל חד מתרמיא דידיה ומיקיימא מצות ייבום: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: מאי הוא ושלשה
txt:
<span class='five'>מאי הוא ושלשה. </span>מאי איכפת לן אי חלצי לה הנך ארבעה גופייהו והאי דייבם לקמייתא לייבם נמי הך ומשני לא ליבמה חד כו': הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm:
מקצתן אחין ומקצתן שאין אחין אחין חולצין שאינן אחין מייבמין מאי קאמר מקצתן אחין מן האב ומקצתן אחין מן האם

txt:
<span class='five'>מקצתן אחין ומקצתן שאין אחין אחין חולצין שאינן אחין מייבמין מאי קאמר מקצתן אחין מן האב ומקצתן אחין מן האם. </span>מקצתן של ודאין אחין לבני התערובות מן האב ומקצתן יש להן בהני תערובות אחין מן האם שלא מן האב לבד אחים שיש להן בתוכן מן האב כגון ראובן שנשא רחל וחנה וילדה לו רחל את יוסף גירשה לרחל ונשאה בועז ולו בן מאשה אחרת ונתעברה רחל וילדה היא וחנה אשתו של ראובן וג' נשים אחרות ה' זכרים במחבא ונתערבו נמצא שיש לו ליוסף בתערובות הללו ב' אחין אחד מן האב וא' מן האם בנה של חנה אחיו מן האב ובנה של רחל מבועז אחיו מן האם: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: אחין מן האם חולצין
txt:
<span class='five'>אחין מן האם חולצין. </span>יוסף זה שיש לו בתערובות אח מן האם חולץ לכולן לפטור את אשת אחיו מן האב ואינו רשאי לייבם אחת מהן אפי' לאחר חליצתה מארבעה חבריו שמא יפגע באשת אחיו מאמו שהיא בכרת: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: ואחין מן האב
txt:
<span class='five'>ואחין מן האב. </span>ארבעה האחרים שאין להם בתערובות אלא אחין מן האב מייבמין כל אחת ואחת אחר שחלצה מן הארבעה ישאנה החמישי נמצא אחד מייבם שתים או יהיו לאחת ה' חליצות והכי מיתוקמא לישנא קמייתא דשמעתא מקצתן  אחין של ודאין אחין מן האם לאחד מן התערובות ומקצתן שאינן להם אחין מן האם אלא מן האב (אחין חולצין) אותן שהן אחין מן האם חולצין לכולם ושאינן אחין להן מן האם אלא מן האב מייבמין: 


lvr: 31
pgn: 98
dfh: b
trm: מקצתן
txt:
<span class='five'>מקצתן. </span>של ודאין ותערובתן כהנים ומקצתן שאין כהנים כהנים חולצין לכולן ואי אפשר להם לייבם הואיל וחלצה ארבע חליצות שמא האחד החולץ לה היה יבמה וחליצתו חליצה וכהן אסור בה:  יש


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: יש חולץ לאחותו מספק
txt:
<span class='five'>יש חולץ לאחותו מספק. </span>אע'פ שהיא מחמש עשרה נשים הפוטרות צרותיהן וכן לבתו ואמו: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: אמו ואשה אחרת
txt:
<span class='five'>אמו ואשה אחרת. </span>שילדו שני זכרים במחבא והוא א' מהן ולהן שני זכרים ודאין כגון רחל אשת יעקב שהיה לה יוסף ממנו וחנה אשת ראובן שהיה לה חצרון ממנו וחזרו וילדו שני זכרים במחבא ומתו יעקב וראובן ובא יוסף בנה של רחל ונשא חנה אמו של חצרון וחצרון נשא את רחל ומתו יוסף וחצרון ונפלו לפני התערובות רחל לפני בנה של חנה שהוא אחי חצרון וחנה לפני בנה של רחל שהוא אחי יוסף ומתוך שאין ידוע מי בנה ומי יבמה צריכה חליצה משניהן נמצא כל אחד ואחד חולץ לאמו מספק: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm:
לאחותו מספק כיצד אמו ואשה אחרת שילדו שתי נקבות במחבא ועמדו שני אחים מן האב ונשאום חולץ לשתיהן נמצא חולץ לאחותו מספק

txt:
<span class='five'>לאחותו מספק כיצד אמו ואשה אחרת שילדו שתי נקבות במחבא ועמדו שני אחים מן האב ונשאום חולץ לשתיהן נמצא חולץ לאחותו מספק. </span>כך שנויה בתוספ' <span class='mareimakom'>(דמכילתין פי'ב)</span> אמו שילדה מאיש אחר שנשאה לאחר מיתת אביו וילדה עם אשה אחרת שתיהן שתי נקבות ואין ידוע איזו בת לאיזו אם ועמדו שני אחין שהיו לזה מאביו שלא מאמו ונשאום לשתי הנקבות הללו המעורבות ונפלו שתיהן לפני זה ליבום ואחת מהן אחותו מאמו ואילו היה מכירה לא היתה צריכה חליצה ועכשיו שאין מכירה שתיהן צריכות חליצה לישנא אחרינא ובאו אחיהן שלא מאותה האם ונשאום אחיו של ראובן נשא אחת ואחיו של חצרון נשא אחת ראובן חולץ לאשת אחיו ושמא אחותו היא וכן חצרון ז'ו שמעת'י ולב'י מגמג'ם ב'ה דהא שמא לאו אחותו היא והכי איבעי ליה למימר זה חולץ לספק אחותו וזה חולץ לספק אחותו אבל לאחותו מספק משמע שחלץ ודאי לאחותו מחמת ספק שבידו: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: אשתו ואשה אחרת
txt:
<span class='five'>אשתו ואשה אחרת. </span>אשת ראובן ואשת כלב שילדו שתי נקבות במחבא נמצאת האחת בתו ובאו (אחיהן אחי הבעלים הם) שני אחי ראובן ונשאום נמצא ראובן חולץ לבתו מספק ששתיהן צריכות חליצה ואם היה מכיר בתו היתה פטורה ואם שני אחי כלב נשאום הרי כלב חולץ לבתו מספק ולשון מור'י אחיו של ראובן נשא אחת ואחיו של כלב נשא אחת ראובן חולץ לאשת אחיו ואע'פ שספק בתו היא וכן כלב ולאו היינו נמי חולץ לבתו מספק אלא חולץ לספק בתו: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: אחד עובד כוכבים ואחר גר
txt:
<span class='five'>אחד עובד כוכבים ואחר גר. </span>דבנים שילדה בעודה תחת ידי העובד כוכבים המוכרה אינן עבדים דקי'ל בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מו.)</span> מהם תקנו אתם קונים מהם ולא הם מכם ולא הם קונין זה מזה: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: כולה ר'מ היא
txt:
<span class='five'>כולה ר'מ היא. </span>הא מתניתא בתרייתא דיש מוכר ר'מ נמי אמרה וסיפא דקמייתא היא ומש'ה קתני עבד משועבד לכתובה דר'מ סבר מטלטלים משתעבדי לכתובה במס' כתובות בפ' האשה שנפלו <span class='mareimakom'>(ד' פ:)</span> דקתני הניח פירות התלושים מן הקרקע כו': <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: a
trm: אחד
txt:
<span class='five'>אחד. </span>מן התערובות חולץ תחלה ואח'כ מייבם השני ממ'נ אם יבמתו היא הרי טוב ואם אשת בן אחיו היא הרי חלץ לה יבמה ומותרת לו: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: ומוכרין את התרומה
txt:
<span class='five'>ומוכרין את התרומה. </span>תרומת תבואתן כשמפרישין אותה אין צריכין לתתה לכהן דכל חד אמר לכהן אייתי ראיה דלאו כהן אנא ושקול ומ'מ לאוכלה א'א אלא מוכרין אותה לכהנים והדמים שלהן: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: ואין מוציאין שלהן מידם
txt:
<span class='five'>ואין מוציאין שלהן מידם. </span>אם היו חייבין חטאת או אשם או עולה אין כופין אותם לתתן לאנשי משמר ולהיות עבודתם ועורם לאנשי משמר דכל חד אמר אנא כהן ותניא <span class='mareimakom'>(ב'ק דף קט:)</span> מנין לכהן שבא ומקריב קרבנותיו כל שעה שירצה ואפילו במשמר שאין שלו ת'ל ובא בכל אות נפשו ושרת ומנין שעבודתם ועורם שלו ת'ל ואיש את קדשיו לו יהיו ותערובות הללו הואיל והאחד מהן כהן אין ב'ד יכולין להוציא מידן בעל כרחם ולתתם לאנשי משמר אלא יקריבו קרבנותיהן ויחזרו להן הבשר והעור ויתנום לכל מי שירצו או הללו יעשו שליח כל כהן שירצו להקריב את קרבנם או ישהו את קרבנם עד שיתרצו הם לתתן לאנשי משמר: לשון אחר ועיקר ואין נותנים להם קדשים בבכור וחרמים קאמר ואין מוציאין את שלהם מידם דאמר אנא כהן וגבי חרמים נמי תנן <span class='mareimakom'>(ערכין דף כח.)</span> הכהנים אין מחרימין שהחרמים שלהן והדר אורי מאי קעביד בבכור שלו ירעה עד שיסתאב ולא יקריבנו תם דא'כ לא יאכל את בשרו שהמקריב יעכבנו וללשון ראשון קשה לי דאמרינן בהגוזל <span class='mareimakom'>(ב'ק דף קי.)</span> דהיכא דלא מצי עביד עבודה שליח נמי לא מצי משוי: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: ובכורו ירעה עד שיסתאב
txt:
<span class='five'>ובכורו ירעה עד שיסתאב. </span>אפי' בזמן הבית דהא לא מצי למכפינהו למיתן לכהנים לאקרובי ולאכול את בשרו ואינהו נמי לא מצו למיתביה לכהן ולהחזיר להן הבשר דבכור תם אינו נאכל אלא לכהנים דכתיב ביה ובשרם יהיה לך כחזה התנופה בבכורות פרק עד כמה <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> הילכך ירעה עד שיסתאב ומותר לשוחטו במדינה ויאכלוהו הם דבכור בעל מום אין בו משום זרות אלא משום גזל דמתנות כהונה והכא גזל ליכא דהמוציא מחבירו עליו הראייה: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: חומרי ישראלים וחומרי כהנים
txt:
<span class='five'>חומרי ישראלים וחומרי כהנים. </span>מפרש בגמרא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: חלק כאחד
txt:
<span class='five'>חלק כאחד. </span>אם באו שניהם על הגורן נותנים להם אבל זה בלא זה אין חולקין להם דקסבר אין חולקין תרומה לעבד אא'כ רבו עמו דלמא אתי לאסוקי ליוחסין דסברי כהן הוא: 


lvr: 31
pgn: 99
dfh: b
trm: היו מעלין מתרומה ליוחסין
txt:
<span class='five'>היו מעלין מתרומה ליוחסין. </span>לאו מאכילתה אלא מחלוקה הלכך אין חולקין לו דלא ליתי לאסוקי ליוחסין: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: דמקרב למתא
txt:
<span class='five'>דמקרב למתא. </span>משום גרושה ליכא דהא סמוך למתא הוא וידעי לה אי גרושה היא ומשום יחוד איכא הואיל דלא שכיחי ביה אינשי: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: ה'ק
txt:
<span class='five'>ה'ק. </span>האי במקום שחולקין לאו אתרומה קאי והכי קאמר ודבר שחולקין נמי לנשים כגון מעשר עני שהוא מתחלק בתוך הבית בעיר ואין כאן משום יחוד דשכיחי אינשי נותנין לאשה תחלה משום דזילא בה מילתא למיקם: מעשר עני אין מתחלק בגורן אלא בתוך הבית כדכתיב לגר ליתום ולאלמנה וגו' <span class='mareimakom'>(דברים כו)</span> ועוד משום דלא ליכספו עניים: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: שרינא תיגרא דגברא ברישא
txt:
<span class='five'>שרינא תיגרא דגברא ברישא. </span>הייתי נזקק לאיש תחלה לגמור את דינו ואח'כ הייתי נזקק לדון בין אשה ובין בעל דינה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: לא שיחררו לא
txt:
<span class='five'>לא שיחררו לא. </span>כלומר לא כפינן להו לשחרר זה את זה בתמיה והא לישא שפחה אינו יכול ותנן גבי מי שחציו עבד וחציו בן חורין כופין את רבו ועושה אותו בן חורין משום האי טעמא: מנחת ישראל נקמצת ושיריה נאכלים כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא ב)</span>  וקמץ (הכהן) והנותרת ממנה יאכלו אהרן ובניו <span class='mareimakom'>(שם ו)</span> ומנחת כהן אין נקמצת לפי שכולה כליל שנא' <span class='mareimakom'>(שם)</span> כל מנחת כהן כליל תהיה ואחד מתערובות הללו שמתנדב מנחה צריכה קמיצה שמא ישראל הוא ומנחה שלא נקמצה פסולה כזבח שלא נשחט ושיריה אין נאכלין דלמא כהן הוא: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: איקרי כאן כו'
txt:
<span class='five'>איקרי כאן כו'. </span>היכי מצי מקטיר להו לשירים ודלמא מנחת ישראל היא ושירים גמורים הן והרי הן בבל תקטירו דכתיב <span class='mareimakom'>(שם ב)</span> לא תקטירו ממנו אשה לה' כל שממנו לאישים שנקטר הימנו דבר הראוי להקטיר הרי השירים בבל תקטירו (דכתיב לא תקטירו ממנו אשה לה'): ואל המזבח לא יעלו לריח ניחוח בתריה דהאי קרא דלא תקטירו כתיב ומילתיה דר' אלעזר בזבחים בפ' התערובות <span class='mareimakom'>(דף עז.)</span> גבי אברי חטאת שנתערבו באברי עולה רבי אלעזר אומר ינתנו כולם למעלה ורואה אני את בשר החטאת שהן שירים ובבל תקטירו כאילו הן עצים דכיון דלא מכוין לאקטורי לאו הקטרה היא ומותר לעשות כן מפני תקנת עולה וחכמים אומרים תעובר צורתם ויצאו לבית השרפה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: רבי אלעזר ברבי שמעון אומר
txt:
<span class='five'>רבי אלעזר ברבי שמעון אומר. </span>גבי כהן המטמא הקדש בדלי דלות שמביא מנחת חוטא <span class='mareimakom'>(מנחות דף עד.)</span> וכתב בה במנחת חוטא והיתה לכהן כמנחה כלומר אם חוטא זה כהן הוא הרי היא כמנחת ישראל מה מנחת ישראל נקמצת אף מנחת חוטא של כהנים נקמצת אי מה מנחת ישראל שיריה נאכלין אף זה שיריה נאכלין ת'ל וכל מנחת כהן כליל תהיה הא כיצד הקומץ קרב בעצמו והשירים קרבות לעצמן דברי ר' שמעון ר' אלעזר ב'ר שמעון אומר הקומץ קרב לעצמו והשירים מתפזרין אבית הדשן למטה מקום שנותנים שם תרומת הדשן והנוצה והיינו אצל המזבח ועד כאן לא פליגי רבנן עליה ואמרו דשירים קריבים אלא במנחת חוטא כהן דסבירא להו כולה בת הקרבה היא כמנחת נדבתו אבל הכא דלא מצי לאקרובה משום שמא זר הוא ושירים גמורים הם ובבל תקטירו אפילו רבנן מודו דמתפזרין: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: a
trm: חולצין ולא מייבמין
txt:
<span class='five'>חולצין ולא מייבמין. </span>לאשתו של ספק זה בני הראשון חולצין שמא בן אביהם היה ולא מייבמין שמא בן האחרון הוא והרי הוא אחיהן מן האם ולא מן האב וזו עליהם בכרת וכן בני האחרון וכן הוא לנשותיהם:  היו


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: היו לו אחין מן הראשון ומן האחרון שלא מאותה האם הוא או חולץ או מייבם
txt:
<span class='five'>היו לו אחין מן הראשון ומן האחרון שלא מאותה האם הוא או חולץ או מייבם. </span>לאשת בן הראשון אם אחיו הוא הרי טוב ואם לאו נכרית היא אצלו וכגון שאין אח אלא הוא דליכא לספוקי ביבמה לשוק וכן לאשת בן האחרון: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: והן
txt:
<span class='five'>והן. </span>אחין אחד חולץ ואחד מייבם או בן הראשון או בן האחרון חולץ לה וחברו מייבם אם יבמתו היא הרי טוב ואם לאו נכרית היא ומשום יבמה לשוק ליכא שהרי חלץ לה יבמה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: הוא אונן עליהם
txt:
<span class='five'>הוא אונן עליהם. </span>לחומרא שמא זה אביו וביום מיתתו אסור זה לאכול בקדשים שמא אנינות חלה עליו וכן הן אוננים עליו וביום מותו אסורים שניהם בקדשים ופריך בגמרא ה'ד דשניהם חיין א'ת בגרושה אמאי הוא אין מטמא לראשון אם בנו הוא הרי טוב ואם אינו בנו הרי הוא חלל וכו' מפרש בגמרא: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: הוא אינו יורש אותן
txt:
<span class='five'>הוא אינו יורש אותן. </span>דיורשיו מדחין אותו אלו אצל אלו והן יורשין אותו דמי מעכב על ידן והוי ממון המוטל בספק וחולקין בין שניהם: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: ועולה במשמרו כו'
txt:
<span class='five'>ועולה במשמרו כו'. </span>לעבוד ואין בני משמר מעכבין עליו אבל אינו חולק דכל משמר דחי ליה לגבי חבריה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: דוקא מיחלץ והדר יבומי
txt:
<span class='five'>דוקא מיחלץ והדר יבומי. </span>היו לו אחין מן הראשון ומן השני שלא מאותה האם דקתני מתני' והן אחד חולץ ואחד מייבם דוקא מיחלץ חד והדר יבומי חבריה אבל יבומי ברישא לא דלמא פגע ביבמה לשוק שמא יבמתו של חברו היא ולא שלו: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: מדין הכהונה
txt:
<span class='five'>מדין הכהונה. </span>מלעבוד עבודה ואף על גב דלענין יוחסין לישא אשה כשר הוא פסול לעבודה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: מאי קא מזהר ליה רחמנא
txt:
<span class='five'>מאי קא מזהר ליה רחמנא. </span>הואיל וההוא אחריו קא דרשת ליה לענין פסול כהונה הכא מאי פסול קא דרשת ביה הא ודאי גבי ישראל כשר הוא כגון עשרה כשרים עומדים ופירש אחד מהם ובעל: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: זרעך בתרה
txt:
<span class='five'>זרעך בתרה. </span>כדאמר בפ'ג דקידושין <span class='mareimakom'>(דף סח:)</span> שפחה הוולד כמוה דכתיב האשה וילדיה עובדת כוכבים דכתיב כי יסיר את בנך בנך הבא מן הישראלית קרוי בנך ואין בנך הבא מן העובדת כוכבים קרוי בנך אלא בנה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: ראשון ראוי להיות כ'ג
txt:
<span class='five'>ראשון ראוי להיות כ'ג. </span>היכא שמייבם אשת אחיו בתוך ג' וילדה ספק בן ט' לראשון ספק בן שבעה לאחרון בפרק החולץ: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: בשלמא הוא אונן עליהם משכחת לה
txt:
<span class='five'>בשלמא הוא אונן עליהם משכחת לה. </span>אפילו בנשואין ואע'ג דקמא מית ליה כגון שלקטו עצמותיו לסוף שנים מרובות אונן זה ספק עליהם ואסור בקדשים דתנן בפסחים <span class='mareimakom'>(דף צא:)</span> השומע על מתו והמלקט עצמות אוכל בקדשים לערב אבל כל היום אסור: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: אלא לאו בזנות
txt:
<span class='five'>אלא לאו בזנות. </span>ששניהם באו עליה בזנות והלכך אין מיטמא להן דבין כך ובין כך כהן כשר הוא ומשכחת הוא אונן עליהם והן עליו דהא תרווייהו חזו ליה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: בממאנת
txt:
<span class='five'>בממאנת. </span>לעולם בזנות לא מיתוקמא דהא פסול לעבודה ולא מצי למיתני עולה במשמרו של זה ושל זה אלא היכי משכחת לה דרואה במיתת שניהם ואין מיטמא להן דכהן כשר הוא בממאנת יתומה שמיאנה בבעלה ולא שהתה שלשה חדשים וניסת: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: שמא תעשה עוברה סנדל
txt:
<span class='five'>שמא תעשה עוברה סנדל. </span>עובר שני דוחק את הראשון ופוחת את צורתו בהמפלת <span class='mareimakom'>(נדה כה.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: מבת י'א כו'
txt:
<span class='five'>מבת י'א כו'. </span>ולענין מיאון נמי בת י'ב ויום אחד לא ממאנת ומקמי הכי קתני דאי מיעברא מתה פחות מכאן אינה מתעברת כלל יותר על זה אי מיעברא לא מתה: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: בקידושי טעות
txt:
<span class='five'>בקידושי טעות. </span>על תנאי ולא נתקיים דנפקא מיניה בלא גיטא וניסת בתוך ג' ומשכחת לה דרואה מיתת שניהן וכהן כשר הוא לפיכך אין מיטמא להן ועולה במשמרו לעבוד דבזנות כהאי גוונא דהוי ע'י נשואין לא גזור רבנן: 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: היא
txt:
<span class='five'>היא. </span>מיעוטא הוא והכי קאמר היא כלומר אשה גמורה דכי לא נאנסה וזינתה אסורה ויש לך אחרת שאף על פי שנבעלה תחת בעלה ברצון מותרת לבעלה ואי זו זו כו': 


lvr: 31
pgn: 100
dfh: b
trm: והולכת לה
txt:
<span class='five'>והולכת לה. </span>וכיון דלא בעיא מיניה גיטא לאו אשתו הויא ואי זינתה הרי היא כפנויה שזינתה ומותרת לו:  חייב


