# bavli

id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עב,א גמרא
pgu: עב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואיבעית אימא</span> משום דלא נשיב להו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רוח צפונית</span> דתניא כל אותן ארבעים שנה שהיו ישראל במדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא נשבה להם רוח צפונית</span> מאי טעמא איבעית אימא משום דנזופים הוו ואי בעית אימא דלא נבדור ענני כבוד א``ר פפא הלכך <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יומא דעיבא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יומא דשותא</span> לא מהלינן ביה ולא מסוכרינן ביה והאידנא דדשו בה רבים<span class='tlm-sfr' data-chp='26b6' data-rgl='6'> תהילים קטז </span> שומר פתאים ה':  ת``ר כל אותן ארבעים שנה שהיו ישראל במדבר לא היה יום שלא נשבה בו רוח צפונית בחצי הלילה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='29'> שמות יב </span> ויהי בחצי הלילה וה' הכה כל בכור וגו' מאי תלמודא הא קמ``ל ד<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עת רצון מילתא היא</span> א``ר הונא דבר תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משוך</span> אוכל בתרומה ומדבריהם גזרו עליו מפני שנראה כערל מיתיבי משוך צריך שימול מדרבנן ודקארי לה מאי קארי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא צריך קתני</span> קטעי בסיפא ר' יהודה אומר לא ימול מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שסכנה היא לו</span> אמרו לו והלא הרבה מלו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בימי בן כוזיבא</span> והולידו בנים ובנות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0117' data-rgl='14'> בראשית יז </span> המול ימול אפי' מאה פעמים ואומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0117' data-rgl=''> בראשית יז </span> את בריתי הפר לרבות את המשוך מאי ואומר וכי תימא האי המול ימול לרבות ציצין המעכבים את המילה ת``ש את בריתי הפר לרבות את המשוך <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הוא סבר</span> מדקא נסיב לה הש``ס קרא דאורייתא היא ולא היא מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא מיתיבי טומטום אין אוכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נשיו ועבדיו</span> אוכלין משוך ונולד כשהוא מהול הרי אלו אוכלים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אנדרוגינוס</span> אוכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואין אוכל בקדשים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>טומטום אינו אוכל</span> לא בתרומה ולא בקדשים קתני מיהת משוך ונולד כשהוא מהול הרי אלו אוכלין תיובתא דרב הונא תיובתא אמר מר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>טומטום אינו אוכל בתרומה</span> נשיו ועבדיו אוכלים נשיו לטומטום מנא ליה אילימא דקדיש דתניא טומטום שקידש קדושיו קדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נתקדש קדושיו קדושין</span> אימר דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לחומרא</span> לקולא מי אמרינן ספק אשה הוא ואין אשה מקדשת אשה אמר אביי כשביציו ניכרות מבחוץ רבא אמר מאי נשיו אמו אמו פשיטא מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מוליד מאכיל</span> שאין מוליד אינו מאכיל קמ``ל ת``ש טומטום אינו אוכל לא בתרומה ולא בקדשים בשלמא לאביי תנא רישא ערל ודאי וקתני סיפא ספק ערל אלא לרבא טומטום דסיפא ל``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מאי טומטום</span> ערל השתא ספק ערל לא אכיל ודאי ערל אכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מה טעם קאמר</span> מה טעם טומטום אינו אוכל בתרומה מפני שספק ערל הוא וערל אינו אוכל לא בתרומה ולא בקדשים לימא כתנאי משוך <ונולד כשהוא מהול> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>וגר שנתגייר כשהוא מהול</span> וקטן שעבר זמנו ושאר כל הנימולים לאיתויי מי שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>שתי ערלות</span> אינן נימולין אלא ביום רבי אלעזר בר' שמעון אומר בזמנ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עב,ב גמרא
pgu: עב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אין נימולין אלא ביום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלא בזמנו</span> נימולין ביום ובלילה מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר משוך דאורייתא ומר סבר משוך דרבנן ותסברא קטן שעבר זמנו מי איכא למ``ד דרבנן אלא דכולי עלמא משוך דרבנן וקטן שעבר זמנו דאורייתא והכא בהא קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מר סבר דרשינן וביום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומר סבר לא דרשינן וביום</span> כי הא דיתיב רבי יוחנן וקדריש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נותר בזמנו</span> אינו נשרף אלא ביום שלא בזמנו נשרף בין ביום בין בלילה ואיתיביה רבי אלעזר לרבי יוחנן אין לי אלא נימול לשמיני שאין נימול אלא ביום מנין לרבות לתשעה לעשרה לאחד עשר לשנים עשר <מנין> תלמוד לומר וביום ואפילו למאן דלא דריש וא``ו וא``ו וה``י דריש אישתיק בתר דנפק א``ל רבי יוחנן לר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ראיתי לבן פדת</span> שיושב ודורש כמשה מפי הגבורה א``ל ר``ל דידיה היא מתניתא היא היכא תנא ליה בתורת כהנים נפק <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תנייה</span> בתלתא יומי וסברה בתלתא ירחי אמר רבי אלעזר ערל שהזה הזאתו כשרה מידי דהוה אטבול יום שאע``פ שאסור בתרומה כשר בפרה מה לטבול יום שכן מותר במעשר אטו אנן לאכילה קאמרינן אנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לנגיעה</span> קאמרינן ומה טבול יום שאסור בנגיעה דתרומה מותר בפרה ערל שמותר בנגיעה אינו דין שמותר בפרה תניא נמי הכי ערל שהזה הזאתו כשרה ומעשה היה והכשירו חכמים הזאתו מיתיבי טומטום שקידש קידושו פסול מפני שהוא ספק ערל וערל פסול לקדש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אנדרוגינוס</span> שקידש קידושו כשר רבי יהודה אומר אף אנדרוגינוס שקידש קדושיו פסולים מפני שספק אשה ואשה פסולה מלקדש קתני מיהא ערל וספק ערל פסול מלקדש אמר רב יוסף האי תנא תנא דבי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רבי עקיבא</span> הוא דמרבי ליה לערל כטמא דתניא ר``ע אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 18, 3, 4, 5'> ויקרא כב </span> איש איש לרבות הערל אמר רבא הוה יתיבנא קמיה דרב יוסף וקשיא לי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא לישתמיט</span> תנא וליתני הערל והטמא ולימא ר' עקיבא היא ולא והא קתני הערל והטמא פטורים מן הראייה התם משום <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דמאיס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואזדו לטעמייהו</span> דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הכל כשרים</span> לקדש חוץ מחרש שוטה וקטן רבי יהודה מכשיר בקטן ופוסל באשה ובאנדרוגינוס מאי טעמא דרבנן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl='17'> במדבר יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולקחו לטמא</span> מעפר שריפת החטאת הנך דפסלי באסיפה פסולין בקידוש הנך דכשרין באסיפה כשרים בקידוש ורבי יהודה אמר לך א``כ נימא קרא ולקח מאי ולקחו דאפי' הנך דפסולין התם כשרים הכא אי הכי אשה נמי ונתן ולא ונתנה ורבנן אי כתיב ולקח ונתן הוה אמינא שקיל חד ויהיב חד כתב רחמנא ולקחו ואי כתב רחמנא ולקחו ונתנו ה``א דשקלי תרי ויהבי תרי כתב רחמנא ולקחו ונתן דאפי' שקלי תרי ויהיב חד


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עג,א גמרא
pgu: עג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
 <span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl='19'> במדבר יט </span> והזה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הטהור</span> על הטמא טהור מכלל שהוא טמא לימד על טבול יום שכשר בפרה בעו מיניה מרב ששת ערל מהו במעשר כי היכי דיליף פסח ממעשר לענין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אנינות</span> יליף נמי מעשר מפסח לענין ערלות או דלמא חמור מקל יליף קל מחמור לא יליף אמר להו תניתוה התרומה והבכורים חייבים עליהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מיתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וחומש</span> ואסורין לזרים והן נכסי כהן ועולין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>באחד ומאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וטעונין רחיצת ידים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והערב שמש</span> הרי אלו בתרומה ובבכורים מה שאין כן במעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם איתא</span> ניתני ערל אסור בהן מה שאין כן במעשר תנא ושייר ומאי שייר דהאי שייר שייר דקא תני סיפא יש במעשר ובבכורים מה שאין כן בתרומה שהמעשר והבכורים טעונין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הבאת מקום</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וטעונין וידוי</span> ואסור לאונן ורבי שמעון מתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וחייבין בביעור</span> ור``ש פוטר ואילו אסור לבער מהן בטומא


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עג,ב גמרא
pgu: עג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואוכלן בטומאת עצמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לוקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מה שאין כן בתרומה</span> לא קתני אלמא תני ושייר:  ואסורין לאונן ור``ש מתיר מנא להו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl='17'> דברים יב </span> לא תוכל לאכול בשעריך מעשר דגנך ותירושך ויצהרך וגו' ותרומת ידך <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואמר מר</span> תרומת ידך אלו בכורים ואיתקש בכורים למעשר מה מעשר אסור לאונן אף בכורים אסור לאונן ור``ש תרומה קרינהו רחמנא מה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תרומה מותרת לאונן</span> אף בכורים מותר לאונן וחייבין בביעור ור``ש פוטר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מר מקיש</span> ומר לא מקיש ואסור לבער מהן בטומאה ואוכלן בטומאת עצמן לוקה מנלן דתניא ר' שמעון אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='14'> דברים כו </span> לא בערתי ממנו בטמא בין שאני טמא והוא טהור בין שאני טהור והוא טמא והיכא מוזהר על אכילתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איני יודע</span> טומאת הגוף בהדיא כתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='6'> ויקרא כב </span> נפש אשר תגע בו וטמאה עד הערב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא יאכל מן הקדשים</span> כי אם רחץ בשרו במים הכי קמיבעיא ליה טומאת עצמו מנין ת``ל לא תוכל לאכול בשעריך מעשר דגנך ולהלן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0515' data-rgl='22'> דברים טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בשעריך תאכלנו</span> הטמא והטהור יחדו כצבי וכאיל ותנא דבי רבי ישמעאל אפי' טמא וטהור אוכלין על שולחן אחד בקערה אחת ואינן חוששין וקאמר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ההוא</span> דאמרי לך התם בשעריך תאכלנו הכא לא תיכול:  משא``כ בתרומה מנא לן אמר ר' אבהו א``ר יוחנן דאמר קרא לא בערתי ממנו בטמא ממנו אי אתה מבעיר אבל אתה מבעיר שמן של תרומה שנטמא ואימא ממנו אי אתה מבעיר אבל אתה מבעיר שמן של קדש שנטמא לאו קל וחומר הוא ומה מעשר הקל אמרה תורה לא בערתי ממנו בטמא קדש חמור לא כ``ש אי הכי תרומה נמי ק``ו הוא הא כתיב ממנו ומה ראית מסתברא קדש לא ממעיטנא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שכן</span> פנקעכ``ס <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פגול נותר</span> קרבן מעילה כרת ואסור לאונן אדרבה תרומה לא ממעיטנא שכן מחפ``ז מיתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חומש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואין לה פדיון</span> ואסורה לזרים הנך נפישן ואיבעית אימא כרת עדיפא:  ואוכלן בטומאת עצמן לוקה מה שאין כן בתרומה מילקא הוא דלא לקי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא איסורא איכא</span> מנלן אמר קרא בשעריך תאכלנו לזה ולא לאחר ולאו הבא מכלל עשה עשה אמר רב אשי מרישא נמי שמעת מינה דתנא ושייר מדלא קתנ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עד,א גמרא
pgu: עד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ונוהגין</span> בשאר שני שבוע ואין להם פדיון מה שאין כן במעשר ש``מ ת``ש נשתיירו בו ציצין המעכבין את המילה הרי זה אינו אוכל לא בתרומה ולא בפסח ולא בקדשים ולא במעשר מאי לאו מעשר דגן לא מעשר בהמה מעשר בהמה היינו קדשים וליטעמיך מי לא תנן פסח וקתני קדשים בשלמא פסח וקדשים צריכי דאי תנא פסח משום דערלות בפסח כתיבא אבל קדשים אימא לא ואי תנא קדשים ה``א מאי קדשים פסח אלא מעשר בהמה למה לי אלא מעשר ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ור' מאיר היא</span> דאמר מעשר ראשון אסור לזרים ת``ש מדתני ר' חייא בר רב מדפתי ערל אסור בשתי מעשרות מאי לאו אחד מעשר דגן ואחד מעשר בהמה הכא נמי מעשר ראשון ור' מאיר ת``ש אונן אסור במעשר ומותר בתרומה ובפרה טבול יום אסור בתרומה ומותר בפרה ובמעשר מחוסר כפורים אסור בפרה ומותר בתרומה ובמעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואם איתא</span> ניתני ערל אסור בתרומה ומותר בפרה ובמעשר האי תנא דבי רבי עקיבא היא דמרבי ליה לערל כטמא דתניא רבי עקיבא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 18, 3, 4, 5'> ויקרא כב </span> איש איש לרבות את הערל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומאן תנא</span> דפליג עליה דרבי עקיבא תנא דרבי יוסף הבבלי היא דתניא שרפת אונן ומחוסר כפורים כשרה רבי יוסף הבבלי אומר אונן כשרה מחוסר כפורים פסולה ואף ר' יצחק סבר ערל אסור במעשר דא``ר יצחק מנין לערל שאסור במעשר נאמר ממנו במעשר ונאמר ממנו בפסח מה ממנו האמור בפסח ערל אסור בו אף ממנו האמור במעשר ערל אסור בו מופני דאי לא מופני איכא למיפרך מה לפסח שכן חייבין עליו משום פיגול ונותר וטמא לאיי אפנויי מופני מאי מופני אמר רבא א``ר יצחק תלתא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> ממנו כתיבי בפסח חד לגופיה וחד לגזירה שוה וחד למאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בא הכתוב</span> ליתן לך עשה אחר לא תעשה איידי דכתיב נותר כתיב נמי ממנו ולמאן דאמר ליתן לו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בקר שני</span> לשריפתו איידי דכתיב עד בקר כתיב נמי ממנו תלתא ממנו כתיבי במעשר חד לגופיה וחד לדרבי אבהו א``ר יוחנן וחד לדריש לקיש דאמר ריש לקיש א``ר סמיא מנין למעשר שני שנטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שמותר לסוכו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='14'> דברים כו </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא נתתי ממנו למת</span> למת הוא דלא נתתי הא לחי דומיא דמת נתתי איזה דבר ששוה בחיים ובמתים הוי אומר זו סיכה מתקיף לה מר זוטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואימא</span> ליקח לו ארון ותכריכים אמר רב הונא בריה דרב יהושע ממנו מגופו רב אשי אמר לא נתתי דומיא דלא אכלתי מה להלן מגופו אף כאן מגופו ואכתי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מופנה מצד אחד</span> הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הניחא למאן דאמר</span> למדין ואין משיבין אלא למ``ד למדין ומשיבין מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הך דרבי אבהו</span> מדרב נחמן אמר רבה בר אבוה נפקא דאמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='8'> במדבר יח </span> ואני הנה נתתי לך את משמרת תרומותי בשתי תרומות הכתוב מדבר אחת תרומה טהורה ואחת תרומה טמאה ואמר רחמנא לך שלך תהא להסקה תחת תבשילך:  וכל הטמאים כו':  מנא הני מילי א``ר יוחנן משום ר' ישמעאל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='4'> ויקרא כב </span> איש איש מזרע אהרן והוא צרוע או זב וגו' אי זהו דבר ששו


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עד,ב גמרא
pgu: עד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בזרעו של אהרן</span> הוי אומר זו תרומה ואימא בחזה ושוק אינה בחוזרת תרומה נמי אינה בחללה חללה לאו זרעו דאהרן היא וממאי דהאי עד אשר יטהר עד דאיכא הערב שמש אימא עד דמייתי כפרה לא ס``ד דתנא דבי ר' ישמעאל ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זב בעל שתי ראיות</span> ובמצורע מוסגר הכתוב מדבר דומיא דטמא נפש מה טמא נפש דלאו בר כפרה הוא הני נמי דלאו בני כפרה נינהו ואימא הני מילי דלאו בר כפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל דבר כפרה</span> עד דמייתי כפרה ותו הא דתנן טבל ועלה אוכל במעשר העריב שמשו אוכל בתרומה הביא כפרה אוכל בקדשים מנא לן אמר רבא אמר רב חסדא תלתא קראי כתיבי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='6'> ויקרא כב </span> ולא יאכל מן הקדשים כי אם רחץ בשרו במים הא רחץ טהור וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='7'> ויקרא כב </span> ובא השמש וטהר ואחר יאכל מן הקדשים וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='8'> ויקרא יב </span> וכפר עליה הכהן וטהרה הא כיצד כאן למעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כאן לתרומה</span> כאן לקדשים ואיפוך אנא מסתברא תרומה עדיפא שכן מחפ``ז אדרבה מעשר עדיפא שכן הד``ס ט``ב אפי' הכי מיתה עדיפא רבא אמר בלא מיתה עדיפא נמי לא מצית אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמר קרא נפש</span> איזהו דבר ששוה בכל נפש הוי אומר זה מעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואכתי</span> הני מילי היכא דלאו בר כפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל היכא דבר כפרה</span> עד דמייתי כפרה אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תרי קראי כתיבי ביולדת</span> כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='4'> ויקרא יב </span> עד מלאת ימי טהרה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כיון שמלאו ימיה</span> טהרה וכתיב וכפר עליה הכהן וטהרה הא כיצד כאן לתרומה כאן לקדשים ואיפוך אנא מסתברא קדש חמור שכן פנקעכ``ס אדרבה תרומה חמורה שכן מחפ``ז הנך נפישן רבא אמר בלא הנך נפישן לא מצית אמרת אמר קרא וכפר עליה הכהן וטהרה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מכלל שהיא טמאה</span> ואי ס``ד בקדשים איקרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl='19'> ויקרא ז </span> והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל אלא שמע מינה בתרומה מתקיף לה רב שישא בריה דרב אידי ומי מצית אמרת תרומה כתיבא הכא והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='2'> ויקרא יב </span> דבר אל בני ישראל אין לי אלא בני ישראל גיורת ושפחה משוחררת מנין תלמוד לומר אשה ואי סלקא דעתך בתרומה גיורת ושפחה בנות מיכל תרומה נינהו אמר רבא ול


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עה,א גמרא
pgu: עה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='4'> ויקרא יב </span> בכל קדש לא תגע לרבות התרומה אלא קרא מילי מילי קא חשיב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ותלתא קראי בתרומה</span> למה לי צריכי דאי מעד אשר יטהר לא הוה ידענא במאי כתב רחמנא ובא השמש וטהר ואי כתב רחמנא ובא השמש ה``מ דלאו בר כפרה אבל דבר כפרה אימא עד דמייתי כפרה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כתב רחמנא עד מלאת</span> ואי כתב רחמנא עד מלאת הוה אמינא אפילו בלא טבילה כתב רחמנא עד אשר יטהר ולהך תנא דפליג עליה דתנא דבי ר' ישמעאל דאמר בזב בעל ג' ראיות ובמצורע מוחלט הכתוב מדבר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והאי עד אשר יטהר עד דמייתי כפרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תרי קראי</span> בקדשים ל``ל צריכי דאי כתב רחמנא ביולדת משום ד<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מרובה טומאתה</span> אבל בזב אימא לא ואי כתב רחמנא בזב דלא הותר מכללו אבל יולדת אימא לא צריכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl='32'> ויקרא יא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>במים יובא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וטמא</span> עד הערב</span> למה לי א``ר זירא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לנגיעה</span> דתניא וטמא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יכול לכל</span> ת``ל וטהר אי וטהר יכול לכל ת``ל וטמא הא כיצד כאן למעשר כאן לתרומה ואיפוך אנא מסתברא כי היכי דחמירא אכילה דתרומה מאכילה דמעשר ה``נ חמירא נגיעה דתרומה מנגיעה דמעשר ואיבעית אימא נגיעה דתרומה מהכא נפקא<span class='tlm-sfr' data-chp='0312' data-rgl='4'> ויקרא יב </span> בכל קדש לא תגע אזהרה לאוכל או אינו אלא לנוגע ת``ל בכל קדש לא תגע ואל המקדש לא תבא מקיש קדש למקדש מה מקדש דבר שיש בו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נטילת נשמה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אף קדש דבר שיש בו נטילת נשמה</span> ובנגיעה נטילת נשמה ליכא והאי דאפקיה בלשון נגיעה הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נגיעה כאכילה</span>:  פצוע דכא וכו':  מאן תנא משתמרת לביאה פסולה דאורייתא אכלה א``ר אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>במחלוקת שנויה</span> ורבי אלעזר ורבי שמעון היא ר' יוחנן אמר אפי' תימא ר' מאיר שאני הכא שכבר אכלה ור' אלעזר שכבר אכלה לא אמרינן דאי לא תימא הכי בת ישראל שנשאת לכהן ומת בעלה תאכל שכבר אכלה ורבי יוחנן התם פקע קנייניה הכא לא פקע קנייניה:  איזהו פצוע:  תנו רבנן איזהו פצוע דכא כל ש<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נפצעו</span> ביצים שלו ואפילו אחת מהן ואפי' ניקבו ואפילו נמוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואפילו חסרו</span> אמר רבי ישמעאל בנו של ר' יוחנן בן ברוקה שמעתי מפי חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בכרם</span> ביבנה כל שאין לו אלא ביצה אחת אינו אלא סריס חמה וכשר סריס חמה ס``ד אלא הרי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כסריס חמה וכשר</span> וניקב לא מוליד והא ההוא גברא דסליק לדיקל


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עה,ב גמרא
pgu: עה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וחרזיה סילוא בביצים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ונפק מיניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כחוט דמוגלא</span> ואוליד הא שלח שמואל לקמיה דרב ואמר ליה צא וחזר על בניו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאין הם</span> אמר רב יהודה אמר שמואל פצוע דכא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בידי שמים</span> כשר אמר רבא היינו דקרינן פצוע ולא קרינן הפצוע במתניתא תנא נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='2'> דברים כג </span> לא יבא פצוע ונאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='3'> דברים כג </span> לא יבא ממזר מה להלן בידי אדם אף כאן בידי אדם אמר רבא פצוע <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בכולן</span> דך בכולן כרות בכולן פצוע בכולן בין שנפצע הגיד בין שנפצעו ביצים בין שנפצעו חוטי ביצים דך בכולן בין שנידך הגיד בין שנידכו ביצים בין שנידכו חוטי ביצים כרות [בכולן] בין שנכרת הגיד בין שנכרתו ביצים בין שנכרתו חוטי ביצים אמר ליה ההוא מרבנן לרבא ממאי דהאי פצוע דכא באותו מקום אימא מראשו אמר ליה מדלא מנה ביה דורות ש``מ באותו מקום ודלמא האי דלא מנה בו דורות דאיהו הוא דאסור בריה ובר בריה כשר דומיא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כרות שפכה</span> מה כרות שפכה באותו מקום אף האי נמי באותו מקום וכרות שפכה גופיה ממאי דבאותו מקום הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אימא משפתיה</span> שפכה כתיב במקום ש<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שופך</span> ואימא מחוטמו מי כתיב בשפוך כרות שפכה כתיב מי שעל ידי כריתה שופך שלא על ידי כריתה אינו שופך אלא מקלח לאפוקי האי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אידי ואידי</span> שופך הוא במתניתא תנא נאמר לא יבא פצוע דכא ונאמר לא יבא ממזר מה להלן באותו מקום אף כאן באותו מקום <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ניקב למטה מעטרה</span> שכנגדו למעלה מעטרה סבר רבי חייא בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>לאכשורי</span></span> א``ל רבי אסי הכי אמר ריב``ל עטרה כל שהיא מעכבת:  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואם נשתייר מעטרה כו'</span>:  יתיב רבינא וקמיבעיא ליה מלא החוט שאמרו על פני כולה או על פני רובה אמר ליה רבא תוספאה לרבינא מלא החוט על פני רובה וכלפי רישא א``ר הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כקולמוס</span></span> כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כמרזב</span> פסולה האי שליט בה אוירא והאי לא שליט בה אוירא ורב חסדא אמר כמרזב כשרה כקולמוס פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>האי גריד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והאי לא גריד</span> אמר רבא כוותיה דרב הונא מסתברא האי לא שליט בה אוירא והאי שליט בה אוירא אי משום גרידותא <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מידי דהוה אברזא דחביתא</span> אמר ליה רבינא למרימר הכי אמר מר זוטרא משמיה דרב פפא הלכתא בין כקולמוס בין כמרזב כשרה מיהו מיבעיא ליה למטה מעטרה או למעלה פשיטא דלמעלה מעטרה דאי ס``ד למטה מעטרה אפילו נכרת הגיד נמי ורבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לשבושי למרימר</span> הוא דבעי <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ההוא עובדא</span> דהוה במתא מחסיא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>שפייה</span> מר בר רב אשי כקולמוס ואכשריה ההוא עובדא דהוה בפומבדיתא איסתתים <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>גובתא</span> דשכבת זרע ואפיק במקום <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>קטנים</span> סבר רב ביבי בר אביי לאכשורי אמר רב פפי משום דאת


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,א גמרא
pgu: עו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ממולאי</span> אמריתו מילי מוליתא במקומה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מבשלה</span> שלא במקומה לא מבשלה אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ניקב</span> ונסתם כל שאילו נקרי ונקרע פסול ואי לאו כשר הוי בה רבא היכא אילימא למטה מעטרה אפי' נכרת נמי אלא בעטרה עצמה איתמר נמי אמר רב מרי בר מר אמר מר עוקבא אמר שמואל ניקב בעטרה עצמה ונסתם כל שאילו נקרי ונקרע פסול ואי לאו כשר שלח ליה רבא בריה דרבה לרב יוסף ילמדנו רבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>היכי עבדינן</span></span> א``ל מייתינן נהמא חמימא דשערי ומנחינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבי פוקרי</span> ומקרי וחזינן ליה אמר אביי אטו כ``ע יעקב אבינו הואי דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='0149' data-rgl='3'> בראשית מט </span> כחי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ראשית אוני</span> שלא ראה קרי מימיו אלא אמר אביי מעברינן קמיה בגדי צבעונין אמר רבא אטו כ``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ברזילי הגלעדי</span> הוא אלא מחוורתא כדשנין מעיקרא ת``ר ניקב פסול <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מפני שהוא שותת</span> נסתם כשר מפני שהוא מוליד וזהו פסול שחוזר להכשירו זהו למעוטי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למעוטי קרום שעלה מחמת מכה בריאה דאינו קרום</span> שלח ליה רב אידי בר אבין לאביי היכי עבדינן מייתינן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שערתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומסרטינן ליה</span> ומייתינן תרבא ושייפינן ומייתינן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שומשנא גמלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ומנכתינן ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ופסקינן ליה לרישיה</span> ודוקא שערתא אבל פרזלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מזרף זריף</span> וה``מ קטן אבל גדול מיקפולי מיקפל אמר רבה בר רב הונא המטיל מים משתי מקומות פסול אמר רבא לית הלכתא לא כברא ולא כאבא ברא הא דאמרן אבא דא``ר הונא נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>המסוללות</span> זו בזו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>פסולות לכהונה</span> ואפילו לרבי אלעזר דאמר פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה ה``מ איש אבל אשה פריצותא בעלמא


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,א משנה
pgu: עו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  פצוע דכא וכרות שפכה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מותרין בגיורת ומשוחררת</span> ואינן אסורין אלא מלבא בקהל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='2'> דברים כג </span> לא יבא פצוע דכא וכרות שפכה בקהל ה'


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,א גמרא
pgu: עו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בעו מיניה מרב ששת פצוע דכא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כהן</span> מהו בגיורת ומשוחררת בקדושתיה קאי ואסיר או דלמא לאו בקדושתיה קאי ושרי א``ל רב ששת תניתוה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>פצוע דכא ישראל</span> מותר ב<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>נתינה</span> ואי ס``ד בקדושתיה קאי אקרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0507' data-rgl='3'> דברים ז </span> לא תתחתן בם אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אטו התם</span> משום קדושה ולאו קדושה הוא דלמא מוליד בן ואזיל פלח <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} וה``מ בהיותן <עובדי כוכבים> {גוים} כי מגיירי בישראל שרו ורבנן הוא דגזרו בהו וכי גזרו בהו רבנן בהנך דבני אולודי אבל האי דלאו בר אולודי לא גזרו ביה רבנן אלא מעתה ממזר דבר אולודי הכי נמי דאסיר והא תנן ממזרים ונתינים מותרים לבא זה בזה אלא כי גזור רבנן בכשרים בפסולים לא גזור רבנן הדר אמר רבא לאו מילתא היא בהיותן <עובדי כוכבים> {בגיותן} לית להו חתנות נתגיירו אית להו חתנות מתיב רב יוסף<span class='tlm-sfr' data-chp='09a03' data-rgl='1'> מלכים א ג </span> ויתחתן שלמה את בת פרעה מלך מצרים גייורי גיירה והא לא קבלו גרים לא בימי דוד ולא בימי שלמה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>מידי הוא טעמא</span> אלא לשולחן מלכי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,ב גמרא
pgu: עו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא לא צריכא ליה [<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ותיפוק ליה</span>] דהא מצרית ראשונה היא וכי תימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הנך אזלי לעלמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והני אחריני נינהו</span> והא תניא א``ר יהודה מנימין גר מצרי היה לי חבר מתלמידי ר``ע אמר אני מצרי ראשון ונשאתי מצרית ראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אשיא לבני מצרית שניה</span> כדי שיהא בן בני ראוי לבא בקהל אמר רב פפא אנן משלמה ליקו ונתיב שלמה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא נסיב מידי</span> דכתיב ביה<span class='tlm-sfr' data-chp='09a11' data-rgl='2'> מלכים א יא </span> מן הגוים אשר אמר ה' אל בני ישראל לא תבואו בהם והם לא יבואו בכם אכן יטו את לבבכם אחרי אלהיהם בהם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דבק שלמה לאהבה</span> אלא קשיא ויתחתן מתוך אהבה יתירה שאהבה מעלה עליו הכתוב כאילו נתחתן בה א``ל רבינא לרב אשי והא אנן תנן פצוע דכא וכרות שפכה מותרים בגיורת ומשוחררת הא בנתינה אסירי א``ל וליטעמיך אימא סיפא ואינן אסורין אלא מלבא בקהל הא בנתינה שרו אלא מהא ליכא למשמע מינה


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,ב משנה
pgu: עו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  עמוני ומואבי אסורים ואיסורן איסור עולם אבל נקבותיהם מותרות מיד מצרי ואדומי אינם אסורים אלא עד שלשה דורות אחד זכרים ואחד נקבות ר``ש מתיר את הנקבות מיד א``ר שמעון ק``ו הדברים ומה אם במקום שאסר את הזכרים איסור עולם התיר את הנקבות מיד מקום שלא אסר את הזכרים אלא עד שלשה דורות אינו דין שנתיר את הנקבות מיד אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אם הלכה</span> נקבל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואם לדין</span> יש תשובה אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא כי</span> הלכה אני אומר


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עו,ב גמרא
pgu: עו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנא ה``מ א``ר יוחנן דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl='55'> שמואל א יז </span> וכראות שאול את דוד יוצא לקראת הפלשתי אמר אל אבנר שר הצבא בן מי זה הנער אבנר ויאמר אבנר חי נפשך המלך אם ידעתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא ידע ליה</span> והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a16' data-rgl='21'> שמואל א טז </span> ויאהבהו מאד ויהי לו נושא כלים אלא אאבוה קא משאיל ואביו לא ידע ליה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl='12'> שמואל א יז </span> והאיש בימי שאול זקן בא באנשים ואמר רב ואיתימא רבי אבא זה ישי אבי דוד שנכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>באוכלוסא</span> ויצא באוכלוסא ה``ק שאול אי מפרץ אתי אי מזרח אתי אי מפרץ אתי מלכא הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שהמלך פורץ</span> לעשות דרך ואין ממחין בידו אי מזרח אתי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חשיבא בעלמא הוי</span> מ``ט אמר ליה שאל עליה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08a17' data-rgl='38'> שמואל א יז </span> וילבש שאול את דוד מדיו כמדתו וכתיב ביה בשאול<span class='tlm-sfr' data-chp='08a09' data-rgl='2'> שמואל א ט </span> משכמו ומעלה גבוה מכל העם א``ל דואג האדומי עד שאתה משאיל עליו אם הגון הוא למלכות אם לאו שאל עליו אם ראוי לבא בקהל אם לאו מ``ט דקאתי מרות המואביה א``ל אבנר תנינא עמוני ולא עמונית מואבי ולא מואבית אלא מעתה ממזר ולא ממזרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ממזר כתיב מום זר</span> מצרי ולא מצרית שאני הכא דמפרש טעמא דקרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl=''> דברים כג </span> על אשר לא קדמו אתכם בלחם ובמים דרכו של איש לקדם ולא דרכה של אשה לקדם היה להם לקדם אנשים לקראת אנשים ונשים לקראת נשים אישתיק מיד ויאמר המלך שאל אתה בן מי זה העלם התם קרי ליה נער הכא קרי ליה עלם הכי קא אמר ליה הלכה נתעלמה ממך צא ושאל בבית המדרש שאל אמרו ליה עמוני ולא עמונית מואבי ולא מואבי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עז,א גמרא
pgu: עז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אקשי להו דואג כל הני קושייתא אישתיקו בעי לאכרוזי עליה מיד<span class='tlm-sfr' data-chp='08b17' data-rgl='25'> שמואל ב יז </span> ועמשא בן איש ושמו יתרא הישראלי אשר בא אל אביגיל בת נחש וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a02' data-rgl='17'> דברי הימים א ב </span> יתר הישמעאלי אמר רבא מלמד שחגר חרבו כישמעאל ואמר כל מי שאינו שומע הלכה זו ידקר בחרב כך מקובלני מבית דינו של שמואל הרמתי עמוני ולא עמונית מואבי ולא מואבית ומי מהימן והאמר רבי אבא אמר רב כל תלמיד חכם שמורה הלכה ובא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אם קודם מעשה</span> אמרה שומעין לו ואם לאו אין שומעין לו שאני הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דהא שמואל ובית דינו קיים</span> מכל מקום קשיא הכא תרגמו<span class='tlm-sfr' data-chp='2645' data-rgl='14'> תהילים מה </span> כל כבודה בת מלך פנימה במערבא אמרי ואיתימא ר' יצחק אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='9'> בראשית יח </span> ויאמרו אליו איה שרה אשתך וגו' <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כתנאי</span> עמוני ולא עמונית מואבי ולא מואבית דברי רבי יהודה רבי שמעון אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='5'> דברים כג </span> על דבר אשר לא קדמו אתכם בלחם ובמים דרכו של איש לקדם וכו' דרש רבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='26b6' data-rgl='16'> תהילים קטז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>פתחת</span> למוסרי אמר דוד לפני הקב``ה רבונו של עולם שני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מוסרות</span> שהיו עלי פתחתם רות המואביה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נעמה</span> העמונית דרש רבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2640' data-rgl='6'> תהילים מ </span> רבות עשית אתה ה' אלהי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נפלאותיך ומחשבותיך אלינו</span> אלי לא נאמר אלא אלינו מלמד שהיה רחבעם יושב בחיקו של דוד אמר לו עלי ועליך נאמרו שתי מקראות הללו דרש רבא מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2640' data-rgl='8'> תהילים מ </span> אז אמרתי הנה באתי במגילת ספר כתוב עלי אמר דוד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אני אמרתי</span> עתה באתי ולא ידעתי שבמגילת ספר כתוב עלי התם כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0119' data-rgl='15'> בראשית יט </span> הנמצאות הכא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2689' data-rgl='21'> תהילים פט </span> מצאתי דוד עבדי בשמן קדשי משחתיו אמר עולא א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בת גר עמוני</span> כשרה לכהונה א``ל רבא בר עולא לעולא כמאן אי כר' יהודה הא אמר בת גר זכר כ<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בת חלל</span> זכר ואי כרבי יוסי פשיטא הא אמר אף גר שנשא גיורת בתו כשרה לכהונה וכ``ת בהנך דראוין לבא בקהל אבל האי דאין ראוי לבא בקהל לא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מנא ליה</span> דיליף מכ``ג באלמנה מה לכ``ג באלמנה שכן ביאתו בעבירה חלל יוכיח <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מה לחלל שכן יצירתו בעבירה</span> כ``ג יוכיח וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שאינו ברוב קהל ובתו פסולה אף כאן שאינו ברוב קהל ובתו פסולה מה להצד השוה שבהן שכן יש בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>צד עבירה</span> דלמא ודאי בעמוני שנשא בת ישראל קאמרת אע``ג דביאתו בעבירה בתו כשרה א``ל אין דכי אתא רבין א``ר יוחנן בת גר עמוני ובת מצרי שני רבי יוחנן אמר כשרה ור``ל אמר פסולה ר``ל אמר פסולה דיליף לה מכ``ג באלמנה ר' יוחנן אמר כשר


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עז,ב גמרא
pgu: עז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דתני רבי זכאי קמיה דר' יוחנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='14'> ויקרא כא </span> כי אם בתולה מעמיו יקח אשה להביא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גיורת מכנה</span> שהיא כשרה לכהונה ואמר ליה אני שונה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עמיו מעמיו</span> להביא בתולה הבאה מב' עממין ואת אמרת גיורת מכנה ותו לא מאי שני עממין אילימא עמוני שנשא עמונית ומאי משני עממין דזכרים אסורין ונקבות מותרות היינו גיורת מכנה אלא בעמוני שנשא בת ישראל ואיכא דאמרי אמר ליה אני שונה עמיו מעמיו להביא בתולה הבאה משני עממין ומעם שיש בו שני עממין ואת אמרת גיורת מכנה ותו לא ולהך לישנא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בת מצרי שני</span> דכשרה לכהונה מנא ליה וכי תימא דיליף מעמוני שנשא בת ישראל מה לעמוני שנשא בת ישראל שכן נקבות מותרות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מצרי שני שנשא מצרית שניה יוכיח</span> מה למצרי שני שנשא מצרית שניה שכן אין ביאתו בעבירה עמוני שנשא בת ישראל יוכיח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וחזר הדין</span> וכו' אמר רב יוסף היינו דשמענא ליה לרב יהודה דאמר עמיו מעמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא ידענא מאי קאמר</span> כי אתא רב שמואל בר יהודה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכי תנא קמיה</span> אשה עמונית כשרה בנה מעמוני פסול ובתה מעמוני כשרה במה דברים אמורים בעמוני ועמונית שנתגיירו אבל בתה מעמוני פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פוק תני לברא</span></span> מאי דאמרת אשה עמונית כשרה עמוני ולא עמונית בנה מעמוני פסול דהא עמוני הוא ובתה מעמוני כשרה למאי אילימא לבא בקהל השתא אמה כשרה היא מיבעיא אלא לכהונה במה דברים אמורים בעמוני ועמונית שנתגיירו אבל בתה מעמוני פסולה מאי בתה מעמוני אילימא עמוני שנשא עמונית היינו גיורת מכנה אלא עמוני שנשא בת ישראל א``ל פוק תני לברא:  מצרי ואדומי אינן אסורין וכו':  מאי תשובה אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן משום דאיכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עריות יוכיחו</span></span> שלא אסר בהן אלא עד שלשה דורות אחד זכרים ואחד נקבות מה לעריות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שכן כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ממזר יוכיח</span> מה לממזר שכן אינו ראוי לבא בקהל לעולם עריות יוכיחו וחזר הדין לא ראי זה כראי זה ולא ראי זה כראי זה הצד השוה שבהן שאסורין ואחד זכרים ואחד נקבות אף אני אביא מצרי ומצרית שיהיו אסורין אחד זכרים ואחד נקבות מה להצד השוה שבהן שכן יש בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צד כרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ורבנן</span> מחלל דחייבי עשה וכר' אליעזר בן יעקב ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מאי לא כי</span> הכי קאמר להו לדידי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא סבירא לי דר' אליעזר בן יעקב</span> לדידכו דסבירא לכו כר``א בן יעקב הלכה אני אומר תניא אמר להן ר``ש הלכה אני אומר ועוד מקרא מסייעני בנים ולא בנות ת``ר בנים ולא בנות דברי ר``ש אמר ר' יהודה הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='9'> דברים כג </span> בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אשר יולדו</span> להם דור שלישי הכתוב תלאן בלידה א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אי לאו דאמר ר' יהודה הכתוב תלאן בלידה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>לא מצא ידיו ורגליו בבית המדרש</span> כיון דאמר מר קהל גרים איקרי קה


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עח,א גמרא
pgu: עח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מצרי שני במאי יטהר דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאי עבר ונסיב</span> דאי לא כתיב קרא הרי ממזר דאי וכתביה קרא דאי לאיסורא כתב דאי להיתרא לא כתב הרי מחזיר גרושתו דאי להיתרא וכתביה התם משום עיקר איסורא הוא דכתביה ת``ר אם נאמר בנים למה נאמר דורות ואם נאמר דורות למה נאמר בנים אם נאמר בנים ולא נאמר דורות הייתי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בן ראשון ושני</span> אסור שלישי מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לכך נאמר דורות</span> ואם נאמר דורות ולא נאמר בנים הייתי אומר לאותן העומדים על הר סיני לכך נאמר בנים להם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מהם מנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>להם הלך אחר פסולן</span> ואיצטריך למיכתב להם ואיצטריך למיכתב אשר יולדו דאי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כתב רחמנא אשר יולדו</span> ה``א מבניהם מנה כתב רחמנא להם ואי כתב רחמנא להם ה``א מצרית מעוברת שנתגיירה היא ובנה חד כתב רחמנא אשר יולדו ואיצטריך למיכתב להם הכא ואיצטריך למיכתב <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לו גבי ממזר</span> דאי כתב רחמנא הכא משום דבא מטיפה פסולה אבל ממזר דבא מטיפה כשרה אימא לא ואי כתב רחמנא גבי ממזר משום דאין ראוי לבא בקהל לעולם אבל הכא אימא לא צריכא אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן מצרי שני שנשא מצרית ראשונה בנה שלישי הואי אלמא קסבר בתר דידיה שדינן ליה מתיב רב יוסף רבי טרפון אומר יכולין ממזרים ליטהר כיצד ממזר נשא שפחה הולד עבד שחררו נמצא בן חורין אלמא בתר דידה שדינן ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאני התם</span> דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='4'> שמות כא </span> האשה וילדיה תהיה לאדוניה מתיב רבא אמר ר' יהודה מנימין גר מצרי היה לי חבר מתלמידי רבי עקיבא ואמר אני מצרי ראשון ונשאתי מצרית ראשונה אשיא לבני מצרית שניה כדי שיהא בן בני ראוי לבא בקהל ואי ס``ד בתריה דידיה שדינן ליה אפילו ראשונה נמי הא אמר ליה רבי יוחנן לתנא תני ראשונה כי אתא רב דימי אמר רבי יוחנן מצרי שני שנשא מצרית ראשונה בנה שני הואי אלמא בתר אימיה שדינן ליה אמר ליה אביי אלא הא דאמר ר' יוחנן הפריש חטאת מעוברת וילדה רצה מתכפר בה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רצה מתכפר בולדה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי אמרת בשלמא עובר לאו ירך אמו הוא</span> הוה ליה כמפריש שתי חטאות לאחריות ואמר רב אושעיא הפריש שתי חטאות לאחריות מתכפר באחת מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>והשניה תרעה</span> אלא אי אמרת עובר ירך אמו הוא הוה ליה ולד חטאת וולד חטאת למיתה אזיל אישתיק א``ל דלמא שאני התם דכתיב אשר יולדו הכתוב תלאו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בלידה</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>קרקפנא</span> חזיתיה לרישך ביני עמודי כי אמר רבי יוחנן להא שמעתא טעמא דכתיב אשר יולדו הא בעלמא בתר אבוה שדינן ליה אלא הא דאמר רבא נכרית מעוברת שנתגיירה בנה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אין צריך טבילה</span> אמאי אין צריך טבילה וכי תימא משום דרבי יצחק דאמר רבי יצחק דבר תורה רובו ומקפיד עליו חוצץ רובו שאינו מקפיד עליו אינו חוצ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עח,ב גמרא
pgu: עח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והא אמר רב כהנא לא שנו אלא רובו אבל כולו חוצץ שאני עובר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דהיינו רביתיה</span> כי אתא רבינא א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>באומות</span> הלך אחר הזכר נתגיירו הלך אחר פגום שבשניהם באומות הלך אחר הזכר כדתניא מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאחד מן האומות</span> שבא על הכנענית והוליד בן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שאתה רשאי לקנותו בעבד</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='45'> ויקרא כה </span> וגם מבני התושבים הגרים עמכם מהם תקנו יכול אפי' אחד מן הכנענים שבא על אחת מן האומות והוליד בן שאתה רשאי לקנותו בעבד ת``ל אשר הולידו בארצכם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מן הנולדים בארצכם</span> ולא מן הגרים בארצכם:  נתגיירו הלך אחר פגום שבשניהם:  במאי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אילימא במצרי שנשא עמונית</span> מאי פגום שבשניהם אית בה עמוני ולא עמונית <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא בעמוני שנשא מצרית</span> אי זכר הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שדייה בתר עמוני</span> אי נקבה הוי שדייה בתר מצרית


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עח,ב גמרא
pgu: עח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ריש לקיש ממזרת לאחר עשרה דורות מותרת יליף עשירי עשירי מעמוני ומואבי מה להלן נקבות מותרות אף כאן נקבות מותרות אי מה להלן מיד אף כאן מיד כי אהני גזירה שוה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעשירי ואילך</span> והאנן תנן ממזרים ונתינין אסורין ואיסורן איסור עולם אחד זכרים ואחד נקבות לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הא כמאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דון מינה ומינה</span></span> הא כמאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דון מינה ואוקי באתרא</span> שאלו את רבי אליעזר ממזרת לאחר עשרה דרי מהו אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מי יתן לי דור שלישי</span> ואטהרנו אלמא קסבר ממזרא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לא חיי</span> וכן אמר רב הונא ממזרא לא חיי והא אנן תנן ממזרין אסורין ואיסורן איסור עולם אמר רבי זירא לדידי מפרשא לי מיניה דרב יהודה דידיע חיי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דלא ידיע</span> לא חיי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דידיע ולא ידיע</span> עד תלתא דרי חיי טפי לא חיי ההוא דהוי בשבבותיה דר' אמי אכריז עליה דממזרא הוה בכי ואזיל אמר ליה חיים נתתי לך אמר רב חנא בר אדא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נתינים</span> דוד גזר עליהם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='2'> שמואל ב כא </span> ויקרא המלך לגבעונים ויאמר אליהם והגבעונים לא מבני ישראל המה וגו' מאי טעמא גזר עלייהו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='1'> שמואל ב כא </span> ויהי רעב בימי דוד שלש שנים שנה אחר שנה שנה ראשונה אמר להם שמא עובדי <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} יש בכם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0511' data-rgl='16'> דברים יא </span> ועבדתם אלהים אחרים והשתחויתם להם ועצר את השמים ולא יהיה מטר וגו' בדקו ולא מצאו שניה אמר להם שמא עוברי עבירה יש בכם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1103' data-rgl='3'> ירמיהו ג </span> וימנעו רביבים ומלקוש לא היה ומצח אשה זונה היה לך וגו' בדקו ולא מצאו שלישית אמר להם שמא פוסקי צדקה ברבים יש בכם ואין נותנין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2825' data-rgl='15'> משלי כה </span> נשיאים ורוח וגשם אין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>איש מתהלל במתת שקר</span> בדקו ולא מצאו אמר אין הדבר תלוי אלא בי מיד ויבקש דוד את פני ה' מאי היא אמר ריש לקיש ששאל באורים ותומים מאי משמע א``ר אלעזר אתיא פני פני כתיב הכא ויבקש דוד את פני ה' וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0427' data-rgl='21'> במדבר כז </span> ושאל לו במשפט האורים לפני ה' ויאמר ה' אל שאול ואל בית הדמים על אשר המית הגבעונים אל שאול שלא נספד כהלכה ואל בית הדמים על אשר המית הגבעונים וכי היכן מצינו בשאול שהמית הגבעונים אלא מתוך שהרג נוב עיר הכהנים שהיו מספיקין להם מים ומזון מעלה עליו הכתוב כאילו הרגן קא תבע אל שאול שלא נספד כהלכה וקא תבע על אשר המית הגבעונים אין דאמר ריש לקיש מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2102' data-rgl='3'> צפניה ב </span> בקשו את ה' כל ענוי ארץ אשר משפטו פעלו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>באשר משפטו</span> שם פעלו אמר דוד שאול נפקו לה


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עט,א גמרא
pgu: עט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תריסר ירחי שתא</span> ולא דרכיה למספדיה נתינים ניקרינהו ונפייסינהו<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='2'> שמואל ב כא </span> ויקרא המלך לגבעונים ויאמר אליהם מה אעשה לכם ובמה אכפר וברכו את נחלת ה' ויאמרו לו הגבעונים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין לנו</span> כסף וזהב עם שאול ועם ביתו ואין לנו איש וגו' יותן לנו שבעה אנשים מבניו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והוקענום</span> לה' וגו' מיפייס ולא פייסינהו אמר שלשה סימנים יש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>באומה זו</span> הרחמנים והביישנין וגומלי חסדים רחמנים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0513' data-rgl='18'> דברים יג </span> ונתן לך רחמים ורחמך והרבך ביישנין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0220' data-rgl='16'> שמות כ </span> בעבור תהיה יראתו על פניכם גומלי חסדים דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='19'> בראשית יח </span> למען אשר יצוה את בניו ואת ביתו וגו' כל שיש בו שלשה סימנים הללו ראוי להדבק באומה זו<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='8'> שמואל ב כא </span> ויקח המלך את שני בני רצפה בת איה אשר ילדה לשאול את ארמוני ואת מפיבושת ואת חמשת בני מיכל בת שאול אשר ילדה לעדריאל בן ברזילי המחולתי מאי שנא הני אמר רב הונא העבירום לפני ארון כל שארון קולטו למיתה כל שאין ארון קולטו לחיים מתיב רב חנא בר קטינא<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='7'> שמואל ב כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ויחמול המלך</span> על מפיבושת בן יהונתן בן שאול שלא העבירו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכי משוא פנים יש בדבר</span> אלא שהעבירו וקלטו ובקש עליו רחמים ופלטו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואכתי משוא פנים יש בדבר</span> אלא שבקש רחמים שלא יקלטנו הארון והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='16'> דברים כד </span> לא יומתו אבות על בנים וגו' אמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן מוטב שתעקר אות אחת מן התורה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואל יתחלל שם שמים</span> בפרהסיא<span class='tlm-sfr' data-chp='08b21' data-rgl='10'> שמואל ב כא </span> ותקח רצפה בת איה את השק ותטהו לה אל הצור מתחלת קציר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עד נתך מים עליהם</span> מן השמים ולא נתנה עוף השמים לנוח עליהם יומם וחית השדה לילה והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='23'> דברים כא </span> לא תלין נבלתו על העץ אמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יהוצדק מוטב שתעקר אות אחת מן התורה ויתקדש שם שמים בפרהסיא שהיו עוברים ושבים אומרים מה טיבן של אלו הללו בני מלכים הם ומה עשו פשטו ידיהם בגרים גרורים אמרו אין לך אומה שראויה להדבק בה כזו ומה בני מלכים כך בני הדיוטות על אחת כמה וכמה ומה גרים גרורים כך ישראל על אחת כמה וכמה מיד נתוספו על ישראל מאה וחמשים אלף שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a05' data-rgl='29'> מלכים א ה </span> ויהי לשלמה שבעים אלף נושא סבל ושמנים אלף חוצב בהר ודלמא ישראל הוו לא סלקא דעתך דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a09' data-rgl='22'> מלכים א ט </span> ומבני ישראל לא נתן שלמה עבד ודלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דוגזר</span> בעלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא מהכא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='25b02' data-rgl='16'> דברי הימים ב ב </span> ויספר שלמה כל האנשים הגרים אשר בארץ ישראל [וגו'] וימצאו מאה וחמשים אלף [וגו'] ויעש מהם שבעים אלף <נושא> סבל ושמונים אלף חוצב בהר ונתינים דוד גזר עליהם משה גזר עליהם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0529' data-rgl='10'> דברים כט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחוטב עציך</span> עד שואב מימיך משה גזר לההוא דרא דוד גזר לכולי דרא ואכתי יהושע גזר עלייהו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0609' data-rgl='27'> יהושוע ט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ויתנם יהושע</span> ביום ההוא חוטבי עצים ושואבי מים לעדה ולמזבח ה' יהושע גזר בזמן שבית המקדש קיים דוד גזר בזמן שאין בית המקדש קיי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בימי רבי בקשו להתיר נתינים אמר להם רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלקנו נתיר</span> חלק מזבח מי יתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ופליגא דר' חייא</span> בר אבא דאמר ר' חייא בר אבא אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חלק עדה לעולם אסור</span> חלק מזבח בזמן שבית המקדש קיים אסור אין בית המקדש קיים שרי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עט,ב משנה
pgu: עט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אמר רבי יהושע שמעתי שהסריס חולץ וחולצין לאשתו והסריס לא חולץ ולא חולצין לאשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואין לי לפרש</span> א``ר עקיבא אני אפרש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סריס אדם</span></span> חולץ וחולצין לאשתו מפני שהיתה לו שעת הכושר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סריס חמה</span> לא חולץ ולא חולצין לאשתו מפני שלא היתה לו שעת הכושר ר' אליעזר אומר לא כי אלא סריס חמה חולץ וחולצין לאשתו מפני שיש לו רפואה סריס אדם לא חולץ ולא חולצין לאשתו מפני שאין לו רפואה העיד ר' יהושע בן בתירא על בן מגוסת שהיה בירושלים סריס אדם ויבמו את אשתו לקיים דברי ר``ע הסריס לא חולץ ולא מייבם וכן איילונית לא חולצת ולא מתייבמת הסריס שחלץ ליבמתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא פסלה</span> בעלה פסלה מפני שהיא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בעילת זנות</span> וכן איילונית שחלצו לה אחין לא פסלוה בעלוה פסלוה מפני שבעילתה בעילת זנות


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עט,ב גמרא
pgu: עט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מכדי שמעינן לר``ע דאמר חייבי לאוין כחייבי כריתות דמו וחייבי כריתות לאו בני חליצה וייבום נינהו אמר ר' אמי הכא במאי עסקינן כגון שנשא אחיו גיורת ור``ע סבר לה כר' יוסי דאמר קהל גרים לא אקרי קהל אי הכי יבומי נמי מייבם אין הכי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואיידי דאמר ר' יהושע חולץ</span> אמר איהו נמי חולץ <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דיקא נמי</span> דקתני העיד ר' יהושע בן בתירא על בן מגוסת שהיה בירושלים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>סריס אדם</span></span> ויבמו את אשתו לקיים דברי ר``ע ש``מ מתיב רבה פצוע דכא וכרות שפכה סריס אדם וה<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>זקן</span> או חולצין או מייבמין כיצד מתו ולהם נשים ולהם אחין ועמדו אחין ועשו מאמר בנשותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ונתנו גט</span> או שחלצו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מה שעשו עשו</span> ואם בעלו קנו מתו אחין ועמדו הן ועשו מאמר בנשותיהן ונתנו גט או חלצו מה שעשו עשו ואם בעלו קנו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואסור לקיימן</span> משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='2'> דברים כג </span> לא יבא פצוע דכא וכרות שפכה בקהל ה' אלמא בקהל עסקינן אלא אמר רבה כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שנפלה לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ולבסוף נפצע</span> אמר ליה אביי וליתי איסור פצוע ונידחי עשה דייבום מי לא תנן ר``ג אומר אם מיאנה מיאנה ואם לאו תמתין עד שתגדיל ותצא הלזו משום אחות אשה אלמא אתי איסור אחות אשה ודחי הכא נמי ניתי איסור פצוע ונידחי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא אמר רב יוסף</span> האי תנא הך תנא דבי רבי עקיבא היא דאמר מחייבי לאוין דשאר הוי ממזר מחייבי לאוין גרידי לא הוי ממזר איקרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> להקים לאחיו שם והא לאו בר הכי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אמר רבא אם כן</span> אין לך אשה שכשרה ליבם שלא נעשה בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סריס חמה</span> שעה אחת קודם למיתתו לר' אליעזר פירוקא דרבא פירכא היא התם כחישותא דאתחילה ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>היכי דמי סריס חמה</span> אמר רב יצחק בר יוסף אמר רבי יוחנן כ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פ,א גמרא
pgu: פ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שלא ראה שעה אחת בכשרותו</span> מנא ידעינן אמר אביי כל המטיל מים ואינו עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כיפה</span> ממאי הואי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דאפיה אימיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בטיהרא</span> ושתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שיכרא מרקא</span> אמר רב יוסף היינו דשמענא לאמי דאמר כל שממעי אמו לקוי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולא ידענא מאי ניהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וליחוש שמא הבריא בינתים</span> כיון דתחלתו וסופו לקוי לא חיישינן מתיב רב מרי רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בודקין אותו</span> שלש פעמים בתוך שמונים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לחד אבר</span> חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לכוליה גופא</span> לא חיישינן:  רבי אליעזר אומר לא כי וכו':  ורמינהו בן עשרים שנה ולא הביא שתי שערות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יביאו ראיה</span> שהוא בן עשרים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והוא הסריס</span> לא חולץ ולא מייבם בת עשרים ולא הביאה שתי שערות יביאו ראיה שהיא בת עשרים והיא האילונית לא חולצת ולא מתייבמת דברי בית הלל ובית שמאי אומרים זה וזה בני שמנה עשרה רבי אליעזר אומר הזכר כדברי ב``ה ונקבה כדברי ב``ש מפני שהאשה ממהרת לבא לפני האיש אמר רמי בר דיקולי אמר שמואל חזר בו ר' אליעזר איבעיא להו מהי הדר ביה תא שמע דתניא רבי אליעזר אומר סריס חמה חולץ וחולצין לאשתו שכן במינן מתרפאין באלכסנדריא של מצרים רבי אלעזר אומר לעולם לא הדר ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכי תנן ההיא</span> לעונשין איתמר אכל חלב מבן שתים עשרה [ויום אחד] עד בן שמנה עשרה ונולדו בו סימני סריס ולאחר מכאן הביא שתי שערות רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נעשה סריס למפרע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ושמואל אמר קטן היה באותה שעה</span> מתקיף לה רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לרב</span> אילונית לרבי מאיר יהא לה קנס אמר ליה אביי מקטנותה יצתה לבגר א``ל כל כי הני מילי מעלייתא יתאמרו משמאי דתניא אין הסריס נידון כבן סורר ומורה לפי שאין בן סורר ומורה נידון אלא בחתימת זקן התחתון ואין אילונית נידונית כנערה המאורסה שמקטנותה יצתה לבגר אמר רבי אבהו סימני סריס ואילונית ובן שמנה אין עושין בהן מעשה עד שיהו בן עשרים ובן שמנה מי קחיי והתניא בן שמנה הרי הוא כאבן ואסור לטלטלו אבל אמו שוחה עליו ומניקת