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: חייב
txt:
<span class='five'>חייב. </span>שהרי אחד מהם אביו (קסבר התראת ספק שמה התראה הואיל וממ'נ עובר) והכהו: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: בזה אחר זה פטור
txt:
<span class='five'>בזה אחר זה פטור. </span>דאיכא שתי התראות וכל חדא וחדא הוה התראת ספק ולת'ק התראת ספק שמה התראה הואיל וממה נפשך עבר: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: למעלה
txt:
<span class='five'>למעלה. </span>כלפי מעלה כי יקלל אלהיו <span class='mareimakom'>(ויקרא כד)</span> : 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: איתקש הכאה לקללה
txt:
<span class='five'>איתקש הכאה לקללה. </span>בפרשת ואלה המשפטים סמכן הענין אלא שפסוק אחד מפסיק ביניהן ואיכא למ'ד היקש הוא באלו הן הנחנקין <span class='mareimakom'>(סנהדרין פה.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: האמר בעינן דאיעביד מצוה
txt:
<span class='five'>האמר בעינן דאיעביד מצוה. </span>בתמיה גרסינן לה דקא אמרת למה עולה הא ודאי בלא חלוקה ניחא ליה למיעבד עבוד' אלא בעי הכי עלה לא קתני דניתני עלה במשמרו אינו חולק: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: משום פגם
txt:
<span class='five'>משום פגם. </span>שתי משפחות שבושין עליו שיאמרו בני אדם פסול הוא לעבודה (ובני משמרות יכולין לכופו ולומר לו הואיל ואומרים עליך שאתה ממשפחה שלנו עבוד במשמר שלנו שלא יאמרו בני אדם שלא ראוך עובד במשמר אחר פסול הוא זה וכן במשמרו של אחר): כל משמר חלוק לששה בתי אבות וכל אחד עובד את יומו ונוטל עורות קדשים הבאים ביומו:  הדרן עלך נושאין על האנוסה 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: חליצה כשרה
txt:
<span class='five'>חליצה כשרה. </span>אבל לכתחלה לא כדמפרש לקמן משום מנעל המרופט שניטל גבו אבל עיקר חליצה בסנדל והוא של עור קשה ומבושל ומשנפחת אין לו תקנה ואין דרך לנועלו: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: פסולה
txt:
<span class='five'>פסולה. </span>דמידי דמגין בעינן דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> נעלו ונעל מידי דמגין הוא דכתיב <span class='mareimakom'>(יחזקאל טז)</span> ואנעלך תחש והוא עור: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: או בשל שמאל בימין כשרה
txt:
<span class='five'>או בשל שמאל בימין כשרה. </span>אבל חליצה של שמאל קתני בפירקין <span class='mareimakom'>(לקמן קד.)</span> פלוגתא: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm:
או בקטן החופה את רוב רגלו חליצתה כשרה</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> <span class='five'>להקרות

txt:
<span class='five'>או בקטן החופה את רוב רגלו חליצתה כשרה</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> <span class='five'>להקרות. </span>ליבם לא חפצתי לקחתה <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> מאן יבמי להקים וגו' ככה יעשה לאיש וכולן בלשון הקדש: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: זקנים
txt:
<span class='five'>זקנים. </span>ועלתה יבמתו השערה אל הזקנים <span class='mareimakom'>(שם)</span> : 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: זקני
txt:
<span class='five'>זקני. </span>וקראו לו זקני עירו <span class='mareimakom'>(שם)</span> אבל ונגשה יבמתו אליו לעיני הזקנים <span class='mareimakom'>(שם)</span> לא קא חשיב דכיון דכתיב הזקנים אהנך דלעיל קאי: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: a
trm: כך ב'ד מנוקים מכל מום
txt:
<span class='five'>כך ב'ד מנוקים מכל מום. </span>יליף מהאי קרא כולך יפה רעיתי דאיירי בסנהדרין:  בישראל


lvr: 31
pgn: 101
dfh: b
trm: דתנן
txt:
<span class='five'>דתנן. </span>בפ' כיצד מי שאסר את האשה בנדר הרי זה לא ישאנה מיאנה או שחלצה בפניו ישאנה וליכא משום הסר ממך עקשות פה: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: b
trm: מפני שהוא ב'ד
txt:
<span class='five'>מפני שהוא ב'ד. </span>כלומר לא יחיד היה שם דנימא בשבילו נתכוין שהרי ב'ד היה שם ואין ב'ד פחות משלשה: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: b
trm: הואיל וסתמא במקום מחלוקת היא
txt:
<span class='five'>הואיל וסתמא במקום מחלוקת היא. </span>שנחלק שם רבי יהודה בדבר אחר ובדבר זה לא נחלק ש'מ הדר ביה אבל מיאון לאו סתמא במקום מחלוקת היא דהנך תנאי רבי יוסי ברבי יהודה ור'א ברבי יוסי לא מייתינן התם אפלוגתא אחריתי דנימא מדלא איפלוג בהא ש'מ הדרי בהו: 


lvr: 31
pgn: 101
dfh: b
trm: תנינא
txt:
<span class='five'>תנינא. </span>גרסינן יש ברייתא בידי וקתני בה בישראל בית דין של ישראל כו' והכי אמר לעיל דרב שמואל בר יהודה קתני לה: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: גר דן את חברו
txt:
<span class='five'>גר דן את חברו. </span>דיני נפשות דאילו דיני ממונות אפילו לכל ישראל דתנן <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף לב.)</span> הכל כשרים לדון דיני ממונות ואמרי' הכל לאתויי מאי לאתויי גר: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: עליך הוא דבעינן מקרב אחיך
txt:
<span class='five'>עליך הוא דבעינן מקרב אחיך. </span>אבל על הגר אפי' חבירו אתה מקים עליו. דיין בכלל מלך דכתיב <span class='mareimakom'>(משלי כט)</span>  מלך במשפט יעמיד ארץ אם דומה דיין למלך שאין צריך כלום יעמיד ארץ ועוד שימות הרבה כתובים כאן כל משימות שאתה משים לא יהו אלא מקרב אחיך: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: חולצין במנעל שומעין לו אין חולצין בסנדל אין שומעין
txt:
<span class='five'>חולצין במנעל שומעין לו אין חולצין בסנדל אין שומעין. </span>ומדקאמר אם יבא אליהו כו' דכל כמה דלא אתי אליהו ואמר לא חלצינן אלמא מנעל לכתחלה לא ובדרב יוסף גרסי' אם יבא אליהו ויאמר אין חולצין במנעל שומעין לו אין חולצין בסנדל אין שומעין לו וכל כמה דלא אמר לן אליהו אין חולצין במנעל חלצינן לכתחלה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: אמר לו וכי חולצין במנעל
txt:
<span class='five'>אמר לו וכי חולצין במנעל. </span>ול'ג והתורה אמרה נעלו ולא מנעלו שאין מנעל כתוב בכל התורה אלא נעלו כגון של נעלך <span class='mareimakom'>(שמות ג)</span> שלף איש נעלו <span class='mareimakom'>(רות ד)</span> דמשמע בין סנדל בין מנעל דמנעל לשון חכמים ונעל לשון תורה והאי דאמר מנעל לכתחלה אסור לאו מקרא יליף אלא משום גזירה כדלקמן והאי דכתיב באורייתא <span class='mareimakom'>(דברים לג)</span> ברזל ונחשת מנעליך לשון מנעול ובריח הוא: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: וארקתא
txt:
<span class='five'>וארקתא. </span>שרוך נעל <span class='mareimakom'>(בראשית יד)</span> מתרגם ארקתא דמסאנא שכופלין רצועות על אזניו והוו ליה כשני נעלים זה על גב זה אבל סנדל אין קושרין וכופלין רצועות של אזניו שהרי קשה הוא ואין הרצועה דוחקתו אבל בשפת פיו יש כמו קשר לקצר את פיו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: א'ה אפילו דיעבד נמי
txt:
<span class='five'>א'ה אפילו דיעבד נמי. </span>אלא מדאמרינן חליצתו כשרה ש'מ גלויי כרעא בעינא ואפילו שני מנעלים זה על גב זה כי שולפת לתרוייהו שפיר דמי כדאמר לקמן ב' מנעלים כו' מהו ועד כאן לא מיבעיא ליה אלא דקרעתיה לעילאי ושלפתיה לתתאי אבל שלפתינהו לתרוייהו שפיר דמי: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: מרופט
txt:
<span class='five'>מרופט. </span> מבוקע קרוע מלמעלה דכיון דרכיך אע'ג דקרוע מייתב ליה אכרעיה אבל סנדל שהוא קשה אין יכול ליישבו על רגלו משנפחת וליכא למיגזר מידי: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: אע'ג דאית ביה חומרתא
txt:
<span class='five'>אע'ג דאית ביה חומרתא. </span>קשר קשור על שפתיו ומעמידו שלא יצא מן הרגל אפ'ה בשעת חליצה קטרינן ביה מיתנא כי היכי דתיתי היא ותישרי והדר תחלוץ ותהוי חליצה מעליא: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: a
trm: בשמיטת רוב העקב
txt:
<span class='five'>בשמיטת רוב העקב. </span>כגון ששמטה את רוב העקב מן הסנדל אע'פ שלא חלצתו כולו הותרה: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: הא חזינן דחלצה חיישינן
txt:
<span class='five'>הא חזינן דחלצה חיישינן. </span>דלמא חליצה היא לפוסלה עליהן ואע'ג דלא נתכוונו לחליצת מצוה: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: ואיכא דאמרי
txt:
<span class='five'>ואיכא דאמרי. </span>אין ודאי טעמא דלא חזינן דחלצה הא חזינן דחלצה חיישינן דלמא נתכוונו ומיפסלא עלייהו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: התפור בפשתן
txt:
<span class='five'>התפור בפשתן. </span>שתפור בתוכו בגד פשתן כעין שתופרין בתוכו לבדין פלטרא'ש. ל'א התפור בפשתן שתפרו במשיחה כעין שלנו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: אין חולצין בו
txt:
<span class='five'>אין חולצין בו. </span>דבעינן כוליה דעור דכתיב ואנעלך תחש אלמא לא קרי ליה נעל עד שיהא כולו של עור: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: קורקא</span>: <span class='five'>זרוזי היא
txt:
<span class='five'>קורקא</span>: <span class='five'>זרוזי היא. </span>שנוטלתו מע'ג קרקע ומנעילתו ברגלו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: והכתיב יחלץ עני בעניו
txt:
<span class='five'>והכתיב יחלץ עני בעניו. </span>כלומר יזרזנו ויתן לו כח ומשני הכא נמי שלופי הוא וה'ק בשכר עניו שכפר עליו בחייו יחלצנו ויצילנו מדינה של גיהנם: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm:
א'כ נכתוב במעל רגלו מאי מעל רגלו ש'מ שלופי הוא</span>: ה'ג <span class='five'>שוטה מי כתיב חלץ להם חלץ מהם כתיב

txt:
<span class='five'>א'כ נכתוב במעל רגלו מאי מעל רגלו ש'מ שלופי הוא</span>: ה'ג <span class='five'>שוטה מי כתיב חלץ להם חלץ מהם כתיב. </span>הוא קיבל חליצה מהם ואילו יבמה דחלצי מינה אחין שהיבם קיבל הימנה מידי מששא אית ביה: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: לא בפרגוד חפות
txt:
<span class='five'>לא בפרגוד חפות. </span>חלוק שיש בו אימרא שלא יחשדוהו לומר בתוך האימרא החביא כספים וחברו במס' יומא <span class='mareimakom'>(דף עז:)</span> שלא יוציא ידו מתחת חפת חלוקו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: ואין צריך לומר מנעל וסנדל
txt:
<span class='five'>ואין צריך לומר מנעל וסנדל. </span>דבלאו חשד נמי אסור דכתיב <span class='mareimakom'>(ישעיהו א)</span> מי בקש זאת מידכם רמוס חצרי ומדקתני אין צריך לומר כו' מכלל דאנפיליא לאו בכלל מנעל: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: כתיתין
txt:
<span class='five'>כתיתין. </span>חתיכות דקות של מוכין ועור רך ומשום תענוג ולאו משום דתיהוי נעילה: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: אלא אמר רבא לא קשיא כו'
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא לא קשיא כו'. </span>מתני' דתרומת הלשכה באנפיליא של בגד דלאו מגין הוי ולא הוי נעל ולגבי עזרה נמי ליכא בזיון דאין דרך להכניסה בטיט והא דיום הכפורים בשל עור: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: בקורדקיסין
txt:
<span class='five'>בקורדקיסין. </span>מנעלים דקים שנועלין תחת מנעלים עבים להגין מן המים ונקראים אונדרשו'ך בלשון אשכנז: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: הנפרם
txt:
<span class='five'>הנפרם. </span>לשון לא תפרומו <span class='mareimakom'>(ויקרא י)</span> ושייך פרימה במנעל ופחיתה וקיבול שייך בסנדל: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: בקב הקיטע
txt:
<span class='five'>בקב הקיטע. </span>שנקטעה רגלו עושה כמין דפוס רגל ויש בה בית קיבול קטן ומכניס שם ראש שוקו ואין נסמך עליו והוא קרוי קב ולמשענת הליכה יש לו אשקינ'א קשורה בשוקיו ומשענת ידיו שקורין קרוק'א: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: בסמיכת הרגלים
txt:
<span class='five'>בסמיכת הרגלים. </span>מי שמהלך בידו וגורר את רגליו עושה להם סמיכה של עץ או של עור ומכניס לתוכו: 


lvr: 31
pgn: 102
dfh: b
trm: סמיכות הידים
txt:
<span class='five'>סמיכות הידים. </span>שעושה לידיו בתים של עור מפני שמכניסם בטיט וסומך עליהן וגורר את רגליו:  קב


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: אנפיליא של בגד
txt:
<span class='five'>אנפיליא של בגד. </span>דקתני סיפא חליצתה פסולה אתאן לרבנן דפליגי עליה דרבי מאיר בקב הקיטע אלמא דלא הוי מנעל דאי רבי מאיר כיון דקב הקיטע הוה נעל אלמא ואנעלך תחש לא דייק אנפיליא נמי תהוי נעל: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: מדסיפא רבנן
txt:
<span class='five'>מדסיפא רבנן. </span>רישא דקב הקיטע נמי רבנן ודייקי ואנעלך תחש ודקתני קב הקיטע כשר במחופה עור: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: אדתני סיפא אנפיליא של בגד
txt:
<span class='five'>אדתני סיפא אנפיליא של בגד. </span>פסולה האי הוא ודאי דלאו נעל הוא דהא לא מגין לישמעינן חילוק בקב הקיטע דאע'ג דמגין לאו נעל וכ'ש האי: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: סיפא נמי ר' מאיר
txt:
<span class='five'>סיפא נמי ר' מאיר. </span>ולא דייק תחש ואפילו הכי של בגד לא משום דלא מגין אבל קב הקיטע מגין הלכך אפילו אין מחופה עור כשר: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: על ליחתא דכרעיה
txt:
<span class='five'>על ליחתא דכרעיה. </span>שרגלו הפוך ודורס בעליונו של רגל ליחתא לשון לווחים <span class='mareimakom'>(שבת דף מז.)</span> פלנקא כלומר שאינו דורס במקום מדרס רגלו ואע'ג דתנן <span class='mareimakom'>(לעיל דף קא.)</span> מן הארכובה ולמטה כשרה התם הוא דכי נחתך רגלו קם ליה שוק ורחמנא אמר מעל רגלו דהיינו שוקו אבל האי לאו רגל הוא: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: a
trm: בר אובא ובר קיפוף
txt:
<span class='five'>בר אובא ובר קיפוף. </span>בפ' אלו מגלחין <span class='mareimakom'>(מ'ק כה:)</span> דאחלשו לדעתיה דרב אשי ואיתהפוך כרעייהו: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: שמא דעבודת כוכבים
txt:
<span class='five'>שמא דעבודת כוכבים. </span>למה גנבת את אלהי <span class='mareimakom'>(בראשית לא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: פרט לסנדל המסוליים
txt:
<span class='five'>פרט לסנדל המסוליים. </span>הנפחת שאין לו עקב שול'א לישנא אחרינא על שם מקומו נקרא מסוליים לשון מור'י: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: יהיב ליה דשמאלא
txt:
<span class='five'>יהיב ליה דשמאלא. </span>במתכוין עבד דלא סבירא ליה לאביי דסנדל שאין שלו מותר לכתחלה: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: אמר ליה
txt:
<span class='five'>אמר ליה. </span>רב יוסף אימר דאמור רבנן במתניתין בשל שמאל בימין חליצתה כשרה דיעבד לכתחלה מי אמור: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: סנדל המוסגר
txt:
<span class='five'>סנדל המוסגר. </span>שפרחה בו הצרעת לא תחלוץ בו בימי הסגרו דלא ליתי למיעבד במוחלט: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: מוחלט חליצתה פסולה
txt:
<span class='five'>מוחלט חליצתה פסולה. </span>דלשריפה קאי ואנן שיעורא בעינן חופה את רוב רגלו והאי כתותי מיכתת שיעוריה: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: מטמא מתוכו
txt:
<span class='five'>מטמא מתוכו . </span>במגע ואע'ג דלא נכנס גופו לתוכו דלהוי טמא משום בא אל הבית אם נגע בכותל מטמא: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: מטמאין בביאה
txt:
<span class='five'>מטמאין בביאה. </span>אם נכנס דרך ביאה כיון שנכנס רובו לתוכו טמא משום והבא אל הבית ומקראי נפקא לן בתורת כהנים דמוסגר מטמא מתוכו ולא מן אחוריו ובמוחלט כתיב טמא הוא הוסיף לו טומאה אחרת לומר לך שמטמא מאחוריו: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: כיון שנכנס רובה לבית טהור טמאתהו
txt:
<span class='five'>כיון שנכנס רובה לבית טהור טמאתהו. </span>טימאה את כל כלי הבית דמצורע מטמא בביאה וכן בגד ואבן המנוגעת כולן מטמאים באהל והא כיון דעל רובה ככולה דמיא: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: מאי לאו מוחלטת
txt:
<span class='five'>מאי לאו מוחלטת. </span>ואפילו הכי אמרת שדי מיעוטא בתר רובא והוה ליה כמאן דעיילא כולה ואי כמאן דמכתתא דמיא זיל בתר מה דעייל ואין בבית ג' על ג': 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: היו בה כמה זיתים
txt:
<span class='five'>היו בה כמה זיתים. </span>ואין בה אלא ג' על ג' אלא שחוטה עבה כיון שנכנס הימנה כזית לבית טימאתו ואע'פ שאין כאן בגד דהא לא על רובה: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: אי אמרת בשלמא מוחלטת
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא מוחלטת. </span>היינו דמטמא בכזית אפילו אין כאן בגד שלש על שלש משום דמוחלט איתקש למת ומת מטמא בכזית והיכא איתקש דכתיב אל נא תהי כמת שמרים מוסגרת הואי וקאמר ליה אהרן למשה אל נא תחלט שלא תהא כמת: הכי גרסי' 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: אלא שאני התם כו'
txt:
<span class='five'>אלא שאני התם כו'. </span>ולעולם במוחלט ומשום הכי שדינן מיעוטא בתר רובא לענין טומאה ולא אמרי' כמאן דמכתת דמי דכתיב ושרף: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: חליצתה כשרה
txt:
<span class='five'>חליצתה כשרה. </span>מוחלט כדאמרן שאפילו בשעת שריפה קרוי בגד ולאו מילף הוא אלא גילוי מילתא בעלמא הוא ושל עבודת כוכבים נמי הואיל להילוכא עביד ומשמשי עבודת כוכבים לאו לשריפה קיימי דאית להו תקנתא בביטול ואי משום איסור הנאה חליצה לאו הנאה היא דמצות לאו ליהנות ניתנו: 


lvr: 31
pgn: 103
dfh: b
trm: של תקרובת עבודת כוכבים
txt:
<span class='five'>של תקרובת עבודת כוכבים. </span>שהקריבו ומסרוהו לפניו לשם דורון וקי'ל <span class='mareimakom'>(ע'ז דף נ.)</span> תקרובת עבודת כוכבים אין לה ביטול עולמית דאיתקש למת דכתיב ויאכלו זבחי מתים הלכך לית ליה תקנתא וכתותי מיכתת שיעורא:  ושל


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: לנגעים
txt:
<span class='five'>לנגעים. </span>כל ריב וכל נגע <span class='mareimakom'>(דברים כא)</span> מה נגעים ראייתם ביום דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יג)</span> וביום הראות בו אף ריבים ביום וחליצה דין הוא דגובה כתובתה: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: אפי' גמר דין נמי לא
txt:
<span class='five'>אפי' גמר דין נמי לא. </span>ואנן תנן דיני ממונות דנין ביום וגומרים בלילה <span class='mareimakom'>(סנהדרין ד' לב.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: כתחלת דין דמיא
txt:
<span class='five'>כתחלת דין דמיא. </span>דנפקא לן בסנהדרין באחד דיני ממונות <span class='mareimakom'>(דף לד:)</span> דתחלת דין ביום: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: אי מוק סתמא תניא
txt:
<span class='five'>אי מוק סתמא תניא. </span>בברייתא דלעיל <span class='mareimakom'>(דף קב:)</span> בקב הקיטע במוק בסמיכת הרגלים: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: רגל רגל ממצורע
txt:
<span class='five'>רגל רגל ממצורע. </span>דכתיב על בהן רגלו הימנית <span class='mareimakom'>(ויקרא יד)</span> : 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: אזן אזן מופנה
txt:
<span class='five'>אזן אזן מופנה. </span>משני צדדין בין במצורע בין בנרצע דקרא דמצורע עני מיותר לגמרי כדאמרן במנחות בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> יד יד לקמיצה רגל רגל לחליצה אזן אזן לרציעה וגבי רציעה תרי אזנו כתיבי ורצע אדניו את אזנו <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> ונתת באזנו ובדלת <span class='mareimakom'>(דברים טו)</span> : 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: לא מופני
txt:
<span class='five'>לא מופני. </span>משני צדדין אלא מצד אחד דמצורע מיותר אבל בחליצה לא וליכא אלא חד וקסבר ר' אלעזר מופנה מצד אחד למדים אם אין תשובה ואם יש להשיב משיבין: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: a
trm: (וכי לא מופני מאי פירכא איכא
txt:
<span class='five'>(וכי לא מופני מאי פירכא איכא. </span>מופנה מצד אחד למדין ומשיבין) והכא מאי פירכא איכא ומהכא נפקא לן בכל דוכתא לר' אלעזר מופנה מצד אחד למדין ומשיבין <span class='mareimakom'>(שבת דף קלא.)</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: מעשה באיש
txt:
<span class='five'>מעשה באיש. </span>חליצה שהאשה עושה מעשה בגופו של איש לאפוקי רקיקה דלאו מעשה באיש הוא: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: וחרשת שחלצה חליצתה פסולה
txt:
<span class='five'>וחרשת שחלצה חליצתה פסולה. </span>היא עצמה אינה נפטרת בחליצתה כדאמרי' לקמן בפ' ב'ש <span class='mareimakom'>(דף קי.)</span> ואין לה תקנה אלא בייבום ואם רצה להוציא יוציא בגט: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: חלצה בשנים
txt:
<span class='five'>חלצה בשנים. </span>כשרים או בג' ונמצא אחד מהן קרוב דהדר הוו להו שנים חליצתו פסולה: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: ורבי שמעון ור' יוחנן הסנדלר מכשירים
txt:
<span class='five'>ורבי שמעון ור' יוחנן הסנדלר מכשירים. </span>ול'ג בשנים דהא בשנים עסיק נמי ת'ק: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: והאמרי דבי רבי ינאי
txt:
<span class='five'>והאמרי דבי רבי ינאי. </span>ומפרש טעמא דמתני' דחרש וחרשת מפני שאינן בואמר ואמרה דתנן <span class='mareimakom'>(תרומות פ'א מ'ב)</span> חרש שדברו חכמים בכל מקום שאינו לא שומע ולא מדבר: ועמד ואמר וענתה ואמרה: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: חליצתה פסולה
txt:
<span class='five'>חליצתה פסולה. </span>ומתני' דקתני לא קראה חליצתה כשירה כר' זירא דא'ר זירא בפרק המנחות והנסכים <span class='mareimakom'>(מנחות קג:)</span> כל הראוי לבילה כו' דקתני האומר הרי עלי ס'א עשרונים מביא ס' בכלי אחד ואחד בכלי אחר ומפרש טעמא משום דקים להו לרבנן דששים נבללות בכלי אחד אבל ס'א אינן נבללות יפה ומותבינן וכי אין נבללין מאי הוי והתנן <span class='mareimakom'>(שם יח.)</span> אם לא בלל כשר ומשני רבי זירא הראוי לבילה אין בילה מעכבת בו דאפילו לא בלל כשר ושאין ראוי לבילה בילה מעכבת בו דראוי לבילה בעינן דאפשר להתקיים בה מצות מנחה והכא נמי אע'ג דקרייה לא מעכבא בראוי לקרייה אבל בשאין ראוי מעכבת: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: אאימורים דכי איתנהו מעכבי
txt:
<span class='five'>אאימורים דכי איתנהו מעכבי. </span>בשר מאכילה בפ' תמיד נשחט <span class='mareimakom'>(פסחים נט:)</span> וכי ליתנהו לא מעכבי כגון שנטמאו או שאבדו והכא נמי נימא אע'ג דלאו מעשה חשוב באיש הוא הואיל ואפשר לרוק ליעכב וקאמר רבי עקיבא לא מעכבא: 


lvr: 31
pgn: 104
dfh: b
trm: והא שני דברים המתירין אין מעלין זה בלא זה</span>: <span class='five'>אין מקדשין שתי הלחם
txt:
<span class='five'>והא שני דברים המתירין אין מעלין זה בלא זה</span>: <span class='five'>אין מקדשין שתי הלחם. </span>להיות קדוש קדושת הגוף ליפסל ביוצא ולינה אלא בשחיטה ואע'פ שהן טעונין תנופה חיין עם הלחם אין תנופתן מקדשן אלא שחיטתן דגמר מאיל נזיר דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ו)</span> ואת האיל יעשה זבח שלמים לה' על סל המצות תלה הכתוב עשיית סל המצות בזביחת האיל בפ' התכלת: כיצד ל'ג: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: אלא לאו לאשמועינן דאיפסלה מאחין
txt:
<span class='five'>אלא לאו לאשמועינן דאיפסלה מאחין. </span>דקי'ל במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף כד:)</span> כל מקום ששנינו חליצה פסולה פסולה ופוסלת על האחין גט פסול פסול ופוסל מן הכהונה: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: ומאי שנא קריאה
txt:
<span class='five'>ומאי שנא קריאה. </span>דלא פסלה דקתני אין כאן בית מיחוש הואיל ותרוייהו לדידיה לא קא מעכבי: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: קרייה
txt:
<span class='five'>קרייה. </span>בין קודם חליצה מאן יבמי בין לאחר חליצה ככה יעשה אי נמי אמרינן תתייבם לא מיחלפא לאינשי בחלוצה דליתי למימר הך בתר חליצה אתייבם דאמרי הך קרייה דמקמי חליצה הואי אבל רקיקה דליתא אלא בתר חליצה מיחלפא לאינשי ויאמרו הך מדרקקה ודאי חלצה לה ברישא ואפילו הכי הדרה ומתייבמת ואתי למישרי חלוצה לאחין: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: אמרי רקיקה קמייתא לית בה מששא
txt:
<span class='five'>אמרי רקיקה קמייתא לית בה מששא. </span>ולא פסלה מאחין ומאן דחזי דמתייבמה סבר רקיקה בתר חליצה הואי כי אורחיה ושרינן חלוצה לאחין: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: אבל אגיד לך כו'
txt:
<span class='five'>אבל אגיד לך כו'. </span>מקרא הוא בדניאל שהמלאך אמר לו אגיד לך את כל הנגזר בשמים ורשום בכתב והוא אמת מכלל דאיכא בשמים כתב דאינו אמת בתמיה: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: מי כתיב וירקה רוק
txt:
<span class='five'>מי כתיב וירקה רוק. </span>דליהוי משמע דלא יהא שם אלא רוק וירקה סתמא כתיב ואפילו רוק וד'א והכא נמי אי אפשר בלא צחצוחי רוק: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: a
trm: יכול יהא דם היוצא מפיו
txt:
<span class='five'>יכול יהא דם היוצא מפיו. </span>טמא כרוק ודם היוצא מפי אמתו טמא כזובו וקריו ומימי רגליו שהן מעיינותיו של זב וטמאין טומאה חמורה: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: זו דברי ר' מאיר
txt:
<span class='five'>זו דברי ר' מאיר. </span>דאמר בהאשה רבה <span class='mareimakom'>(לעיל צו.)</span> עשו חליצת בן תשע כגט בגדול: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: אבל חכמים אומרים
txt:
<span class='five'>אבל חכמים אומרים . </span>דפליגי עליה התם ואמרי עשו ביאת בן ט' כמאמר בגדול אבל בחליצה לא ס'ל כותיה: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: אשה ואיש
txt:
<span class='five'>אשה ואיש. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> ואם לא יחפוץ האיש ולא קטן ואשה נמי אע'ג דלא כתיב מיעוטא בעינן גדולה כאיש דאיתקש לה דכתיב בההוא קרא ועלתה יבמתו השערה: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: עיניו למטה
txt:
<span class='five'>עיניו למטה. </span>כלפי ארץ ישראל משום דשכינה התם קיימא כדכתיב והיו עיני ולבי שם: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: אתא רבי למתיבתא
txt:
<span class='five'>אתא רבי למתיבתא. </span>למדרש ואיבעי כל חד למיתב אדוכתיה: ר' ישמעאל בר' יוסי בעל בשר הוה כדאמרי' בהשוכר את הפועלים <span class='mareimakom'>(ב'מ פד.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: קטנה חולצת
txt:
<span class='five'>קטנה חולצת. </span>משהיא כפעוטות כבר שית כבר שבע דתנן במס' גיטין <span class='mareimakom'>(דף נט.)</span> הפעוטות מקחן מקח וממכרן ממכר במטלטלין הלכך לענין חליצה הואיל ולא כתיב מיעוט כשירה משהיא בפרק הזה שיודעת מעט להבחין: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: לעונת נדרים
txt:
<span class='five'>לעונת נדרים. </span>שנה אחת קודם לזמן שתי שערות כדתנן בפרק יוצא דופן <span class='mareimakom'>(נדה מה:)</span> בת אחת עשרה שנה ויום אחד נדריה נבדקים אם יודעת לשם מי נדרה והקדישה דבריה קיימין: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: קמ'ל אין הלכה כאותו הזוג
txt:
<span class='five'>קמ'ל אין הלכה כאותו הזוג. </span>דאע'ג דאי עבד הוא כדקתני חלצה בשנים וקתני מכשירין: 


lvr: 31
pgn: 105
dfh: b
trm: הני מילי דסגי בתלתא דיעבד
txt:
<span class='five'>הני מילי דסגי בתלתא דיעבד. </span>כדקתני חלצה בשלשה ונמצא אחד מהן קרוב או פסול פסולה הא כולם כשרים חליצה כשירה אבל לכתחלה ליבעי חמשה כרבי יהודה קמ'ל גבי פלוגתא דרבי יהודה הלכתא כת'ק:  על


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: על מנת שתתן לך מאתים זוז
txt:
<span class='five'>על מנת שתתן לך מאתים זוז. </span>ואע'ג דלא יהבא ליה חליצתה כשירה כדמפורש בכתובות בהמדיר <span class='mareimakom'>(דף עד.)</span> דכל תנאי מבני גד ובני ראובן גמרינן תנאה שאפשר להתנות על ידי שליח שעשה משה את יהושע שליח לתת להם את ארץ הגלעד הוי תנאיה תנאה וכל תנאי דלא אפשר לעשות על ידי שליח כגון חליצה אין תנאי מועיל בה וזהו טעמו של דבר: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: אמרה ליה אין ממונא חזא לה
txt:
<span class='five'>אמרה ליה אין ממונא חזא לה. </span>דבר זה היא יודעת בו שאין בא לייבמה אלא כדי לאכול ולכלות ממונה ולגרשה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: לישנא אחרינא בתי עמודי
txt:
<span class='five'>לישנא אחרינא בתי עמודי. </span>עמודי על רגליך דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span> ועמדו שני האנשים בעמידה : 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: ישיבתה זו היא עמידתה
txt:
<span class='five'>ישיבתה זו היא עמידתה. </span>קיטעת היא או חולה אמר לה ידע לה מכיר הוא בה שרוצה לייבמה אמרה ליה אין וממונא חזא בה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: הב ליה
txt:
<span class='five'>הב ליה. </span>דהא קבילת עלה ואע'ג דחליצה בהכי לא מיפסלא מיהא איחייבא לקיומי תנאה מדינא כשאר שכירות דעלמא: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: אמר ליה
txt:
<span class='five'>אמר ליה. </span>כיון דחליצה כשירה היא משום דינא נמי לית ליה דכיון דעליה רמיא למיעבד ולא בעי משטה אני בך עבדה ליה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: אבוך היכא
txt:
<span class='five'>אבוך היכא. </span>כלומר כמדומה אני שיש לך אב ואם סמוכין לך לספק צרכיך לפיכך קא מחדדן שמעתיך: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: גט מוטעה פסול
txt:
<span class='five'>גט מוטעה פסול. </span>אם אינה מקיימת תנאה דאיפשר לגט ע'י שליח שהאומר לשנים כתבו ותנו גט לאשתי הרי אלו יכתבו ויתנו הילכך דמי לתנאי בני גד ומהני ביה תנאה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: חולצין אע'פ שאין מכירין
txt:
<span class='five'>חולצין אע'פ שאין מכירין. </span>יבם ויבמה שבאו לפנינו לחלוץ ואין אנו מכירין בו שהוא יבמה נזקקין להן ב'ד וחולצין: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: אין כותבין גט חליצה
txt:
<span class='five'>אין כותבין גט חליצה. </span>עדים הרואים בחליצה ובמיאון אין כותבין ונותנין לה להיות בידה לזכות אא'כ מכירין שהן יבם ויבמה והשתא דאין כותבין אא'כ מכירין אי נמי לאו יבמה הוא לא נפיק חורבה מיניה דכל כמה דלית לה גט חליצה לא נסבי לה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: חיישינן לב'ד טועין
txt:
<span class='five'>חיישינן לב'ד טועין. </span>אם כתבו לה עדים ראינו שחלצה בפנינו מפלוני ואפילו לא כתבו בו ואישתמודעינהו חיישינן שמא תראה גט זה לב'ד אחר ויסמוכו עליו ולא יבדקו אם פלוני זה הכתוב בגט זה יבמה הוא אם לאו וישיאו אותה ויהיו טועין בהלכה שאין יודעין שחולצין וממאנין ואע'פ שאין מכירין: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: a
trm: כותבין גט חליצה
txt:
<span class='five'>כותבין גט חליצה. </span>עדים שראו שחלצה יכולין לכתוב לה ואע'פ שאין מכירין ולא חיישינן שמא טעו ב'ד בהלכה זו לומר חולצין אף על פי שאין מכירין וחלצו לה ממי שאינו יבמה:  מתני'