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פ,ב גמרא
pgu: פ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מפני הסכנה</span> הכא במאי עסקינן כשגמרו סימניו דתניא איזהו בן שמנה כל שלא כלו לו חדשיו רבי אומר סימנין מוכיחין עליו שערו וצפרניו שלא גמרו טעמא דלא גמרו הא גמרו אמרינן האי בר ז' הוא ואישתהויי הוא דאישתהי אלא הא דעבד רבא תוספאה עובדא באשה שהלך בעלה למדינת הים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואישתהי עד תריסר ירחי שתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואכשריה</span> כמאן כרבי דאמר משתהא כיון דאיכא רבן שמעון בן גמליאל דאמר משתהי כרבים עבד דתניא רשב``ג אומר כל ששהה ל' יום באדם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינו נפל</span> ת``ר איזהו סריס חמה כל שהוא בן עשרים ולא הביא שתי שערות ואפילו הביא לאחר מכאן הרי הוא כסריס לכל דבריו ואלו הן סימניו כל שאין לו זקן ושערו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לקוי</span> ובשרו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מחליק</span> רשב``ג אומר משום רבי יהודה בן יאיר כל שאין מימיו מעלין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>רתיחות</span> ויש אומרים כל המטיל מים ואין עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כיפה</span> ויש אומרים כל ששכבת זרעו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דוחה</span> ויש אומרים כל שאין מימי רגליו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחמיצין</span> אחרים אומרים כל שרוחץ בימות הגשמים ואין בשרו מעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הבל</span> רבי שמעון בן אלעזר אומר כל שקולו לקוי ואין ניכר בין איש לאשה ואיזו היא אילונית כל שהיא בת עשרים ולא הביאה ב' שערות ואפי' הביאה לאחר מכאן הרי היא כאילונית לכל דבריה ואלו הן סימניה כל שאין לה דדים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ומתקשה בשעת תשמיש</span> רבן שמעון בן גמליאל אומר כל שאין לה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שיפולי מעים</span> כנשים רבי שמעון בן אלעזר אומר כל שקולה עבה ואינה ניכרת בין אשה לאיש איתמר סימני סריס רב הונא אמר עד שיהו כולם רבי יוחנן אמר אפי' באחד מהן היכא דהביא שתי שערות בזקן כולי עלמא לא פליגי דעד שיהו כולן כי פליגי בשלא הביא אלא הא דאמר להו רבה בר אבוה לרבנן עיינו ביה ברב נחמן אי בשרו מעלה הבל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>איתיב ליה ברת</span> כמאן כרב הונא לא רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סיכי דיקנא</span> הויא ליה:  הסריס לא חולץ ולא מייבם וכן אילונית וכו':  קתני סריס דומיא דאילונית מה אילונית בידי שמים אף סריס בידי שמים וסתמא כרבי עקיבא דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בידי אדם</span> אין בידי שמים לא:  הסריס שחלץ ליבמתו לא פסלה כו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>טעמא דבעלה הוא</span> הא אחר ל


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פא,א גמרא
pgu: פא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לימא תיהוי תיובתא דרב המנונא דאמר שומרת יבם שזינתה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פסולה ליבמה</span> לא הוא הדין אפילו לאחר נמי ואיידי דתנא רישא בדידיה תנא נמי סיפא בדידיה:  וכן איילונית שחלצו לה אחין כו':  טעמא דבעלוה הא לא בעלוה לא כמאן דלא כרבי יהודה דאי רבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האמר איילונית זונה היא</span>


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פא,א משנה
pgu: פא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  סריס חמה כהן שנשא בת ישראל מאכילה בתרומה רבי יוסי ור``ש אומרים אנדרוגינוס כהן שנשא בת ישראל מאכילה בתרומה ר' יהודה אומר טומטום שנקרע ונמצא זכר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא יחלוץ</span> מפני שהוא כסריס אנדרוגינוס נושא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אבל לא נישא</span> ר' אליעזר אומר אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה כזכר


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פא,א גמרא
pgu: פא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מהו דתימא מוליד מאכיל</span> שאינו מוליד אינו מאכיל קמ``ל:  רבי יוסי ורבי שמעון אומרים אנדרוגינוס:  אמר ר``ל מאכילה בתרומה ואין מאכילה בחזה ושוק רבי יוחנן אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אף מאכילה</span> בחזה ושוק ולריש לקיש מאי שנא חזה ושוק דאורייתא תרומה נמי דאורייתא הכא במאי עסקינן בתרומה בזמן הזה דרבנן אבל בזמן שבהמ``ק קיים מאי לא אדתני אין מאכילה בחזה ושוק ליפלוג וליתני בדידה בד``א בתרומה דרבנן אבל בתרומה דאורייתא לא הכי נמי קאמר כשהוא מאכילה מאכילה בתרומה בזה``ז דרבנן ואין מאכילה בזמן חזה ושוק ואפילו בתרומה דרבנן דלמא אתי לאוכלה בתרומה דאורייתא ור' יוחנן אמר אף מאכילה בחזה ושוק א``ל ר' יוחנן לר``ל מי סברת תרומה בזה``ז דרבנן א``ל אין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שאני שונה</span> עיגול בעגולים עולה אמר ליה והלא אני שונה חתיכה בחתיכות עולה מי סברת כל שדרכו לימנות שנינו את שדרכו לימנות שנינו מאי היא דתנן מי שהיו לו חבילי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תלתן</span> של כלאי הכרם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ידלקו</span> נתערבו באחרו


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פא,ב גמרא
pgu: פא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כולן ידלקו</span> דברי ר' מאיר וחכ``א יעלו באחד ומאתים שהיה ר``מ אומר כל שדרכו לימנות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקדש</span> וחכ``א אינו מקדש אלא ששה דברים בלבד ר``ע אומר שבעה אלו הן אגוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פרך</span> ורמוני בדן וחביות סתומות וחלפי תרדין וקולחי כרוב ודלעת יונית ור``ע מוסיף אף ככרות של בעה``ב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הראוין לערלה</span> ערלה לכלאי הכרם כלאי הכרם ר' יוחנן סבר את שדרכו לימנות שנינו וריש לקיש סבר כל שדרכו לימנות שנינו מאי חתיכה דתניא חתיכה של חטאת טמאה שנתערבה במאה חתיכות של חטאות טהורות וכן פרוסה של לחם הפנים טמאה שנתערבה במאה פרוסות של לחם הפנים טהורות תעלה רבי יהודה אומר לא תעלה אבל חתיכה של חטאת טהורה שנתערבה במאה חתיכות של חולין טהורות וכן פרוסה של לחם הפנים טהורה שנתערבה במאה פרוסות של חולין טהורות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דברי הכל לא תעלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קתני מיהת רישא תעלה</span> אמר רבי חייא בריה דרב הונא בנימוחה אי הכי מאי טעמא דר' יהוד


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פב,א גמרא
pgu: פב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רבי יהודה לטעמיה דאמר מין במינו לא בטיל אבל לא נימוח מאי לא תעלה אדתני אבל חתיכה של חטאת טהורה שנתערבה במאה חתיכות של חולין טהורות לא תעלה ניפלוג וניתני בדידה בד``א בשנימוחה אבל לא נימוחה לא תעלה טהורות בטהורות עדיף ליה ולר``ל מאי שנא רישא ומ``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>סיפא</span> א``ר שישא בריה דרב אידי רישא בטומאת משקין דרבנן סיפא דאורייתא אבל טומאת שרץ מאי לא תעלה אדתני סיפא אבל חתיכה של חטאת טהורה שנתערבה במאה חתיכות של חולין טהורות לא תעלה ניפלוג וליתני בדידה במה דברים אמורים בטומאת משקין אבל בטומאת שרץ לא טהורה בטהורות עדיף ליה רבה אמר רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איסור לאו</span> סיפא איסור כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא רבה הוא דאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כל בדאורייתא</span> לא שנא איסור לאו ולא שנא איסור כרת קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>רב אשי אמר</span> סיפא משום דהוי ליה דבר שיש לו מתירין וכל דבר שיש לו מתירין אפילו באלף לא בטיל והא דרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בדותא היא</span> למאן אי לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מישרא שרי</span> אי לישראל לעולם אסור אלא הא דרב אשי בדותא היא וסבר ר' יוחנן תרומה בזמן הזה דאורייתא והתניא שתי קופות אחת של חולין ואחת של תרומה ולפניהם שתי סאין אחת של חולין ואחת של תרומה ונפלו אלו בתוך אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי אלו</span> מותרים שאני אומר תרומה לתוך תרומה נפלה וחולין בתוך חולין נפלו ואמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והוא שרבו חולין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>על התרומה</span> ור' יוחנן אמר אע``פ שלא רבו חולין על התרומה בשלמא לריש לקיש קסבר בדרבנן נמי רבויא הוא דבעינן אלא לרבי יוחנן קשיא הא מני רבנן הי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פב,ב גמרא
pgu: פב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואנא דאמרי כרבי יוסי דתניא בסדר עולם<span class='tlm-sfr' data-chp='0530' data-rgl='5'> דברים ל </span> אשר ירשו אבותיך וירשתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ירושה ראשונה</span> ושניה יש להן ושלישית אין להן וא``ר יוחנן מאן תנא סדר עולם רבי יוסי וסבר רבי יוחנן בדרבנן לא בעינן רבויא והא תנן מקוה שיש בו ארבעים סאה מכוונות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נתן סאה ונטל סאה כשר</span> וא``ר יהודה בר שילא אמר ר' אסי א``ר יוחנן עד רובו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי לאו דנשתייר רובו</span> לא דלא נשקול רובו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואיבעית אימא</span> שאני הכא דאיכא למימר שאני אומר תנן אנדרוגינוס נושא תני אם נשא והא נושא קתני וליטעמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי אבל לא נישא</span> אלא מאי נישא דיעבד נושא נמי דיעבד אמרי לא נושא לכתחלה משמע אבל לא נישא דיעבד נמי לא והא מדקתני סיפא רבי אליעזר אומר אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה כזכר מכלל דת``ק ספוקי מספקא ליה בין למר בין למר מפשט פשיטא ליה איכא בינייהו סקילה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משני מקומות</span> דמר סבר חייבין עליו סקילה משני מקומות ומר סבר כזכר אמר ר


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פג,א גמרא
pgu: פג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ליתא למתניתין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקמי ברייתא</span> דתניא רבי יוסי אומר אנדרוגינוס בריה בפני עצמה הוא ולא הכריעו בו חכמים אם זכר אם נקבה אדרבה ליתא לברייתא מקמי מתניתין מדשבקיה רבי יוסי לבר זוגיה ש``מ הדר ביה ושמואל אמר ליתא לברייתא מקמי מתניתין אדרבה ליתא למתניתין מקמי ברייתא דהא שמעינן ליה לשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דחייש ליחידאה</span> הני מילי כי לא מתעקרא מתניתין אבל כי מתעקרא מתניתין לא חייש אמרי בי רב משמיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הלכה כרבי יוסי</span> באנדרוגינוס ובהרכבה ושמואל אמר בקושי ובקידוש אנדרוגינוס הא דאמרן הרכבה דתנן אין נוטעין ואין מבריכין ואין מרכיבין ערב שביעית פחות משלשים יום לפני ראש השנה ואם נטע והבריך והרכיב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יעקור</span> רבי יהודה אומר כל הרכבה שאינה קולטת בשלשה ימים שוב אינה קולטת רבי יוסי ור' שמעון אומרים שתי שבתות ואמר ר``נ אמר רבה בר אבוה לדברי האומר שלשים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צריך שלשים ושלשים</span> לדברי האומר שלשה צריך שלשה ושלשים לדברי האומר שתי שבתות צריך שתי שבתות ושלשים ושמואל אמר בקושי וקידוש קושי דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כמה יהא קישויה</span> ר``מ אומר או ארבעים או חמשים יום רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דייה חדשה</span> רבי יוסי ור' שמעון אומרים אין קישוי יותר משתי שבתות קידוש דתנן המסכך גפנו על גבי תבואתו של חברו הרי זה קדש וחייב באחריותו דברי רבי מאיר רבי יוסי ורבי שמעון אומרי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פג,ב גמרא
pgu: פג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אין אדם אוסר דבר שאינו שלו איבעיא להו באנדרוגינוס מה לי אמר שמואל ת``ש דאמר שמואל לרב ענן ליתא לברייתא מקמי מתני' הרכבה מה לי אמר שמואל תא שמע דא``ל שמואל לרב ענן תני כמאן דאמר שלשה ושלשים קושי מה לי אמר רב תיקו קידוש מה לי אמר רב אמר רב יוסף ת``ש דאמר רב הונא אמר רב אין הלכה כרבי יוסי אמר ליה אביי מאי חזית דסמכת אהא סמוך אהא דאמר רב אדא אמר רב הלכה כרבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמרי בי רב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מנו רב הונא</span> ורב הונא אמר אין הלכה:  רבי יהודה אומר טומטום וכו':  א``ר אמי מאי עביד ליה רבי יהודה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>טומטום דבירי</span> דאותבוה אבי כורסיה ואיקרע ואוליד שבע בנין ור' יהודה א``ל חזר על בניו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאין הם</span> תניא ר' יוסי בר' יהודה אומר טומטום לא יחלוץ שמא יקרע ונמצא סריס חמה אטו כל דמקרע זכר הוי הכי קאמר שמא יקרע ונמצא נקבה ואפילו נמצא זכר שמא ימצא סריס חמה מאי בינייהו אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפסול במקום אחין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולחלוץ שלא במקום אחין</span> איכא בינייהו אמר רב שמואל בר יהודה א``ר אבא אחוה דר' יהודה בר זבדי אמר רב יהודה אמר רב אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה משתי מקומות מיתיבי רבי אליעזר אמר אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה כבזכר בד``א בזכרות שלו אבל בנקבות שלו פטור הוא דאמר כי האי תנא דתניא רבי סימאי אומר אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה משתי מקומות מ``ט דרבי סימאי אמר רבא בר המדורי אסברא לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='22'> ויקרא יח </span> ואת זכר לא תשכב משכבי אשה אי זהו זכר שיש בו שני משכבות הוי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זה אנדרוגינוס</span> ורבנן אע``ג דאית ביה שני משכבות את זכר כתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורבנן זכר גרידא מנא להו</span> מאשה באשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלא כדרכה מנא להו</span> מואשה אמר רב שזבי אמר רב חסדא לא לכל א``ר אליעזר אנדרוגינוס זכר מעליא הוא שאם אתה אומר כן במוקדשין יקדש ומנלן דלא קדש דת``ר הנרבע וה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מוקצה</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>נעבד</span> והאתנן ומחיר וטומטום ואנדרוגינוס מטמאין בגדים אבית הבליעה רבי אליעזר אומר טומטום ואנדרוגינוס אין מטמאין בגדים אבית הבליעה שהיה ר``א אומר כל מקום שנאמר זכר ונקבה אתה מוציא טומטום ואנדרוגינוס מביניהם ועוף הואיל ולא נאמר בו זכר ונקבה אי אתה מוציא טומטום ואנדרוגינוס מביניהם:  אר``נ בר יצחק אף אנן נמי תנינא רבי אליעזר אומ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ה<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כלאים</span> וטרפה ויוצא דופן טומטום ואנדרוגינוס לא קדושין ולא מקדשין ואמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא קדושין בתמורה</span> ולא מקדשין בעושה תמורה ש``מ:  ר' אליעזר אומר חייבין עליו סקילה כזכר:  תניא א``ר כשהלכתי ללמוד תורה אצל ר' אלעזר בן שמוע חברו עלי תלמידיו כתרנגולים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>של בית בוקיא</span> ולא הניחוני ללמוד אלא דבר אחד במשנתינו רבי אליעזר אומר אנדרוגינוס חייבין עליו סקילה כזכר:
<BR


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פד,א משנה
pgu: פד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  יש מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן מותרות ליבמיהן ואסורות לבעליהן מותרות לאלו ולאלו ואסורות לאלו ולאלו ואלו מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן כהן הדיוט שנשא את האלמנה ויש לו אח כ``ג חלל שנשא כשרה ויש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אח כשר</span> ישראל שנשא בת ישראל ויש לו אח ממזר ממזר שנשא ממזרת ויש לו אח ישראל מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן ואלו מותרות ליבמיהן ואסורות לבעליהן כ``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שקידש</span> את האלמנה ויש לו אח כהן הדיוט כשר שנשא חללה ויש לו אח חלל ישראל שנשא ממזרת ויש לו אח ממזר ממזר שנשא בת ישראל ויש לו אח ישראל מותרות ליבמיהן ואסורות לבעליהן ואלו אסורות לאלו ולאלו כהן גדול שנשא את האלמנה ויש לו אח כהן גדול או כהן הדיוט כשר שנשא חללה ויש לו אח כשר ישראל שנשא ממזרת ויש לו אח ישראל ממזר שנשא בת ישראל ויש לו אח ממזר אסורות לאלו ולאלו ושאר כל הנשים מותרות לבעליהן וליבמיהן שניות מד``ס <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שנייה לבעל ולא שנייה ליבם</span> אסורה לבעל ומותרת ליבם שנייה ליבם ולא שנייה לבעל אסורה ליבם ומותרת לבעל שנייה לזה ולזה אסורה לזה ולזה אין לה לא כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא פירות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא מזונות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא בלאות</span> והולד כשר וכופין אותו להוציא אלמנה לכ``ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט ממזרת ונתינה לישראל בת ישראל לנתין ולממזר יש להן כתובה


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פד,א גמרא
pgu: פד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי איריא דתני נשא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ליתני קידש</span> וכ``ת טעמא דנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דהוה ליה עשה</span> ולא תעשה אבל קידש אתי עשה ודוחה לא תעשה והא כולה פירקין עשה ולא תעשה הוא ולא אתי עשה ודחי לא תעשה משום דקבעי למיתני סיפא כ``ג שנשא את האלמנה דוקא נשא דשוייה חללה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל קידש שריא ליה</span> תנא נמי רישא נשא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואדתני</span> משום סיפא ליתני משום מציעתא כ``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שקידש</span> את האלמנה ויש לו אח כהן הדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא משום בת בוקתא</span> דקבעי למיתני חלל שנשא כשרה טעמא דנשא דשוייה חללה אבל קידש שריא ליה משום הכי קתני נשא ומאי איריא דקתני אלמנה ליתני בתול


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פד,ב גמרא
pgu: פד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וכי תימא קסבר האי תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נישואין הראשונים</span> מפילין הרי חלל שנשא כשרה ולא אמרינן נישואין הראשונים מפילין הא ודאי משום סיפא משום דקבעי למיתנא סיפא כ``ג שנשא את האלמנה ויש לו אח כ``ג או כהן הדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דוקא אלמנה</span> אבל בתולה חזיא ליה משום הכי קתני אלמנה מתקיף לה רב פפא אם איתא להא דכי אתא רב דימי אמר ר' יוחנן מצרי שני שנשא מצרית ראשונה בנה שני הוי לתני נמי מצרי שני שנשא שתי מצריות אחת ראשונה ואחת שנייה והיו לו בנים מראשונה ושנייה אי נסוב כי אורחייהו מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן ואי איפוך ונסוב מותרות ליבמיהן ואסורות לבעליהן מותרות לאלו ולאלו גיורות אסורות לאלו ולאלו אילוניות תנא ושייר מאי שייר דהאי שייר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שייר פצוע דכא</span> אי משום פצוע דכא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לאו</span> שיורא דהא תנא ליה חייבי לאוין אטו חייבי לאוין מי לא קתני והדר תני והא קתני כהן הדיוט שנשא אלמנה וחלל שנשא כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ההוא</span> איצטריכא ליה לאשמועינן כדרב יהודה אמר רב דאמר רב יהודה אמר רב לא הוזהרו כשרות להנשא לפסולין והא קתני חלל שנשא כשרה וישראל שנשא בת ישראל ויש לו אח ממזר הא נמי לא מהדר מיתנא היא דאשמועינן לאו שאין שוה בכל וקמשמע לן לאו השוה בכל הא קתני ישראל שנשא ממזרת ויש לו אח ישראל <וממזר שנשא ממזרת ויש לו אח ישראל> אלא לאו שמע מינה תנא ושייר ש``מ:  גופא אמר רב יהודה אמר רב לא הוזהרו כשרות להנשא לפסולין לימא מסייע ליה חלל שנשא כשרה מאי לאו כהנת [הראויה לו] ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מאי כשרה כשרה לכהונה</span> לא ישראלית ומאי כשרה כשרה לקהל אי הכי יש לו אח כשר נמי כשר לקהל מכלל דהוא פסול לקהל אלא לאו כהן ומדהוא כהן היא כהנת מידי איריא הא כדאיתא והא כדאיתא מתיב רבין בר נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא יקחו</span> לא יקחו מלמד שהאשה מוזהרת על ידי האיש אמר רבא כל היכא דהוא מוזהר היא מוזהרת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכל היכא דהוא לא מוזהר</span> היא לא מזדהרא והא מהכא נפקא מדרב יהודה אמר רב נפקא דאמר רב יהודה אמר רב וכן תנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='6'> במדבר ה </span> איש או אשה כי יעשו מכל חטאות האדם השוה הכתוב אשה לאיש לכל עונשין שבתורה אי מההיא הוה אמינא לאו השוה בכל אבל לאו שאינו שוה בכל ל


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פה,א גמרא
pgu: פה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והרי טומאה דלאו שאין שוה בכל וטעמא דכתב רחמנא בני אהרן ולא בנות אהרן הא לאו הכי ה``א נשים חייבות מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאו משום דרב יהודה</span> אמר רב לא דגמרינן מלא יקחו איכא דאמרי קיחה איצטריכא ליה ס``ד אמינא ליגמר מטומאה קמשמע לן רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע איקלעו להינצבו לאתריה דרב אידי בר אבין בעו מינייהו הוזהרו כשרות להנשא לפסולין או לא אמר להו רב פפא תניתוה עשרה יוחסין עלו מבבל כהנים לוים וישראלים חללים גרים וחרורים וממזרים נתינים שתוקי ואסופי כהנים לוים ישראלים מותרין לבא זה בזה לוים ישראלים חללים גרים חרורים מותרין לבא זה בזה גירי חרורי וממזרי נתיני שתוקי ואסופי מותרים לבא זה בזה ואילו כהנות לחלל לא קתני א``ל רב הונא בריה דרב יהושע כל היכא דהני נסבי מהני והני נסבי מהני קתני כהן כיון דאילו בעי למינסב חללה אסירא ליה לא קתני אתו לקמיה דרב אידי בר אבין אמר להו דרדקי הכי אמר רב יהודה אמר רב לא הוזהרו כשרות לינשא לפסולים:  שניות מדברי סופרים וכו':  בעו מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בני בירי</span> מרב ששת שניה לבעל ולא שניה ליבם יש לה כתובה מיבם או לא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כיון דאמר מר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כתובתה על נכסי בעלה הראשון</span> לית לה או דלמא כיון דאילו לית לה מראשון תקינו לה רבנן משני אית לה אמר להו רב ששת תניתוה כתובתה על נכסי בעלה הראשון ואם היתה שניה לבעל אפי' מיבם אין לה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מכלל דאיכא דאית לה מיבם</span> חסורי מיחסרא והכי קתני כתובתה על נכסי בעלה הראשון ואי לית לה מראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תקינו לה משני</span> ואם היתה שניה לבעל אפי' מיבם אין לה:  בעא מיניה רבי אלעזר מרבי יוחנן אלמנה לכ``ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט יש להן מזונות או אין להן מזונות היכי דמי אילימא דיתבה תותיה בעמוד והוצא קאי מזונות אית לה לא צריכא שהלך הוא למדינת הים ולותה ואכלה מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מזוני תנאי כתובה נינהו</span> מדאית לה כתובה אית לה מזוני או דלמא כתובה דלמשקל ומיפק אית לה מזוני דלמא תיעכב גביה לית לה א``ל לית לה והתניא יש לה כי תניא ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לאחר מיתה</span> אית דאמר אמר ליה תניא יש לה הא בעמוד והוצא קאי ואלא התניא יש לה כי תניא ההיא לאחר מיתה ת``ר אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט יש לה כתובה פירות מזונות בלאות והיא פסולה וולדה פסול וכופין אותו להוציא שניות מדברי סופרים אין לה כתובה לא פירות לא מזונות ולא בלאות והיא כשירה וולדה כשר וכופין אותו להוציא אמר ר``ש בן אלעזר מפני מה אמרו אלמנה לכ``ג יש לה כתובה מפני שהוא פסול והיא פסולה וכ``מ שהוא פסול והיא פסול


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פה,ב גמרא
pgu: פה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קנסו אותו כתובה</span> ומפני מה אמרו שניות מדברי סופרים אין להן כתובה מפני שהוא כשר והיא כשרה וכל מקום שהוא כשר והיא כשרה קנסו אותה כתובה רבי אומר הללו דברי תורה ודברי תורה אין צריכין חיזוק והללו דברי סופרים ודברי סופרים צריכין חיזוק דבר אחר זהו מרגילה וזו היא מרגילתו דבר אחר מאן קתני לה איכא דאמר ר``ש בן אלעזר קתני לה ומה טעם קאמר מה טעם אמרו הוא פסול והיא פסולה קנסו אותו כתובה מפני שהוא מרגילה ומה טעם הוא כשר והיא כשרה קנסו אותה כתובה מפני שהיא מרגילתו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>איכא דאמר רבי קתני לה</span> וחלוצה קא קשיא ליה והא חלוצה דרבנן ואית לה כתובה הדר אמר כיון דפסיל לה מדרבנן זהו מרגילה וזו היא מרגילתו מאי איכא בין רבי לרבי שמעון בן אלעזר אמר רב חסדא ממזרת ונתינה לישראל איכא בינייהו מ``ד דאורייתא הא נמי דאורייתא מ``ד מפני שהוא מרגילה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא היא מרגלא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ולרבי אליעזר</span> דאמר הרי זה עבד וממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הא לא מרגלא ליה</span> ולא מידי אלא אמר רב יוסף מחזיר גרושה משניסת איכא בינייהו מאן דאמר דאורייתא הא נמי דאורייתא ומאן דאמר מפני שהוא מרגילה הא היא מרגלא ליה ולרבי עקיבא דאמר יש ממזר מחייבי לאוין הא לא מרגלא ליה ולא מידי אלא אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעולה</span> לכ``ג איכא בינייהו מאן דאמר דאורייתא הא נמי דאורייתא ומאן דאמר מפני שהוא מרגילה הא היא מרגלא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולר' אליעזר בן יעקב</span> דאמר יש חלל מחייבי עשה הא לא מרגלא ליה ולא מידי אלא אמר רב אשי מחזיר ספק סוטתו איכא בינייהו מ``ד דאורייתא הא נמי דאורייתא ומ``ד מפני שהוא מרגילה הא היא מרגלא ליה ולר' מתיא בן חרש דאמר אפי' הלך בעלה להשקותה ובא עליה בדרך עשאה זונה הא לא מרגלא ליה ולא מידי אלא אמר מר בר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>סוטה ודאי</span> איכא בינייהו


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פה,ב משנה
pgu: פה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בת ישראל מאורסת לכהן מעוברת מכהן שומרת יבם לכהן וכן בת כהן לישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא תאכל בתרומה</span> בת ישראל מאורסת ללוי מעוברת מלוי שומרת יבם ללוי וכן בת לוי לישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא תאכל במעשר</span> בת לוי מאורסת לכהן מעוברת מכהן שומרת יבם לכהן וכן בת כהן ללוי לא תאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא בתרומה ולא במעשר</span>


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פה,ב גמרא
pgu: פה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ותהא זרה זרה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי לא אכלה במעשר</span> אמר רב נחמן אמר שמואל הא מני ר``מ היא דאמר מעשר ראשון אסור לזרים דתני


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פו,א גמרא
pgu: פו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תרומה לכהן</span> ומעשר ראשון ללוי דברי רבי מאיר רבי אלעזר בן עזריה מתירו לכהן מתירו מכלל דאיכא מאן דאסר אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נותנו אף לכהן</span> מ``ט דר' מאיר אמר רב אחא בריה דרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>משמיה דגמרא</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='24'> במדבר יח </span> כי את מעשר בני ישראל אשר ירימו לה' תרומה מה תרומה אסורה לזרים אף מעשר ראשון אסור לזרים אי מה תרומה חייבין עליו מיתה וחומש אף מעשר חייבין עליו מיתה וחומש אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='9'> ויקרא כב </span> ומתו בו כי יחללוהו ויסף חמישיתו עליו בו ולא במעשר עליו ולא על מעשר ורבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מה תרומה טובלת</span> אף מעשר ראשון נמי טובל וכדתניא רבי יוסי אומר יכול לא יהא חייב אלא על טבל שלא הורם ממנו כל עיקר הורם ממנו תרומה גדולה ולא הורם ממנו מעשר ראשון מעשר ראשון ולא מעשר שני ואפי' מעשר עני מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0512' data-rgl='17'> דברים יב </span> לא תוכל לאכול בשעריך ולהלן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0526' data-rgl='12'> דברים כו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואכלו בשעריך</span> ושבעו מה שעריך האמור להלן מעשר עני אף שעריך האמור כאן מעשר עני ואמר רחמנא לא תוכל ואי מהתם הוה אמינא ללאו אבל מיתה לא קמ``ל לישנא אחרינא מעשר ראשון דטביל מדרבי יוסי נפקא אי מההיא ה``א ללאו אבל מיתה לא קמ``ל במאי אוקימתא כר' מאיר אימא סיפא בת לוי מאורסת לכהן ובת כהן ללוי לא תאכל לא בתרומה ולא במעשר הכא מאי זרות איכא אמר רב ששת מאי אינה אוכלת דקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אינה נותנת רשות</span> לתרום מכלל דנשואה נותנת רשות אין והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='31'> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואכלתם אותו בכל מקום אתם וביתכם</span> לימד על נשואה בת ישראל שנותנת רשות לתרום אתה אומר רשות לתרום או אינו אלא לאכול אמרת תרומה חמורה אוכלת מעשר הקל לא כל שכן אלא לימד על נשואה בת ישראל שנותנת רשות לתרום מר בריה דרבנא אמר לומר שאין חולקין לה מעשר בבית הגרנות הניחא למאן דאמר משום ייחוד אלא למאן דאמר משום גרושה גרושה בת <לוי מי לא אכלה במעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וליטעמיך גרושה בת כהן מי לא אכלה בתרומה</span>> [בת כהן מי לא אכלה בתרומה וליטעמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גרושה בת לוי מי לא אכלה במעשר</span>] אלא גזירה משום גרושה בת ישראל אי הכי מאי איריא מאורסת אפי' נשואה נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>איידי דתנא רישא מאורסת</span> תנא נמי סיפא מאורסת תנו רבנן תרומה לכהן ומעשר ראשון ללוי דברי רבי עקיבא רבי אלעזר בן עזריה אומ