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: בלשון הקדש היו אומרים
txt:
<span class='five'>בלשון הקדש היו אומרים. </span>במסכת סוטה <span class='mareimakom'>(דף לב.)</span> נפקא לן מקראי בפ' אלו נאמרין: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: בכפר עיטם
txt:
<span class='five'>בכפר עיטם. </span>בתלמידים היושבים שם לפני רבן בשעת החליצה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: חולצת ורוקקה וקוראה
txt:
<span class='five'>חולצת ורוקקה וקוראה. </span>ככה יעשה לאיש <span class='mareimakom'>(שם)</span> : 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: מודה רבא בלא אבה יבמי
txt:
<span class='five'>מודה רבא בלא אבה יבמי. </span>דבעינן שלא יפסיק דאי מפסיק משמע דהאי לא ארישא קאי דאמרה מאן יבמי להקים לאחיו שם בישראל לא כלומר לא מאן אלא אבה יבמי אבל בלא חפצתי לקחתה שהיא פתיחת קריאתו ליכא למימר הכי לא לעיל קאי ואי מפסיק לית לן בה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: ממאן עד יבמי
txt:
<span class='five'>ממאן עד יבמי. </span>ומפני שהגט אינו משורטט לא בעי למיכתב כוליה פסוק דקי'ל <span class='mareimakom'>(גיטין דף ו:)</span> אין כותבין ד' תיבות בלא שרטוט: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: משרטט
txt:
<span class='five'>משרטט. </span>גט חליצה וכתב לכולא פרשתא אקרינוה לדידה מאן יבמי וגו' וכן כולם וקיימא לן שלש תיבות של מקרא כותבין בלא שרטוט ד' אין כותבין בפ' קמא דגיטין <span class='mareimakom'>(דף ו:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: והא לא נתנו ליכתב
txt:
<span class='five'>והא לא נתנו ליכתב. </span>פרשה בפני עצמה במסכת גיטין בפרק הניזקין <span class='mareimakom'>(דף ס.)</span> דקתני אין כותבין מגילה לתינוק להתלמד בה: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: והלכתא כמר זוטרא
txt:
<span class='five'>והלכתא כמר זוטרא. </span>דכותבין דלא דמי לכותב מגילה לתינוק להתלמד בה דהתם אדעתה דפרשתא כתיב ליה דתיהוי כמגילה קטנה וקים לן <span class='mareimakom'>(שם)</span> תורה חתומה ניתנה אבל האי ספירת דברים הוא ולאו בקדושתיה הוא הלכך הלכתא כמר זוטרא דבמקום מצוה שרי: 


lvr: 31
pgn: 106
dfh: b
trm: גרגישתא
txt:
<span class='five'>גרגישתא. </span>ארזיל'א במעבה האדמה <span class='mareimakom'>(מלכים א ז)</span> מתרגמינן בגרגישתא דארעא:  הדרן עלך מצות חליצה


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: בבעל
txt:
<span class='five'>בבעל. </span>אבל אם מת ולא מיאנה בו ונפלה לפני יבם אינה יוצאת במיאון אלא תמתין עד שתגדיל ותחלוץ: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: אין בנות ישראל הפקר
txt:
<span class='five'>אין בנות ישראל הפקר. </span>ואפי' מן האירוסין לא תמאן ותיארס לאחר ותחזור ותמאן אלא ממאנת בזה ותמתין מלארוס לאחר עד שתגדיל ויהיו קדושין גמורים ולא תצא עוד משני במיאון: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: ותמאן
txt:
<span class='five'>ותמאן. </span>בראשון ותנשא ובגמרא פריך הא מיאנה בו כבר חדא זימנא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: לפי שאין תנאי
txt:
<span class='five'>לפי שאין תנאי. </span>מועיל בנישואין של גדולה ואפי' הוה ליה תנאה בשעת קדושין אחולי אחליה בשעת ביאה וחופה וחיילא להו קדושין קמאי ואי אמרת נשואה קטנה תמאן לא ידעי אינשי דמשום קטנות הוא אלא אמרי תנאה ה'ל בנישואין ואתו למימר יש תנאי בנישואי גדולה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: נכנסה לחופה כו' מאי איכא למימר
txt:
<span class='five'>נכנסה לחופה כו' מאי איכא למימר. </span>לב'ש אמאי לא ממאנת דקאמרי אין ממאנין אלא ארוסות ומשמע לאפוקי נכנסה לחופה או שנמסרה לשלוחי הבעל דנפקא לה מכלל ארוסה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: לפי שאין תנאי מועיל בחופה
txt:
<span class='five'>לפי שאין תנאי מועיל בחופה. </span>ואי אמרת קטנה שנכנסה לחופה ולא נבעלה תמאן אמרי תנאה הוה להו ואתי למימר יש תנאי בחופה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: מסר האב
txt:
<span class='five'>מסר האב. </span>מסרה האב לשלוחי הבעל מאי איכא למימר א'נ אתי למימר תנאי מועיל במסירה שפיר קאמרי שהרי אין כאן חיבה דנימא אחליה לתנאיה דקדושין האי מסר האב לאו דוקא דאילו משקיבל אביה קידושיה לא נפקא במיאון דהאב זכאי בקידושי בתו ואין מיאון אלא ביתומה שקדשוה אמה ואחיה וה'ק מסר האב לשלוחי הבעל דקי'ל בכתובות <span class='mareimakom'>(דף מח:)</span> דנישואין נינהו ודכוותה הכא מסרוה אחין לשלוחין הוו נישואין ולב'ש לא ממאנת מאי איכא למימר: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: לפי שאין אדם כו'
txt:
<span class='five'>לפי שאין אדם כו'. </span>ורבנן תקינו נישואין לקטנה כדי שלא ינהגו בה מנהג הפקר כדאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף קיב:)</span> בחרש שנשא ואי אמרת ממאנה מימנעי ולא נסבי לה דאין אדם רוצה לעשות בעילתו בעילת זנות ומיעקרא תקנתא דרבנן: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: מסר האב כו'
txt:
<span class='five'>מסר האב כו'. </span>דקי'ל דנישואין נינהו ודכוותה בנישואין דרבנן הויא מסירת אחין נישואין ולב'ש לא ממאנה דהא מילתא פסיקא קאמרי דאין ממאנין אלא ארוסות מאי איכא למימר לאו בעילת זנות היא ולא מימנעי: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: אמר ר' אושעיא ממאנת למאמרו
txt:
<span class='five'>אמר ר' אושעיא ממאנת למאמרו. </span>לב'ה דאמרי ממאנת ביבם למאמרו ממאנת שאם עשה בה מאמר ממאנת ועוקרתו שלא תהא צריכה גט למאמרו אבל חליצה שהיא בשביל זיקה לא עקרא: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: a
trm: והרי ביאת
txt:
<span class='five'>והרי ביאת. </span>יבם בעל כרחה היא כדאמר בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל נד.)</span> יבמה יבא עליה בע'כ:  ומציא


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: כל שיכולה למאן
txt:
<span class='five'>כל שיכולה למאן. </span>בפרק קמא <span class='mareimakom'>(לעיל ב:)</span> בתו קטנה הנשואה לאחיו ולא קיבל אביה קידושין כגון שהשיאה אביה תחלה לאחר ונתגרשה והיא יתומה בחיי האב ויכולה למאן ולא מיאנה בו ומת צרתה חולצת  שאינה צרת הבת להפטר משום צרת ערוה הואיל והבת יכולה למאן אינן נישואין גמורין ולא מתייבמת הואיל ולא מיאנה הבת הויא לה הך צרת ערוה במקצת: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: צרת ערוה שאני
txt:
<span class='five'>צרת ערוה שאני. </span>דאע'ג דמהני מיאון לקטנה יבמה בעלמא למיפק בלא חליצה לא מהני לגבי ערוה אם מיאנה באביה שהוא יבמה למיהוי צרתה מותרת ליבם: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: דתני רמי בר יחזקאל
txt:
<span class='five'>דתני רמי בר יחזקאל. </span>קטנה שמיאנה בבעל מותרת לינשא לאביו דעקרתינהי לנשואין והויא כאנוסה ומפותה אבל מת בעלה ולא מיאנה בו ומיאנה ביבם אע'ג דנפקא בלא חליצה אלמא נישואי קמאי עקרא אפ'ה אסורה לאביו מפני מראית העין דמשעת נפילה דאהני נישואי קמאי למיפל קמי יבם ולהצריכה מיאון לגבי יבם נראית כלתו של חמיה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: ה'נ
txt:
<span class='five'>ה'נ. </span>אע'ג דעקרא לנישואי קמאי נראית צרתה כצרת בתו הואיל ואהנו נישואי אחיו בבתו למרמי קמיה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: רבי אושעיא לא הודה לו
txt:
<span class='five'>רבי אושעיא לא הודה לו. </span>מדקאמר ר' יוחנן מותרת לאחין אע'ג דאיהו גופיה נמי במשמע ומיהו אי איכא אחין אין דהוה ליה מיאון לחצי זיקה כרב אסי אבל בחד יבם דמיאנה בזיקה שלימה אסורה ולרבי אושעיא אפי' בחד יבם נמי שריא דאין מיאון לזיקה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: ואמרי לה רב אסי
txt:
<span class='five'>ואמרי לה רב אסי. </span>נמי לא הודה לו וכל שכן רבי אושעיא דרבי יוחנן דוקא לאחין אמר ולא לו: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: במדה כפושה מדד
txt:
<span class='five'>במדה כפושה מדד. </span>במדה כפויה מדד לשון אונאה כמודד בשולי המדה וחברו מצאתי בתוספתא דאהלות קדירה שהיא נתונה כו' היתה כפושה לשון הכפישני באפר <span class='mareimakom'>(איכה ג)</span> שהיה מפסיד נכסי מלוג שלה: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: תרתי קתני
txt:
<span class='five'>תרתי קתני. </span>לאו למיהדר למאן זימנא אחריתי אלא תרתי מילי נינהו ממאנת וממתנת מליארס לאחר עד שתגדיל כדי שלא תחזור ותמאן בשני או אם רצתה להנשא ממאנת בבעל ותנשא לאלתר דתו לא ממאנת לבית שמאי דנשואה היא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: אין מעשה קטנה אלא כמפותה
txt:
<span class='five'>אין מעשה קטנה אלא כמפותה. </span>כדקתני בת ישראל לכהן לא תאכל כו' דכמי שלא נשאת דמי: 


lvr: 31
pgn: 107
dfh: b
trm: כל עכבה כו'
txt:
<span class='five'>כל עכבה כו'. </span>כל מה שהיא מעוכבת אצלו בשבילו כאילו היא אשתו ובגמרא מפרש מה היא: <span class='shastitle7'>גמ'</span>  אתי


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: וכן המגרש היתומה
txt:
<span class='five'>וכן המגרש היתומה. </span>קטנה שהשיאוה אמה ואחיה והחזירה בין בקטנותה בין בגדלותה מותרת ליבם כדאמר דמיתה מפלת ובשעת מיתה היתה אשתו: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: קטנה שהשיאה אביה ונתגרשה
txt:
<span class='five'>קטנה שהשיאה אביה ונתגרשה. </span>בקטנותה וקבל אביה גיטה כדאמר בפרק נערה שנתפתתה <span class='mareimakom'>(כתובות מו:)</span> ומקבל את גיטה הרי היא כיתומה בחיי האב אע'פ שאביה חי הוא היא כיתומה לענין קידושין דשוב אין לו כח לקבל קידושיה כדאמר התם אם משהשיאה אין לאביה רשות בה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: והחזירה בקטנותה אסורה ליבם
txt:
<span class='five'>והחזירה בקטנותה אסורה ליבם. </span>אם מת בקטנותה ואפי' לרבנן דגירושיה גירושין גמורין ואין חזרתה חזרה גמורה דקידושי  קטנה אינן כלום הואיל ופקע זכות אב והיא אין לה יד והויא לה כגרושה ועומדת: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: בקיאים בגירושין
txt:
<span class='five'>בקיאים בגירושין. </span>הכל רואין שגרשה דגירושין קלא אית להו אבל חזרה לית ליה קלא דזימנין דקא מהדר לה באורתא ושכיב בצפרא דלא חזו אינשי בחזרתה ואמרי זה מייבם גרושת אחיו: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: דגזר הנך
txt:
<span class='five'>דגזר הנך. </span>כל מוחזרת גזר משום יתומה בחיי האב דאמרי' במתני' דלאחר חזרתה הרי היא כגרושה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: פשיטא
txt:
<span class='five'>פשיטא. </span>דהואיל ואין לאביה רשות בה והיא קטנה אין חזרתה חזרה והרי היא כגרושה אלא להכי תנייה במתני' לאשמועינן דטעמא דקמייתא משום הא: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: בד'א
txt:
<span class='five'>בד'א. </span>דחכמים מודים כשגירשה כשהיא קטנה וקבל אביה גיטה והחזירה כשהיא קטנה דאין כח לא לאביה ולא לה לקדשה ומת כשהיא קטנה דלא בעלה משגדלה דתהוי ביאה משגדלה קידושין: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: משום ר' אלעזר אמרו כו'
txt:
<span class='five'>משום ר' אלעזר אמרו כו'. </span>ומדקתני לעיל ומודים חכמים לרבי אלעזר ביתומה בחיי האב אלמא איירי בה רבי אלעזר דטעמא דבאחרנייתא משום הא: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: היא חולצת
txt:
<span class='five'>היא חולצת. </span>אם בא יבם להזקק לה חולצת ופוטרת צרתה ולא מתייבמת אבל אם נזקק לצרתה או חולצת או מתייבמת והיא נפטרת: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: מת בעלה של גדולה
txt:
<span class='five'>מת בעלה של גדולה. </span>ונפלה לפני בעל הקטנה זיקתה של גדולה שהיא מן התורה אוסרת הקטנה עליו דנישואיה מדרבנן ולא אלימא לאפקועי זיקה דאורייתא והויא לה אחות זקוקתו ומה יעשו: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: רבי אליעזר אומר מלמדין הקטנה שתמאן בו
txt:
<span class='five'>רבי אליעזר אומר מלמדין הקטנה שתמאן בו. </span>ותעקור נישואיה ויהא מייבם את הגדולה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: ר'ג אומר
txt:
<span class='five'>ר'ג אומר. </span>אין זיקתה אוסרת את זו דר'ג סובר אין זיקה כלומר לא אלימא זיקה כדפי' בפ' ר'ג <span class='mareimakom'>(לעיל נא.)</span> הלכך אם מיאנה מיאנה ותתייבם גדולה ואם לאו תמתין קטנה אצלו עד שתגדיל ויהיו נישואיה גמורין ותצא הלזו משום אחות אשה אבל מיחלץ לגדולה לא דפסל את הקטנה עליו משום אחות חלוצה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: a
trm: מוציא את אשתו בגט
txt:
<span class='five'>מוציא את אשתו בגט. </span>ואין מלמדין אותה למאן כדאמר בגמ' יתרחק אדם מן המיאונין ומיתב נמי לא יתבה תותיה דקסבר יש זיקה אלא תצא בגט וזו לא תתייבם משום אחות גרושה אלא תצא בחליצה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: אתיא רדיפה רדיפה
txt:
<span class='five'>אתיא רדיפה רדיפה. </span>תשלום שכר גדול להבאת שלום שאוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת לו לעולם הבא כגמילות חסדים דכתיב בהו ימצא חיים צדקה בעולם הבא וכבוד בעולם הזה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: כאילו בנה במה
txt:
<span class='five'>כאילו בנה במה. </span>בשעת איסור הבמות דחוטא הוא דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> וכי תחדל לנדור וגו' הא לא תחדל יהיה בך חטא: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: כאילו הקריב קרבן
txt:
<span class='five'>כאילו הקריב קרבן. </span>שעבר עליו שתי עבירות אלא ילך אצל חכם ויתירנו כדי שלא יהא רגיל בכך: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: שלציון
txt:
<span class='five'>שלציון. </span>שם מקום שמניחין הלוה ותופסין הערב לישנא אחרינא שלציון קוראין שם הערבון על שם נוטריקון שלוף דוץ שולף עצמו מן הלוה ותוקע עצמו על הערב: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: דוץ
txt:
<span class='five'>דוץ. </span>לשון תיקוע כדאמר דצה שלפה <span class='mareimakom'>(שבת דף נ:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: כספחת
txt:
<span class='five'>כספחת. </span>לישנא דקרא נקט ונלוה הגר עליהם ונספחו על בית יעקב <span class='mareimakom'>(ישעיהו יד)</span> : 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>כדמעיקרא אין לו אלא תורה ודקאמרת האי נמי פשיטא לא צריכא כו': 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: וגמר הלכה
txt:
<span class='five'>וגמר הלכה. </span>יודע הלכה שאין דומה לדין הבא לפניו כל כך ומדמי מילתא למילתא ולא משאיל לרביה והיינו תוקע שסומך ונשען על ההלכה שהוא יודע: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: גדלי בהדה ואע'ג דלא בעל
txt:
<span class='five'>גדלי בהדה ואע'ג דלא בעל. </span>דניקדשה השתא מ'מ משגדלה תפסי קידושי מעיקרא ואיגלי מילתא למפרע דזיקה דהך לא כלום הוא: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: או דלמא
txt:
<span class='five'>או דלמא. </span>קידושין קמאי לא כלום נינהו ומשום קידושין דבעילה דמשגדלה נפקא הך יבמה ואע'ג דזיקה קודמת לקידושין קסבר המקדש אחות יבמה נפטרה יבמה דאתי קידושי ומבטלי לזיקה: 


lvr: 31
pgn: 109
dfh: b
trm: מיתלא תלי
txt:
<span class='five'>מיתלא תלי. </span>כל ימי קטנות ספק יבעול משתגדיל ותהיה אשתו ספק לא יבעול ולא סמכה דעתה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: מאי לאו דלא בעל
txt:
<span class='five'>מאי לאו דלא בעל. </span>ראשון משגדלה וקאמר רב אינה צריכה גט משני דחלו קידושין הראשונים כשגדלה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: כשבעל
txt:
<span class='five'>כשבעל. </span>לפיכך אינה צריכה גט משני דבעילה שבעל הראשון משגדלה סתמא לשם קדושין נתכוון דיודע היה שאין קידושי קטנה כלום: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: וכנסה סתם
txt:
<span class='five'>וכנסה סתם. </span>ואח'כ נמצאו עליה נדרים צריכה גט דביאה לשם קידושין הואי דיודע היה שאין קידושין הראשונים כלום: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm:
צריכא דאי איתמר בהא בהא קאמר רב משום דליכא תנאי </span>והכי איתא בכתובות פ' המדיר <span class='mareimakom'>(דף עג.)</span>: <span class='five'>דאי איתמר בהא

txt:
<span class='five'>צריכא דאי איתמר בהא בהא קאמר רב משום דליכא תנאי </span>והכי איתא בכתובות פ' המדיר <span class='mareimakom'>(דף עג.)</span>: <span class='five'>דאי איתמר בהא. </span>גבי קטנה שלא מיאנה בהא קאמר רב דאסיק אדעתי' לבעול לשם קידושין משגדלה משום דליכא תנאה אין פסול קידושין הראשונים משום תנאי אלא משום קטנות ואדם יודע שאין קידושין הראשונים כלום וחזר ובעל לשם קידושין: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: אבל בההיא
txt:
<span class='five'>אבל בההיא. </span>דאיכא תנאי אימא מודה לשמואל ואדעתא דתנאי בעיל כסבור שאין עליה נדרים וקיימא תנאי שביניהן: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: אבי כורסייא
txt:
<span class='five'>אבי כורסייא. </span>באפריון וקס'ד כשאר חופות שעדיין לא בעלה ואפ'ה לא הצריכוה גיטא מבתרא אלמא חלו קדושי קמאי: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: וקא אפקעינהו לקידושין מיניה
txt:
<span class='five'>וקא אפקעינהו לקידושין מיניה. </span>דכל דמקדש תולה בדעת חכמים הוא דהא כדת משה וישראל קאמרינן ורבנן אמרי דחוטף אשה מבעלה לא ניהוי קידושין: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: תינח דקדיש בכספא
txt:
<span class='five'>תינח דקדיש בכספא. </span>איכא למימר דאפקעינהו לקידושין ושוו מעות מתנה דהפקר ב'ד היה הפקר: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: קטנה וחרשת
txt:
<span class='five'>קטנה וחרשת. </span>לא ידעינן בהי ניחא ליה והי חשיבה אשתו טפי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: כונס
txt:
<span class='five'>כונס. </span>שאינה בת חליצה משום קרייה אלא כונסה ואם רצה להוציאה אח'כ מוציאה בגט שכשם שנכנסה ברמיזה כך תצא ברמיזה ולא צריכה חליצה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: a
trm: כונס ואין מוציאה לעולם
txt:
<span class='five'>כונס ואין מוציאה לעולם. </span>שאין גיטו מפקיע קידושי אחיו פקח שהזקיקוה לו ליבום:  חולץ


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: מוציא אשתו בגט
txt:
<span class='five'>מוציא אשתו בגט. </span>דזיקת אחותה פקחת אוסרתה שנישואיה גמורין וזו ספק ואין כח בקידושיה לפטור את אחותה משום אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: ואשת אחיו אסורה לעולם
txt:
<span class='five'>ואשת אחיו אסורה לעולם. </span>דחרש לא מצי חליץ ומיכנס נמי לא מצי כניס לה דאחות גרושתו היא דאחותה חרשת היתה קנויה במקצת לאחיו החרש הילכך לא אפשר (שהרי אחות גרושתו היא) ומהך מתניתין לא מותיב ליה לרבא דהכא מדינא לא חליץ האי חרש לפקחת שהרי אשת פקח היתה וזיקתו גמורה וליכא למימר כי היכי דעל הכי נפיק אלא להכי מייתי לה לגלויי אהנך תרתי תיובתי קמייתא דבחרשת וחרש מעיקרא קמיירי דהא כולהו תניא להו גבי הדדי במתני' לקמן בחרש שנשא פקחת <span class='mareimakom'>(דף קיב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: נשתטית לא תצא
txt:
<span class='five'>נשתטית לא תצא. </span>פקחת שנשתטית לא תצא מבעלה אע'פ שהאשה יוצאת לרצון ושלא לרצון רבנן תקון שלא תצא כדי שלא ינהגו בה מנהג הפקר לפי שאינה יודעת לשמור עצמה אבל נתחרשה יוצאת דלא בעינן דעת אשה בגט שהרי אפי' פקחת בעל כרחה מוציא והכא לא תקון רבנן מידי דהא יודעת לשמור עצמה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: נכריות נמי
txt:
<span class='five'>נכריות נמי. </span>הנך תרתי דלעיל חרשות מעיקרא קאמר דהא גבי הדדי תניין והמגמגם לומר למה לי כל הנך דיוקי דקאמר מדהוא חרש מעיקרא איהי נמי חרשת מעיקרא כו' ומדאחיות חרשות מעיקרא כו' לותיב מחד ומדהוא חרש מעיקרא הנך נמי דלעיל חרשות מעיקרא וקתני בהו כונס אין חולץ לא לאו מילתא היא דכל הנך חרשין דלעיל נפלה לפניהן פקחת מכח קידושי פקח וליכא למימר כי היכי דעל הכי נפק אבל בחרשת דלעיל איכא למימר הכי ואפילו הכי קתני כונס פקח ולא חולץ: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: שני אחין חרשין
txt:
<span class='five'>שני אחין חרשין. </span>נישואיהן שוין בין שהן פקחות בין שהן חרשות בין אחת פקחת ואחת חרשת שהרי כניסתן לבעליהן ברמיזה וכן שתי חרשות כניסתן ברמיזה ואע'פ שהן פקחין או אחד פקח ואחד חרש נישואיהן שוין הילכך יוצאת היבמה משום אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: ואם היו נכריות
txt:
<span class='five'>ואם היו נכריות. </span>ומת אחד מהן יכנוס השני דלאו בר חליצה הוא או היא אינה בת חליצה: ומדהן חרשין מעיקרא כו' ל'ג דבלאו הכי מצי מותיב מינייהו: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: ומקוו אקוותא
txt:
<span class='five'>ומקוו אקוותא. </span>מקהילים תלמידים סביבם שהיו באים לשמוע דבריהם ל'א דמקהו אקהתא משיבין קושיות זל'ז: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: כיצד תקנתן
txt:
<span class='five'>כיצד תקנתן. </span>דקטנה וחרשת הואיל ואין האחת פוטרת צרתה וחרשת לאו בת חליצה היא דניפוק תרוייהו בחליצה ואי מייבם לה וחליץ לקטנה כשתגדיל מיפסלא קמייתא עליה דקם ליה בלא יבנה דהא ביאה דחרשת לא דחיא זיקה דנימא אין אחריה כלום: 


lvr: 31
pgn: 110
dfh: b
trm: חרשת קנוייה במקצת ומשויירת
txt:
<span class='five'>חרשת קנוייה במקצת ומשויירת. </span>קטנה ספק קנוייה כולה ספק אינה קנוייה כלל דבשתיהן קנויות ומשויירות ליכא למימר דממתני' שמעינן לה דא'כ תיפטר חדא בביאת חברתה ושתיהן ספק נמי ליכא למימר מדקתני סיפא דמתני' בא יבם על הקטנה וחזר ובא על החרשת פסל את הקטנה בא יבם על החרשת וחזר ובא על הקטנה פסל את החרשת ואי שתיהן ספק קמייתא  תיתיב


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: חרשת במאי תיפוק
txt:
<span class='five'>חרשת במאי תיפוק. </span>הא לאו בת חליצה היא ורב תקנתא לתרוייהו קתני ואי קשיא מתניתין דקתני בא על הקטנה וחזר ובא על החרשת פסל את הקטנה אמאי פסלה הואיל ונסבה ברישא תיפוק חרשת בגט וקטנה תיתיב גביה ממה נפשך כדאמרן ואיכא תקנתא לתרוייהו תריץ מתניתין משום גזירה דלמא אתי למיבעל חרשת ברישא והכי נמי מתרץ לה בברייתא לקמן: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: מת בעלה של קטנה חרשת יוצאה בגט
txt:
<span class='five'>מת בעלה של קטנה חרשת יוצאה בגט. </span>דזיקת קטנה אוסרתה עליו דחרשת קנויה ומשויירת וקטנה שמא קנויה לגמרי והויא לה חרשת אחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: קטנה תצא בגט
txt:
<span class='five'>קטנה תצא בגט. </span>דזיקת חרשת אחותה אוסרתה שמא קטנה אינה קנויה כלל והויא כמפותה וחרשת קנויה ומשויירת והויא לה אשתו אחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: וחרשת אסורה לעולם
txt:
<span class='five'>וחרשת אסורה לעולם. </span>לכונסה אי אפשר שמא קטנה קנויה היא וזו אחות גרושתו ואין זקוקה לו ואפילו מתה קטנה אחר כך ופקע איסור אחות אשה אסורה משום אשת אח הואיל ובשעת נפילה נפטרה ממנו ובחליצה אי אפשר דלאו בת חליצה היא: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: ואם עבר ובא על החרשת
txt:
<span class='five'>ואם עבר ובא על החרשת. </span>אחר שגירש הקטנה נותן לה גט והותרה לשוק ממה נפשך אי קטנה קנויה הואי נפקא לה הך מרישא משום אחות אשה והך כניסה זנות בעלמא היא ואי קטנה לאו קנויה היא שפיר ייבם: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: אמאי נותן לה גט והותרה
txt:
<span class='five'>אמאי נותן לה גט והותרה. </span>הא איכא למימר דלמא חרשת קנויה היא לגמרי לאחיו וזקוקה לו וקטנה לא דחיא לה דקנויה ומשויירת היא וביאתה ביאה פסולה שהרי אחות אשה במקצת היא וביאה פסולה לא פטרה מייבום וצריכה גט לביאתו וחליצה לזיקתו וחרשת לאו בת חליצה היא: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: נאסרו שתיהן עליו
txt:
<span class='five'>נאסרו שתיהן עליו. </span>אע'ג דקטנה מדינא לא מיפסלא עליה משום ביאה דחרשת ממה נפשך אי קטנה קנויה ליכא מידי בתר ביאתה ואי לאו קנויה היא נכרית בעלמא היא אפ'ה אסורה כדמפרש לקמן משום גזירה דלמא אתי למיעבד איפכא ובעיל חרשת ברישא וביאת קטנה פסלה לה דשמא קנויה היא כולה ואתי למימר נמי תיתיב חרשת גביה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: חרשת יוציא בגט
txt:
<span class='five'>חרשת יוציא בגט. </span>ושריא ממה נפשך אי קטנה קנויה היא מיפטרא חרשת בביאתה דקטנה ואי לאו קנויה היא פטורה בביאה דידה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: אי אמרת בשלמא
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא. </span>רישא גבי אחיות דקתני אם בא על החרשת נותן לה גט והותרה משום דחרשת קנויה ומשויירת וקטנה קנויה ואינה קנויה וממה נפשך חרשת בתר גיטא מיפטרא אי משום אחות אשה אי משום יבומה שהיה בהיתר שאחותה לא היתה קנויה אבל אי הוה אמרינן איפכא קטנה קנויה היא ומשויירת וחרשת ספק תו לא מיפטרא חרשת בגט דלמא קנויה היא ולא נפקא משום אחות אשה שקנין אחותה הקטנה משויירת ובביאתה נמי לא מיפטרא דביאה פסולה היא שהרי אחות אשתו היא ומתני' רבנן היא ומש'ה קתני סיפא גבי נכרית קטנה בעיא חליצה ואע'ג דממה נפשך ביאתה בהיתר הואי וגיטה גט גמור משום גזירה דלמא קדים ובעיל חרשת ברישא ואתי למימר נמי תרוייהו ליפקו בגט וקטנה שהיא אחרונה לא סגי לה בגיטא דלמא קנויה היא ורמיא קמיה דלא איפטרא בביאת חרשת המשויירת ובביאה דידה נמי לא מיפטרא דביאה פסולה היא דקם עליה באיסור שני בתים: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: אלא אי אמרת קטנה קנויה ומשויירת
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת קטנה קנויה ומשויירת. </span>וחרשת ספק ומרישא דקתני באחיות אם בא על החרשת נותן לה גט והותרה שמעינן דביאה פסולה פוטרת סיפא בנכרית אמאי קטנה בעיא חליצה בשלמא אפוקי מפקינן לה מיניה דלמא חרשת אחרונה קנויה כולה ופסלה לה עילויה אלא בגיטא תיסגי לה דביאת עצמה פוטרתה דביאה כשרה היא ואי נמי חשיב לה פסולה משום דקיימא זיקת חרשת דאיכא למימר קנויה לגמרי הא א'ר נחמיה ביאה פסולה פטרה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: ש'מ דרבנן היא
txt:
<span class='five'>ש'מ דרבנן היא. </span>דקתני גבי מת בעלה של חרשת אם בא על החרשת נותן לה גט וגבי מת בעלה של קטנה דקתני קטנה תמתין ולא קתני אם בא על הקטנה נותן לה גט והותרה אלמא רבנן היא ומש'ה לא נפקא בגט דביאתה פסולה דחרשת קנויה במקצת וזו אסורה משום אחות אשה ומייבום לא מדחיא דלמא קטנה קנויה כולה וקנין משויירת דאחותה לא דחי לה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: a
trm: דלית לה תקנתא דהיתירא
txt:
<span class='five'>דלית לה תקנתא דהיתירא. </span>דקתני בה וחרשת אסורה לעולם: <span class='shastitle7'>מתני'</span>  לא


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: לא פסל את הראשונה
txt:
<span class='five'>לא פסל את הראשונה. </span>שהרי ביאתן שוה ואי ראשונה קנויה היא הרי היא אשתו ואחרונה ביאת זנות ואי לאו קנויה היא הרי שתיהן נכריות אצלו שלא היתה קנויה לאחיו ומקיים את הראשונה שלא נפסלה עליו אבל אחרונה לא דלמא קנויות הוו ומשבא על הראשונה קמה הך עליה באיסור שני בתים: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: פסל את הקטנה
txt:
<span class='five'>פסל את הקטנה. </span>משום גזירה דלמא קדים ובעיל חרשת ברישא וכדאמר בגמרא ואע'ג דממה נפשך היא שריא ליה הואיל וראשונה היא אי קנויה היא הא קנויה היא אי לאו קנויה היא נכרית בעלמא היא: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: רבי אלעזר
txt:
<span class='five'>רבי אלעזר. </span>ה'ג במתני' ובקמייתא רבי אליעזר גרס והכי אמרן בפ'ק דנדה <span class='mareimakom'>(דף ח.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: מלמדין את הקטנה שתמאן בו
txt:
<span class='five'>מלמדין את הקטנה שתמאן בו. </span>ותעקור נישואיה ויקיים את הגדולה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: וצריכא
txt:
<span class='five'>וצריכא. </span>לשמואל ור' אלעזר בן פדת למימר בקמייתא הלכה כר' אליעזר ובהא נמי הלכה כרבי אלעזר דבתרוייהו מלמדין את הקטנה למאן: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: דאי איתמר בקמייתא
txt:
<span class='five'>דאי איתמר בקמייתא. </span>גבי אחיות <span class='mareimakom'>(לעיל דף קט.)</span> משום דאכתי לא איקיים מצות ייבום הילכך מלמדין את הקטנה אשתו למאן ותתייבם יבמתו: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: אבל בהא דאיקיים מצות ייבום
txt:
<span class='five'>אבל בהא דאיקיים מצות ייבום. </span>בשתיהן אימא לא אמר שמואל הלכה כרבי אלעזר אלא יוציא שתיהן בגט: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: ואי אשמעינן בהא משום דגדולה רמיא קמיה
txt:
<span class='five'>ואי אשמעינן בהא משום דגדולה רמיא קמיה. </span>לייבומי משום הכי מהדרינן אמיאון דקטנה כדי שתתייבם גדולה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: אבל אידך
txt:
<span class='five'>אבל אידך. </span>בההיא דאחיות דגדולה אחות אשתו היא נימא לא רמיא קמיה ולא ילמדו קטנה למאן בשביל ייבומיה של גדולה צריכא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: לא נבעלתי לו
txt:
<span class='five'>לא נבעלתי לו. </span>ליבם וגט יבמין יוצא מתחת ידה כדמפרש בגמ' והוא אומר בעלתיך ודייך בגט כופין אותו לחלוץ דהיא נאמנת דעד תלתין יומין מוקי איניש אנפשיה מלבעול: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: לאחר ל' יום
txt:
<span class='five'>לאחר ל' יום. </span>הוא נאמן דלא מוקים איניש אנפשיה מלבעול ומיהו איהי לא משתריא דשויתה לנפשה חתיכה דאיסורא ובעיא חליצה ומבקשין הימנו אבל כופין לא דהא בעל: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: בחיי בעלה
txt:
<span class='five'>בחיי בעלה. </span>ולא נתכוונה לפטור עצמה הימנו לאחר מיתת בעלה אלא שהיה להם כעס זה עם זה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: לא חולצין ולא מייבמין
txt:
<span class='five'>לא חולצין ולא מייבמין. </span>קטן שמא ימצא סריס קטנה שמא תמצא איילונית ואינם בני ייבום נמצאו פוגעין בערוה: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: ביאה דאיסורא
txt:
<span class='five'>ביאה דאיסורא. </span>קטן בגדולה דגדולה בת עונשין היא ושמא הקטן ימצא סריס והרי נבעלה לאסור לה שלא במקום מצוה וכן גדול בקטנה אם תמצא איילונית נמצא שפגע גדול בערוה אבל קטן וקטנה אפילו אינן בני ייבום כגון הוא סריס והיא אילונית אין כאן איסור דקטן אוכל נבלות אין ב'ד מצווין להפרישו וה'נ שניהן לאו בני עונשין: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: אפי' בן יום אחד
txt:
<span class='five'>אפי' בן יום אחד. </span>ישבו יחדו קאמר קרא יבמה יבא עליה ואפי' לא הוי משמע כל דהו מסברא שריא ליה בקטנות כדאמר: 


lvr: 31
pgn: 111
dfh: b
trm: נסתרה לאלתר
txt:
<span class='five'>נסתרה לאלתר. </span>הוא טוען ואם טוען לאחר זמן אינו נאמן דודאי מרישא בעל ומצאה בתולה ושתק והשתא הוא דרתח עלה:  מיבזז