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פו,ב גמרא
pgu: פו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לכהן ולא ללוי</span> אימא אף לכהן מאי טעמא דר' עקיבא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='26'> במדבר יח </span> ואל הלוים תדבר ואמרת אליהם בלוים קא משתעי קרא ואידך כדר' יהושע ב``ל דאמר ר' יהושע ב``ל בעשרים וארבעה מקומות נקראו כהנים לוים וזה אחד מהם<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl='15'> יחזקאל מד </span> והכהנים הלוים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בני צדוק</span> ור``ע הכא לא מצית אמרת דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='31'> במדבר יח </span> ואכלתם אותו בכל מקום מי שיכול לאוכלו בכל מקום יצא כהן שאין יכול לאוכלו בבית הקברות ואידך כל היכא דבעי דלא בעי חומה ואי אכיל ליה בטומאת הגוף לא לקי ההיא גינתא דהוה שקיל רבי אלעזר בן עזריה מעשר ראשון מינה אזל ר``ע אהדריה לפתחא לבי קברי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עקיבא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תרמילו</span></span> ואנא חיי איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מפני מה קנסו לוים במעשר</span> פליגי בה רבי יונתן וסביא חד אמר שלא עלו בימי עזרא וח``א כדי שיסמכו כהנים עליו בימי טומאתן בשלמא למאן דאמר שלא עלו משום הכי קנסינהו אלא למ``ד כדי שיסמכו עליו כהנים בימי טומאתן משום כהנים קנסינהו ללוים אלא כולי עלמא קנסא שלא עלו בימי עזרא והכא בהא קמיפלגי מר סבר קנסא לעניים ומר סבר כהנים בימי טומאתן עניים נינהו <בשלמא למאן דאמר קנסא לעניים משום הכי אהדריה ר``ע לפתחא לבי קברי אלא למאן דאמר לכהנים אמאי אהדריה לפתחא לבי קברי> [אלא רבי עקיבא מ``ט אהדריה לפתחא לבי קברא] הכי קאמר ליה אי דקא אתית בתורת קנסא אית לך ואי קא אתית בתורת חלוקה לית לך ומנא לן דלא סליקו בימי עזרא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='35a08' data-rgl='15'> עזרא ח </span> ואקבצם אל הנהר הבא על אהוא ונחנה שם ימים שלשה ואבינה בעם ובכהנים ומבני לוי לא מצאתי שם אמר רב חסדא בתחלה לא היו מעמידים שוטרי' אלא מן הלוים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b19' data-rgl='11'> דברי הימים ב יט </span> ושוטרים הלוים לפניכם עכשיו אין מעמידין שוטרים אלא מישראל שנאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ושוטרים הרבים בראשיכם</span>


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פו,ב משנה
pgu: פו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בת ישראל שניסת לכהן תאכל בתרומה מת ולה הימנו בן תאכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ניסת ללוי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תאכל במעשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מת ולה הימנו בן תאכל במעשר</span> ניסת לישראל לא תאכל לא בתרומה ולא במעשר מת ולה הימנו בן לא תאכל לא בתרומה ולא במעשר מת בנה מישראל תאכל במעשר מת בנה מלוי תאכל בתרומה מת בנה מכהן לא תאכל לא בתרומה ולא במעש


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פז,א משנה
pgu: פז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בת כהן שניסת לישראל לא תאכל בתרומה</span> מת ולה הימנו בן לא תאכל בתרומה ניסת ללוי תאכל במעשר מת ולה הימנו בן תאכל במעשר ניסת לכהן תאכל בתרומה מת ולה הימנו בן תאכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מת בנה מכהן לא תאכל בתרומה</span> מת בנה מלוי לא תאכל במעשר מת בנה מישראל חוזרת לבית אביה ועל זו נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='13'> ויקרא כב </span> ושבה אל בית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כנעוריה</span> מלחם אביה תאכל


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פז,א גמרא
pgu: פז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מת בנה מלוי תאכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דהדרא אכלה משום בנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מנלן</span> אמר ר' אבא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בת ובת</span> כמאן כר``ע דדריש ווי אפילו תימא רבנן כולא ובת קרא יתירא הוא תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כשהיא חוזרת</span> חוזרת לתרומה ואינה חוזרת לחזה ושוק אמר רב חסדא אמר רבינא בר שילא מאי קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='12'> ויקרא כב </span> היא בתרומת הקדשים לא תאכל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>במורם מן הקדשים</span> לא תאכל רב נחמן אמר רבה בר אבוה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מלחם ולא כל לחם פרט לחזה ושוק</span> מתקיף לה רמי בר חמא אימא פרט להפרת נדרים אמר רבא כבר פסקה תנא דבי רבי ישמעאל דתנא דבי ר' ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0430' data-rgl='10'> במדבר ל </span> ונדר אלמנה וגרושה יקום עליה מה ת``ל והלא מוצאה מכלל אב ומוצאה מכלל בעל אלא הרי שמסר האב לשלוחי הבעל או שמסרו שלוחי האב לשלוחי הבעל ונתארמלה או נתגרשה בדרך היאך אני קורא בה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בית אביה של זו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>או בית בעלה של זו</span> אלא לומר לך כיון שיצאה שעה אחת מרשות האב שוב אינו יכול להפר רב ספרא אמר מלחם אביה תאכל לחם ולא בשר רב פפא אמר מלחם אביה תאכל לחם הקנוי לאביה פרט לחזה ושוק דמשלחן גבוה קא זכו ורבא אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0310' data-rgl='14'> ויקרא י </span> ואת חזה התנופה ואת שוק התרומה תאכלו אתה ובניך ובנותיך אתך בזמן שאתך אמר רב אדא בר אהבה תנא כשהיא חוזרת לבית אביה חוזרת לתרומה ואינה חוזרת לחזה ושוק בשביל בנה חוזרת אף לחזה ושוק אזל רב מרדכי אמרה לשמעתא קמיה דרב אשי אמר מהיכא קא מתרביא מובת מי עדיפא לה מינה התם כתיבי מיעוטי הכא לא כתיבי מיעוטי:  בת כהן שניסת לישראל וכו':  ת``ר ושבה אל בית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פרט לשומרת יבם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כנעוריה</span> פרט למעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והלא דין הוא</span> ומה במקום שלא עשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוטרה מן הייבום עשה עובר כילוד מקום שעשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוסלה מן התרומה אינו דין שנעשה עובר כילוד לא מה לי עשה עובר כילוד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לענין ייבום שהרי עשה מתים כחיים</span> נעשה עובר כילוד <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לענין תרומה שלא עשה מתים כחיים</span> ת``ל כנעוריה פרט למעוברת ואיצטריך למכתב מעוברת ואיצטריך למכתב וזרע אין לה דאי כתב רחמנא וזרע אין לה מעיקרא חד גופא והשתא תרי גופי אבל מעוברת דמעיקרא חד גופא והשתא חד גופא אימא תיכול צריכא ואי כתב רחמנא מעוברת דמעיקרא גופ


id: 3109
lvr: 31
prk: 09
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>סריקא</span> והשתא גופא מליא אבל זרע אין לה דמעיקרא גופא סריקא והשתא גופא סריקא אימא לא צריכא:  סימ``ן אמר ליה לא נעש``ה מעשי``ה במית``ה נעש``ה ולא נעשה בולד יבם ותרומה יבום ותרומה סימ``ן:  אמר ליה רב יהודה מדאסקרתא לרבא לא נעשה מתים כחיים לענין יבום מקל וחומר ומה במקום שעשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוסלה מן התרומה לא עשה מתים כחיים מקום שלא עשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוטרה מן הייבום אינו דין שלא נעשה מתים כחיים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='17'> משלי ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דרכיה דרכי נועם</span> וכל נתיבותיה שלום ונעשה מתים כחיים לענין תרומה מק``ו ומה במקום שלא עשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוטרה מן הייבום עשה מתים כחיים מקום שעשה ולד מן הראשון כולד מן השני לפוסלה מן התרומה אינו דין שנעשה מתים כחיים ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='13'> ויקרא כב </span> וזרע אין לה והא אין לה ונעשה ולד מן הראשון כולד מן השני לענין יבום מק``ו ומה במקום שלא עשה מתים כחיים לענין תרומה עשה ולד מן הראשון כולד מן השני מקום שעשה מתים כחיים לענין יבום אינו דין שנעשה ולד מן הראשון כולד מן השני ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ובן אין לו והא אין לו ולא נעשה ולד מן הראשון כולד מן השני לתרומה מק``ו מה במקום שעשה מתים כחיים לפוטרה מן הייבום לא עשה ולד מן הראשון כולד מן השני מקום שלא עשה מתים כחיים לענין תרומה אינו דין שלא נעשה ולד מן הראשון כולד מן השני תלמוד לומר אין לה והא יש לה:
<BR


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פז,ב משנה
pgu: פז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלך בעלה למדינת הים ובאו ואמרו לה מת בעליך וניסת ואח``כ בא בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תצא מזה ומזה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וצריכה גט מזה ומזה</span> ואין לה כתובה ולא פירות ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מזונות</span> ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בלאות</span> לא על זה ולא על זה ואם נטלה מזה ומזה תחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והולד ממזר מזה ומזה</span> ולא זה וזה מטמא לה ולא זה וזה זכאים לא במציאתה ולא במעשה ידיה ולא בהפרת נדריה היתה בת ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נפסלה מן הכהונה</span> ובת לוי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מן המעשר</span> ובת כהן מן התרומה ואין יורשין של זה ויורשין של זה יורשין את כתובתה ואם מתו אחיו של זה ואחיו של זה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חולצין</span> ולא מייבמין ר' יוסי אומר כתובתה על נכסי בעלה הראשון רבי אלעזר אומר הראשון זכאי במציאתה ובמעשה ידיה ובהפרת נדריה רבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ביאתה או חליצתה</span> מאחיו של ראשון פוטרת צרתה ואין הולד ממנו ממזר ואם ניסת שלא ברשות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מותרת לחזור לו</span> ניסת על פי ב``ד תצא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ופטורה מן הקרבן</span> לא ניסת על פי ב``ד תצא וחייבת בקרבן יפה כח ב``ד שפוטרה מן הקרבן הורוה ב``ד לינשא והלכה וקלקלה חייבת בקרבן שלא התירוה אלא לינשא


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פז,ב גמרא
pgu: פז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מדקתני סיפא נשאת שלא ברשות <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מותרת לחזור לו</span> שלא ברשות ב``ד אלא בעדים מכלל דרישא ברשות ב``ד ובעד אחד אלמא עד אחד נאמן ותנן נמי הוחזקו להיות משיאין עד מפי עד ואשה מפי אשה ואשה מפי עבד ומפי שפחה אלמא עד אחד מהימן ותנן נמי עד אחד אומר אכלת חלב והוא אומר לא אכלתי פטור טעמא דאמר לא אכלתי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא אישתיק מהימן</span> אלמא עד אחד מהימן מדאורייתא מנא לן דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl=' 23, 28'> ויקרא ד </span> או הודע אליו חטאתו ולא שיודיעוהו אחרים יכול אע``פ שאינו מכחישו יהא פטור תלמוד לומר או הודע אליו מ``מ היכי דמי אילימא דאתו תרי ולא קא מכחיש להו קרא למה לי אלא לאו חד וכי לא קא מכחיש ליה מהימן ש``מ עד אחד נאמן וממאי דמשום דמהימן דלמא משום דקא שתיק ושתיקה כהודאה דמיא תדע דקתני סיפא אמרו שנים אכלת חלב והוא אומר לא אכלתי פטור רבי מאיר מחייב אמר ר' מאיר קל וחומר אם הביאוהו שנים לידי מיתה חמורה לא יביאוהו לידי קרבן הקל אמרו לו מה אם ירצה לומר מזיד הייתי ריש


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פח,א גמרא
pgu: פח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט קא מחייבי רבנן אילימא משום דמהימן והא תרי בעלמא דאע``ג דקא מכחיש להו אינהו מהימני וקא פטרי רבנן אלא לאו משום דאישתיק ושתיקה כהודאה דמיא אלא סברא היא מידי דהוה אחתיכה ספק של חלב ספק של שומן ואתא עד אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואמר ברי לי דשומן הוא דמהימן</span> מי דמי התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא איתחזק איסורא</span> הכא איתחזק איסורא דאשת איש ואין דבר שבערוה פחות משנים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא לא דמיא</span> אלא לחתיכה דודאי חלב ואתא עד אחד ואמר ברי לי דשומן הוה דלא מהימן מי דמי התם אפי' אתו בי מאה לא מהימני הכא כיון דכי אתו בי תרי מהימני חד נמי להימניה מידי דהוה אטבל הקדש וקונמות האי טבל היכי דמי אי דידיה משום דבידו לתקנו אלא דאחר מאי קסבר אי קא סבר תורם משלו על של חברו אינו צריך דעת בעלים משום דבידו לתקנו ואי קסבר צריך דעת בעלים ואמר אנא ידענא ביה דמתקן היא גופה מנלן הקדש נמי אי קדושת דמים משום דבידו לפדותו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי קדושת הגוף</span> אי דידיה משום דבידו לאיתשולי עליה אלא דאחר ואמר ידענא ביה דאיתשיל מריה עליה היא גופה מנלן קונמות נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אי קסבר יש מעילה בקונמות</span> וקדושת דמים נחתא להו משום דבידו לפדותו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואי קסבר אין מעילה</span> בקונמות ואיסור בעלמא הוא דרכיב להו אכתפיה אי דידיה משום דבידו לאיתשולי עליה אלא דאחר ואמר אנא ידענא דאיתשיל מריה עליה היא גופה מנלן אמר ר' זירא מתוך חומר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שהחמרת עליה בסופה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הקלת עליה בתחלה</span> לא ליחמיר ולא ליקיל משום עיגונא אקילו בה רבנן:  תצא מזה ומזה וכו':  אמר רב לא שנו אלא שניסת בעד אחד אבל ניסת על פי שני עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא תצא</span> מחכו עליה במערבא אתא גברא וקאי ואת אמרת לא תצא לא צריכא דלא ידעינן ליה אי דלא ידעינן ליה בעד אחד אמאי תצא לא צריכא דאתו בי תרי ואמרי אנן הוינן בהדיה מכי נפק ועד השתא ואתון הוא דלא ידעיתו ליה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0142' data-rgl='8'> בראשית מב </span> ויכר יוסף את אחיו והם לא הכירוהו ואמר רב חסדא מלמד שיצא בלא חתימת זקן ובא בחתימת זקן סוף סוף תרי ותרי נינה


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פח,ב גמרא
pgu: פח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והבא עליה באשם תלוי קאי אמר רב ששת כגון שניסת לאחד מעדיה היא גופה באשם תלוי קיימא באומרת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ברי לי</span> אי הכי מאי למימרא אפי' רבי מנחם ברבי יוסי לא קאמר אלא כ<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שבאו עדים</span> ואח``כ ניסת אבל ניסת ואח``כ באו עדים לא אמר דתניא שנים אומרים מת ושנים אומרים לא מת שנים אומרים נתגרשה ושנים אומרים לא נתגרשה הרי זו לא תנשא ואם ניסת לא תצא ר' מנחם ברבי יוסי אמר תצא א``ר מנחם בר' יוסי אימת אני אומר תצא בזמן שבאו עדים ואח``כ ניסת אבל ניסת ואח``כ באו עדים הרי זו לא תצא כי קאמר רב נמי בזמן שבאו עדים ואחר כך ניסת לאפוקי מדר' מנחם בר' יוסי ואיכא דאמר טעמא דניסת ואחר כך באו עדים אבל באו עדים ואח``כ ניסת תצא כמאן כר' מנחם בר' יוסי מתיב רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מנין שאם לא רצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דפנו</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> וקדשתו בעל כרחו היכי דמי אילימא דלא ניסת לאחד מעדיה ולא קאמרה ברי לי צריכא למימר דדפנו אלא לאו דניסת לאחד מעדיה וקאמרה ברי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וקתני דפנו</span> אלמא מפקינן לה מיניה איסור כהונה שאני <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואיבעית אימא</span> מאי דפנו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דפנו בעדים</span> ואבעית אימא כשבאו עדים ואח``כ ניסת ור' מנחם בר' יוסי היא רב אשי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאי לא תצא דקאמר רב</span> לא תצא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מהיתירה הראשון</span> הא אמרה רב חדא זימנא דתנן ניסת שלא ברשות מותרת לחזור לו ואמר רב הונא אמר רב הכי הלכתא חדא מכללא דחברתה איתמר אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא שנו</span> אלא שלא מכחשתו אבל מכחשתו לא תצא במאי עסקינן אילימא בבי תרי כי מכחשתא ליה מאי הוי אלא בחד טעמא דמכחשתו הא שתקה תצא והאמר עולא כל מקום שהאמינה תורה עד אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הרי כאן שנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואין דבריו של אחד</span> במקום שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הכא</span> במאי עסקינן בפסולי עדות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וכדר' נחמיה</span> דתניא ר' נחמיה אומר כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחר רוב דעות <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ועשו שתי נשים</span> באיש אחד כשני אנשים באיש אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואיבעית אימא כל היכא דאתא עד אחד כשר מעיקרא</span> אפילו מאה נשים כעד אחד דמיין הכא במאי עסקינן כגון דאתיא אשה מעיקרא ותרצה לדר' נחמיה הכי ר' נחמיה אומר כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחר רוב דעות ועשו שתי נשים באשה אחת כשני אנשים באיש אחד אבל שתי נשים באיש אחד כפלגא ופלגא דמי:  צריכה גט מזה ומזה:  בשלמא מראשון תבעי גט אלא משני אמאי זנות בעלמא הוא אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>גזירה שמא יאמרו</span> גירש זה ונשא זה ונמצאת אשת איש יוצאה בלא גט אי הכי סיפא דקתני אמרו לה מת בעלך ונתקדשה ואח``כ בא בעלה מותרת לחזור לו התם נמי נימא גירש זה וקדש זה ונמצאת אשת איש יוצאה שלא בגט לעולם בעיא גט אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נמצא זה מחזיר גרושתו משנתארסה</span> כר' יוסי בן כיפר דאמר מן הנשואין אסורה מן האירוסין מותרת הא מדקתני סיפא אע``


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פט,א גמרא
pgu: פט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שנתן לה אחרון גט</span> לא פסלה מן הכהונה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מכלל דלא בעיא גט</span> דאי בעיא גט אמאי לא פסלה מן הכהונה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סיפא</span> אמרי קידושי טעות הוו רישא נמי אמרי נישואי טעות הוו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קנסוה רבנן</span> סיפא נמי ליקנסוה רישא דעבדא איסורא קנסוה סיפא דלא עבדא איסורא לא קנסוה רבנן:  אין לה כתובה:  מאי טעמא תקינו לה רבנן כתובה כדי שלא תהא קלה בעיניו להוציאה הא תהא קלה בעיניו להוציאה:  אין לה פירות ולא מזונות ולא בלאות:  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תנאי כתובה</span> ככתובה דמי:  נטלה מזה ומזה:  פשיטא מהו דתימא כיון דתפשה לא מפקינן מינה קמ``ל:  הולד ממזר:  תנן התם אין תורמין מן הטמא על הטהור ואם תרם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בשוגג תרומתו תרומה</span> במזיד לא עשה ולא כלום מאי לא עשה ולא כלום א``ר חסדא לא עשה ולא כלום כל עיקר דאפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ההיא גריוא</span> הדר לטיבליה רב נתן ברבי אושעיא אמר לא עשה ולא כלום לתקן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>את השירים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבל תרומה הוי</span></span> רב חסדא לא אמר כרב נתן בר' אושעיא דאי אמרת הוי תרומה זימנין דפשע ולא מפריש מאי שנא מהא דתנן התורם קישות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ונמצאת מרה</span> אבטיח ונמצאת סרוח תרומה ויחזור ויתרום שוגג אמזיד קרמית שוגג לא עבד איסורא מזיד קעבד איסורא ורמי שוגג אשוגג הכא קתני בשוגג תרומתו תרומה התם קתני תרומה ויחזור ויתרום התם שוגג קרוב למזיד דאיבעי ליה למיטעמיה ורמי מזיד אמזיד הכא קתני במזיד לא עשה כלום התם תנן התורם משאין נקוב על נקוב תרומה ויחזור ויתרום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בתרי מאני ציית</span> בחד מנא לא ציית ולרב נתן ברבי אושעיא דאמר לא עשה ולא כלום לתקן שירים אבל תרומה הו


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף פט,ב גמרא
pgu: פט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי שנא מהא דתנן</span> מן הנקוב על שאין נקוב תרומתו תרומה ולא תאכל עד שיוציא עליה תרומה ומעשר ממקום אחר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שאני הכא</span> דמדאורייתא תרומה מעלייתא היא כדרבי אלעאי דא``ר אלעאי מנין לתורם מן הרעה על היפה שתרומתו תרומה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0418' data-rgl='32'> במדבר יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולא תשאו</span> עליו חטא בהרימכם את חלבו ממנו ואם אין קדוש נשיאות חטא למה מיכן לתורם מן הרעה על היפה שתרומתו תרומה א``ל רבה לרב חסדא לדידך דאמרת לא עשה ולא כלום כל עיקר דאפי' ההוא גריוא הדר לטיבליה מ``ט גזירה דלמא פשע ולא מפריש מי איכא מידי דמדאורייתא הוי תרומה ומשום דלמא פשע אפקוה רבנן לחולין וכי ב``ד מתנין לעקור דבר מן התורה א``ל ואת לא תסברא והתנן הולד ממזר מזה ומזה בשלמא משני ממזר אלא מראשון אמאי אשתו היא וישראל מעליא הוא וקא שרינן ליה בממזרת א``ל הכי אמר שמואל אסור בממזרת וכן כי אתא רבין א``ר יוחנן אסור בממזרת ואמאי קרי ליה ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לאוסרו בבת ישראל</span> שלח ליה רב חסדא לרבה ביד רב אחא בר רב הונא ואין ב``ד מתנין לעקור דבר מן התורה והתניא מאימתי אדם יורש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>את אשתו קטנה</span> ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משתעמוד בקומתה</span> וב``ה אומרים משתכנס לחופה רבי אליעזר אומר משתבעל ויורשה ומיטמא לה ואוכלת בגינו תרומה ב``ש אומרים משתעמוד בקומתה אע``ג דלא נכנסה לחופה אימא משתעמוד בקומתה ותכנס לחופה והכי קאמרו ליה ב``ש לב``ה דקאמריתו משתכנס לחופה אי עמדה בקומתה מהניא לה חופה ואי לא לא מהניא לה חופה ר' אליעזר אומר משתבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והאמר ר' אליעזר אין מעשה קטנה כלום</span> אימא משתגדיל ותבעל קתני מיהת יורשה והא הכא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מדאורייתא אבוה ירית לה</span> ומדרבנן ירית לה בעל הפקר ב``ד היה הפקר דאמר ר' יצחק מנין שהפקר ב``ד היה הפקר שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='35a10' data-rgl='8'> עזרא י </span> כל אשר לא יבא לשלשת הימים בעצת השרים והזקנים יחרם כל רכושו והוא יבדל מקהל הגולה ר' אלעזר אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0619' data-rgl='51'> יהושוע יט </span> אלה הנחלות אשר נחלו אלעזר הכהן ויהושע בן נון <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וראשי האבות למטות</span> בני ישראל וכי מה ענין ראשים אצל אבות אלא לומר לך מה אבות מנחילין בניהם כל מה שירצו אף ראשים מנחילין את העם כל מה שירצו ומיטמא לה והא הכא דמדאורייתא אביה מיטמא לה ומדרבנן מיטמא לה בעל משום דהויא לה מת מצוה ומי הוי מת מצוה והתניא אי זהו מת מצוה כל שאין לו קוברין קורא ואחרים עונין אותו אין זה מת מצוה הכא נמי כיון דלא ירתי לה קריא ולא ענו ל


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צ,א גמרא
pgu: צ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ואוכלת בגינו תרומה בתרומה דרבנן ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אכל תרומה</span> טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משלם חולין טהורים</span> שילם חולין טמאים סומכוס אומר משום ר' מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בשוגג תשלומיו תשלומין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במזיד אין תשלומיו תשלומין</span> וחכמים אומרים אחד זה ואחד זה תשלומיו תשלומין וחוזר ומשלם חולין טהורין והוינן בה במזיד אין תשלומיו תשלומין תבא עליו ברכה דאכל מיניה מידי דלא קחזי ליה בימי טומאתו וקא משלם מידי דקחזי ליה בימי טומאתו ואמר רבא ואמרי לה כדי חסורי מיחסרא והכי קתני אכל תרומה טמאה משלם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כל דהו</span> אכל תרומה טהורה משלם חולין טהורין שילם חולין טמאים סומכוס אומר משום ר' מאיר בשוגג תשלומיו תשלומין במזיד אין תשלומיו תשלומין וחכ``א בין בשוגג בין במזיד תשלומיו תשלומין וחוזר ומשלם חולין טהורין והא הכא דמדאורייתא תשלומי מעליא הוי דאי מקדש בהו כהן אשה תפסו לה קידושי ואמור רבנן אין תשלומיו תשלומין וקשרינן אשת איש לעלמא מאי אין תשלומיו תשלומין דקאמר רבי מאיר דבעי למיהדר שלומי חולין טהורין אי הכי סומכוס היינו רבנן אמר רב אחא בריה דרב איקא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קנסו שוגג אטו מזיד איכא בינייהו</span> תא שמע דם שנטמא וזרקו בשוגג הורצה במזיד לא הורצה והא הכא דמדאורייתא ארצויי מרצה דתניא על מה הציץ מרצה על הדם ועל הבשר ועל החלב שנטמא בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון בין ביחיד בין בצבור ואמרי רבנן לא הורצה וקא הדר מעייל חולין לעזרה אמר רבי יוסי בר חנינא מאי לא הורצה דקאמר להתיר בשר באכילה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אבל בעלים נתכפרו</span> בו סוף סוף קמתעקרא אכילת בשר וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl='33'> שמות כט </span> ואכלו אתם אשר כפר בהם מלמד שהכהנים אוכלים ובעלים מתכפרים א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שב ואל תעשה</span> שאנ


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צ,ב גמרא
pgu: צ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אמר ליה</span> בעאי לאותובך <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ערל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הזאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואזמל</span> סדין בציצית <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכבשי עצרת</span> ושופר ולולב השתא דשנית לן שב ואל תעשה לא מיעקר הוא כולהו נמי שב ואל תעשה נינהו ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0518' data-rgl='15'> דברים יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אליו תשמעון</span> אפילו אומר לך עבור על אחת מכל מצות שבתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כגון אליהו בהר הכרמל</span> הכל לפי שעה שמע לו שאני התם דכתיב אליו תשמעון וליגמר מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מיגדר מילתא</span> שאני:  ת``ש בטלו מבוטל דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר אינו יכול לא לבטלו ולא להוסיף על תנאו א``כ מה כח ב``ד יפה והא הכא דמדאורייתא בטל גט ומשום מה כח בית דין קא שרינן אשת איש לעלמא מאן דמקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אדעתא דרבנן</span> מקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואפקעינהו רבנן</span> לקידושין א``ל רבינא לרב אשי התינח דקדיש בכספא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קדיש בביאה</span> מאי איכא למימר שויוה רבנן לבעילתו בעילת זנות ת``ש א``ר אלעזר בן יעקב שמעתי שב``ד מכין ועונשין שלא מן התורה ולא לעבור על דברי תורה אלא לעשות סייג לתורה ומעשה באדם אחד שרכב על סוס בשבת בימי יונים והביאוהו לב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וסקלוהו</span> לא מפני שראוי לכך אלא שהשעה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>צריכה לכך</span> ושוב מעשה באדם אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שהטיח</span> באשתו תחת התאנה והביאוהו לבית דין והלקוהו לא מפני שראוי לכך אלא שהשעה צריכה לכך מיגדר מילתא שאני:  ולא זה וזה מטמאין לה:  מנלן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='14'> ויקרא כא </span> כי אם לשארו הקרוב אליו ואמר מר שארו זו אשתו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='4'> ויקרא כא </span> לא יטמא בעל בעמיו להחלו יש בעל שמיטמא ויש בעל שאין מיטמא הא כיצד מיטמא הוא לאשתו כשרה ואינו מיטמא לאשתו פסולה:  ולא זה וזה זכאין במציאתה וכו':  טעמא מאי אמור רבנן מציאת אשה לבעלה כי היכי דלא תיהוי ליה איבה הכא תיהוי ליה איבה ואיבה:  ובמעשה ידיה:  טעמא מאי אמרי רבנן מעשה ידיה לבעלה משום דקאכלה מזוני הכא כיון דמזוני לית לה מעשה ידיה לאו דידיה:  ולא מיפר נדריה:  טעמא מאי אמר רחמנא בעל מיפר כדי שלא תתגנה הכא תתגנה ותתגנה:  היתה בת ישראל נפסלה מן הכהונה וכו'