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: וחליצה
txt:
<span class='five'>וחליצה. </span>משום דהיא שויתה לנפשה חתיכה דאיסורא ומדקאמר צריכה גט מכלל דבאין לה גט עסקינן ואמאי קתני רישא כופין לחלוץ ניכפינהו לייבם: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: אמר רבי אמי
txt:
<span class='five'>אמר רבי אמי. </span>לעולם בשגיטה בידה והכי קאמר צריכה חליצה עם גיטה ואע'פ דקתני אמבקשים קאי וה'ק אע'פ שחזר ואמר לא בעלתי דאיכא למימר כופין הואיל ומודה אפ'ה אין כופין אלא צריכה חליצה ואי לא בעי למיחלץ לא כייפינן דסמכינן אדיבוריה קמא הואיל ולאחר שלשים יום הוא: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: רב אשי אמר
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר. </span>לעולם צריכה גט אחר לבד גט הראשון דהתם גט לזיקתו ונפסלה עליו לפיכך לא נכפינן לייבם וכיון דאמר בעלתי צריכה גט לביאתו דיש ביאה אחר הגט והשתא מסתברא אע'פ דקתני וה'ק אע'פ שחזר ואמר לא בעלתי ואיכא למימר לא תיבעי גט אלא חליצה אפ'ה בעיא גט: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: צרתה מהו
txt:
<span class='five'>צרתה מהו. </span>יבמה שכנסה היבם ונפטרה צרתה ואמרה יבמה לאחר זמן לא נבעלתי מהו ליאסר צרתה מפני דיבורה של זו: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: מפני שאנו כופין ומבקשים
txt:
<span class='five'>מפני שאנו כופין ומבקשים. </span>לצרכה דאיהי שויתה לנפשה חתיכה דאיסורא נאסרה צרתה ודאי לא מיתסרא דחזקה הכונס את האשה בועל לאלתר: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: האומרת טמאה אני לך
txt:
<span class='five'>האומרת טמאה אני לך. </span>אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי דאיתסרא עליה וכתובתה לא מיפסדה ובאשת כהן מוקמינן לה בפרק בתרא דנדרים: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: השמים ביני לבינך
txt:
<span class='five'>השמים ביני לבינך. </span>גלוי וידוע לפניו שאינך נזקק לי כדרך בני אדם ואין איש עד להוכיח בין שנינו: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: נטולה אני מן היהודים
txt:
<span class='five'>נטולה אני מן היהודים. </span>נדרה היא שלא תיבעל ליהודים ומדאסרה נפשה אכולי עלמא ש'מ תשמיש קשה לה ואנוסה היא לפיכך נוטלת כתובתה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: מי מסקה אדעתה דמיית בעלה
txt:
<span class='five'>מי מסקה אדעתה דמיית בעלה. </span>בלא בנים ונפלה קמי יבם ונדרה נמי אדעתא דידיה ובעל לא הפר אלא לחלקו ויבם נמי לא מצי מיפר שאפי' בעל אין מיפר בקודמים ואסורה לו: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: או לא אסקה אדעתה
txt:
<span class='five'>או לא אסקה אדעתה. </span>ולא נדרה זו אלא לאסור עצמה על כל מי שמותרת לו ע'י גירושי בעלה ולהפיס דעתו של בעל שלא יחשדנה בנותנת עיניה באחר כדי שיתרצה לגרשה אבל איבם שאסורה לו ועומדת אפי' אחר גירושין לא נתכוונה ומותרת לו אם מת בעלה ולא גירשה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: a
trm: אינו כבעל
txt:
<span class='five'>אינו כבעל. </span>שיהיה צריך להפר כבעל דאדעתא דבעל נדרה וצריך הוא להפר אבל ליבם מותרת בלא הפרה:  מבקשין


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: חרש. <span class='five'>כשם שכונס ברמיזה
txt:
<span class='five'>חרש. <span class='five'>כשם שכונס ברמיזה. </span>מה טעם קאמר כלומר כקידושין כך גירושין וכן פקח בחרשת ברמיזה כנס שרמז באצבע עד שנתרצית לו וברמיזה אם רצה להוציא יוציא: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: פקח שנשא פקחת ונתחרשה
txt:
<span class='five'>פקח שנשא פקחת ונתחרשה. </span>אע'פ שקידושיה גמורים אם רצה יוציא דבגט לא בעינן דעת האשה כדמפרש לקמן במתניתין: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: שהשיאה אביה
txt:
<span class='five'>שהשיאה אביה. </span>בקטנותה וקיבל קידושיה והוו קידושין גמורים שיוצאה בגט ואפי' משגדלה ופקע כח אב מקבלת היא את גיטה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: הרי אלו פטורות
txt:
<span class='five'>הרי אלו פטורות. </span>דהואיל ושתיהן חרשות או שניהן חרשים כקידושי זו כך קידושי זו ואתו קידושין דאשתו ומפקעי זיקה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: יכנוסו
txt:
<span class='five'>יכנוסו. </span>שאין חליצה בחרשת וחרש שאינן באמר ואמרה ואח'כ אם רצו יוציאו בגט דאתא גט ברמיזה ומפקיע נישואין דידיה וזיקת אחיו דהוא ברמיזה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: מוציא אשתו בגט
txt:
<span class='five'>מוציא אשתו בגט. </span>דזיקת אחותה הבאה מכח קידושין גמורים אוסרתה עליו ואין כח בקידושין דידה לדחותה משום אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: כונס ואין מוציא לעולם
txt:
<span class='five'>כונס ואין מוציא לעולם. </span>דלא אתי גט דידיה ומפקע זיקת יבומי אחיו הראשון: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: דתקינו להו רבנן נישואין
txt:
<span class='five'>דתקינו להו רבנן נישואין. </span>דקתני מתני' שצריכות חליצה אלמא יש נישואין וקידושין לחרש ואע'ג דלאו בר דעה הוא ומדאורייתא אין קנינו קנין: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm:
שוטה וקטן שנשאו נשים נשותיהן פטורות מן החליצה ומן הייבום</span>: <span class='five'>דקיימא תקנתא דרבנן

txt:
<span class='five'>שוטה וקטן שנשאו נשים נשותיהן פטורות מן החליצה ומן הייבום</span>: <span class='five'>דקיימא תקנתא דרבנן. </span>שדרכן להיות שלום ביניהם אפי' חרש עם חרשת וכ'ש כשהאיש פקח אבל שוטה אפילו בפקחת לשוטה ושוטה לפקח אין  שלום ביניהם וכ'ש שוטה לשוטה: 


lvr: 31
pgn: 112
dfh: b
trm: שלא ינהגו בה מנהג הפקר
txt:
<span class='five'>שלא ינהגו בה מנהג הפקר. </span>אי לא מוצאה דמנסבה אין לה מי ישמרנה וינהגו בה מנהג הפקר בזנות:  מימנעי                     </span>


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: מימנעי ולא נסבי לה
txt:
<span class='five'>מימנעי ולא נסבי לה. </span>הואיל ולעולם היא יכולה למאן מפני חרשותה אבל קטנה גבול יש לה וסבר מפייסנא לה כל שעתא עד שיעבור זמן מיאונה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: ומאי שנא חרשת
txt:
<span class='five'>ומאי שנא חרשת. </span>שלא השיאה אביה בקטנותה שאין נישואיה גמורין דלא אכלה כדתנן כו' אלמא לא אכלה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: על החרשת שהשיאה אביה
txt:
<span class='five'>על החרשת שהשיאה אביה. </span>בקטנותה שיוצאה בגט ואפי' משתגדיל ואין אביה מקבל גיטה מקבלתו היא ויוצאה ואע'ג דקידושיה גמורין הוו וגירושיה בלא דעת הוי גיטא לפי שהאשה יוצאת לרצונה ושלא לרצונה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: ועל קטנה בת ישראל
txt:
<span class='five'>ועל קטנה בת ישראל. </span>יתומה הנישאת ע'פ אמה שאוכלת בתרומה אע'פ שאין נישואיה נישואין גמורים אכלה בתרומה דרבנן כך אוקימנא בהאשה רבה <span class='mareimakom'>(לעיל דף צ.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: ואילו חרשת לא אכלה
txt:
<span class='five'>ואילו חרשת לא אכלה. </span>מדשבקה לחרשת דקעסיק בה ואתי ונקט קטנה ולא קתני ועל החרשת שנישאת מעצמה שאוכלת בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: גזירה שמא יאכיל חרש בחרשת
txt:
<span class='five'>גזירה שמא יאכיל חרש בחרשת. </span>והאי לאו שינויא מעליא הוא מה לי פקח בחרשת מה לי חרש בחרשת שניהן אינן נשואין ואם זו מותרת אף זו מותרת שהרי צד היתר שלהן אינו אלא משום דלאו בני עונשין נינהו והוו כקטן אוכל נבלות אלא כולה משום גזירה שמא יאכיל חרש בפקחת הוא דאיכא עליה חיוב מיתה כדאמרי' במסקנא דמילתא ולהכי נקט ברישא שמא יאכיל חרש בחרשת ולא נקט שמא יאכיל חרש בפקחת משום דחרש בפקחת לא מיחלף בפקח בחרשת אבל חרשת אשת חרש מיחלפא בחרשת אשת פקח והדר מיחלף חרש בעל פקחת בחרש בעל חרשת אבל קטנה לגדול ליכא למיגזר משום גדולה לקטן דאין לקטן נישואין: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: אין לה כתובה
txt:
<span class='five'>אין לה כתובה. </span>דרבנן קנסוה כדאמר ביש מותרות <span class='mareimakom'>(לעיל דף פה:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: אבל יוצאה בגט כו'
txt:
<span class='five'>אבל יוצאה בגט כו'. </span>מדיוקא דמתני' דקתני ממאנת שמעינן מינה טעמא משום דבעל כרחו נפקא הא הוציאה אית לה אלמא יש כתובה לקטנה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: אין להן עליהם כלום
txt:
<span class='five'>אין להן עליהם כלום. </span>דאין להם דעת ואין תנאו הראשון תנאי ואע'ג דתקון רבנן נשואין לחרש לא תקינו לה רבנן כתובה מיניה כדמפרש לקמן יותר ממה שהאיש רוצה לישא אשה רוצה להנשא: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: שרוצה לזוק בנכסיו
txt:
<span class='five'>שרוצה לזוק בנכסיו. </span>ואע'פ שלא (נשא) תקנו לה חכמים כתובה הרי הוא כתב לה הואיל ורוצה להפסיד ולהיות נזוק מנכסיו תנאו קיים: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: אין חייבין עליה אשם תלוי
txt:
<span class='five'>אין חייבין עליה אשם תלוי. </span>דנימא ספק אשת איש היא ספק היה בו דעת ספק אין בו והבא עליה באשם תלוי דודאי אין לו שום קנין מן התורה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: התורם את שאינו שלו
txt:
<span class='five'>התורם את שאינו שלו. </span>ולא צוהו בעל הבית דשליחות נפקא לן <span class='mareimakom'>(קדושין דף מא:)</span> מאתם גם אתם לרבות שלוחכם הלכך מה אתם לדעתכם אף שלוחכם לדעתכם: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: ועובד כוכבים שתרם את של ישראל אפי' ברשות בעלים אינה תרומה
txt:
<span class='five'>ועובד כוכבים שתרם את של ישראל אפי' ברשות בעלים אינה תרומה. </span>דבעינן מה אתם בני ברית אף שלוחכם בני ברית וקתני מיהא חרש אין תרומתו תרומה ומותרת לזר ואי ספק הוא תרומה ויחזור ויתרום מיבעי ליה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: הוא דאמר כר' אלעזר
txt:
<span class='five'>הוא דאמר כר' אלעזר. </span>כלומר מהא לא תסייעיה דגבי תרומה ס'ל לשמואל כר' אלעזר דספק הוא וגבי אשתו אע'ג דספק הוא אינה באשם תלוי דגבי אשם תלוי כתיב אחת מכל מצות ה' <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span> וקרינן מצוות דמשמע חדא מתרתי שיש היתר ואיסור לפניו כגון אשתו וא'א עמו בבית וסבור אין שם אלא אשתו ובא על האחת ולבקר נמצאו שתיהן ולא ידע על אי זו בא וכן חלב ושומן לפניו וסבר שתיהן שומן ואכל אחת מהן ולסוף נודע לו שהאחת חלב ולא ידע אי זו אכל דאי ידע מייתי חטאת נקבה וכל דהו אפי' בת דנקא והשתא דלא ידע מביא אשם זכר בכסף שקלים אבל הכא שהספק תלוי בחתיכה אחת ספק איסור ספק היתר לא מייתי אשם תלוי: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: a
trm: קלישתא
txt:
<span class='five'>קלישתא. </span>דקה כלומר דעתו מועטת שאין מחודד להבין כשאר בני אדם ומיהו מספקא ליה אי דעתא צילותא היא אותה קצת הדעת שיש לו אם צלולה היא ובמה שהוא נותן דעתו ועושה דבר ודאי כוונתו כוונה  אי


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: או דלמא פשיטא ליה
txt:
<span class='five'>או דלמא פשיטא ליה. </span>דלאו דעתא צילותא היא אלא היינו טעמא דמספקא ליה דעתים שהוא חלים לגמרי ודעתו צלולה וחיישינן שמא בשעת קידושין חלים היה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: להוציא את אשתו בגט
txt:
<span class='five'>להוציא את אשתו בגט. </span>חרש מעיקרו לר' אלעזר אם יכול לגרש או לא דבשלמא לרבנן פשיטא לן דמוציא כדאמרינן במתני' <span class='mareimakom'>(לעיל קיב:)</span> כשם שכונס ברמיזה כך מוציא ברמיזה אלא לר' אלעזר דמשוי ליה ספק מאי: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: ש'מ איש מיבעיא ליה
txt:
<span class='five'>ש'מ איש מיבעיא ליה. </span>ואשה פשיטא ליה דאי אשה מיבעיא ליה ואיש פשיטא ליה הכי איבעי להו לאהדורי אינו דומה אשה המתגרשת לאיש המגרש: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: אשה נמי לא מיגרשא
txt:
<span class='five'>אשה נמי לא מיגרשא. </span>ועלה קמייתו לה רבנן ראיה לדבריהם אף זו כיוצא בה ואינו דומה דקמהדרי ליה אאיש משום דאיהו ה'ק לדידכו דאמריתו אשה מיגרשא מ'ש איש ומ'ש אשה: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: מעדותו של ר' יוחנן
txt:
<span class='five'>מעדותו של ר' יוחנן. </span>דאמר דאפי' במקום קידושין גמורים לא בעינן דעתא דאשה בגירושין: 


lvr: 31
pgn: 113
dfh: b
trm: אמר לעדים ראו גט זה שאני נותן לה
txt:
<span class='five'>אמר לעדים ראו גט זה שאני נותן לה. </span>והיא לא שמעה וחזר ואמר לה לאשתו פקחת כנסי שטר חוב זה ולא הודיעה שהוא גיטה ה'ז מגורשת: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: בעושה על דעת אביו
txt:
<span class='five'>בעושה על דעת אביו. </span>שהתינוק צופה באביו ורואה שנוח לו בכך ואביו עומד עליו דהוה כאילו הוא מצוהו לעשות אבל הנך מפתחות דרב יצחק לא הודיען שנאבדו שם ולא הכירו בדעתו שנוח לו: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: עובד כוכבים אדעתא דנפשיה עביד
txt:
<span class='five'>עובד כוכבים אדעתא דנפשיה עביד. </span>אפילו בלא ידיעת ישראל העובד כוכבים מתכוין להנאתו שיודע שיטול שכר: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: והא'ר יוחנן
txt:
<span class='five'>והא'ר יוחנן. </span>לעיל בעושה על דעת אביו אבל להפרישו אינו מצווה היכא דתינוק עביד אדעתא דנפשיה : 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: תרומה טמאה
txt:
<span class='five'>תרומה טמאה. </span>והא הכא דאיסורא דאורייתא הוא כדאמר בהערל <span class='mareimakom'>(לעיל עג:)</span> בשעריך תאכלנו לזה אתה אוכל בטומאת עצמו כדכתיב הטמא והטהור ולא לאחר למעוטי תרומה דאסורה בטומאת עצמה: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: ולא יאכילנו
txt:
<span class='five'>ולא יאכילנו. </span>בידים דברים האסורים חלב בהמה טמאה אסור בגדול מדאורייתא דנפקא לן מגמל גמל ב' פעמים בפ'ק דבכורות <span class='mareimakom'>(ד' ו:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: אומדנא
txt:
<span class='five'>אומדנא. </span>אם יכול להמתין עד מוצאי שבת ויעשה בהיתר: חולב בידיו חייב משום מפרק דבר מגידולו והיונק הוי מפרק ע'י שינוי והיינו כלאחר יד: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: שבת דאיסור סקילה
txt:
<span class='five'>שבת דאיסור סקילה. </span>יש במפרק בידיו גזרו רבנן ביונק ואע'ג דמשנה הוא ואינה מלאכה מן התורה אבל י'ט דכי עביד בידים ליכא אלא איסור לאו לא גזור רבנן ביונק: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: (לא תאכלום) לא תאכלום כי שקץ הם
txt:
<span class='five'>(לא תאכלום) לא תאכלום כי שקץ הם. </span>קרא יתירא הוא דהא כתיבי אזהרות הרבה בשרצים : 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: a
trm: אמור אל הכהנים בני אהרן ואמרת
txt:
<span class='five'>אמור אל הכהנים בני אהרן ואמרת. </span>שתי אמירות הללו למה להזהיר גדולים על הקטנים שלא יטמאו:  במשהו


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: משום גזירת התרת יבמה לשוק
txt:
<span class='five'>משום גזירת התרת יבמה לשוק. </span>דאי אמרי' תיתיב חרשת גבי חרש לא ידעי אינשי דטעמא משום קטן אוכל נבלות הוא וסברי דקדושין דידה דחו לה לזיקה דפקחת אחותה ואין בועל אחות זקוקתו הילכך אתי למישרייה לאחותה לשוק כשאר אחות אשה שפטורה מן החליצה:  הדרן עלך חרש 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: האשה. ושלום בעולם
txt:
<span class='five'>האשה. ושלום בעולם. </span>שאין שעת חירום דתימא בדדמי מאומד לבה אם פירש הימנה חדש או חדשים ודאי הואיל ולא חזר הרגוהו ליסטים דהואיל ולאו שעת חירום אי לא חזיתיה דמית חיישא לקלקולא שמא יבא לאחר שניסת ותהא מקולקלת כדאמר בהאשה רבה <span class='mareimakom'>(לעיל דף פז:)</span> ולא אמרה בדדמי: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: קטטה בינו לבינה
txt:
<span class='five'>קטטה בינו לבינה. </span>י'ל מתוך ששונאתו היא רוצה לאסור עצמה עליו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: בדדמי
txt:
<span class='five'>בדדמי. </span>מאומד לבה ואע'ג דלא חזיתיה דמית כדפרישית דסברה סלקא דעתא בכל הני דאיקטול הוא פליט בתמיה: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: דשיזבת נפשך
txt:
<span class='five'>דשיזבת נפשך. </span>שהנחת אותו אפי' חי וברחת לך משום דכי תעלה בדעתיך דבההוא פורתא דנפפיתא קמח מנופה בנפה חיי בתמיה: 


lvr: 31
pgn: 114
dfh: b
trm: החזיקה היא מלחמה בעולם
txt:
<span class='five'>החזיקה היא מלחמה בעולם. </span>שלא היינו יודעים שיש מלחמות באותן מדינות אלא מפיה:  דאי