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צא,א גמרא
pgu: צא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פשיטא</span> בת לוי מן המעשר איצטריכא ליה ובת לוי מן המעשר מי מיפסלא בזנות והתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לויה שנשבית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>או שנבעלה בעילת זנות</span> נותנין לה מעשר ואוכלת אמר רב ששת קנסא:  בת כהן מן התרומה:  אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בתרומה דרבנן</span>:  ואין יורשיו של זה ויורשיו של זה יורשין כתובתה וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כתובה מאי עבידתה</span> אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כתובת בנין דיכרין</span> פשיטא מהו דתימא לדידה דעבדא איסורא קנסוה רבנן לזרעה לא קנסו רבנן קמ``ל:  אחיו של זה ואחיו של זה חולצין ולא מייבמין:  אחיו של ראשון חולץ מדאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא מייבם מדרבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אחיו של שני חולץ מדרבנן</span> ולא מייבם לא מדאורייתא ולא מדרבנן:  ר' יוסי אומר כתובתה על נכסי בעלה וכו':  אמר רב הונא בתראי מודו לקמאי קמאי לא מודו לבתראי ר' שמעון מודי ליה לר' אלעזר דמה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ביאה דעיקר איסורא לא קניס</span> וכ``ש מציאתה ומעשה ידיה דממונא הוא ור' אלעזר לא מודי ליה לר' שמעון מציאתה ומעשה ידיה דממונא הוא לא קניס אבל ביאה דאיסורא הוא קניס ותרוייהו מודו ליה לר' יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הני דיתבא תותיה</span> לא קניס וכל שכן כתובה דלמשקל ומיפק קאי ורבי יוסי לא מודי להו כתובה דלמשקל ומיפק הוא דלא קניס אבל הני דיתבא תותיה קניס רבי יוחנן אמר קמאי מודו לבתראי בתראי לא מודו לקמאי ר' יוסי מודי ליה לר' אלעזר כתובה דמדידיה לדידה לא קניס וכ``ש מציאתה ומעשה ידיה דמדידה לדידיה ור' אלעזר לא מודי ליה מציאתה ומעשה ידיה הוא דמדידה לדידיה לא קניס אבל כתובה דמדידיה לדידה קניס ותרוייהו מודו ליה לר' שמעון ומה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דמחיים</span> לא קנסי ביאה דלאחר מיתה לא כ``ש ור' שמעון לא מודי להו ביאה הוא דלאחר מיתה לא קניס אבל הני דמחיים קניס:  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נשאת שלא ברשות</span> וכו':  אמר רב הונא אמר רב הכי הלכתא א``ל רב נחמן גנבא גנובי למה לך אי סבירא לך כרבי שמעון אימא הלכה כרבי שמעון דשמעתיך כרבי שמעון קאזלה וכי תימא אי אמינא הלכה כרבי שמעון משמע אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בקמייתא</span> אימא הלכה כר' שמעון באחרונה קשיא א``ר ששת אמינא כי ניים ושכיב רב אמרה להא שמעתתא הלכה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מכלל דפליגי</span> מאי הוה לה למיעבד מיאנס אנסה ועוד תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כל עריות</span> שבתורה אין צריכות הימנו גט <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חוץ מאשת איש</span> שניסת על פי ב``ד על פי בית דין הוא דבעיא גיטא על פי עדים לא בעיא גיטא מני אילימא רבי שמעון על פי בית דין מי בעיא גט והתניא ר' שמעון אומר עשו ב``ד בהוראתן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כזדון איש באשה</span> על פי עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כשגגת איש באשה</span> אידי ואידי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא בעיא גט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא לאו רבנן היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לעולם רבי שמעון היא</span> ותריץ הכי ר``ש אומר עשו ב``ד בהוראתן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ככוונת איש באשה</span> [ובעיא גט] על פי עדים כשלא בכוונת איש באשה [ולא בעיא גט] רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לענין איסורא</span> קתני והכי קאמר עשו ב``ד בהוראתן כזדון איש באשה ומיתסרא על בעלה על פי עדים כשגגת איש באשה ולא מיתסרא על בעל


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צא,ב גמרא
pgu: צא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  רבינא אמר לענין קרבן קתני עשו בית דין בהוראתן כזדון איש באשה ולא מתיא קרבן על פי עדים כשגגת איש באשה ומתיא קרבן ואיבעית אימא הא קמייתא רבנן היא ותריץ הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חוץ מאשת איש</span> ושניסת ע``פ ב``ד מתיב עולא מי אמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי הוה לה למיעבד</span> והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כתב לשם מלכות שאינה הוגנת</span> לשם מלכות מדי לשם מלכות יון לבנין הבית לחורבן הבית היה במזרח וכתב במערב במערב וכתב במזרח <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תצא</span></span> מזה ומזה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כל הדרכים</span> האלו בה ואמאי לימא מאי הוה לה למיעבד איבעי לה לאקרויי לגיטא אמר רב שימי בר אשי תא שמע הכונס את יבמתו והלכה צרתה ונשאת ונמצאת זו אילונית תצא מזה ומזה וכל הדרכים האלו בה ואמאי נימא מאי הוה לה למיעבד איבעי לה לאמתוני אמר אביי תא שמע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כל עריות שאמרו פוטרות צרותיהן</span> הלכו צרות ונישאו ונמצאו אלו אילונית תצא מזה ומזה וכל הדרכים האלו בה ואמאי נימא מאי הוה לה למיעבד איבעי לה לאמתוני אמר רבא תא שמע כתב סופר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גט לאיש ושובר לאשה</span> וטעה ונתן גט לאשה ושובר לאיש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ונתנו זה לזה</span> וזה לזה ולאחר זמן הרי הגט יוצא מתחת ידי האיש ושובר מתחת ידי האשה תצא מזה ומזה וכל הדרכים האלו בה ואמאי נימא מאי הוה לה למיעבד איבעי לה לאקרויי לגיטא אמר רב אשי תא שמע שינה שמו ושמה שם עירו ושם עירה תצא מזה ומזה וכל הדרכים האלו בה ואמאי נימא מאי הוה לה למיעבד איבעי לה לאקרויי לגיטא אמר רבינא תא שמע כנסה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גט קרח</span> תצא מזה ומזה כו' איבעי לה לאקרויי לגיטא רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>סבר למיעבד עובדא במאי הוה לה למיעבד</span> אמר ליה רב הונא בריה דרב יהושע לרב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והתניא כל הני</span> מתנייתא אמר ליה ולאו שנינהו אמר ליה ואשינויי ליקו וליסמוך <ופסק> אמר רב אשי ולקלא לא חיישינן הי קלא אילימא קלא דבתר נשואין הא אמרה רב אשי חדא זימנא דאמר רב אש


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כל קלא דבתר נשואין</span> לא חיישינן מהו דתימא הואיל ואתאי לבי דינא ושרינן כקלא דקמי נשואין דמי ותיתסר קמ``ל:  ניסת ע``פ ב``ד תצא וכו':  אמר זעירי ליתא למתני' מדתני בי מדרשא דתני בי מדרשא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הורו בית דין ששקעה חמה</span> ולבסוף זרחה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין זו הוראה</span> אלא טעות ורב נחמן אמר הוראה היא א``ר נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תדע דהוראה היא</span> דבכל התורה כולה עד אחד לא מהימן והכא מהימן מ``ט לאו משום דהוראה היא אמר רבא תדע דטעות הוא דאילו הורו ב``ד בחלב ובדם להיתירא והדר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חזו טעמא</span> לאיסורא כי הדרי ואמרי להיתירא לא משגחינן להו ואילו היכא דאתא עד אחד שרינא אתו תרי אסרנא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כי הדר אתא עד</span> אחרינא שרינן לה מ``ט לאו משום דטעות הוא ואף ר' אליעזר סבר דטעות הוא דתניא ר' אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יקוב הדין את ההר</span> ותביא חטאת שמינה אי אמרת בשלמא דטעות הוא משום הכי מתיא קרבן אלא אי אמרת דהוראה היא אמאי מתיא קרבן ודלמא קסבר ר' אליעזר יחיד שעשה בהוראת ב``ד חייב א``כ מה יקוב הדין את ההר:  הורוה ב``ד להנשא כו':  מאי קלקלה ר' אליעזר אומר זינתה ר' יוחנן אמר אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט מאן דאמר זינתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כל שכן אלמנה לכהן</span> גדול מאן דאמר אלמנה לכהן גדול אבל זינתה לא מ``ט [דאמרה] אתון הוא דשויתין פנויה תניא כוותיה דר' יוחנן הורוה ב``ד להנשא והלכה וקלקלה כגון אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט חייבת בקרבן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>על כל ביאה וביאה</span> דברי ר' אלעזר וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קרבן אחד על הכל</span> ומודים חכמים לר' אלעזר שאם נשאת לחמשה בני אדם שחייבת בקרבן על כל אחד ואחד הואיל וגופין מוחלקין


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צב,א משנה
pgu: צב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלך בעלה ובנה למדינת הים ובאו ואמרו לה מת בעליך ואח``כ מת בנך ונשאת ואחר כך אמרו לה חילוף היו הדברים תצא והולד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ראשון ואחרון</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ממזר</span> אמרו לה מת בנך ואח``כ מת בעליך ונתייבמה ואח``כ אמרו לה חילוף היו הדברים תצא והולד ראשון ואחרון ממזר:  אמרו לה מת בעליך וניסת ואח``כ אמרו לה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קיים היה</span> ומת תצא והולד ראשון ממזר והאחרון אינו ממזר:  אמרו לה מת בעליך ונתקדשה ואחר כך בא בעלה מותרת לחזור לו אע``פ שנתן לה אחרון גט לא פסלה מן הכהונה את זו דרש רבי אלעזר בן מתיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='7'> ויקרא כא </span> ואשה גרושה מאישה ולא מאיש שאינו אישה


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צב,א גמרא
pgu: צב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי ראשון ומאי אחרון אילימא ראשון לפני שמועה ואחרון לאחר שמועה ליתני הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ממזר</span> משום דקבעי למיתני סיפא אמרו לה מת בעליך ונשאת ואח``כ א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קיים היה</span> ומת הראשון ממזר והאחרון אינו ממזר תנא נמי רישא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ראשון ואחרון</span> ממזר ת``ר זו דברי ר``ע שהיה אומר אין קדושין תופסין בחייבי לאוין אבל חכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין ממזר מיבמה</span> ולימא אין ממזר מחייבי לאוין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>האי תנא</span> הך תנא דר``ע הוא דאמר מחייבי לאוין דשאר הוי ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מחייבי לאוין גרידי</span> לא הוי ממזר אמר רב יהוד


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צב,ב גמרא
pgu: צב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב מנין שאין קדושין תופסין ביבמה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> לא תהיה אשת המת החוצה לאיש זר לא תהא בה הויה לזר ושמואל אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעניותינו</span> צריכה גט מספקא ליה לשמואל האי לא תהיה אשת המת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אי ללאו הוא דאתא</span> אי דלא תפסי בה קדושין הוא דאתא אמר ליה רב מרי בר רחל לרב אשי הכי אמר אמימר הלכה כוותיה דשמואל אמר רב אשי השתא דאמר אמימר הלכתא כוותיה דשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אם היה יבמה כהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חולץ לה</span> ושריא ליה איתגורי איתגר א``כ מצינו חוטא נשכר אלא אם היה יבמה ישראל נותן לה שני גט <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והותרה לו</span> אמר רב גידל אמר רב חייא בר יוסף אמר רב יבמה קדושין אין בה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נשואין יש בה</span> אי קדושין אין בה נשואין נמי אין בה אימא קדושין ונשואין אין בה ואיבעית אימא מאי נשואין יש בה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בזנות</span> כדרב המנונא דא``ר המנונא שומרת יבם שזינתה אסורה ליבמה ואי בעית אימא לעולם כדאמרן מעיקרא קדושין אין בה נשואין יש בה דמיחלפא באשה שהלך בעלה למדינת הים א``ר ינאי בחבורה נמנו וגמרו אין קדושין תופסין ביבמה אמר ליה רבי יוחנן רבי לא משנתנו היא זו דתנן האומר לאשה הרי את מקודשת לי לאחר שאתגייר לאחר שתתגיירי לאחר שאשתחרר לאחר שתשתחררי לאחר שימות בעליך לאחר שתמות אחותיך או לאחר שיחלוץ ליך יבמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אינה מקודשת</span> א``ל אי לאו דדלאי לך חספא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מי משכחת מרגניתא</span> תותיה א``ל ריש לקיש אי לאו דקלסך גברא רבה הוה אמינא לך אנא מתניתין רבי עקיבא היא דאמר אין קידושין תופסין בחייבי לאוין ואי ר``ע כי אמר לה לאחר שיחלוץ ליך יבמיך ליתפסי בה קידושי דהא שמעינן ליה לרבי עקיבא דאמר אדם מקנה דבר שלא בא לעולם דתנ


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צג,א גמרא
pgu: צג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קונם שאני עושה לפיך</span> אין צריך להפר ר``ע אומר יפר שמא תעדיף עליו יותר מן הראוי לו הא איתמר עלה א``ר הונא בריה דרב יהושע באומרת יקדשו ידי לעושיהם דידים איתנהו בעלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ופליגא דרב נחמן</span> בר יצחק דאמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>רב הונא כרב</span> ורב כרבי ינאי ורבי ינאי כרבי חייא ור' חייא כרבי ורבי כרבי מאיר ור``מ כרבי אליעזר בן יעקב ור' אליעזר בן יעקב כר' עקיבא דאמר אדם מ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קנה</span> דבר שלא בא לעולם רב הונא מאי היא דאיתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>המוכר פירות דקל</span> לחברו אמר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד שלא באו לעולם</span> יכול לחזור בו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משבאו לעולם אין יכול לחזור בו</span> ור``נ אמר אף משבאו לעולם יכול לחזור בו אמר רב נחמן מודינא דאי שמיט ואכיל לא מפקינן מיניה רב דאמר רב הונא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>האומר לחברו</span> שדה זו שאני לוקח לכשאקחנה קנויה לך מעכשיו קנה רבי ינאי כרבי חייא דרבי ינאי הוה ליה אריסא דהוה מייתי ליה כנתא דפירי כל מעלי שבתא ההוא יומא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נגה ליה</span> ולא אתא שקל עשר מפירי דביתיה עלייהו אתא לקמיה דרבי חייא א``ל שפיר עבדת דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl='23'> דברים יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למען תלמד</span> ליראה את ה' אלהיך כל הימים אלו שבתות ויו``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>למאי הלכתא</span> אילימא לעשורי ומיכל איצטריך קרא למישרי טלטול דרבנ


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צג,ב גמרא
pgu: צג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  א<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא</span> לאו כי האי גוונא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והא אקריון בחלמא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קנה רצוץ</span> מאי לאו הכי קאמרי לי<span class='tlm-sfr' data-chp='09b18' data-rgl='21'> מלכים ב יח </span> הנה בטחת לך על משענת הקנה הרצוץ הזה לא הכי קאמרי לך<span class='tlm-sfr' data-chp='1042' data-rgl='3'> ישעיהו מב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קנה רצוץ לא ישבור</span> ופשתה כהה לא יכבנה רבי דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='16'> דברים כג </span> לא תסגיר עבד אל אדוניו ר' אומר בלוקח עבד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>על מנת לשחררו</span> הכתוב מדבר היכי דמי א``ר נחמן בר יצחק דכתב ליה לכשאקחך הרי עצמך קנוי לך מעכשיו ר' מאיר דתנן האומר לאשה הרי את מקודשת לי לאחר שאתגייר לאחר שתתגיירי לאחר שאשתחרר לאחר שתשתחררי לאחר שימות בעליך לאחר שתמות אחותיך לאחר שיחלוץ לך יבמיך אינה מקודשת ר``מ אומר מקודשת ר' אליעזר בן יעקב דתניא יתר על כן אמר ר' אליעזר בן יעקב אפי' אם אמר פירות ערוגה זו תלושים יהו תרומה על פירות ערוגה מחוברים או פירות ערוגה מחוברים על פירות זו תלושין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לכשיביאו שליש</span> ויתלשו והביאו שליש ונתלשו דבריו קיימין ר' עקיבא דתנן קונם שאני עושה לפיך אינו צריך להפר ר``ע אומר יפר שמא תעדיף עליו יתר מן הראוי לו בעו מיניה מרב ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>עד אחד ביבמה</span> מהו טעמא דעד אחד משום דמילתא דעבידא לאיגלויי לא משקר והכא נמי לא משקר או דלמא טעמא דעד אחד משום דאיהי דייקא ומינסבא והכא כיון דזימנין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דרחמא ליה</span> לא דייקא ומינסבא אמר להו רב ששת תניתוה אמרו לה מת בנך ואח``כ מת בעליך ונתייבמה ואחר כך אמרו לה חילוף הדברים תצא והולד ראשון ואחרון ממזר היכי דמי אילימא תרי ותרי מאי חזית דסמכת אהני סמוך אהני ועוד ממזר ספק ממזר הוא וכ``ת לא דק והא מדקתני סיפא הראשון ממזר והאחרון אינו ממזר ש``מ דוקא קתני אלא לאו ש``מ חד וטעמא דאתו בי תרי אכחשוה הא לאו הכי מהימן ואיכא דאמר הא לא תיבעי לך דאפילו איהי נמי מהימנא דתנן האשה שאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מת בעלי תנשא</span> מת בעלי תתייבם כי תיבעי לך למישרי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>יבמה לעלמא</span> מ``ט דעד אחד משום דמילתא דעבידא לאיגלויי לא משקר הכא נמי לא משקר או דלמא טעמא דעד אחד משום דאיהי דייקא ומינסבא והא לא דייקא ומינסבא דמיסנא הו


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צד,א גמרא
pgu: צד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דסניא ליה</span> אמר להו רב ששת תניתוה אמרו לה מת בעליך ואח``כ מת בנך ונשאת ואח``כ אמרו לה חילוף היו הדברים תצא והולד ראשון ואחרון ממזר היכי דמי אילימא תרי ותרי מאי חזית דסמכת אהני סמוך אהני ועוד ממזר ספק ממזר הוא וכ``ת לא דק הא מדקתני סיפא הראשון ממזר והאחרון אינו ממזר ש``מ דדוקא קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא</span> לאו חד וטעמא דאתו בי תרי אכחשוה הא לאו הכי מהימן לעולם תרי ותרי וכדאמר רב אחא בר מניומי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בעדי הזמה</span> הכא נמי בעדי הזמה א``ל רב מרדכי לרב אשי ואמרי ליה רב אחא לרב אשי ת``ש אין האשה נאמנת לומר מת יבמי שאנשא ולא מתה אחותי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאכנס לביתה</span> היא ניהי דלא מהימנא הא עד אחד מהימן וליטעמיך אימא סיפא אין האיש נאמן לומר מת אחי שאייבם את אשתו ולא מתה אשתי שאשא את אחותה הוא ניהו דלא מהימן הא עד אחד מהימן בשלמא גבי אשה משום עיגונא אקילו בה רבנן אלא גבי איש מאי איכא למימר אלא כי איצטריך לר``ע איצטריך סד``א הואיל וא``ר עקיבא יש ממזר מחייבי לאוין אימא חיישא אקלקולא דזרעא ודייקא קמ``ל <דאקלקולא דידה חיישא אקלקולא דזרעא לא חיישא> רבא אמר עד אחד נאמן ביבמה מק``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאיסור כרת</span> התרת לאיסור לאו לא כל שכן א``ל ההוא מרבנן לרבא היא עצמה תוכיח דלאיסור כרת התרת לאיסור לאו לא התרת ואלא איהי מ``ט לא מהימנא דכיון דזימנין דסניא ליה לא דייקא ומינסבא עד אחד נמי דכיון דזמנין דסניא ליה לא דייקא ומינסבא:  זה מדרש דרש רבי אלעזר בן מתיא וכו':  אמר רב יהודה אמר רב הוה ליה לר' אלעזר למדרש ביה מרגניתא ודרש ביה חספא מאי מרגניתא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='7'> ויקרא כא </span> ואשה גרושה מאישה אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא נתגרשה אלא מאישה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פסולה לכהונה</span> והיינו ריח הגט דפוסל בכהונה


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צד,ב משנה
pgu: צד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  לו ומותר בקרובות שניה ושניה מותרת בקרוביו ואם מתה ראשונה מותר בשניה אמרו לו מתה אשתו ונשא את אחותה ואחר כך אמרו לו קיימת היתה ומתה הולד ראשון ממזר והאחרון אין ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ר' יוסי</span> אומר כל שפוסל ע``י אחרים פוסל ע``י עצמו וכל שאין פוסל ע``י אחרים אינו פוסל ע``י עצמו


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צד,ב גמרא
pgu: צד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואע``ג דאזיל אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וגיסו</span> למדינת הים דאהני הני נשואים דקמיתסרא אשת גיסו אגיסו אפ``ה אשת גיסו אסירא אשתו שריא ולא אמרינן מתוך שנאסרה אשת גיסו אגיסו תיאסר אשתו עליו לימא מתניתין דלא כר``ע דאי ר``ע הויא לה אחות גרושתו דתניא כל עריות שבתורה אין צריכות הימנו גט חוץ מאשת איש שנשאת על פי ב``ד ור``ע מוסיף אף אשת אח ואחות אשה וכיון דאמר ר``ע בעיא גט ממילא איתסרא עליה דהויא לה אחות גרושתו ולאו איתמר עלה א``ר גידל א``ר חייא בר יוסף אמר רב האי אשת אח היכי דמי כגון שקדש אחיו את האשה והלך למדינת הים ושמע שמת אחיו ועמד ונשא את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דאמרי אינשי</span> הך קמא תנאה הוה ליה בקידושין והאי שפיר נסיב והאי אחות אשה נמי היכי דמי כגון שקידש את אשה והלכה למדינת הים ושמע שמתה עמד ונשא את אחותה דאמרי אינשי הך קמייתא תנאי הוה ליה בקדושיה והא שפיר נסיב אלא נשואין מי איכא למימר תנאה הוה ליה בנשואין אמר ליה רב אשי לרב כהנא אי ר' עקיבא ליתני נמי חמותו דהא שמעינן ליה לר``ע דאמר חמותו לאחר מיתה לאו בשרפה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='14'> ויקרא כ </span> באש ישרפו אותו ואתהן אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואת אחת מהן</span> דברי ר' ישמעאל ר``ע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אותו ואת שתיהן</span> בשלמא לאביי דאמר משמעות דורשין איכא בינייהו דר' ישמעאל סבר חדא כתיב ור' עקיבא סבר תרתי כתיב שפיר אלא לרבא דאמר חמותו לאחר מיתה איכא בינייהו ליתני נמי חמותו אמר ליה נהי דמיעטה קרא משרפה מאיסורא מי מיעטה קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ותאסר</span> בשכיבה דאחותה מידי דהוה אאשה שהלך בעלה למ``ה לא דמי אשתו דבמזיד אסירא מדאוריי' בשוגג גזרו בה רבנ


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צה,א גמרא
pgu: צה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אחות אשה</span> דבמזיד לא אסירא מדאורייתא בשוגג לא גזרו בה רבנן ומנלן דלא אסירא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0408' data-rgl=''> במדבר ח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אותה</span> אותה שכיבתה אוסרתה ואין שכיבת אחותה אוסרתה שיכול <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והלא דין הוא</span> ומה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מקום שבא על איסור קל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נאסר האוסר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מקום שבא על איסור חמור</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינו דין שנאסר האוסר</span> א``ר יהודה לא נחלקו בית שמאי ובית הלל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בבא על חמותו</span> שפוסל את אשתו על מה נחלקו בבא על אחות אשתו שב``ש אומרים פוסל וב``ה אומרים לא פוסל א``ר יוסי לא נחלקו ב``ש וב``ה בבא על אחות אשתו שלא פוסל את אשתו על מה נחלקו בבא על חמותו שב``ש אומרים פוסל וב``ה אומרים לא פוסל לפי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שבתחלה</span> הוא מותר בכל הנשים שבעולם והיא מותרת בכל האנשים שבעולם קדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הוא אוסרה</span> והיא אסרתו מרובה איסור שאסרה מאיסור שאסרתהו שהוא אסרה בכל אנשי' שבעולם והיא לא אסרתהו אלא בקרובותיה והלא דין הוא ומה הוא שאסרה בכל אנשים שבעולם שגגה באסור לה אינה נאסרת במותר לה היא שלא אסרתהו אלא בקרובותיה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שגג באסור לו</span> אינו דין שלא נאסר לו במותר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וזה הדין לשוגג</span> למזיד מנין ת``ל אותה אותה שכיבתה אוסרתה ואין שכיבת אחותה אוסרתה אמר רבי אמי אמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי טעמא דרבי יהודה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='14'> ויקרא כ </span> באש ישרפו אותו ואתהן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכי כל הבית כולו בשרפה</span> אם אינו ענין לשרפה תנהו ענין לאיסורא אמר רב יהודה אמר שמואל אין הלכה כרבי יהודה ההוא דעבד איסורא בחמתיה אתייה רב יהודה נגדיה אמר ליה אי לאו דאמר שמואל אין הלכה כרבי יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אסריתה עלך</span> איסורא דעלם:  מאי איסור קל אמר רב חסדא מחזיר גרושתו משנשאת <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בא עליה האי</span> אסרה עליה דהאי בא עליה אידך אסרה עליה דהאי מה למחזיר גרושתו משנשאת שכן נטמא הגוף <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ואיסורה ברוב</span> ואיסורה איסור עולם אלא אמר ר``ל יבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יבמה למאן</span> אילימא לאחר וכדרב המנונא דאמר רב המנונא שומרת יבם שזינתה אסורה ליבמה מה ליבמה שכן נטמא הגוף ואיסורה ברוב <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אלא יבמה לאחין</span> עבד בה מאמר האי אסרה עליה דהאי בא עליה אידך אסרה עליה דהאי מאי איריא שבא עליה שני אפי' עבד בה נמי מאמר הא לא קשיא כר``ג דאמר אין מאמר אחר מאמר אלא אפילו נתן לה גט ואפילו חלץ לה אלא אמר רבי יוחנן סוטה <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>סוטה למאן</span> אילימא לבעל בא עליה בעל אסרה עליה דבועל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'><span class='tlm-rsh' data-nro='31'>מאי איריא בא עליה</span></span> אפילו נתן לה גט ואפילו אמר אין אני משקה <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אלא סוטה</span> לבועל האי איסור קל הוא איסור חמור הוא דהיינו אשת אי


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צה,ב גמרא
pgu: צה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אלא אמר רבא אשת איש</span> וכן כי אתא רבין א``ר יוחנן אשת איש ומאי קרי לה איסור קל שאין האוסרה אוסרה כל ימיו תניא נמי הכי אבא חנן אמר משום רבי אלעזר אשת איש ומה במקום הבא על איסור קל שאין האוסרה אוסרה כל ימיו נאסר האוסר הבא על איסור חמור שהאוסרה אוסרה כל ימיו אינו דין שנאסר האוסרה ת``ל אותה אותה שכיבתה אוסרתה ואין שכיבת אחותה אוסרתה:  רבי יוסי אומר כל שפוסל וכו':  מאי קאמר ר' יוסי אילימא דקאמר תנא קמא דאזיל אשתו וגיסו למדינת הים אשת גיסו אסירא ואשתו שריא וקא``ל רבי יוסי כי היכי דאשתו שריא אשת גיסו נמי שריא אי הכי כל שאין פוסל ע``י אחרים אין פוסל ע``י עצמו כל שאין פוסל ע``י עצמו אינו פוסל ע``י אחרים מיבעיא ליה ואלא כי היכי דאשת גיסו אסירא אשתו נמי אסירא התינח כל שפוסל כל שאינו פוסל מאי עבידתיה א``ר אמי ארישא ניסת ע``פ ב``ד תצא ופטורה מן הקרבן על פי עדים תצא וחייבת בקרבן יפה כחו של ב``ד שפטרה מן הקרבן וקאמר ת``ק ל``ש על פי עדים דאשת גיסו שריא ול``ש ע``פ בית דין דאשת גיסו אסירא וקאמר ליה רבי יוסי על פי בית דין דפוסל על ידי אחרים פוסל על ידי עצמו על פי עדים דאינו פוסל על ידי אחרים אינו פוסל על ידי עצמו רבי יצחק נפחא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לעולם אסיפא</span> <הא דנסיב אשת גיסו והא דנסיב ארוסת גיסו> הא דאזלי ארוסתו וגיסו הא דאזלי אשתו וגיסו וקאמר תנא קמא לא שנא אשתו וגיסו ולא שנא ארוסתו וגיסו אשת גיסו אסירא ואשתו שריא וקאמר ליה רבי יוסי אשתו וגיסו דליכא למימר תנאה הוה ליה בנשואין דאינו פוסל על ידי אחר אינו פוסל על ידי עצמו ארוסתו וגיסו דאיכא למימר תנאה הוה ליה בקידושין ופוסל על ידי אחרים אף פוסל על ידי עצמו אמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כרבי יוסי מתקיף לה רב יוסף ומי אמר שמואל הכי והאתמר יבמה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הרי היא כאשת איש</span> ושמואל אמר אינה כאשת איש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואמר רב הונא</span> כגון שקדש אחיו את האשה והלך לו למדינת הים ושמע שמת אחיו ועמד ונשא את אשתו דרב אמר הרי היא כאשת איש ואסורה ליבם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושמואל אמר אינה כאשת איש ושריא</span> ליה א``ל אביי וממאי דכי אמר שמואל הלכה כרבי יוסי אדרבי יצחק נפחא קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דלמא אדרבי אמי</span> קאמר ואי נמי אדרבי יצחק נפחא ממאי דאפוס


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ודלמא אאינו פוסל אי נמי ממאי דאיתא לדרב הונא דלמא ליתא דרב הונא כלל ובדרב המנונא קמיפלגי דאמר רב המנונא שומרת יבם שזינתה אסורה ליבמה דרב אמר הרי היא כאשת איש ומיפסלא בזנות ושמואל אמר אינה כאשת איש ולא מיפסלא בזנות וא``נ בקדושין תופסין ביבמה קמיפלגי דרב אמר הרי היא כאשת איש ולא תפסי בה קדושין ושמואל אמר אינה כאשת איש ותפסי בה קדושין והא אפליגו בה חדא זימנא חדא מכלל דחברתה איתמר