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: דאי בעיא אמרה שלום בעולם
txt:
<span class='five'>דאי בעיא אמרה שלום בעולם. </span>ומהימנא השתא נמי מהימנא או דלמא הכא ליכא למימר מה לה לשקר דאיהי גופא לא מכוונה לשקורי אלא כיון דאתחזק מלחמה אמרה בדדמי וסבורה היא שמת ואי קשיא תיפשוט ליה ממתניתין דקתני שלום בעולם נאמנת דהא ודאי מת בעלי במלחמה קאמרה דאי על מטתו מאי אריא שלום בעולם אפי' מלחמה בעולם אמרן לעיל כי אמרה מת על מטתו מהימנא אלא ודאי מת במלחמה איצטריך לאשמועי' היינו החזיקה היא מלחמה בעולם תריץ מתניתין דאמרה מת סתמא ואשמועינן מתניתין דהואיל ושלום בעולם אע'ג דלא אמרה על מטתו בהדיא מסתמא מת על מטתו קאמרה ובזמן שיש מלחמה בעולם מסתמא מת במלחמה קאמרה עד דאמרה מת על מטתו וכי קמיבעיא ליה לרבא כגון דיש שלום בעולם ואמרה איהי מת במלחמה: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: אינה נאמנת
txt:
<span class='five'>אינה נאמנת. </span>והא הכא דהחזיקה היא מלחמה זו וקתני אינה נאמנת ולא אמרי' מה לה לשקר דאי בעיא אמרה מת סתמא: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: שאני התם
txt:
<span class='five'>שאני התם. </span> דהכי קאמרה דכשנתמלא עשן ברחה ולא המתינה עד שתראהו מת ואי משום עשן כי היכי דלדידך איתרחיש ניסא כו' אבל לגבי מלחמה איכא למימר לא אמרה אי לא חזיתיה דהא אי בעיא לשקורי לא הוי מחזקה מלחמה בעולם: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: נפלו עלינו עובדי כוכבים כו'
txt:
<span class='five'>נפלו עלינו עובדי כוכבים כו'. </span>והא הכא היא החזיקה וקתני נאמנת אלמא אמרינן מה לה לשקר: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: התם כדרב אידי בר אבין
txt:
<span class='five'>התם כדרב אידי בר אבין. </span>כלומר הכא כיון דמלחמה קטנה היא דאיהי הוה בהדיה לא אמרה בדדמי אלא נטרה וחזיא ליה דמית דאשה לא מסתפיא מלסטים: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: כדר' אידי
txt:
<span class='five'>כדר' אידי. </span>במסכת ע'ז בפ' אין מעמידין <span class='mareimakom'>(דף כה:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: a
trm: מים שאין להם סוף
txt:
<span class='five'>מים שאין להם סוף. </span>מפרש בפ' בתרא <span class='mareimakom'>(לקמן קכא.)</span> כל שעומד ואין רואה מארבע רוחותיו: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: וקאמרי סימנים
txt:
<span class='five'>וקאמרי סימנים. </span>דאי לאו סימנים חיישינן דלמא אחרים נינהו לפי שהמים משנים צורת הפנים ואין ניכר כל כך: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: היינו שני ת'ח
txt:
<span class='five'>היינו שני ת'ח. </span>דתניא לעיל והשיא רבי את נשותיהן על פי נשים ותרצינן דאמרי סימני ולא אמרינן אחריני נינהו וסימנים הכי איתרמו: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: הסכנה
txt:
<span class='five'>הסכנה. </span>שגזרו שלא לקיים מצות אלמא לא אמרינן שמא פינו אותה תבואה שנתן בה בכתיבת אות זה ואלו אחרים: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: לפנחיא שבקה
txt:
<span class='five'>לפנחיא שבקה. </span>להצלת פירות שבתוכה הניח בה אות זה ולא גיררה כדי שיבדלו בני אדם מהן: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: פנחיא
txt:
<span class='five'>פנחיא. </span>לשון שימור כאדם שתולה ממונו באדם חשוב כדי שלא יגזלוהו הימנו ודומה לו בהגוזל עצים <span class='mareimakom'>(ב'ק דף קג.)</span> הלוקח שדה בשם ריש גלותא כו' ופנחיא בעלמא קבעינן: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: רבא אמר לא חיישינן
txt:
<span class='five'>רבא אמר לא חיישינן. </span>הואיל ולא הוחזקו אבל היכא דהוחזקו מודה כדאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף קטז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: ואם איתא דחיישינן יבדק כל העולם מיבעי ליה
txt:
<span class='five'>ואם איתא דחיישינן יבדק כל העולם מיבעי ליה. </span>שמא אנדרולינאי אחר היה בנהרדעא והלך לו: 


lvr: 31
pgn: 115
dfh: b
trm: שכיחי טובא
txt:
<span class='five'>שכיחי טובא. </span>ואפ'ה מגבינן כשמוציא שט'ח על אחרים ולא חיישינן שמא אחר היה וכיון דלענין ממונא אף על גב דהוחזקו לא חיישינן לענין איסורא כי לא הוחזקו מיהא לא חיישינן:  דלמא


lvr: 31
pgn: 116
dfh: a
trm: דלמא מסר ליה
txt:
<span class='five'>דלמא מסר ליה. </span>נתנו לו ולא קנו מידו בקנין ושמא יחזור בו ליכא למיחש להכי דאותיות כגון שטר נקנות במסירה בלא קנין ואין יכול לחזור בו: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: a
trm: הכא לא חיישינן
txt:
<span class='five'>הכא לא חיישינן. </span>דהא איבדקא כל נהרדעא ולהאי ענן ליכא למיחש דהא אמרי סהדי כו' ואביי לא חייש לדלמא אזיל ליה לעלמא ובדיקה הוא דקמצריך באותו מקום: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: a
trm: מילי מסר
txt:
<span class='five'>מילי מסר. </span>ואע'פ שלא היה עמהם שמא מתחלה אמר להם בעירו כתבו גט לאשתי ואח'כ הלכו העדים לסורא: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: a
trm: דאמרה בדדמי
txt:
<span class='five'>דאמרה בדדמי. </span>כל מקום סכנה שראתה אינה נותנת דעתה לומר שמא לא מת ולא אנשא דהואיל וסניא ליה לא דייקא כולי האי:  עד


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: עד אחד בקטטה
txt:
<span class='five'>עד אחד בקטטה. </span>קטטה בינו לבינה והלך למדינת הים ובא עד אחד ואמר מת מי מהימן אי לא: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: אלפוה שיקרא
txt:
<span class='five'>אלפוה שיקרא. </span>בתמיה אם כרבי יהודה סבירא להו דאינה נאמנת אא'כ בוכה למה הורוה לבכות: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: אלא בבאה מן הקציר
txt:
<span class='five'>אלא בבאה מן הקציר. </span>שכך היה המעשה כדאמרי' לקמן ולא התירו חכמים אלא דוגמתו שיהא הדבר קרוב לנו ומירתתא ולא משקרא אבל ממדינת הים אינה נאמנת: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: אלא בהווה
txt:
<span class='five'>אלא בהווה. </span>מעשה שהיה כך היה והוא הדין לכל מקומות: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: שילפי
txt:
<span class='five'>שילפי. </span>סוף קציר חטים שילפי לשון שלף איש <span class='mareimakom'>(רות ד)</span>  שכבר היה הקציר משתלף ועובר: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: ויעבירם בירדן ובספינה
txt:
<span class='five'>ויעבירם בירדן ובספינה. </span>משום מעשה שהיה בירדן ובספינה ונטמאו כדאמרינן לקמן: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: לא ירכיבם על גבי בהמה
txt:
<span class='five'>לא ירכיבם על גבי בהמה. </span>בתוך המים דהיינו נמי דומיא דספינה שהאדם הנושאו יושב במקומו וספינתו נוטלתו ומוליכתו וספינה פעמים שהיא גוששת ונוגעת בקרקע: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: על הגשר
txt:
<span class='five'>על הגשר. </span>דכארעא סמיכתא היא והאדם המעבירו הולך כל שעה ברגליו ואינו דומה לספינה: 


lvr: 31
pgn: 116
dfh: b
trm: תחוב בקרקעיתה
txt:
<span class='five'>תחוב בקרקעיתה. </span>והאהיל הכלי של מי חטאת עליהן ונטמאו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: אשה אמרה מת ואשה אמרה לא מת הרי זו לא תנשא
txt:
<span class='five'>אשה אמרה מת ואשה אמרה לא מת הרי זו לא תנשא. </span>הואיל ובאת שניה קודם שיתירוה על פי ראשונה ואפי' שניה זו צרתה אוסרתה ובגמ' מוקמינא לה להאי סתמא כר' מאיר דאמר צרתה נמי מכחשא לה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: לא מת איצטריכא ליה
txt:
<span class='five'>לא מת איצטריכא ליה. </span>דאע'ג דאי שתקא פשיטא לן דלא תנשא בעדות חברתה איצטריך לאשמועינן היכא דמכחשה לה נמי לא תנשא דמהו דתימא כיון דאתיא ומערערא גליא דעתא דלצעורי לצרה קאתיא ולעגנה שלא תנשא ותמות נפשה עם פלשתים קעבדא הלכך אפי' היא תשתרי קמשמע לן: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: במחלוקת שנויה
txt:
<span class='five'>במחלוקת שנויה. </span>במחלוקת אחרונה אף ראשונה שנויה דלא תימא סתמא דברי הכל היא אלא ר' יהודה ור'ש היא דאמרי צרה לא מכחשה: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: תאכל בתרומה
txt:
<span class='five'>תאכל בתרומה. </span>בחזקת שבעלה קיים ואינה חוששת לעדות צרתה הואיל ואינה נאמנת להשיאה אינה נאמנת לפוסלה: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: וחמותה אסורה
txt:
<span class='five'>וחמותה אסורה. </span>שאין כלה מעידה לחמותה ואע'ג דאמרה ברישא מת בעלי דפקע לה צד כלות והויא נכרית אפילו הכי לא מהימנא כדאמר לעיל <span class='mareimakom'>(דף קיז:)</span> הא לאו בעלה מיית ולא חמוה מיית כו': 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: צערא דגופה
txt:
<span class='five'>צערא דגופה. </span>תשמיש מונעת לה מבעלה הא ודאי משקרא כדי לקלקלה שתנשא  ואפי' שהיא נשאת תמות נפשה עם פלשתים: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: מודי ליה לר'ע
txt:
<span class='five'>מודי ליה לר'ע. </span>דלא מחזקינן לה בשקרנית כולי האי ונהי דלהשיאה לא מהימנא אבל לחומרא לענין תרומה תיחוש: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: ניתן לי בן
txt:
<span class='five'>ניתן לי בן. </span>אשה שהלכה עם בעלה למדינת הים וכשיצתה מכאן לא היה לה בן ועומדת בחזקת ייבום ובאת ואמרה ניתן לי בן במדינת הים ומת בני ואח'כ מת בעלי דלא מפקא נפשה מחזקה קמייתא שעדיין היא צריכה לייבם נאמנת ומותרת להתייבם: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: a
trm: אינה נאמנת
txt:
<span class='five'>אינה נאמנת. </span>להנשא לשוק בלא חליצה דכי הימנוה רבנן לאשה אבעלה הימנוה דדייקא ומנסבא אבל לאפוקי נפשה מיבם לא הימנוה דזימנין דסניא ליה: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: נותן גט לכל אחת
txt:
<span class='five'>נותן גט לכל אחת. </span>אם אינו חפץ לישא את כולן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: קידש קתני
txt:
<span class='five'>קידש קתני. </span>דאיכא למימר התם הוא דקאמר ר' טרפון דמניחה ביניהם דלא עשה מעשה אבל בעל לא קתני דליפלוג ר' טרפון דכיון דעשה בה מעשה וגינה אותה בקדושי ביאה צריך להוציא עצמו מידי עבירה וליתן לכולן: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: גזל קתני
txt:
<span class='five'>גזל קתני. </span>דהואיל ואיסורא עבד קניס ליה ר'ע אבל לקח מקח מחמשה ואין יודע אי זהו לא קתני דלקנסיה ר'ע: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: מכלל דת'ק פליג עליה
txt:
<span class='five'>מכלל דת'ק פליג עליה. </span>ואמר בקידש ולקח פליגי דליכא איסור כולי האי אבל בבעל וגזל אפי' ר' טרפון מודה: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: ומאי קידש קידש בביאה
txt:
<span class='five'>ומאי קידש קידש בביאה. </span>דגינה אותה ואפ'ה פטר רבי טרפון ולא תימא ליתני גזל ולא איבעי קידש דתרוייהו איצטריך תנא קידש בביאה להודיעך כחו דר'ע דאיסורא דרבנן הוא קעביד דרב מנגיד אמאן דמקדש בביא' ואין כאן איסורא דאוריי' אפ'ה קניס: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: מת בעלי ואח'כ מת בני
txt:
<span class='five'>מת בעלי ואח'כ מת בני. </span>והריני מותרת לשוק נאמנת שהרי בחזקת לשוק יצאה והפה שאסר הוא הפה שהתיר: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: אינה נאמנת
txt:
<span class='five'>אינה נאמנת. </span>להתייבם לו וחוששין לדבריה דאפקה נפשה מחזקה ולא מישתריא בלא חליצה דשויתה לנפשה חתיכה דאיסורא מעלמא: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: מת בעלי ואח'כ מת יבמי כו'
txt:
<span class='five'>מת בעלי ואח'כ מת יבמי כו'. </span>דתרוייהו קשריא נפשה לשוק נאמנת ומותרת לשוק בחזקתה הראשונה דהפה שאסר הוא הפה שהתיר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: במקום יבם
txt:
<span class='five'>במקום יבם. </span>שיש לו אח ונתכוון לפוטרה הימנו דשלא במקום יבם והוא בא לגרשה פשיטא לן דלא מיגרשה עד שתגיע לידה דאין חבין לאדם שלא בפניו אלא הכא מי אמרי' זכות הוא לה כו': 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: וחוששין לדבריה
txt:
<span class='five'>וחוששין לדבריה. </span>מדקתני בתרוייהו חוששין ביצאה בחזקת [היתר] לשוק ובאה והחזיקה עצמה ליבם וקתני חוששין ולא אמרינן אוקמה אחזקה ותנשא דהא ודאי משקרא משום דרחמא ליה קאמרה אלמא לא מחזקינן לה באהבה ומדקתני נמי בחזקת יוצאה ליבם ובאה והחזיקה עצמה לשוק כגון ניתן לי בן ומת בעלי ואח'כ בני וקתני חוששין ולא תתייבם ולא אמרי' ודאי משקרא ומשום דסניא ליה קאמרה אלמא זימנין דלא סניא ליה אלמא מספקא לן וגבי מזכה גט נמי מספקא לן אי רחמא ליה וחוב הוא לה אי סניא ליה וזכות הוא לה ותחלוץ ולא תתייבם: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: כורסיה בי חרתא רמיא
txt:
<span class='five'>כורסיה בי חרתא רמיא. </span>מחזקת עצמה כנשואה ונותנת כסאה אצל חשובות חורות הארץ: 


lvr: 31
pgn: 118
dfh: b
trm: טלפחי
txt:
<span class='five'>טלפחי. </span>עדשים שהוא מאכל קל ואין חסרון כיס כל כך אינה שואלת ממנו אך יקרא שמו עליה:  הדרן עלך האשה שלום


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: היתה לה חמות
txt:
<span class='five'>היתה לה חמות. </span>במדינת הים וכשיצאה לא היה לה בן ואין יבם לזו אינה חוששת שמא ניתן לה יבם אע'ג דחיישינן לעיל שמא ילדה צרה התם הוא דכל מה דילדה צרה בין זכר בין נקבה מפיק לה להא מיבם אבל חמות דאי נמי ילדה לא זקיק לה להך אא'כ ילדה זכר וכולי האי לא חיישינן שמא ילדה וזכר היה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: אינה חוששת
txt:
<span class='five'>אינה חוששת. </span>דאיכא למימר שמא הפילה ואת'ל לא הפילה שמא נקבה היתה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: לצרה אחריתי
txt:
<span class='five'>לצרה אחריתי. </span>אם באו עדים שאין צרתה מעוברת אינה חוששת שמא אשה אחרת נשא ומותרת ליבם: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: רבי מאיר חייש למיעוטא
txt:
<span class='five'>רבי מאיר חייש למיעוטא. </span>בפ' הכל שוחטין <span class='mareimakom'>(חולין ו.)</span> גבי כותים שגזר על כל כותים משום אותם שמצאו דמות יונה בהר גריזים והשתחוו לה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: תשע חנויות
txt:
<span class='five'>תשע חנויות. </span>דתניא <span class='mareimakom'>(שם דף צה.)</span> ובנמצא הלך אחר הרוב דכיון דחנויות לפנינו הן ואנו רואין שרובן מוכרות בשר שחוטה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: וסנהדרי
txt:
<span class='five'>וסנהדרי. </span>י'ב מזכין וי'א מחייבין דקי'ל דזכאי <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף מ.)</span> דהואיל ורוב מזכין וקמן נינהו: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: אימא סיפא היתה לה חמות אינה חוששת
txt:
<span class='five'>אימא סיפא היתה לה חמות אינה חוששת. </span>אמאי נהי נמי דזכרים מיעוטא כדמפרש ואזיל מיהו הלך אחר רוב נשים וכיון דרוב נשים מתעברות ליכא למימר בזכרים מיעוטא דמיעוטא אלא חד מיעוטא דרוב נשים מתעברות ויולדות ומיעוט כו': ה'ג 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: והוו להו זכרים מיעוטא וליחוש</span>: <span class='five'>דאיסור כרת חששו
txt:
<span class='five'>והוו להו זכרים מיעוטא וליחוש</span>: <span class='five'>דאיסור כרת חששו. </span>שמא נתעברה צרתה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: a
trm: מה לי איסור לאו
txt:
<span class='five'>מה לי איסור לאו. </span>מי לא בעינן למיחש לספק איסור לאו כי היכי דחיישינן לספק איסור כרת הא מידי דספיקא  א] לאו הרחקה דרבנן היא בדבר המותר דנימא לכרת עביד הרחקה ללאו לא עביד הרחקה בדבר המותר דהכא שמא איסורא דאורייתא ממש קעביד:  רישא