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,א משנה
pgu: צו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמרו לו מתה אשתך ונשא אחותה מאביה</span> מתה ונשא אחותה מאמה מתה ונשא אחותה מאביה מתה ונשא אחותה מאמה ונמצאו כולן קיימות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מותר בראשונה ובשלישית ובחמישית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ופוטרות צרותיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואסור בשניה וברביעית</span> ואין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה ואם בא על השניה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאחר מיתת הראשונה</span> מותר בשניה וברביעית ופוטרות צרותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואסור בשלישית</span> ובחמישית ואין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה:  בן תשע שנים ויום אחד הוא פוסל ע``י אחין והאחין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פוסלין על ידו</span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הוא פוסל תחלה</span> והאחין פוסלין תחלה וסוף כיצד בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו פסל ע``י אחין באו עליה אחין ועשו בה מאמר נתנו גט או חלצו פוסלין על ידו


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,א גמרא
pgu: צו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אטו כולהו לאו לאחר מיתת ראשונה נינהו אמר רב ששת לאחר מיתת ראשונה ודאי:  בן תשע שנים וכו':  בן תשע שנים ויום אחד תחלה פסיל בסוף לא פסיל והתני רב זביד ב``ר אושעיא העושה מאמר ביבמתו ואח``כ בא אחיו שהוא בן ט' שנים ויום אחד עליה פסלה אמרי ביאה פסיל אפילו בסוף מאמר תחלה פסיל בסוף לא פסיל וביאה אפילו בסוף פסיל והא קתני אלא ש<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הוא פוסל תחלה</span> והן תחלה וסוף כיצד בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו וכו' חסורי מיחסרא והכי קתני בן תשע שנים ויום אחד הוא פוסל תחלה והן פוסלין תחלה וסוף בד``א במאמר אבל ביאה פוסלת אפי' בסוף כיצד בן ט' שנים ויום אחד הבא על יבמתו פסל ע``י אחין ומי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אית ליה</span> מאמר כלל ע``י אחין והתניא בן ט' שנים ויום אחד הוא פוסל בדבר אחד והאחין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פוסלין על ידו</span> בארבעה דברים הוא פוסל ע``י אחין בביאה והאחין פוסלין על ידו בביאה במאמר בגט בחליצה ביאה דפסלה בין בתחלה בין בסוף פסיקא ליה מאמר דבתחילה פסיל בסוף לא פסיל לא פסיקא ליה איתמר נמי אמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>יש לו גט</span> וכן אמר רב תחליפא בר אבימי יש לו מאמר תניא נמי הכי יש לו גט ויש לו מאמר דברי ר``מ וסבר ר``מ יש לו גט והתניא עשו ביאת בן תשע כמאמר בגדול ר``מ אומר עשו חליצת בן תשע כגט בגדול ואם איתא ליתני כגיטו אמר רב הונא בריה דרב יהושע אית ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וזוטר</span> לר``ג דאמר אין גט אחר גט ה``מ בגדול אחר גדול וקטן אחר קטן אבל גדול אחר קטן מהני לרבנן דאמרי יש גט אחר גט ה``מ בגדול אחר גדול או בקטן אחר קטן אבל קטן אחר גדול לא מהני


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,ב משנה
pgu: צו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בן ט' שנים ויום אחד שבא על יבמתו ואח``כ בא עליה אחיו שהוא בן ט' שנים ויום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פוסל על ידו</span> ר``ש אומר לא פוסל בן ט' שנים ויום אחד שבא על יבמתו ואח``כ בא על צרתה פוסל על ידי עצמו רבי שמעון אומר לא פוסל


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא אמר להם רבי שמעון לחכמים אם ביאה ראשונה ביאה ביאה שנייה אינה ביאה ואם ביאה ראשונה אינה ביאה ביאה שנייה נמי אינה ביאה מתניתין דלא כבן עזאי דתניא בן עזאי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד</span>


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,ב משנה
pgu: צו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו ומת חולצת ולא מתייבמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נשא אשה</span> ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הרי זו פטורה</span> בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו ומשהגדיל נשא אשה אחרת ומת אם לא ידע את הראשונה משהגדיל הראשונה חולצת ולא מתייבמת והשנייה או חולצת או מתייבמת רבי שמעון אומר מייבם לאי זו שירצה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וחולץ לשנייה</span> אחד שהוא בן ט' שנים ויום אחד ואחד שהוא בן עשרים שלא הביא שתי שערות


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צו,ב גמרא
pgu: צו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא הא דאמור רבנן זיקת שני יבמין מיחלץ חלצה יבומי לא מיבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא תימא היכא דאיכא צרה</span> דאיכא למגזר משום צרה דהא הכא ליכא צרה מיחלץ חלצה יבומי לא מיבמה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נשא אשה</span> ומת כו':  תנינא להא דתנו רבנן שוטה וקטן שנשאו ומתו נשותיהן פטורות מן החליצה ומן הייבום:  בן תשע וכו' משהגדיל וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ויעשו ביאת בן ט' כמאמר בגדול</span> ותדחה צרה מיבום אמר רב לא עשו ביאת בן ט' כמאמר בגדול ושמואל אמר עשו ועשו וכן א``ר יוחנן עשו ועשו ויעשו תנאי היא הך תנא דארבעה אחין גזר משום צרה ואשמעינן בגדול וה``ה בקטן והאי דאמר גדול משום דבגדול קאי והאי תנא דהכא סבירא ליה עשו ולא גזר משום צרה ואשמעינן בקטן והוא הדין בגדול והאי דקאמר בקטן דבקטן קאי אזל ר' אלעזר אמר לשמעתא בי מדרשא ולא אמרה משמיה דר' יוחנן שמע רבי יוחנן איקפד עול לגביה רבי אמי ור' אסי אמרו ליה לא כך היה המעשה בבית הכנסת של טבריא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בנגר שיש בראשו גלוסטרא</span> שנחלקו בו רבי אלעזר ורבי יוסי עד שקרעו ספר תורה בחמתן קרעו ס``ד אלא אימא שנקרע ס``ת בחמתן והיה שם רבי יוסי בן קיסמא אמר תמיה אני אם לא יהיה בית הכנסת זו <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} וכן הוה הדר איקפד טפי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חברותא נמי</span> עול לגביה ר' יעקב בר אידי א``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0611' data-rgl=' 15, 20'> יהושוע יא </span> כאשר צוה ה' את משה עבדו כן צוה משה את יהושע <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וכן עשה יהושע</span> לא הסיר דבר מכל אשר צוה ה' את משה וכי על כל דבר שאמר יהושע היה אומר להם כך אמר לי משה אלא יהושע יושב ודורש סתם והכל יודעין שתורתו של משה היא אף ר' אלעזר תלמידך יושב ודורש סתם והכל יודעין כי שלך היא אמר להם מפני מה אי אתם יודעין לפייס כבן אידי חברינו ורבי יוחנן מ``ט קפיד כולי האי דאמר רב יהודה אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2661' data-rgl='5'> תהילים סא </span> אגורה באהלך עולמים וכי אפשר לו לאדם לגור בשני עולמים אלא אמר דוד לפני הקדוש ברוך הוא רבונו של עולם יהי רצו


id: 3110
lvr: 31
prk: 10
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  שיאמרו דבר שמועה מפי בעוה``ז דאמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יוחי כל ת``ח שאומרים דבר שמועה מפיו בעולם הזה שפתותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דובב</span>ות</span> בקבר אמר ר' יצחק בן זעירא ואיתימא שמעון נזירא מאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='3007' data-rgl='10'> שיר השירים ז </span> וחכך כיין הטוב הולך לדודי למישרים דובב שפתי ישנים כ<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כומר</span> של ענבים מה כומר של ענבים כיון שמניח אדם אצבעו עליו מיד דובב אף תלמידי חכמים כיון שאומרים דבר שמועה מפיהם בעוה``ז שפתותיהם דובבות בקבר:  אחד בן ט' שנים וכו':  ורמינהו בן עשרים שנה שלא הביא שתי שערות יביאו ראיה שהוא בן עשרים והוא הסריס <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא חולץ ולא מייבם</span> בת עשרים שנה שלא הביאה שתי שערות יביאו ראיה שהיא בת עשרים והיא האילונית לא חולצת ולא מתייבמת הא אתמר עלה א``ר שמואל בר יצחק אמר רב והוא שנולדו לו סימני סריס אמר רבא דיקא נמי דקתני והוא הסריס שמע מינה וכי לא נולדו לו סימני סריס <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד כמה</span> תני דבי רבי חייא עד רוב שנותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי אתו לקמיה דרבא</span> אי כחוש אמר להו זילו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבריוהו</span> ואי בריא אמר להו זילו אכחשוהו דהני סימנין זמנין דנתרי מחמת כחישותא וזמנין דנתרי מחמת בריותא:
<BR


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צז,א משנה
pgu: צז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נושאין על האנוסה</span> ועל המפותה האונס והמפתה על הנשואה חייב נושא אדם אנוסת אביו ומפותת אביו אנוסת בנו ומפותת בנו רבי יהודה אוסר באנוסת אביו ומפותת אביו


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צז,א גמרא
pgu: צז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנינא להא דת``ר אנס אשה מותר לישא בתה נשא אשה אסור לישא בתה ורמינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הנטען</span> מן האשה אסור באמה ובבתה ובאחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מדרבנן</span> וכל היכא דאיכא איסורא מדרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תני נושאין לכתחלה</span> כי תנן מתניתין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>לאחר מיתה</span></span> מנא הני מילי דת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בכולן נאמר שכיבה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וכאן</span> נאמר קיחה לומר לך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דרך ליקוחין</span> אסרה תורה א``ל רב פפא לאביי אלא מעתה גבי אחותו דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=' 14, 17, 21'> ויקרא כ </span> איש אשר יקח את אחותו בת אביו או בת אמו הכי נמי דרך קיחה הוא דאסור דרך שכיבה שרי א``ל ליקוחין כתיבי בתורה סתם הראוי לקיחה קיחה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הראוי לשכיבה</span> שכיבה רבא אמר אנס אשה מותר לישא בתה מהכא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='10'> ויקרא יח </span> ערות בת בנך או בת בתך לא תגלה הא בת בנה דידה ובת בתה דידה גלי וכתיב ערות אשה ובתה לא תגלה את בת בנה ואת בת בתה לא תקח הא כיצד כאן באונסין כאן בנשואין איפוך אנא עריות שאר כתיב בהו בנשואין איכא שאר באונסין ליכא שאר:  רבי יהודה אוסר באנוסת אביו וכו':  אמר רב גידל אמר רב מאי טעמא דרבי יהודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='1'> דברים כג </span> לא יקח איש את אשת אביו ולא יגלה כנף אביו כנף שראה אביו לא יגלה וממאי דבאנוסה כתיב דכתיב מעילויה דקרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='29'> דברים כב </span> ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה חמשים כסף ורבנן אי הוה סמיך ליה כדקאמרת השתא דלא סמיך ליה מיבעי ליה לכדרב ענן דאמר רב ענן אמר שמואל בשומרת יבם של אביו הכתוב מדבר ומאי כנף אביו כנף הראוי לאביו לא יגלה ותיפוק ליה משום דודתו לעבור עליה בשני לאוין ותיפוק ליה משום יבמה לשוק לעבור עליה בשלשה לאוין ואיבעית אימא לאחר מית


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אח מאב ולא מאם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והוא בעלה דאם</span> ואנא ברתה דאנתתיה אמר רמי בר חמא דלא כר' יהודה דמתני' אח הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וברי הוא</span> אחתיה אנא דהאי דדרינא אכתפאי משכחת לה <בעובד כוכבים> {בגוי} הבא על בתו שלמא לך ברי בת אחתיך אנא משכחת לה <בעובד כוכבים> {בגוי} הבא על בת בתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דלאי דדלו דוולא</span> ליפול בכו סתר פתר דהאי דדרינא הוא בר ואנא ברת אחוה משכחת לה <בעובד כוכבים> {בגוי} הבא על בת בנו בייא בייא מאח והוא אב והוא בעל והוא בר בעל והוא בעלה דאם ואנא ברתה דאיתתיה ולא יהיב פיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לאחוה יתמי בני ברתיה</span> משכחת לה <בעובד כוכבים> {בגוי} הבא על אמו והוליד ממנה בת וחזר ובא על אותה בת וחזר זקן ובא עליה והוליד ממנה בנים אנא ואת אחי אנא ואבוך אחי אנא ואמך אחי משכחת לה <בעובד כוכבים> {בגוי} הבא על אמו והוליד ממנה שתי בנות וחזר ובא על אחת מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והוליד ממנה בן</span> וקריא ליה אחתיה דאימא וקאמרה ליה הכי אנא ואת בני אחי אנא ואבוך בני אחי אנא ואמך בני אחי הא בהיתירא נמי משכחת לה כגון ראובן שיש לו שתי בנות ואתא שמעון ונסב חדא מינייהו ואתא בר לוי ונסב חד מינייהו וקאמר ליה בריה דשמעון לבר בריה דלוי


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צז,ב משנה
pgu: צז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הגיורת שנתגיירו בניה עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא חולצין ולא מייבמין</span> אפילו הורתו של ראשון שלא בקדושה ולידתו בקדושה והשני הורתו ולידתו בקדושה וכן שפחה שנשתחררו בניה עמה


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צז,ב גמרא
pgu: צז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בני יודן אמתא אשתחרור שרא להו רב אחא בר יעקב למינסב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נשי דהדדי</span> אמר ליה רבא והא רב ששת אסר א``ל הוא אסר ואנא שרינא מן האב ולא מן האם כ``ע לא פליגי דשרי מן האם ולא מן האב כ``ע לא פליגי דאסיר כי פליגי מן האב ומן האם מאן דשרי בתר אבא שדינן דהא בני פלניא קרו להו ורב ששת קרו להו נמי בני פלונית ואיכא דאמר פליג רב אחא בר יעקב אפילו באחין מן האם ומ``ט גר שנתגייר כקטן שנולד דמי תנן הגיורת שנתגיירו בניה עמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא חולצין ולא מייבמין</span> מ``ט לאו משום דאסירי לא דאינה בתורת חליצה וייבום ושריא לעלמא ואינהו נמי שרו והא קתני אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אי אמרת בשלמא</span> אסירי היינו דקתני אפילו דאע``ג דראשון הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה והשני הורתו ולידתו בקדושה וכשתי אמהות דמו אפילו הכי אסירי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא אי אמרת</span> שרו מאי אפילו דאע``ג דתרוייהו לידתן בקדושה ואתי לאיחלופי בישראל אפ``ה שרי איכא דאמרי הכי נמי מסתברא דשרו דקתני אפילו אי אמרת בשלמא שרו היינו דקתני אפילו דאע``ג דתרוייהו לידתן בקדושה דאתי לאיחלופי בישראל אפ``ה שרו אלא אי אמרת אסירי מאי אפי' דאע``ג דראשון הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה והשני הורתו ולידתו בקדושה דכשתי אמהות דמי אפילו הכי אסירי ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שני אחים תאומים</span> גרים וכן משוחררים לא חולצין ולא מייבמין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואין חייבין משום אשת אח</span> היתה הורתן שלא בקדושה ולידתן בקדושה לא חולצין ולא מייבמין <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אבל חייבין</span> משום אשת אח היתה הורתן ולידתן בקדושה הרי הן כישראלים לכל דבריהן קתני מיהת אין חייבין משום אשת אח חיובא ליכ


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צח,א גמרא
pgu: צח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא איסורא איכא</span> ה``ה דאפילו איסורא נמי ליכא ואיידי דבעי למיתני סיפא אבל חייבין תנא נמי רישא אין חייבין אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הא דאמור רבנן אין אב למצרי</span> לא תימא משום דשטופי בזמה דלא ידיע אבל ידיע חיישינן אלא אפילו דידיע נמי לא חיישינן דהא שני אחין תאומים דטפה אחת היה ונחלקה לשתים וקתני סיפא לא חולצין ולא מייבמין ש``מ אפקורי אפקריה רחמנא לזרעיה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1223' data-rgl='20'> יחזקאל כג </span> בשר חמורים בשרם ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זרמת</span> סוסים זרמתם ת``ש דאמר רבי יוסי מעשה בניפטיים הגר שנשא אשת אחיו מאמו ובא מעשה לפני חכמים ואמרו אין אישות לגר ואלא גר דקדיש ה``נ לא תפסי בה קדושין אלא אימא אין איסור אשת אח לגר מאי לאו דנסבא אח כשהוא גר לא דנסבא כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} מאי למימרא מהו דתימא ליגזור כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} אטו כשהוא גר קמ``ל ת``ש דאמר בן יאסיין כשהלכתי לכרכי הים מצאתי גר אחד שנשא אשת אחיו מאמו אמרתי לו בני מי הרשך אמר לי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי אשה</span> ושבעה בניה על ספסל זה ישב ר' עקיבא ואמר שני דברים גר נושא אשת אחיו מאמו ואמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1703' data-rgl='1'> יונה ג </span> ויהי דבר ה' אל יונה שנית לאמר שנית דברה עמו שכינה שלישית לא דברה עמו שכינה קתני מיהת גר נושא אשת אחיו מאמו מאי לאו דנסבא אחיו כשהוא גר לא דנסבא כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} מאי למימרא מהו דתימא נגזור כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} אטו כשהוא גר קמ``ל ומי מהימן והאמר ר' אבא אמר רב הונא אמר רב כל תלמיד חכם שמורה הלכה ובא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אם קודם</span> מעשה אמרה שומעין לו ואם לאו אין שומעין לו איבעית אימא מורה ובא היה ואיבעית אימא משום דקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הרי אשה ושבעה בניה</span> ואיבעית אימא שאני הכא דקאמר מעשה אחרינא בהדה אמר מר ויהי דבר ה' אל יונה שנית לאמר שנית דברה עמו שכינה שלישית לא דברה עמו והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09b14' data-rgl='25'> מלכים ב יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הוא השיב</span> [את] גבול ישראל מלבא חמת עד ים הערבה כדבר ה' אשר דבר ביד עבדו יונה בן אמתי הנביא אמר רבינא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>על עסקי נינוה קאמר</span> רב נחמן בר יצחק אמר הכי קאמר כדבר ה' אשר דבר ביד עבדו הנביא כשם שנהפך לנינוה מרעה לטובה כך בימי ירבעם בן יואש נהפך להם לישראל מרעה לטובה ת``ש גר שהיה לידתו בקדושה והורתו שלא בקדושה יש לו שאר האם ואין לו שאר האב כיצד נשא אחותו מן האם יוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מן האב יקיים</span> אחות האב מן האם יוצי


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מן האב יקיים אחות האם מן האם יוציא מן האב רבי מאיר אומר יוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וחכמים אומרים יקיים</span> שהיה רבי מאיר אומר כל ערוה שהיא משום שאר האם יוציא משום האב יקיים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומותר באשת אחיו</span> מאמו ובאשת אחי אביו ושאר כל העריות מותרות לו לאיתויי אשת האב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נשא אשה ובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כונס אחת ומוציא אחת</span> לכתחלה לא יכנוס מתה אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מותר בחמותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואיכא דתני אסור בחמותו</span> קתני מיהת מותר באשת אחיו מאי לאו דנסבה אחיו כשהוא גר לא דנסבה כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} מאי למימרא מהו דתימא ליגזור כשהוא <עובד כוכבים> {גוי} אטו כשהוא גר קמ``ל אמר מר נשא אשה ובתה כונס אחת ומוציא אחת לכתחלה לא יכנוס השתא אפוקי מפיק לכתחלה מיבעיא התם קאי והכי קאמר הך דאמור רבנן יקיים לכתחלה לא יכנוס מתה אשתו מותר בחמותו ואיכא דתני אסור בחמותו חדא כר' ישמעאל וחדא כר' עקיבא מאן דאסר כר' ישמעאל דאמר חמותו לאחר מיתה באיסורא קיימא וגבי גר גזרו ביה רבנן ומאן דשרי כרבי עקיבא דאמר חמותו לאחר מיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קלש ליה איסורא</span> וגבי גר לא גזרו ביה רבנן


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צח,ב משנה
pgu: צח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  חמש נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שנתערבו ולדותיהן</span> הגדילו התערובות ונשאו נשים ומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ארבעה חולצין לאחת</span> ואחד מייבם אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הוא ושלשה</span> חולצין לאחת ואחד מייבם נמצאו ארבע חליצות וייבום לכל אחת ואחת


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צח,ב גמרא
pgu: צח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דוקא מיחלץ</span> והדר יבומי אבל יבומי ברישא לא דקפגע ביבמה לשוק מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הוא ושלשה</span> חולצין לאחת דלא תימא ליבמינהו חד לכולהו אלא כל חד וחד מייבם חדא דלמא מתרמיא ליה דידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מקצתן</span> אחין ומקצתן שאין אחין האחין חולצין ושאין אחין מייבמין מאי קאמר אמר רב ספרא הכי קאמר מקצתן אחין מן האב ומקצתן אחין מן האם <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אחין מן האם חולצין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואחין מן האב</span> מייבמין מקצתן כהנים ומקצתן שאינן כהנים כהנים חולצין שאינן כהנים מייבמין מקצתן כהנים ומקצתן אחין מן האם אלו ואלו חולצין ולא מייבמי


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צט,א גמרא
pgu: צט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן יש חולץ לאמו מספק לאחותו מספק לבתו מספק כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמו ואשה אחרת</span> ולהן שני זכרים וחזרו וילדו שני זכרים במחבא ובא בנה של זו ונשא אמו של זה ובנה של זו נשא אמו של זה ומתו בלא בנים זה חולץ לשתיהן וזה חולץ לשתיהן נמצא כל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחד</span> ואחד חולץ לאמו מספק לאחותו מספק כיצד אמו ואשה אחרת שילדו שתי נקבות במחבא ובאו אחיהן שלא מאותה האם ונשאום ומתו בלא בנים חולץ לשתיהן נמצא חולץ לאחותו מספק לבתו מספק כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אשתו ואשה אחרת</span> שילדו שתי נקבות במחבא ובאו אחיהן ונשאום ומתו בלא בנים זה חולץ לבתו מספק וזה חולץ לבתו מספק תניא היה ר``מ אומר איש ואשה פעמים שמולידין חמש אומות כיצד ישראל שלקח עבד ושפחה מן השוק ולהן שני בנים ונתגייר אחד מהן נמצא אחד גר ואחד <עובד כוכבים> {גוי} הטבילן לשם עבדות ונזקקו זה לזה הרי כאן גר <ועובד כוכבים> {וגוי} ועבד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שחרר את השפחה</span> ובא עליה העבד הרי כאן גר <ועובד כוכבים> {וגוי} ועבד וממזר שחרר שניהם והשיאן זה לזה הרי כאן גר <ועובד כוכבים> {וגוי} ועבד וממזר וישראל מאי קמ``ל <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר ת``ר יש מוכר את אביו להגבות אמו כתובתה כיצד ישראל לקח עבד ושפחה מן השוק ולהם בן ושחרר את השפחה ונשאה ועמד וכתב כל נכסיו לבנה נמצא זה מוכר את אביו להגבות לאמו כתובתה מאי קא משמע לן כולה רבי מאיר היא ועבדא מטלטלי ומטלטלי משתעבדי לכתובה ואיבעית אימא הא קמשמע לן עבדא כמקרקע דמי


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צט,א משנה
pgu: צט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שנתערב ולדה בולד כלתה הגדילו התערובות ונשאו נשים ומתו בני הכלה חולצין ולא מייבמין שהוא ספק אשת אחיו ספק אשת אחי אביו בני הזקנה או חולצין או מייבמין שספק אשת אחיו ואשת בן אחיו מתו הכשרים התערובות לבני הזקנה חולצין ולא מייבמין שהוא ספק אשת אחיו ואשת אחי אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לבני הכלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחד</span> חולץ ואחד מייבם כהנת שנתערב ולדה בולד שפחתה הרי אלו אוכלים בתרומה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חולקין חלק אחד</span> בגור


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צט,ב משנה
pgu: צט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ואינן מטמאין למתים ואינן נושאין נשים בין כשרות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בין פסולות</span> הגדילו התערובות ושחררו זה את זה נושאין נשים ראויות לכהונה ואינן מטמאין למתים ואם נטמאו אינן סופגין הארבעים ואינן אוכלין בתרומה ואם אכלו אינן משלמין קרן וחומש ואינן חולקין על הגורן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומוכרין את התרומה</span> והדמים שלהן ואינן חולקין בקדשי המקדש ואין נותנים להם קדשים ואין מוציאין שלהם מידיהם ופטורין מן הזרוע ומן הלחיים ומן הקיבה ובכורו יהא רועה עד שיסתאב ונותנין עליו חומרי כהנים וחומרי ישראלים


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף צט,ב גמרא
pgu: צט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מתו הכשרים וכו':  אלא הנך משום דאיערוב להו הוו להו פסולין א``ר פפא אימא ומתו הודאין:  לבני הכלה אחד חולץ וכו':  דוקא מיחלץ והדר יבומי אבל יבומי ברישא לא דקפגע ביבמה לשוק:  כהנת שנתערב וכו':  חלק אחד פשיטא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חלק כאחד</span> תנן כמ``ד אין חולקין תרומה לעבד אא``כ רבו עמו דתניא אין חולקין תרומה לעבד אא``כ רבו עמו דברי ר' יהודה ר' יוסי אומר יכול שיאמר אם כהן אני תנו לי בשביל עצמי ואם עבד כהן אני תנו לי בשביל רבי במקומו של ר' יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היו מעלין מתרומה ליוחסין</span> במקומו של ר' יוסי לא היו מעלין מתרומה ליוחסין תניא אמר רבי אלעזר בר צדוק מימי לא העדתי אלא עדות אחד והעלו עבד לכהונה על פי העלו ס``ד השתא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בהמתן של צדיקים</span> אין הקב``ה מביא תקלה על ידן צדיקים עצמן לא כ``ש אלא אימא בקשו להעלות עבד לכהונה על פי חזא באתריה דר' יוסי ואזל ואסהיד באתריה דרבי יהודה ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עשרה אין חולקין</span> להם תרומה בבית הגרנות ואלו הן חרש שוטה וקטן טומטום ואנדרוגינוס והעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>והאשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>והערל</span> והטמא ונושא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שאינה הוגנת</span> לו וכולן משגרין להם לבתיהם חוץ מטמא ונושא אשה שאינה הוגנת לו בשלמא חרש שוטה וקטן לאו בני דיעה נינהו טומטום ואנדרוגינוס נמ


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף ק,א גמרא
pgu: ק
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בריה בפני עצמה נינהו</span> עבד נמי דלמא אתי לאסוקי מתרומה ליוחסין ערל וטמא משום דמאיסי נושא אשה שאינה הוגנת לו משום קנסא אלא אשה מאי טעמא לא פליגי בה רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משום גרושה</span> וחד אמר משום יחוד מאי בינייהו איכא בינייהו בי דרי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דמקרב למתא</span> ולא שכיחי בהו אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי נמי דמרחק</span> ושכיחי בה אינשי וכולן משגרין להם לבתיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חוץ מטמא</span> ונושא אשה שאינה הוגנת לו אבל ערל משגרינן ליה מאי טעמא משום דאניס טמא נמי הא אניס האי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נפיש אונסיה</span> והאי לא נפיש אונסיה תנו רבנן העבד והאשה אין חולקין להם תרומה בבית הגרנות ובמקום שחולקין נותנין לאשה תחלה ופוטרין אותה מיד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי קאמר</span> הכי קאמר במקום שחולקין מעשר עני נותנין לאשה תחלה מ``ט משום זילותא אמר רבא מרישא כי הוו אתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גברא ואתתא</span> לדינא קמאי הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שרינא תיגרא דגברא ברישא</span> אמינא דמיחייב במצות כיון דשמענא להא שרינא תיגרא דאתתא ברישא מ``ט משום זילותא:  הגדילו התערובות וכו':  שיחררו אי בעי אין אי לא בעי לא ואמאי לישא שפחה אינו יכול בת חורין אינו יכול אמר רבא אימא כופין אותן ומשחררין זה את זה:  נותנין עליהם חומרי וכו':  למאי הלכתא אמר רב פפא למנחתם נקמצת כמנחת ישראל ואינה נאכלת כמנחת כהנים הא כיצד הקומץ קרב בעצמו והשירים קריבין בעצמן איקרי כאן כל שממנו לאישים הרי הוא בבל תקטירו א``ר יהודה בריה דרבי שמעון בן פזי דמסיק להו לשום עצים כר' אלעזר דתניא רבי אלעזר אומר לריח ניחוח אי אתה מעלה אבל אתה מעלה לשום עצים הניחא לר' אלעזר אלא לרבנן מאי איכא למימר דעביד לה כר' אלעזר ברבי שמעון דתניא ר' אלעזר בר' שמעון אומר הקומץ קרב לעצמו והשירים מתפזרין על בית הדשן ואפילו רבנן לא פליגי עליה דרבי אלעזר ברבי שמעון אלא במנחת חוטא של כהנים דבת הקרבה היא אבל הכא אפי' רבנן מודו


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף ק,א משנה
pgu: ק
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שלא שהתה אחר בעלה שלשה חדשים ונשאת וילדה ואין ידוע אם בן תשעה לראשון אם בן שבעה לאחרון היו לה בנים מן הראשון ובנים מן השני <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חולצין ולא מייבמין</span> וכן הוא להם חולץ ולא מייב


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף ק,ב משנה
pgu: ק
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  היו לו אחים מן הראשון ואחים מן השני שלא מאותה האם הוא חולץ ומייבם והם אחד חולץ ואחד מייבם היה אחד ישראל ואחד כהן נושא אשה ראויה לכהן ואין מטמא למתים ואם נטמא אינו סופג את הארבעים אינו אוכל בתרומה ואם אכל אינו משלם קרן וחומש ואינו חולק על הגורן ומוכר התרומה והדמים שלו ואינו חולק בקדשי הקדשים ואין נותנין לו את הקדשים ואין מוציאין את שלו מידו ופטור מן הזרוע והלחיים והקיבה ובכורו יהא רועה עד שיסתאב ונותנין עליו חומרי כהנים וחומרי ישראלים היו שניהם כהנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוא אונן עליהם</span> והם אוננים עליו הוא אינו מטמא להם והם אינן מטמאים לו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הוא אינו יורש אותן</span> אבל הם יורשין אותו ופטור על מכתו ועל קללתו של זה ושל זה עולה במשמרו של זה ושל זה ואינו חולק אם היו שניהם במשמר אחד נוטל חלק אחד