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: רישא חזקה
txt:
<span class='five'>רישא חזקה. </span>מייתי לה לייבום ורובא מייתי לה להיתר שוק דרוב נשים מתעברות ויולדות והרי ילדה צרתה ונפטרה גם היא וחזקה לא עדיף כי רובא דניזיל אבתרה הלכך לא תתייבם ולשוק נמי לא כר' מאיר דחייש למיעוטא: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: סיפא חזקה לשוק
txt:
<span class='five'>סיפא חזקה לשוק. </span>שהרי בלא יבם היתה תחלה כשיצתה ורובא לשוק דא'נ נתעברה חמותה שמא נקבה היתה או נפל דרוב עוברים נפלים ונקבות כדאמרינן לעיל דמחצה דוולדי קיימי נקבות הוו ומיעוט עוברים נפלים הוו זכרים דקיימא מיעוטא לגבי וולדות והכא נמי איכא חזקה לרוב דמרע נמי לחששא דמיעוטא דזכרים הוו להו מיעוטא דמיעוטא: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: לעצמה שלשה
txt:
<span class='five'>לעצמה שלשה. </span>בשביל עצמה תמתין שלשה חדשים דכל הנשים צריכות להמתין ג' חדשים ואפי' בעלה מת במדינת הים דליכא למיחש שמא מעוברת היא דהא זקנה ואיילונית נמי צריכות להמתין שלשה חדשים כדאמרינן בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מב:)</span> הלכה כולן צריכות להמתין: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: לחברתה תשעה
txt:
<span class='five'>לחברתה תשעה. </span>בשביל חברתה שמא מעוברת היא צרתה צריכה להמתין ט' חדשים שאפי' חלצה לא תנשא בתוך ט' שמא חברתה מעוברת היא והולד של קיימא ואין חליצה פוטרת לזו אלא וולד פוטר והוולד אינו פוטר עד שיצא לאויר העולם: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: לחברתה לעולם
txt:
<span class='five'>לחברתה לעולם. </span>בשביל חבירתה צריכה להמתין לעולם עד שתדע אם יש לה וולד אם לאו: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: ותחלוץ
txt:
<span class='five'>ותחלוץ. </span>לאחר ט' ממה נפשך ותנשא אם ילדה צרתה הרי נפטרה בולד ואם לאו הרי חליצתה פוטרתה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: נאמנת
txt:
<span class='five'>נאמנת. </span>במה שאמרה מת בני ראשון ואח'כ בעלי ולא חיישינן דלמא משום דרחמא ליבם קאמרה מאי טעמא הואיל ובחזקת ייבום היתה עומדת ופיה אסר עצמה על היבם כשאמרה ניתן לי בן והוא הפה יכול להתיר עצמה ליבם ולומר מת בני ראשון: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: אינה נאמנת
txt:
<span class='five'>אינה נאמנת. </span>להנשא לשוק הואיל ובחזקת ייבום יצתה וחיישינן דלמא משום דסניא ליה קאמרה ניתן לי בן וחוששין לדבריה שמא אמת הן ואסורה לייבם וחולצת: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: אני
txt:
<span class='five'>אני. </span>ובני ובעלי נחבאנו במערה ואין איש עמנו לבא ולהעיד הלכך ליכא למיחש דלמא אתי סהדי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: זו אסורה
txt:
<span class='five'>זו אסורה. </span>לשוק מפני בעלה של זו שהוא יבמה דשמא חי הוא וזקוקה לו ואע'פ שאשתו אומרת מת אינה נאמנת איבמתה שתנשא על פיה שאין יבמה מעידה על חברתה שהיא אחת מחמש נשים שאין נאמנות להעידה: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: זו שיש לה עדים אסורה
txt:
<span class='five'>זו שיש לה עדים אסורה. </span>לינשא מפני יבמה דשמא חי הוא דעדים מאי אהנו לה הא היא נמי מהימנא לומר מת בעלי: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: וזו שאין לה עדים מותרת
txt:
<span class='five'>וזו שאין לה עדים מותרת. </span>לשוק דהא אמרה שהוא מת ובשביל יבמה נמי לא חיישינן שהרי יש עדים שמת: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: לזו בנים ולזו אין בנים
txt:
<span class='five'>לזו בנים ולזו אין בנים. </span>ואין עדים לא לזו ולא לזו את שיש לה בנים מותרת כו': 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: נתייבמו
txt:
<span class='five'>נתייבמו. </span>שהיה להם כאן שני יבמין ונתייבמו שהאשה שאמרה מת בעלי תתייבם דלענין ייבום לא הוצרכה זאת לעדותה של זו וארישא קאי שאין להם לא עדים ולא בנים: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: ומתו היבמין אסורות להנשא
txt:
<span class='five'>ומתו היבמין אסורות להנשא. </span>לשוק זו מפני בעלה הראשון של זו וזו מפני בעלה הראשון של זו שמא עדיין הם חיים ואע'פ שנשאו שתיהן ליבמין בחזקת שמתו בעליהם אצל עצמן נאמנות אבל עכשיו כשינשאו לשוק נמצא עדותה של זו מועיל לזו ואין יבמות מעידות זו על זו צד היתר: 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: הואיל והותרו ליבמין
txt:
<span class='five'>הואיל והותרו ליבמין. </span>בחזקת שמתו בעליהם תו לא מיתסרן דניחוש לשמא חיין הם: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 119
dfh: b
trm: צרה מעידה לחברתה
txt:
<span class='five'>צרה מעידה לחברתה. </span>דהא שתי יבמות צרות נינהו ומפני צד צרות לא נפסלו מלהעיד זו לזו:  לאינסובי


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: לאינסובי לצרה בעלמא מקמי דידה
txt:
<span class='five'>לאינסובי לצרה בעלמא מקמי דידה. </span>האשה שהלכה למדינת הים עם בעלה ובאה ואמרה מת בעלי והיתה לה כאן צרה אם זו תנשא בעדותה של זו קודם שתנשא היא: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: הואיל והותרה היא
txt:
<span class='five'>הואיל והותרה היא. </span>אלמא משעת היתר דידה שרינן לצרתה ואע'ג דעדיין היא לא ניסת: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: ליחוש דלמא בגיטא אתאי
txt:
<span class='five'>ליחוש דלמא בגיטא אתאי. </span>אי טעמא דר'א לאו משום דצרה מעידה לחברתה הוא אלא משום דלא מקלקלא נפשה ניחוש דלמא הא בגיטא אתאי והחביאה גיטה ואמרה מת בעלי וכדי שתנשא גם צרתה ואיהי לא מקלקלא דבשלמא במתני' היכא דנתייבמו ליכא למימר הכי דאי נמי בגיטא אתאי איקלקלא שנשאת לאחי בעלה אבל לשוק ליחוש: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: דאינסיב לכהן
txt:
<span class='five'>דאינסיב לכהן. </span>דאי אתי בעלה ומיבעי לה לאחוויי גיטא מיפסלא אכהן ונפקא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: אין מעידים
txt:
<span class='five'>אין מעידים. </span>על האיש שמת אא'כ ראוהו מת בפרצוף פניו עם חוטמו שיכולין להכירו שזהו אבל לא ראוהו בפרצוף או שניטל חוטמו אין מעידין עליו להשיא את אשתו שמא אין הוא: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: ואפי' ראוהו מגוייד
txt:
<span class='five'>ואפי' ראוהו מגוייד. </span>לשון גודו אילנא <span class='mareimakom'>(דניאל ד)</span> מנותח ומלא פצעים וחבורות חרב: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: ואין מעידים אלא עד ג' ימים
txt:
<span class='five'>ואין מעידים אלא עד ג' ימים. </span>אם ראוהו בתוך ג' ימים למיתתו מעידין עליו אבל אם לא ראוהו עד לאחר ג' ימים חיישינן שמא נשתנו מראית פניו ואין זה שהם סבורים: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: רבי יהודה בן בבא אומר לא כל האדם כו'
txt:
<span class='five'>רבי יהודה בן בבא אומר לא כל האדם כו'. </span>יש לך אדם שממהר להנפח משאר אדם כגון אדם שמן ויש לך מקום שחמה נוגעת בו יותר ואדם מת ממהר להסריח ולהשתנות ויש לך שעה שהעולם חם והמת ממהר להסריח ובגמ' בעי לחומרא פליג או לקולא פליג: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: בין כליו
txt:
<span class='five'>בין כליו. </span>בין כלי ביתו ומכיר את הכיס ואת הטבעת שהן שלו כשר ולא חיישינן דלמא האי כיס והאי טבעת דאיניש אחרינא הוה והאי גט אחר הוא אלמא סמכינן אסימנא דאית ליה בכיס ובארנקי ואפי' למישרי איסור אשת איש דאורייתא אלמא סימנין דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: סימנין דאורייתא
txt:
<span class='five'>סימנין דאורייתא. </span>אף השמלה בכלל היתה כו' בפ' ואלו מציאות <span class='mareimakom'>(ב'מ דף כז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: a
trm: בן גילו
txt:
<span class='five'>בן גילו. </span>שנולד בפרק אחד ובמזל אחד ור'א בן מהבאי סבר אין שומא מצויה בבן גילו: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: מובהק הוא
txt:
<span class='five'>מובהק הוא. </span>ואע'ג דסימנין דרבנן אסימן כי האי סמכינן אפילו  אאיסור דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: כליו
txt:
<span class='five'>כליו. </span>בגדיו שמא לאחר השאילן ואותו אחר מת וראוהו אלו וסבורים שזהו בעל הבגדים: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: חמור בסימני אוכף
txt:
<span class='five'>חמור בסימני אוכף. </span>דקיימא לן באלו מציאות <span class='mareimakom'>(ב'מ דף כז.)</span> דמהדרינן: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: מצאו קשור בכיס כו'
txt:
<span class='five'>מצאו קשור בכיס כו'. </span>מאי איכא למימר ליחוש אע'פ שהוא מכיר את הכיס יש לחוש שמא השאילו לאחר וקשר בו גט זה והחזירו לזה ושכח בו את הגט: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: לזיופא
txt:
<span class='five'>לזיופא. </span>שמא יעשה חותם וצורה כנגד טבעתו וילך ויראהו לאשתו ויטול הימנה כל אשר ישאל: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: מנחשי אינשי
txt:
<span class='five'>מנחשי אינשי. </span>שלא יטול זה מזלו ואי קשיא הא קתני או שנמצא בין כליו הא אמרן דחיישינן לשאלה לא קשיא כליו דמתניתין היינו בגדיו ודרך להשאיל מלבושים וכליו דגיטין היינו בין כלי תשמישי ביתו בתיבתו שאין דרך להשאילם: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: בסומקי וחיורי
txt:
<span class='five'>בסומקי וחיורי. </span>דלא אמרינן הוי סימן במלבושיו אי שחורין היו או לבנים היו דאין זה סימן שהרבה יש שחורין ולבנים ואדומים: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: מן הארכובה ולמטה לא תנשא
txt:
<span class='five'>מן הארכובה ולמטה לא תנשא. </span>דחיי ואי משום טביעה הואיל ומים שאין להם סוף חיישינן שמא יצא מן המים ועלה ברחוק פרסה או יותר ולא ראוהו קתני מן הארכובה ולמעלה תנשא אלמא מגוייד לא חיי: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: שאני מיא דמרזו מכה
txt:
<span class='five'>שאני מיא דמרזו מכה. </span>מחזיקות ומגדלות כאב המכה וחברו מיטרא רזיא לאילני במס' תענית <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: גיידיה לגמליה
txt:
<span class='five'>גיידיה לגמליה. </span>לשון גודו אילנא <span class='mareimakom'>(דניאל ד)</span> : 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: אלא מעתה
txt:
<span class='five'>אלא מעתה. </span>הואיל וודאי ימות יהא גולה השוחטו אם נפל סכין מידו עליו ושחטו אלמה תניא אין גולה ואפילו מת שמא מחמת דבר אחר מת: 


lvr: 31
pgn: 120
dfh: b
trm: הרוח בלבלתו
txt:
<span class='five'>הרוח בלבלתו. </span>ומחמת הרוח מת הלכך לגבי גלות פטור ומיהו לענין אשתו מעידין עליו דודאי ימות:  קירב


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: קירב מיתתו
txt:
<span class='five'>קירב מיתתו. </span>על ידי שפירכס יותר מדאי מת הלכך אין גולה אלא אם כן מת תחת ידו: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: בביתא דשישא
txt:
<span class='five'>בביתא דשישא. </span>שאין שם רוח ללישנא דרוח בלבלתו הכא גולה דאין כאן רוח ומחמתו מת וללישנא דהוא קירב את מיתתו אינו גולה: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: אי נמי בדברא ולא פירכס</span>: <span class='five'>לקולא פליג
txt:
<span class='five'>אי נמי בדברא ולא פירכס</span>: <span class='five'>לקולא פליג. </span>דקאמר תנא קמא אין מעידין אלא עד ג' ימים ואתא רבי יהודה למימר יש לך אדם או מקום או שעה שאינו מהיר לנפוח ולהשתנות ויכול להעיד אפי' לאחר ג' ימים: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: או לחומרא פליג
txt:
<span class='five'>או לחומרא פליג. </span>דקאמר תנא קמא עד שלשה ימים מעידים ואתא איהו למימר פעמים שאפי' תוך שלשה אין מעידין: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: ואסקוהו אבי הדיא לבתר תלתא יומין</span>: <span class='five'>ואסקוהו אגישרא דשביסתנא
txt:
<span class='five'>ואסקוהו אבי הדיא לבתר תלתא יומין</span>: <span class='five'>ואסקוהו אגישרא דשביסתנא. </span>לאחר חמשה יומין: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: מיתפח תפח
txt:
<span class='five'>מיתפח תפח. </span>לאחר שמעלין אותו ליבשה ומשתנית צורתו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: אשתו אסורה
txt:
<span class='five'>אשתו אסורה. </span>שמא לאחר פרישתו משם יצא והלך לו דסבר רבי מאיר אדם יכול לחיות ולשהות במים יום או יומים: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: מערה
txt:
<span class='five'>מערה. </span>מים שיש להם סוף הם ופליג ר' יוסי ואמר אשתו מותרת דקסבר אין אדם יכול לשהות במים כל כך ואי משום שמא יצא לאלתר אין זו חששא דהא אי נפק הוו חזו ליה אבל במים שאין להם סוף מודה ר' יוסי דאסורה שמא יצא לאלתר למרחוק ולא ראוהו: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: מן הארכובה ולמטה
txt:
<span class='five'>מן הארכובה ולמטה. </span>הואיל ויכול לחיות לא תנשא שמא יצא ולא ראוהו דמים שאין להם סוף הן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: מארבע רוחותיה
txt:
<span class='five'>מארבע רוחותיה. </span>כגון מערה מלאה מים והרואה שנפל שוהה שם בכדי שאין יכול להיות חי בתוך המים ובא לו: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: אגמא דסמקי
txt:
<span class='five'>אגמא דסמקי. </span>אגם של אותו מקום אגם מרש'ט בלע'ז עומד במקומו ואינם מים חיים כמים שיש להם סוף דמו שאינו יכול לשוט על פניהם למרחוק הלכך אם איתא דסליק הוי חזו ליה: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: a
trm: למחילה של דגים
txt:
<span class='five'>למחילה של דגים. </span>שחוטטים סמוך לשפת הנהר בין למטה מן המים בין למעלה מן המים בגובה שפתו ואין מתמלאת כולה ואדם הנכנס שם מגביה צוארו בתוך המערה למעלה מן המים: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: אגב איצצא
txt:
<span class='five'>אגב איצצא. </span>שדוחקן כשעומד עליהם אבל גוב אריות רחב הוא ואין עומד עליהן ופעמים שאינם רעבים ואין אוכלין אותו: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: שהוא מבעיר
txt:
<span class='five'>שהוא מבעיר. </span>כשנפל אדם לתוכו וניתז השמן על האור ומבעירו יותר ויותר ולא שבתה רתיחת היורה וצמקו רגליו ולא יכול לצאת ומת: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: מפני שהוא מכבה
txt:
<span class='five'>מפני שהוא מכבה. </span>כשניתז על האור כיבהו ואע'פ שלא יכול לצאת לא מת שהיורה נתקררה לאחר זמן ששבתו רתיחותיה כשכבה האש: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: שלום
txt:
<span class='five'>שלום. </span>שעדיין יכולה לחיות וכן בשניה אבל שלישית שאינה יכולה לחיות אמר להן עלתה לה שידוע היה לו שלא תמות שם כדלקמן דבר שהיה מתעסק בו אותו צדיק אביה לא יכשל בו זרעו: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: וסביביו נשערה
txt:
<span class='five'>וסביביו נשערה. </span>לשון חוט השערה עם סביביו עם צדיקים ההולכים אחריו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: קמצא בעלמא
txt:
<span class='five'>קמצא בעלמא. </span>חגב או נמלה המיתו התינוקות והעלו לה שם איש פלוני כדרך שהתינוקות משחקין: 


lvr: 31
pgn: 121
dfh: b
trm: מדיבוריה דרב נחמן
txt:
<span class='five'>מדיבוריה דרב נחמן. </span>דאמר אכלוה כוורי ולא אמר מי יתן שיעלה וינצל אזלא דביתהו ואינסבא: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: תלתא ריגלי
txt:
<span class='five'>תלתא ריגלי. </span>שהיו תלמידי חכמים נקבצים לשמוע דרשה הלכות פסח בפסח והיתה שואלת מהם ובתשובת הגאונים מצאתי כל הנך ריגלי דאמוראי היינו יום שמת בו אדם גדול קובעים אותו לכבודו ומדי שנה בשנה כשמגיע אותו יום מתקבצים תלמידי חכמים מכל סביביו ובאים על קברו עם שאר העם להושיב ישיבה שם: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: של עזיקה
txt:
<span class='five'>של עזיקה. </span>מפרדס מעוזק וגדר סביב לו לשומרו והיא שנת שביעית וקשיא לי דמאי איסור יש כאן אם עבר זמן הביעור לא שנא מן המשומר ול'ש מן המופקר אסורים וקודם הזמן אלו ואלו מותרים: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: לא אמר כלום
txt:
<span class='five'>לא אמר כלום. </span>לאוסרם על כך אלא הלך אחר הרוב שזה משקר ולהשביח מקחו נתכוין וכן נטע רבעי להודיע שפירות נטיעה הן וכמדומה לי דהאי עזיקה שם העיר שבארץ ישראל ופירותיה משובחים ואם היה עובד כוכבים זה בחוצה לארץ ומשבחם ואמר מעזיקה הבאתי אין חוששין לומר אמת דבריו ושמא לא נתעשרו וישראל מכרם לו אלא להשביח מקחו והכא נמי לא נתכוין עובד כוכבים זה אלא לאיים על זה שיקצור לו מספוא לבהמותיו: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: על פי בת קול
txt:
<span class='five'>על פי בת קול. </span>שמעו קול צועקת פלוני מת ולא ראו אדם בצלמו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: מאי קמ'ל
txt:
<span class='five'>מאי קמ'ל. </span>רבה בר שמואל דלבית הלל משיאין וניעבד כותייהו סתם מתני' נמי הכי אמרה וממילא הלכתא היא כסתם משנה: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: בשעת הסכנה
txt:
<span class='five'>בשעת הסכנה. </span>שאדם מסוכן כגון מי שהיה מושלך בבור ואמר כל שומע קולו יכתוב גט לאשתו כותבין ונותנין וסמכינן עליה בכל דבריו שאומר אני הוא פלוני בן פלוני והכא נמי כשעת הסכנה דמיא שאם לא תאמין לזה לא תמצא אחר ותשב עגונה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: משובשת בגייסות
txt:
<span class='five'>משובשת בגייסות. </span>שאיני יכול לילך אצלם ולהעיד זה ששמעתי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: להביא את גיטה
txt:
<span class='five'>להביא את גיטה. </span>ממדינת הים ואע'פ שצריכים אנו למאמר פיה שתאמר בפני נכתב ונחתם דאפי' אדם כשר הביאו צריך לומר כן: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: נשים שאמרו
txt:
<span class='five'>נשים שאמרו. </span>חמש נשים דפירקין דלעיל <span class='mareimakom'>(ד' קיז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: נאמנות להביא גיטה
txt:
<span class='five'>נאמנות להביא גיטה. </span>בפ'ב דגיטין <span class='mareimakom'>(דף כג:)</span>: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: ולא תהא כהנת
txt:
<span class='five'>ולא תהא כהנת. </span>כלומר וכי לא תהא בת ישראל או כהנת מיוחסת נאמנת כפונדקית זו גרועה ובגמ' מפרש מאי גריעותא: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: לכשתהא הפונדקית נאמנת
txt:
<span class='five'>לכשתהא הפונדקית נאמנת. </span>כלומר לכשימצא דבר זה אמת שהאמינו את הפונדקית שהרי לא עליה סמכו אלא לפי תומה הסיחה והביאה להם מקלו ותרמילו: 


lvr: 31
pgn: 122
dfh: a
trm: [ס'א לכשתהא כפונדקית נאמנת
txt:
<span class='five'>[ס'א לכשתהא כפונדקית נאמנת. </span>כלומר באותו ענין שהאמינו פונדקית הוי נמי שאר אשה נאמנת שהרי פונדקית הוציאה להן ועל הסימנים סמכו]:  גמ'