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף ק,ב גמרא
pgu: ק
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דוקא מיחלץ והדר יבומי</span> אבל יבומי ברישא לא דקא פגע ביבמה לשוק אמר שמואל עשרה כהנים עומדים ופירש אחד מהם ובעל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הולד שתוקי</span> מאי שתוקי אילימא שמשתקים אותו מנכסי אביו פשיטא מי ידעינן אבוה מנו אלא שמשתקין אותו מדין כהונה מאי טעמא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0425' data-rgl='13'> במדבר כה </span> והיתה לו ולזרעו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אחריו</span> בעינן זרעו מיוחס אחריו וליכא מתקיף לה רב פפא אלא מעתה גבי אברהם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0117' data-rgl='7'> בראשית יז </span> להיות לך לאלהים ולזרעך אחריך התם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאי קא מזהר ליה רחמנא</span> הכי קאמר ליה לא תנסב <עובדת כוכבים> {גויה} ושפחה דלא ליזיל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>זרעך בתרה</span> מיתיבי ראשון ראוי להיות כהן גדול והא בעינן זרעו מיוחס אחריו וליכא זרעו מיוחס אחריו דרבנן וקרא אסמכתא בעלמא וכי גזור רבנן בזנות בנשואין לא גזור רבנן ובזנות מי גזור רבנן והתנן מי שלא שהתה אחר בעלה שלשה חדשים ונשאת וילדה מאי אחר בעלה אילימא אחר מיתת בעלה אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוא אונן עליהם</span> והם אוננים עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשלמא הוא אונן עליהם משכחת לה</span> בנשואין דשני וליקוט עצמות דקמא אלא הם אוננים עליו היכי משכחת לה קמא הא מית ליה ואלא בגרושה ומאי אחר בעלה אחר גט בעלה אימא סיפא הוא אין מטמא להם והם אינן מטמאין לו בשלמא הן אין מטמאין לו לחומרא דכל חד וחד דלמא לאו בריה הוא אלא הוא אין מטמא להם אמאי בשלמא לשני לא ליטמי ליה אלא לראשון ליטמי ליה ממה נפשך אי בריה הוא שפיר קא מטמא ליה ואי בר בתרא הוא שפיר קא מטמא ליה דחלל הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא לאו בזנות</span> ומאי אחר בעלה אחר בועלה וקתני סיפא עולה במשמר של זה ושל זה ותיובתא דשמואל אמר רב שמעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בממאנת</span> ממאנת מי קא ילדה והתני רב ביבי קמיה דרב נחמן שלש נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>משמשות במוך</span> קטנה מעוברת ומניקה קטנה שמא תתעבר ותמות מעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שמא תעשה עוברה סנדל</span> מניקה שמא תגמול את בנה וימות ואיזו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>היא</span> קטנה מבת אחת עשרה שנה ויום אחד עד בת שתים עשרה שנה ויום אחד פחות מיכן או יתר על כן משמשת כדרכה והולכת דברי רבי מאיר וחכמים אומרים אחת זו ואחת זו משמשת כדרכה והולכת ומן השמים ירחמו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26b6' data-rgl='6'> תהילים קטז </span> שומר פתאים ה' משכחת לה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בקידושי טעות</span> וכדרב יהודה אמר שמואל דאמר רב יהודה אמר שמואל משום רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='13'> במדבר ה </span> והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת ויש לך אחרת שאף על פי שלא נתפשה מותרת ואי זו זו שקדושיה קידושי טעות שאפילו בנה מורכב לה על כתפה ממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והולכת לה</span>


id: 3111
lvr: 31
prk: 11
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  היו שניהם כהנים וכו':  תנו רבנן הכה זה וחזר והכה זה קלל זה וחזר וקלל זה קלל שניהם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבת אחת</span> הכה שניהם בבת אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חייב</span></span> רבי יהודה אומר בבת אחת חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בזה אחר זה פטור</span> והתניא רבי יהודה אומר פטור בבת אחת תרי תנאי אליבא דרבי יהודה מאי טעמא דמאן דפטר אמר רבי חנינא נאמר ברכה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למטה</span> ונאמר ברכה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למעלה</span> מה למעלה שאין בה שותפות אף למטה שאין בה שותפות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איתקש הכאה לקללה</span>:  ועולה במשמרו וכו':  וכי מאחר דאינו חולק למה עולה למה עולה האמר בעינא דניעביד מצוה אלא עלה לא קתני אלא עולה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בעל כרחו</span> אמר רב אחא בר חנינא אמר אביי אמר רבי אסי אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משום פגם</span> משפחה:  ואם היו שניהם במשמר כו':  מאי שנא שני משמרות דלא דאזיל להא משמרה ומדחו ליה ואזיל להא משמרה ומדחו ליה משמר אחד נמי אזיל להאי בית אב ומדחו ליה אמר רב פפא הכי קאמר אם היו שניהם משמר אחד ובית אב אחד נוטל חלק אחד:
<BR


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קא,א משנה
pgu: קא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מצות חליצה בשלשה דיינין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואפילו שלשתן הדיוטות</span> חלצה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מנעל</span> חליצתה כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>באנפיליא</span> חליצתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פסולה</span> בסנדל שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עקב</span> כשר ושאין לו עקב פסול מן הארכובה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>למטה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>חליצה כשרה</span> מן הארכובה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למעלה</span> חליצה פסולה חלצה בסנדל שאין שלו או בסנדל של עץ או בשל שמאל בימין חליצה כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>חלצה בגדול</span> שהוא יכול להלוך בו או בקטן שהוא חופה את רוב רגלו חליצתה כשרה


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קא,א גמרא
pgu: קא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומאחר דאפילו שלשה הדיוטות דיינין למה לי הא קמ``ל דבעינן בשלשה שיודעים להקרות כעין דיינים תנינא להא דתנו רבנן מצות חליצה בשלשה שיודעין להקרות כעין דיינים רבי יהודה אומר בחמשה מ``ט דת``ק דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>זקני</span>ם</span> שנים ואין בית דין שקול מוסיפין עליהן עוד אחד הרי כאן שלשה ור' יהודה זקני שנים זקנים שנים ואין בית דין שקול מוסיפין עליהן עוד אחד הרי כאן ה' ות``ק האי זקני מאי עביד ליה מיבעי ליה לרבויי אפילו שלשה הדיוטות ורבי יהודה הדיוטות מנא ליה נפקא ליה מלעיני דאמר מר לעיני פרט לסומים ומדאיצטריך לעיני למעוטי סומים ש``מ דאפילו הדיוטות דאי סלקא דעתך סנהדרין בעינן למה לי למעוטי סומין מדתני רב יוסף נפקא דתני רב יוסף כשם שב``ד מנוקים בצדק כך ב``ד מנוקים מכל מו


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קא,ב גמרא
pgu: קא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3004' data-rgl='7'> שיר השירים ד </span> כולך יפה רעיתי ומום אין בך ואידך ההוא לעיני מאי עביד ליה ההוא לכדרבא הוא דאתא דאמר רבא צריכי דייני למיחזי רוקא דקא נפיק מפומא דיבמה דכתיב לעיני הזקנים וירקה ואידך נמי מיבעי ליה לכדרבא אין ה``נ ואלא הדיוטו' מנא ליה נפקא מ<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בישראל</span> ישראל כל דהו ואידך האי ישראל מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתני רב שמואל בר יהודה בישראל בב``ד של ישראל ולא בב``ד של גרים ואידך בישראל אחרינא כתיב ואידך מיבעי ליה לכדתניא א``ר יהודה פעם אחת היינו יושבין לפני רבי טרפון ובאה יבמה לחלוץ ואמר לנו ענו כולכם חלוץ הנעל ואידך מונקרא נפקא אלא מעתה וקראו שנים ודברו שנים הכי נמי לר' יהודה הרי כאן תשעה לרבנן הרי כאן שבעה ההוא מיבעי ליה לכדתניא וקראו לו ולא שלוחם ודברו אליו מלמד שמשיאין לו עצה ההוגנת לו שאם היה הוא ילד והיא זקנה הוא זקן והיא ילדה אומרים לו מה לך אצל ילדה מה לך אצל זקנה כלך אצל שכמותך ואל תכניס קטטה לתוך ביתך אמר רבא אר``נ הלכה חליצה בשלשה הואיל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וסתם לן תנא כוותיה</span> א``ל רבא לר``נ אי הכי מיאון נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דתנן</span> המיאון והחליצה בשלשה וכ``ת הכי נמי והתניא מיאון בית שמאי אומרים ב``ד מומחין וב``ה אומרים בב``ד ושלא בב``ד אלו ואלו מודים שצריך שלשה ר' יוסי בר' יהודה ור' אלעזר ברבי יוסי מכשירין בשנים ואמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן הלכה כאותו הזוג התם חד סתמא והכא תרי סתמי התם נמי תרי סתמי נינהו דתנן מיאנה או שחלצה בפניו ישאנה מפני שהוא בב``ד אלא התם תרי סתמי הכא תלתא סתמי מכדי הא סתמא והא סתמא מה לי חד סתם מה לי תרי סתם מה לי תלתא אלא אמר רב נחמן בר יצחק הואיל וסתם במקום מחלוקת דתנן סמיכת זקנים ועגלה ערופה בשלשה דברי ר' יוסי ר' יהודה אומר בחמשה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>החליצה והמיאונין בשלשה</span> ולא קפליג ר' יהודה ש``מ הדר ביה ר' יהודה ש``מ:  אמר רבא צריכי דייני למיקבע דוכתא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> ועלתה יבמתו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>השערה</span> אל הזקנים רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע עבדי עובדא בחמשה כמאן כר' יהודה והא הדר ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפרסומי מילתא</span> רב אשי איקלע לבי רב כהנא אמר ליה סליק מר לגבן למלויי בי חמשה אמר רב כהנא הוה קאימנא קמיה דרב יהודה ואמר לי תא סק <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לזירזא דקני</span> לאיצטרופי בי חמשה אמרו לו למה לי חמשה אמר להו כי היכי דליפרסם מילתא רב שמואל בר יהודה הוה קאי קמיה דרב יהודה אמר ליה סק תא לזירזא דקני לאצטרופי בי חמשה לפרסומי מילתא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תנינא</span> בישראל בב``ד ישראל ולא בב``ד של גרים <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואנא גר אנא</span> אמר רב יהודה כגון רב שמואל בר יהודה מפיקנא ממונא אפומיה מפיקנא ס``ד והא ע``פ שנים עדים אמר רחמנא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מרענא שטרא אפומיה</span> אמר רב


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קב,א גמרא
pgu: קב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  גר דן את חבירו דבר תורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl='15'> דברים יז </span> שום תשים עליך מלך אשר יבחר ה' אלהיך בו מקרב אחיך תשים עליך מלך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עליך הוא דבעינן מקרב אחיך</span> אבל גר דן את חבירו גר ואם היתה אמו מישראל דן אפי' ישראל ולענין חליצה עד שיהא אביו ואמו מישראל שנאמר ונקרא שמו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בישראל</span> אמר רבה אמר רב כהנא אמר רב אם יבא אליהו ויאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חולצין במנעל שומעין לו אין חולצין בסנדל אין שומעין</span> לו שכבר נהגו העם בסנדל ורב יוסף אמר רב כהנא אמר רב אם יבא אליהו ויאמר אין חולצין במנעל שומעין לו אין חולצין בסנדל אין שומעין לו שכבר נהגו העם בסנדל מאי בינייהו איכא בינייהו מנעל לכתחלה ולמ``ד אפי' לכתחלה והתנן חלצה במנעל חליצתה כשרה דיעבד אין לכתחלה לא ה``ה דאפילו לכתחלה ואיידי דבעי למיתני סיפא באנפיליא חליצתה פסולה דאפילו דיעבד תנא נמי רישא דיעבד ומנעל לכתחלה תנאי היא דתניא א``ר יוסי פעם אחת הלכתי לנציבין מצאתי זקן אחד אמרתי לו כלום אתה בקי בר' יהודה בן בתירא אמר לי הן ועל שולחני הוא תדיר כלום ראית שחלץ ביבמה אמר לי ראיתי שחלץ הרבה פעמים במנעל או בסנדל אמר לי וכי חולצין במנעל <והתורה אמרה נעלו ולא מנעלו> אמרתי לו א``כ מה ראה ר' מאיר לומר חלצה במנעל חליצתה כשירה רבי י<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עקב</span> אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משמו</span> חולצין במנעל לכתחלה ומאן דאמר לכתחלה לא מאי טעמא אילימא משום דהויא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פנתא</span> מעל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וארקתא</span> מעל דמעל והתורה אמרה מעל ולא מעל דמעל אי הכי אפילו דיעבד נמי לא גזירה משום מנעל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מרופט</span> אי נמי משום חצי מנעל אמר רב אי לאו דחמיתיה לחביבי דחלץ בסנדל דאית לה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שינצי</span>ן אנא לא הואי חליצנא אלא בסנדלא דטייעא דמיהדק טפי והאי דידן אע``ג דאית ביה חומרתא קטרינן ביה מיתנא כי היכי דתהוי חליצתה מעלייתא:  סימן התרת יבמה סנדל:  אמר רב יהודה אמר רב התרת יבמה לשוק <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בשמיטת רוב העקב</span> מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הותרו רצועות מנעל</span> וסנדל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>או ששמט</span> רוב הרגל חליצתה פסולה טעמא דשמט הוא הא שמטה היא חליצתה כשרה רוב הרגל אין רוב העקב לא לא היינו רוב הרגל היינו רוב העקב ואמאי קרו ליה רוב הרגל דכולא חיילא דכרעא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דחיס</span> מסייע ליה לר' ינאי דאמר ר' ינאי בין שהתיר הוא ושמטה היא בין שהתירה היא ושמט הוא חליצתה פסולה עד שתתיר היא ותשמיט היא בעי ר' ינאי קרעתהו מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שרפתהו</span> מהו גלויי כרעא בעינן והאיכא או דלמא חליצה בעינן וליכא תיקו בעא מיניה רבי נחמיה מרבה שני מנעלים זה על גב זה מהו ה``ד אילימא דשלפתיה לעילאי וקאי תתאי מעל אמר רחמנא ולא מעל דמעל לא צריכא דקרעתיה לעילאי ושלפתיה לתתאי וקאי עילאי מאי חליצה בעינן והא איכא או דלמא גלויי כרעא בעינן וליכ


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קב,ב גמרא
pgu: קב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ומי איכא כי האי גוונא אין דחזיוה רבנן לרב יהודה דנפק בחמשא זוזי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מוקי</span> לשוקא אמר רב יהודה אמר רב יבמה שהגדילה בין האחין מותרת לינשא לאחד מן האחין ואין חוששין שמא חלצה סנדל לאחד מהן טעמא דלא חזינן הא חזינן חיישינן והא תניא בין שנתכוון הוא ולא נתכוונה היא בין שנתכוונה היא ולא נתכוון הוא חליצתה פסולה עד שיתכוונו שניהם כאחד הכי קאמר אע``ג דחזינן אין חוששין שמא כוונו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואיכא דאמרי</span> טעמא דלא חזינן הא חזינן חוששין ודקא תנא בעי כוונה הני מילי לאישתרויי לעלמא אבל לאחין מיפסלא אמר רב יהודה אמר רב סנדל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>התפור בפשתן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין חולצין בו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1216' data-rgl='10'> יחזקאל טז </span> ואנעלך תחש ואימא תחש אין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מידי אחרינא</span> לא נעל נעל ריבה אי נעל נעל ריבה אפי' כל מילי נמי אם כן תחש מאי אהני ליה בעא מיניה רבי אלעזר מרב הוא של עור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תריסיותיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>של שער</span> מהו אמר ליה מי לא קרינן ביה ואנעלך תחש אי הכי כולו של שער נמי ההוא קרקא מקרי אמר ליה רב כהנא לשמואל ממאי דהאי וחלצה נעלו מעל רגלו מישלף הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='40'> ויקרא יד </span> וחלצו את האבנים אשר בהן הנגע ואימא זרוזי הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl='3'> במדבר לא </span> החלצו מאתכם אנשים לצבא התם נמי שלופי מביתא לקרבא והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2736' data-rgl='15'> איוב לו </span> יחלץ עני בעניו בשכר עניו יחלצו מדינה של גיהנם אלא הא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2634' data-rgl='8'> תהילים לד </span> חונה מלאך ה' סביב ליראיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ויחלצם</span> בשכר יראיו יחלצם מדינה של גיהנם אלא הא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1058' data-rgl='11'> ישעיהו נח </span> ועצמותיך יחליץ ואמר רבי אלעזר זו מעולה שבברכות ואמר רבא זרוזי גרמי אין משמע הכי ומשמע הכי דהכא אי ס``ד זרוזי הוא א``כ לכתוב רחמנא וחלצה נעלו ברגלו אי כתב רחמנא ברגלו ה``א ברגלו אין בשוקו לא כתב רחמנא מעל רגלו דאפילו בשוקו א``כ לכתוב רחמנא במעל רגלו מאי מעל רגלו ש``מ מישלף הוא אמר ליה ההוא מינא לר``ג עמא דחלץ ליה מריה מיניה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1305' data-rgl='6'> הושע ה </span> בצאנם ובבקרם ילכו לבקש את ה' ולא ימצאו חלץ מהם אמר ליה שוטה מי כתיב חלץ להם חלץ מהם כתיב ואילו יבמה דחלצו לה אחין מידי מששא אית ביה:  באנפיליא חליצתה פסולה כו':  למימרא דאנפיליא לאו מנעל הוא ותנן נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין התורם</span> נכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא בפרגוד חפות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולא באנפיליא</span> ואין צריך לומר במנעל וסנדל לפי שאין נכנסין במנעל וסנדל לעזרה ורמינהו אחד מנעל וסנדל ואנפיליא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא יטייל בהן</span> לא מבית לבית ולא ממטה למטה אמר אביי דאית ביה כתיתי ומשום תענוג אמר ליה רבא ומשום תענוג בלא מנעל ביום הכפורים מי אסירי והא רבה בר רב הונא כריך סודרא אכרעיה ונפיק אלא אמר רבא לא קשיא כאן באנפיליא של עור כאן באנפיליא של בגד ה``נ מסתברא דאי לא תימא הכי קשיא יום הכפורים איום הכפורים דתניא לא יטייל אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בקורדקיסין</span> בתוך ביתו אבל מטייל הוא באנפילין בתוך ביתו אלא לאו ש``מ כאן באנפיליא של עור כאן באנפיליא של בגד ש``מ תניא כוותיה דרבא חלצה במנעל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>הנפרם</span> שחופה את רוב הרגל בסנדל הנפחת שמקבל את רוב הרגל בסנדל של שעם ושל סיב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>בקב הקיטע</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>במוק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בסמיכת הרגלים</span> באנפיליא של עור והחולצת מן הגדו


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קג,א גמרא
pgu: קג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  בין עומד בין יושב בין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מוטה</span> והחולצת מן הסומא חליצתה כשרה אבל במנעל הנפרם שאין חופה את רוב הרגל בסנדל הנפחת שאינו מקבל את רוב הרגל ובסמיכת הידים וב<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אנפיליא של בגד</span> וחולצת מן הקטן חליצתה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קב הקיטע</span> מני רבי מאיר היא דתנן הקיטע <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יוצא</span> בקב שלו דברי רבי מאיר ר' יוסי אוסר באנפיליא של בגד אתאן לרבנן אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מדסיפא רבנן</span> רישא נמי רבנן ורישא במחופה עור אמר ליה רבא אבל אין מחופה עור מאי פסול אי הכי אדתני סיפא באנפיליא של בגד ליפלוג בדידה בד``א במחופה עור אבל אין מחופה עור פסול אלא אמר רבא מדרישא רבי מאיר סיפא נמי רבי מאיר האי מגין והאי לא מגין אמר אמימר האי מאן דחליץ צריך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למדחסיה</span> לכרעיה אמר ליה רב אשי לאמימר והתניא בין עומד בין יושב בין מוטה אימא ולעולם דדחיס לכרעיה ואמר אמימר האי מאן דמסגי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על ליחתא דכרעיה</span> לא חליץ אמר ליה רב אשי לאמימר והתניא סמוכות ה<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>רגלים</span> לאו דחליץ בה איהו לא דיהיב ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לאחר</span> וחליץ אמר רב אשי למאי דקאמר אמימר לאו בר אובא חליץ ולאו בר קיפוף חליץ:  מן הארכובה ולמטה כו':  ורמינהי רגלים <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פרט לבעלי קבין</span> שאני הכא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='9'> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מעל רגלו</span> אי הכי למעלה מן הארכובה נמי מעל ולא מעל דמעל אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שמע מינה</span> האי איסתוירא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עד ארעא נחית</span> דאי סלקא דעתך מיפסק פסיק הוה ליה איהו מעל ושוקא מעל דמעל אמר רב אשי אפילו תימא מיפסק פסיק כל דבהדי כרעא ככרעא דמי:  מן הארכובה ולמעלה:  מתיב רב כהנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl='57'> דברים כח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ובשליתה היוצאת מ<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>בין רגליה</span></span> אמר אביי בשעה שכורעת לילד <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נועצת עקביה בירכותיה</span> ויולדת ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='08b19' data-rgl='25'> שמואל ב יט </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לא עשה רגליו</span> ולא עשה שפמו לישנא מעליא תא שמע<span class='tlm-sfr' data-chp='08a24' data-rgl='3'> שמואל א כד </span> ויבא שאול <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>להסך את רגליו</span> לישנא מעליא ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0703' data-rgl='24'> שופטים ג </span> אך מסיך הוא רגליו בחדר המקירה לישנא מעליא בין רגליה כו' לישנא מעליא אמר רבי יוחנן שבע בעילות בעל אותו רשע באותו היום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0705' data-rgl='27'> שופטים ה </span> בין רגליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כרע נפל שכב</span> בין רגליה כרע נפל באשר כרע שם נפל שדוד והא קא מתהניא מעבירה אמר רבי יוחנן משום ר``ש בן יוחי כל טובתן של רשעי


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קג,ב גמרא
pgu: קג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רעה היא</span> אצל צדיקים שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0131' data-rgl='24'> בראשית לא </span> השמר לך פן תדבר עם יעקב מטוב עד רע בשלמא רע לחיי אלא טוב אמאי לא אלא ש``מ טובתן של רשעים רעה היא אצל צדיקים בשלמא התם דלמא מדכר ליה שמא <דעבודת כוכבים> {דעבודה זרה} אלא הכא מאי רעה איכא דקא שדי בה זוהמא דא``ר יוחנן בשעה שבא נחש על חוה הטיל בה זוהמא ישראל שעמדו על הר סיני פסקה זוהמתן <עובדי כוכבים> {גוים} שלא עמדו בהר סיני לא פסקה זוהמתן:  חלצה במנעל שאינו שלו וכו':  תנו רבנן נעלו אין לי אלא נעלו נעל של כל אדם מנין ת``ל נעל נעל מכל מקום א``כ מה ת``ל נעלו נעלו הראוי לו פרט לגדול שאין יכול להלוך בו ופרט לקטן שאינו חופה רוב רגלו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>פרט לסנדל המסוליים</span> שאין לו עקב אביי הוה קאי קמיה דרב יוסף אתאי יבמה לחלוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הב ליה סנדלך</span> יהיב ליה סנדלא דשמאלא א``ל אימר דאמור רבנן דיעבד לכתחלה מי אמר א``ל אי הכי סנדל שאין שלו נמי אימר דאמור רבנן דיעבד לכתחלה מי אמור א``ל הכי קאמינא לך <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הב ליה ואקני ליה</span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סנדל של עץ</span>:  מאן תנא אמר שמואל ר``מ היא דתנן הקיטע יוצא בקב שלו דברי ר``מ ר' יוסי אוסר אבוה דשמואל אומר במחופה עור ודברי הכל:  אמר רב פפי משמיה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>סנדל המוסגר</span> לא תחלוץ בו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואם חלצה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>חליצתה כשרה</span></span> סנדל המוחלט לא תחלוץ בו ואם חלצה חליצתה פסולה רב פפא משמיה דרבא אמר אחד סנדל המוסגר ואחד סנדל המוחלט לא תחלוץ בו ואם חלצה חליצתה כשרה מיתיבי בית המוסגר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מטמא מתוכו</span> מוחלט מתוכו ומאחוריו וזה וזה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מטמאין בביאה</span> ואי ס``ד כדמכתת דמי והא בעינן<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='46'> ויקרא יד </span> והבא אל הבית וליכא שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='45'> ויקרא יד </span> ונתץ את הבית אפילו בשעת נתיצה קרוי בית ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מטלית</span> שיש בו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שלש על שלש</span> אף על פי שאין בו כזית <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כיון שנכנס רובה לבית טהור טמאתהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מאי לאו מוחלטת</span> לא מוסגרת אי הכי אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היו בה כמה זיתים</span> כיון שנכנס ממנה כזית לבית טהור טמאתהו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אי אמרת בשלמא מוחלטת</span> היינו דאיתקש למת אלא אי אמרת מוסגרת אמאי איתקש למת שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0313' data-rgl='52'> ויקרא יג </span> ושרף את הבגד אפילו בשעת שריפה קרוי בגד <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וליגמר מיניה</span> איסור מטומאה לא גמרינן אמר רבא הלכתא אחד סנדל המוסגר ואחד סנדל שמוחלט ואחד סנדל של <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} לא תחלוץ ואם חלצה חליצתה כשרה של תקרובת <עבודת כוכבים> {עבודה זרה


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושל עיר הנדחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ושל זקן העשוי לכבודו</span> לא תחלוץ ואם חלצה חליצתה פסולה א``ל רבינא לרב אשי מאי שנא זקן העשוי לכבודו דלאו להילוכא עביד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דבי דינא נמי</span> לאו להילוכא עביד א``ל אילו מסגי ביה שלוחא דבי דינא מי קפיד עליה דיינא


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,א משנה
pgu: קד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חלצה בלילה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חליצתה כשרה</span> ורבי אלעזר פוסל בשמאל חליצתה פסולה ור' אלעזר מכשיר


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,א גמרא
pgu: קד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לימא בהא קמיפלגי דמר סבר מקשינן ריבים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לנגעים</span> ומר סבר לא מקשינן ריבים לנגעים לא דכ``ע לא מקשינן ריבים לנגעים דאי מקשינן אפילו גמר דין בלילה נמי לא והכא בהא קמיפלגי מר סבר חליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כתחלת דין דמיא</span> ומר סבר חליצה כגמר דין דמיא רבה בר חייא קטוספאה עבד עובדא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במוק</span> וביחידי ובלילה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כמה רב גובריה</span> דעביד כיחידאה מאי קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אי מוק סתמא תניא</span> אי לילה סתמא תניא אלא יחידי קא קשיא ליה היכי עביד ביחידי דיחידאה קתני לה דתנן חלצה בשנים או בשלשה ונמצא אחד מהן קרוב או פסול חליצתה פסולה ור``ש ורבי יוחנן הסנדלר מכשירים ומעשה באחד שחלץ בינו לבינה בבית האסורים ובא מעשה לפני ר``ע והכשיר ואמר רב יוסף בר מניומי [אמר רב נחמן] אין הלכה כאותו הזוג ואב``א כולהו נמי יחידאה קתני להו דתניא א``ר ישמעאל בר' יוסי אני ראיתי את רבי ישמעאל בן אלישע שחלץ במוק ביחידי ובלילה:  בשמאל חליצתה כו':  מ``ט דרבנן אמר עולא ילפינן רגל<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=''> ויקרא יד </span> רגל ממצורע מה להלן דימין אף כאן דימין ורבי אלעזר לא יליף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רגל רגל ממצורע</span> והתניא ר``א אומר מנין לרציעה שהיא באזן הימנית נאמר כאן אזן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ונאמר להלן אזן</span> מה להלן ימין אף כאן ימין אמר רב יצחק בר יוסף אמר ר' יוחנן מוחלפת השיטה רבא אמר לעולם לא תיפוך אזן אזן מופני רגל רגל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא מופני</span> וכי לא מופני מאי פירכא איכא איכא למיפרך מה למצורע שכן טעון עץ ארז ואזוב ושני תולעת


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,א משנה
pgu: קד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  חלצה ורקקה אבל לא קראה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חליצתה כשרה</span> קראה ורקקה אבל לא חלצה חליצתה פסולה חלצה וקראה אבל לא רקקה רבי אלעזר אומר חליצתה פסולה ר``ע אומר חליצתה כשר


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,ב משנה
pgu: קד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אמר ליה רבי אלעזר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='9'> דברים כה </span> ככה יעשה כל דבר שהוא מעשה מעכב א``ל רבי עקיבא משם ראיה ככה יעשה לאיש כל דבר שהוא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מעשה באיש</span> החרש שנחלץ והחרשת שחלצה וחולצת לקטן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חליצתה פסולה</span> קטנה שחלצה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תחלוץ</span> משתגדיל ואם לא חלצה חליצתה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חלצה בשנים</span> או בשלשה ונמצא אחד מהן קרוב או פסול חליצתה פסולה רבי שמעון ורבי יוחנן הסנדלר מכשירין ומעשה באחד שחלץ בינו לבינה בבית האסורים ובא מעשה לפני רבי עקיבא והכשיר


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קד,ב גמרא
pgu: קד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבא השתא דאמרת קריאה לא מיעכבא לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלם ואלמת</span> שחלצו חליצתן כשירה תנן חרש שנחלץ והחרשת שחלצה והחולצת מן הקטן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חליצתה פסולה</span> מ``ט לאו משום דלא בני קרייה נינהו לא משום דלאו בני דעה נינהו אי הכי אלם ואלמת נמי אמר רבא אלם ואלמת בני דעה נינהו ופומייהו הוא דכאיב להו והא אמרי דבי רבי ינאי לפי שאינו באמר ואמרה אלא כי אתמר דרבא אסיפא אתמר חרש שנחלץ והחרשת שחלצה והחולצת מן הקטן חליצתה פסולה אמר רבא השתא דאמרת קרייה מעכבא לפיכך אלם ואלמת שחלצו חליצתן פסולה ומתניתין כר' זירא דאמר ר' זירא כל הראוי לבילה אין בילה מעכבת בו וכל שאין ראוי לבילה בילה מעכבת שלחו ליה לאבוה דשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>יבמה שרקקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תחלוץ</span> מכלל דאיפסלא לה מאחין מני אילימא ר' עקיבא השתא ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במקום מצוה</span> דאיכא למימר מידי דהוה אאימורים דכי ליתנהו לא מעכבי וכי איתנהו מעכבי אמר ר``ע לא מעכבא מאחין איפסלא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא לר' אלעזר</span> והא שני דברים המתירין נינהו ושני דברים המתירין אין מעלין זה בלא זה אלא כרבי דתניא כבשי עצרת אין מקדשין הלחם אלא בשחיטה כיצד שחטן לשמן וזרק דמן לשמן קדש הלחם שחט שלא לשמן וזרק לשמן לא קדש הלחם שחטן לשמן וזרק דמן שלא לשמן קדוש ואינו קדוש דברי רבי ר' אלעזר בר``ש אומר לעולם אינו קדוש עד שישחוט לשמן ויזרוק דמן לשמן ומי אמר ר' עקיבא רקיקה לא פסלה והתניא חלצה ול


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קה,א גמרא
pgu: קה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  רקקה ולא קראה חליצתה כשירה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רקקה ולא חלצה ולא קראה חליצתה פסולה</span> קראה ולא רקקה ולא חלצה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין כאן בית מיחוש</span> מני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אילימא</span> רבי אליעזר חלצה ולא רקקה ולא קראה חליצתה כשירה והא אמר רבי אליעזר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='9'> דברים כה </span> ככה יעשה דבר שהוא מעשה מעכב אלא פשיטא רבי עקיבא וקתני רקקה ולא חלצה ולא קראה חליצתה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>למאן</span> אילימא לעלמא פשיטא מי הויא חליצה דאישתריא לעלמא אלא לאו לאחין שמע מינה ולר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי שנא רקיקה</span> ומאי שנא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>קרייה</span> קרייה דאיתא בין בתחלה בין בסוף לא מיחלפא ליה רקיקה דבתחלה ליתא ולבסוף איתא מיחלפא ליה ואתו למישרי חלוצה לאחין ואיכא דאמרי הכי שלחו ליה יבמה שרקקה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תחלוץ</span> ואינה צריכה לרוק פעם אחרת כי ההיא דאתיא לקמיה דרבי אמי הוה יתיב רבי אבא בר ממל קמיה רקקה מקמי דתחלוץ אמר ליה רבי אמי חלוץ לה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושרי לה תיגרא</span> אמר ליה ר' אבא והא בעינן מירק הא רקקה לה ותירוק ומה בכך נפיק מיניה חורבא דאי אמרת תיהדר ותירוק <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמרי רקיקה קמייתא לית בה מששא</span> ואתי למישרי חלוצה לאחין והא בעינן כסדרן כסדרן לא מעכבא הוא סבר דחויי קא מדחי ליה נפק דק ואשכח דתניא בין שהקדים חליצה לרקיקה בין שהקדים רקיקה לחליצה מה שעשה עשוי לוי נפק לקרייתא בעו מינה גידמת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מהו שתחלוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יבמה שרקקה דם מהו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='3410' data-rgl='21'> דנייאל י </span> אבל אגיד לך את הרשום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכתב אמת</span> מכלל דאיכא כתב שאינו אמת לא הוה בידיה אתא שאיל בי מדרשא אמרו ליה מי כתיב וחלצה ביד ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מי כתיב וירקה רוק</span> אבל אגיד לך הרשום בכתב אמת וכי יש כתב שאינו אמת לא קשיא כאן בגזר דין שיש עמו שבועה כאן בגזר דין שאין עמו שבועה כדרב שמואל בר אמי דאמר רב שמואל בר אמי אמר רבי יונתן מנין לגזר דין שיש עמו שבועה שאינו מתקרע שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='08a03' data-rgl='14'> שמואל א ג </span> לכן נשבעתי לבית עלי אם יתכפר עון בית עלי בזבח ובמנחה עד עולם אמר רבה בזבח ובמנחה אינו מתכפר אבל מתכפר הוא בדברי תורה אביי אמר בזבח ובמנחה אינו מתכפר אבל מתכפר בגמילות חסדים רבה ואביי מדבית עלי קאתו רבה דעסק בתורה חיה ארבעין שנין אביי דעסק בתורה ובגמילות חסדים חיה שיתין שנין ת``ר משפחה אחת היתה בירושלים שהיו מתים כבן שמנה עשרה שנה באו והודיעו את רבן יוחנן בן זכאי אמר להם שמא ממשפחת עלי אתם שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='08a02' data-rgl='33'> שמואל א ב </span> וכל מרבית ביתך ימותו אנשים לכו ועסקו בתורה ותחיו הלכו ועסקו בתורה וחיו והיו קורין אותן משפחת יוחנן על שמו אמר רב שמואל בר אוניא אמר רב מנין לגזר דין של צבור שאינו נחתם אינו נחתם והא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1102' data-rgl='22'> ירמיהו ב </span> כי אם תכבסי בנתר ותרבי לך בורית נכתם עונך לפני אלא מנין שאפי' נחתם מתקרע שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl=''> דברים ד </span> מי כה' אלהינו בכל קראנו אליו והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1055' data-rgl='6'> ישעיהו נה </span> דרשו ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בהמצאו</span> לא קשיא הא ביחיד הא בציבור יחיד אימת אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אלו עשרה ימים שבין ר``ה ליוה``כ שלחו ליה לאבוה דשמואל יבמה שרקקה דם תחלוץ לפי שאי אפשר לדם בלא צחצוח רוק מיתיבי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יכול יהא דם היוצא מפיו</span> ומפי האמה טמא ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl=' 2, 25, 3, 30, 4, 9'> ויקרא טו </span> זובו טמא ואין דם היוצא מפיו ומפי האמה טמא אלא טהור ל``ק כאן ב<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מוצצת</span> כאן בשותת:  חרש שנחלץ וכו'


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קה,ב גמרא
pgu: קה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זו דברי ר' מאיר</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אבל חכמים אומרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין חליצת קטן כלום</span>:  קטנה שחלצה וכו':  אמר רב יהודה אמר רב זו דברי ר``מ דאמר איש כתוב בפרשה ומקשינן אשה לאיש אבל חכמים אומרים איש כתיב בפרשה אשה בין גדולה בין קטנה מאן חכמים רבי יוסי היא דר' חייא ור' שמעון בר רבי הוו יתבי פתח חד מינייהו ואמר המתפלל צריך שיתן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עיניו למטה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='09a09' data-rgl='3'> מלכים א ט </span> והיו עיני ולבי שם כל הימים וחד אמר עיניו למעלה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3203' data-rgl='41'> איכה ג </span> נשא לבבנו אל כפים אדהכי אתא ר' ישמעאל בר' יוסי לגבייהו אמר להו במאי עסקיתו אמרו ליה בתפלה אמר להו כך אמר אבא המתפלל צריך שיתן עיניו למטה ולבו למעלה כדי שיתקיימו שני מקראות הללו אדהכי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אתא רבי למתיבתא</span> אינהו דהוו קלילי יתיבו בדוכתייהו רבי ישמעאל ברבי יוסי אגב יוקריה הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מפסע ואזיל</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבדן</span> מי הוא זה שמפסע על ראשי עם קדוש אמר ליה אני ישמעאל בר' יוסי שבאתי ללמוד תורה מרבי אמר ליה וכי אתה הגון ללמוד תורה מרבי אמר ליה וכי משה היה הגון ללמוד תורה מפי הגבורה אמר ליה וכי משה אתה אמר ליה וכי רבך אלהים הוא אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שקליה רבי למטרפסיה</span> דקאמר ליה רבך ולא רבי אדהכי אתיא יבמה לקמיה דרבי אמר ליה רבי לאבדן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פוק בדקה</span> לבתר דנפק אמר ליה ר' ישמעאל כך אמר אבא איש כתוב בפרשה אבל אשה בין גדולה בין קטנה אמר ליה תא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא צריכת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כבר הורה זקן</span> קמפסע אבדן ואתי אמר ליה רבי ישמעאל בר' יוסי מי שצריך לו עם קדוש יפסע על ראשי עם קדוש מי שאין צריך לו עם קדוש היאך יפסע על ראשי עם קדוש אמר ליה רבי לאבדן קום בדוכתיך תאנא באותה שעה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נצטרע אבדן</span> וטבעו שני בניו ומאנו שתי כלותיו אמר רב נחמן בר יצחק בריך רחמנא דכספיה לאבדן בהאי עלמא אמר ר' אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מדבריו של ברבי</span> נלמוד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קטנה חולצת</span> בפעוטות רבא אמר עד שתגיע <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לעונת נדרים</span> והלכתא עד שתביא שתי שערות:  חלצה בשנים וכו':  אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אין הלכה כאותו הזוג</span> והא אמר ר``נ חדא זימנא דאמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן חליצה בשלשה צריכי דאי איתמר הך קמייתא הוה אמינא ה``מ לכתחילה אבל דיעבד אפי' תרי קמ``ל אין הלכה כאותו הזוג ואי אשמועינן אין הלכה כאותו הזוג אלא כתנא קמא ה``א דיעבד אבל לכתחילה ליבעי חמשה צריכא:  מעשה שחלצו כו':  בינו לבינה מי ידענא אמר רב יהודה אמר שמואל ועדים רואין אותו מבחוץ איבעיא להו מעשה שחלצו בינו לבינה אבראי ובא מעשה לפני ר``ע בבית האסורין או דלמא מעשה שחלצו בינו לבינה בבית האסורין אמר רב יהודה אמר רב בבית האסורין היה מעשה ולבית האסורין בא מעש


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קו,א גמרא
pgu: קו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן חליצה מוטעת כשרה אי זו היא חליצה מוטעת אמר ר``ל כל שאומרים לו חלוץ ובכך אתה כונסה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמר ליה</span> רבי יוחנן אני שונה בין שנתכוון הוא ולא נתכוונה היא בין שנתכוונה היא ולא נתכוון הוא חליצתה פסולה עד שיתכוונו שניהם כאחד ואת אמרת חליצתה כשירה אלא כל שאומרים לו חלוץ לה ע``מ שתתן לך מאתים זוז תניא נמי הכי חליצה מוטעת כשירה אי זו היא חליצה מוטעת כל שאומרים חלוץ לה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>על מנת שתתן לך מאתים זוז</span> ומעשה באשה אחת שנפלה לפני יבם שאין הגון לה ואמרו לו חלוץ לה על מנת שתתן לך מאתים זוז ובא מעשה לפני רבי חייא והכשירה ההוא דאתא לקמיה דרבי חייא בר אבא אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בתי עמודי</span> אמרה ליה אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ישיבתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זו היא עמידתה</span> אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ידעת ליה</span> אמרה ליה אין ממונא הוא דחזא לה וקבעי למיכליה מינה אמר לה לא ניחא לך אמרה ליה לא אמר ליה חלוץ לה ובכך אתה כונסה לבתר דחלץ לה אמר ליה השתא מינך אפסלא לה חלוץ לה חליצה מעלייתא כי היכי דתישתרי לעלמא בת חמוה דרב פפא נפלה לפני יבם שאין הגון לה אתא לקמיה דאביי אמר ליה חלוץ לה ובכך אתה כונסה אמר ליה רב פפא לא סבר לה מר להא דאמר רבי יוחנן ואלא היכי אימא ליה אמר ליה חלוץ לה ע``מ שתתן לך מאתים זוז לבתר דחלץ לה אמר לה זיל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הב ליה</span> אמר ליה משטה אני בך עבדה ליה מי לא תניא הרי שהיה בורח מבית האסורין והיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מעברא</span> לפניו ואמר ליה טול דינר והעבירני אין לו אלא שכרו אלמא אמר ליה משטה אני בך הכא נמי משטה אני בך אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אבוך היכא</span> א``ל במתא אימך היכא א``ל במתא יהיב בהו עיניה ושכיבן:  ת``ר חליצה מוטעת כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גט מוטעה פסול</span> חליצה מעושית פסולה גט מעושה כשר היכי דמי אי דאמר רוצה אני אפי' חליצה נמי ואי לא אמר רוצה אני גט נמי לא הכי קאמר חליצה מוטעת לעולם כשר וגט מוטעה לעולם פסול חליצה מעושית וגט מעושה זימנין כשר וזימנין פסול הא דאמר רוצה אני הא דלא אמר רוצה אני דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='25'> ויקרא כב </span> יקריב אותו מלמד שכופין אותו יכול בעל כרחו ת``ל לרצונו הא כיצד כופין אותו עד שיאמר רוצה אני וכן אתה מוצא בגיטי נשים כופין אותו עד שיאמר רוצה אני אמר רבא אמר רב סחורה אמר רב הונא חולצין אע``פ שאין מכירין ממאנין אע``פ שאין מכירין <span class='tlm-rsh' data-nro='19'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>לפיכך</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כותבין גט חליצה</span></span> אלא אם כן מכירין ואין כותבין גט מיאון אלא אם כן מכירין דחיישינן לבית דין טועין ורבא דידיה אומר אין חולצין אלא אם כן מכירין ואין ממאנין אא``כ מכירין לפיכך כותבין גט חליצה אף על פי שאין מכירין וכותבין גט מיאון אף על פי שאין מכירין ולא חיישינן לבית דין טועין


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קו,ב משנה
pgu: קו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מצות חליצה בא הוא ויבמתו לבית דין והן משיאין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עצה ההוגנת לו</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='8'> דברים כה </span> וקראו לו זקני עירו ודברו אליו והיא אומרת מאן יבמי להקים לאחיו שם בישראל לא אבה יבמי והוא אומר לא חפצתי לקחתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בלשון הקדש היו אומרים</span> ונגשה יבמתו אליו לעיני הזקנים וחלצה נעלו מעל רגלו וירקה בפניו רוק הנראה לדיינים וענתה ואמרה ככה יעשה לאיש אשר לא יבנה את בית אחיו עד כאן היו מקרין וכשהקרא רבי הורקנוס תחת האלה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בכפר עיטם</span> וגמר את כל הפרשה הוחזקו להיות גומרין כל הפרשה ונקרא שמו בישראל בית חלוץ הנעל מצוה בדיינין ולא מצוה בתלמידים רבי יהודה אומר מצוה על כל העומדים שם לומר חלוץ הנעל


id: 3112
lvr: 31
prk: 12
nru: דף קו,ב גמרא
pgu: קו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה מצות חליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קוראה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וקורא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חולצת ורוקקה וקוראה</span> מאי קמשמע לן מתני' היא הא קמשמע לן מצוה הכי ואי אפיך לית לן בה תניא נמי הכי בין שהקדים חליצה לרקיקה ובין שהקדים רקיקה לחליצה מה שעשה עשוי אמר אביי האי מאן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דמקרי גט חליצה</span> לא ליקרי לדידה לא לחודיה ואבה יבמי לחודיה דמשמע אבה יבמי אלא לא אבה יבמי ולא ליקרי לדידיה לא לחודיה חפצתי לחודיה דמשמע חפצתי לקחתה אלא לא חפצתי לקחתה רבא אמר אפסוקי מילתא היא ואפסוקי מילתא לית לן בה רב אשי אשכחיה לרב כהנא דקמצטער ומקרי לה לא אבה יבמי אמר ליה לא סבר ליה מר להא דרבא אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מודה רבא בלא אבה יבמי</span> אמר אביי האי מאן דכתב גיטא דחליצתא ליכתוב הכי אקרינוה לדידה מן מאן יבמי עד אבה יבמי ואקרינוהו לדידיה מן לא עד לקחתה ואקרינוה לדידה מן ככה ועד חלוץ הנעל מר זוטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>משרטט</span> וכתיב לכולא פרשה מתקיף לה מר בר אידי והא לא ניתן ליכתב והלכתא כוותיה דמר זוטרא אמר אביי רקקה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וקלטתו הרוח</span> לא עשתה ולא כלום מאי טעמא וירקה בפניו בעינן הלכך הוא ארוך והיא גוצה קלטתהו הרוח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>איכא בפניו</span> היא ארוכה והוא גוץ בעינן עד דמטי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>להדי אפיה</span> והדר אזיל אמר רבא אכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תומא</span> ורקתה אכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>גרגישתא</span> ורקתה לא עשתה ולא כלום מאי טעמא וירקה מעצמה בעינן וליכא ואמר רבא צריכי דייני למיחזי רוקא כי נפיק מפומא דיבמה דכתיב לעיני הזקנים וירקה:  ונקרא שמו בישראל בית חלוץ הנעל מצוה בדיינין ולא בתלמידים:  תניא א``ר יהודה פעם אחת היינו יושבים לפני רבי טרפון ובאתה יבמה לחלוץ ואמר לנו ענו כולכם חלוץ הנעל חלוץ הנעל חלוץ הנעל:
<BR


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קז,א משנה
pgu: קז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בית שמאי אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין ממאנין</span> אלא ארוסות ובית הלל אומרים ארוסות ונשואות ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבעל</span> ולא ביבם וב``ה אומרים בבעל וביבם ב``ש אומרים בפניו ובית הלל אומרים בפניו ושלא בפניו ב``ש אומרים בב``ד וב``ה אומרים בב``ד ושלא בב``ד אמרו להם ב``ה לבית שמאי ממאנת והיא קטנה אפילו ד' וה' פעמים אמרו להם ב``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין בנות ישראל הפקר</span> אלא ממאנת וממתנת עד שתגדיל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותמאן</span> ותנשא


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קז,א גמרא
pgu: קז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר שמואל מאי טעמא דבית שמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לפי שאין תנאי</span> בנשואין ואי נשואה תמאן אתי למימר יש תנאי בנשואין נכנסה לחופה ולא נבעלה מאי איכא למימר לפי שאין תנאי בחופה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מסר האב</span> לשלוחי הבעל מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא פלוג רבנן</span> ובית הלל מידע ידעי דנישואי קטנה דרבנן נינהו רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו טעמא דבית שמאי לפי שאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות נכנסה לחופה ולא נבעלה מאי איכא למימר לא ניחא ליה דתיהוי חופה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דאיסורא</span> מסר האב לשלוחי הבעל מאי איכא למימר לא פלוג רבנן ובית הלל כיון דאיכא קדושין וכתובה לא אתו למימר דבעילתו בעילת זנות רב פפא אמר טעמא דב``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>משום פירי</span> טעמא דב``ה משום פירי טעמא דב``ש משום פירי דאי אמרת נשואה תמאן שמיט ואכיל להו מינה דסוף סוף למיפק קיימא ובית הלל אדרבה כיון דאמרת תמאן אשבוחי משבח להו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>סבר דאי לא</span> עייצי לה קרוביה ומפקי לה מיניה רבא אמר היינו טעמא דב``ש שאין אדם טורח <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בסעודה</span> ומפסידה וב``ה תרוייהו ניחא להו כדי דליפוק עלייהו קלא דאישות:  ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבעל</span> וכו':  אמר רבי אושעיא ממאנת למאמרו ואינה ממאנת לזיקתו אמר רב חסדא מאי טעמא דרבי אושעיא מאמר דמדעתה מציא עקרא זיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דבעל כרחה</span> לא מציא עקרא והרי ביאה דבעל כרח


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומציא עקרא</span> אלא ביאה ומאמר דהוא קעביד מציא עקרא זיקה דרחמנא רמא עלה לא מציא עקרא עולא אמר ממאנת אף לזיקתו מאי טעמא נישואי קמאי קא עקרא איתיביה רבא לעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כל שיכולה למאן</span> ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מיאנה</span> צרתה חולצת ולא מתייבמת ואמאי תמאן השתא ותעקרינהו לנישואי קמאי ותתייבם צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>צרת ערוה שאני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דתני רמי בר יחזקאל</span> מיאנה בבעל מותרת לאביו ביבם אסורה לאביו אלמא בשעת נפילה נראית ככלתו הכא נמי בשעת נפילה נראית כצרת בתו אמר רב מיאנה בזה אסורה לזה מידי דהוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבעלת הגט</span> בעלת הגט לאו כיון דאיתסרא לה לחד איתסרא להו לכולהו הכא נמי לא שנא ושמואל אמר מיאנה בזה מותרת לזה ולא דמיא לבעלת הגט בעלת הגט הוא דקא עביד בה הכא היא קעבדא ביה דאמרה לא רעינא בך ולא צבינא בך בך הוא דלא רעינא הא בחברך רעינא רב אסי אמר מיאנה בזה מותרת אפילו לו לימא כרבי אושעיא סבירא ליה דאמר אינה ממאנת לזיקתו בחד יבם הכי נמי דמציא עקרא הכא בשני יבמין עסקינן דאין מיאון לחצי זיקה כי אתא רבין אמר רבי יוחנן מיאנה בזה מותרת לאחין ולא הודו לו מאן לא הודו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אמר אביי רב</span> רבא אמר רבי אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואמרי לה רב אסי</span>:  בית שמאי אומרים בפניו וכו':  תניא אמרו להן בית הלל לבית שמאי והלא פישון הגמל מיאנה אשתו שלא בפניו אמרו להן ב``ש לבית הלל פישון הגמל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במדה כפושה מדד</span> לפיכך מדדו לו במדה כפושה מדקא אכיל פירי פשיטא נשואה היא והאמרי ב``ש נשואה לא ממאנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>תרי קיטרי עבדו ביה</span>:  בית שמאי אומרים בפני בית דין וכו':  תנן התם החליצה והמיאונין בשלשה מאן תנא אמר רבה בית שמאי היא אביי אמר אפי' תימא בית הלל עד כאן לא קאמרי בית הלל אלא דלא בעינן מומחין אבל שלשה בעינן כדתניא בית שמאי אומרים בפני בית דין וב``ה אומרים בפני בית דין ושלא בפני בית דין ואלו ואלו מודים שצריך שלשה רבי יוסי בר יהודה ורבי אלעזר ברבי שמעון מכשירין בשנים אמר רב יוסף בר מניומי אמר רב נחמן הלכה כאותו הזוג:  בית שמאי אומרים תמאן וכו':  והא מיאנה חדא זימנא אמר שמואל עד שתגדיל ותאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רוצה אני</span> במיאונים הראשונים עולא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תרתי קתני</span> או שתמאן ותגדיל ותיארס או שתמאן ותנשא לאלתר בשלמא עולא היינו דקתני עד שתגדיל ותנשא אלא לשמואל עד שתגדיל ותאמר מיבעי ליה קשיא


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קז,ב משנה
pgu: קז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אי זו היא קטנה שצריכה למאן כל שהשיאוה אמה ואחיה לדעתה השיאוה שלא לדעתה אינה צריכה למאן רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר כל תינוקת שאינה יכולה לשמור קידושיה אינה צריכה למאן ר' אלעזר אומר אין מעשה קטנה כלום אלא כמפותה בת ישראל לכהן לא תאכל בתרומה בת כהן לישראל תאכל בתרומה רבי אליעזר בן יעקב אומר כל עכבה שהיא מן האיש כאילו היא אשתו כל עכבה שאינה מן האיש כאילו אינה אשתו


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קז,ב גמרא
pgu: קז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה ואמרי לה במתניתא תנא בראשונה היו כותבין גט מיאון לא רעינא ביה ולא צבינא ביה ולית אנא בעיא להתנסבא ליה כיון דחזו דנפיש דיבורא אמר


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קח,א גמרא
pgu: קח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אתי לאיחלופי בגיטא תקינו הכי ביום פלוני מיאנה פלונית בת פלוני באנפנא תנו רבנן אי זהו מיאון אמרה אי אפשי בפלוני בעלי אי אפשי בקידושין שקידשוני אמי ואחי יתר על כן אמר ר' יהודה אפילו יושבת באפריון והולכת מבית אביה לבית בעלה ואמרה אי אפשי בפלוני בעלי זהו מיאון יתר על כן אמר רבי יהודה אפי' היו אורחין מסובין בבית בעלה והיא עומדת ומשקה עליהם ואמרה להם אי אפשי בפלוני בעלי הרי הוא מיאון יתר על כן אמר רבי יוסי בר יהודה אפילו שיגרה בעלה אצל חנוני להביא לו חפץ משלו ואמרה אי אפשי בפלוני בעלי אין לך מיאון גדול מזה:  רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר כל תינוקת וכו':  אמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כרבי חנינא בן אנטיגנוס תנא קטנה שלא מיאנה ועמדה ונשאת משום רבי יהודה בן בתירה אמרו נישואיה הן הן מיאוניה איבעיא להו נתקדשה מהו תא שמע קטנה שלא מיאנה ועמדה ונתקדשה משום ר' יהודה בן בתירה אמרו קידושיה הן הן מיאוניה איבעיא להו פליגי רבנן עליה דרבי יהודה בן בתירה או לא אם תימצי לומר פליגי בקידושין או אפי' בנישואין ואם תימצי לומר פליגי אפילו בנישואין הלכה כמותו או אין הלכה כמותו ואם תימצי לומר הלכה כמותו בנישואין או אפילו בקידושין תא שמע אמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כר' יהודה בן בתירה הלכה מכלל דפליגי ואכתי תיבעי לך דהוה נסיבא מעיקרא או דלמא מיקדשא ת``ש דכלתיה דאבדן אימרוד שדר רבי זוגי דרבנן למיבדקינהו אמרי להו נשי חזו גברייכו דקאתו אמרי להו ניהוו גברייכו דידכו אמר רבי אין לך מיאון גדול מזה מאי לאו דהוה נסיבא לא דהוה מיקדשא קידושי והלכה כרבי יהודה בן בתירה ואפי' בנישואין דקמא:  רבי אלעזר אומר וכו':  אמר רב יהודה אמר שמואל חוזרני על כל צדדי חכמים ולא מצאתי אדם שהשוה מדותיו בקטנה כרבי אלעזר שעשאה רבי אלעזר כמטיילת עמו בחצר ועומדת מחיקו וטובלת ואוכלת בתרומה לערב תניא רבי אליעזר אומר אין מעשה קטנה כלום ואין בעלה זכאי לא במציאתה ולא במעשה ידיה ולא בהפרת נדריה ואינו יורשה ואין מיטמא לה כללו של דבר אינה כאשתו לכל דבר אלא שצריכה מיאון רבי יהושע אומר בעלה זכאי במציאתה ובמעשה ידיה ובהפרת נדריה ויורשה ומיטמא לה כללו של דבר הרי היא כאשתו לכל דבר אלא שיוצאה במיאון אמר רבי נראין דברי רבי אליעזר מדברי רבי יהושע שרבי אליעזר השוה מדותיו בקטנה ורבי יהושע חלק מאי חלק אי אשתו היא תיבעי גט לרבי אליעזר נמי אי לאו אשתו היא מיאון נמי לא תיבעי אלא בכדי תיפוק:  ר``א בן יעקב אומר וכו':  ה``ד עכבה שהיא מן האיש ועכבה שאינה מן האיש א``ר יהודה אמר שמואל תבעוה לינשא ואמרה מחמת פלוני בעלי זו היא עכבה שהיא מן האיש מחמת בני אדם שאינם מהוגנין לי זו היא עכבה שאינה מן האיש אביי בר אבין ורב חנינא בר אבין דאמרי תרוייהו נתן לה גט זו היא עכבה שהיא מן האיש והוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה מיאנה בו זו היא עכבה שאינה מן האיש והוא מותר בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו ולא פסלה מן הכהונה הא קתני לקמן הממאנת באיש הוא מותר בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו ולא פסלה מן הכהונה נתן לה גט הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה פרושי קמפרש


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קח,א משנה
pgu: קח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הממאנת באיש הוא מותר בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו ולא פסלה מן הכהונה נתן לה גט הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה נתן לה גט והחזירה מיאנה בו ונשאת לאחר ונתארמלה או נתגרשה מותרת לחזור לו מיאנה בו והחזירה נתן לה גט ונשאת לאחר ונתארמלה או נתגרשה אסורה לחזור ל


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קח,ב משנה
pgu: קח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  זה הכלל גט אחר מיאון אסורה לחזור לו מיאון אחר גט מותרת לחזור לו הממאנת באיש ונשאת לאחר וגירשה לאחר ומיאנה בו לאחר וגירשה זה הכלל כל שיוצאה הימנו בגט אסורה לחזור לו במיאון מותרת לחזור לו


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קח,ב גמרא
pgu: קח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אלמא אתי מיאון ומבטל גט ורמינהי הממאנת באיש ונשאת לאחר וגירשה לאחר ומיאנה בו לאחר וגירשה זה הכלל כל שיצתה הימנו בגט אסורה לחזור לו במיאון מותרת לחזור לו אלמא לא אתי מיאון דחבריה ובטיל גיטא דידיה אמר רב יהודה אמר שמואל תברא מי ששנה זו לא שנה זו אמר רבא ומאי קושיא ודלמא מיאון דידיה מבטל גט דידיה מיאון דחבריה לא מבטל גיטא דידיה ומאי שנא מיאון דחבריה דלא מבטל גיטא דידיה איידי דמכרת ברמיזותיו וקריצותיו אזל משבש ומייתי לה מיאון דידיה נמי לא ליבטל גיטא דידיה דאיידי דמכרת ברמיזותיו וקריצותיו אזיל משבש ומייתי לה הא כבר שבשא ולא אישבשא אלא אי קשיא דחבריה אדחבריה קשיא מיאנה בו והחזירה נתן לה גט ונשאת לאחר ונתארמלה או נתגרשה אסורה לחזור לו טעמא דנתארמלה או נתגרשה הא מיאנה מותרת לחזור לו אלמא אתי מיאון דחבריה ומבטל גיטא דידיה ורמינהי הממאנת באיש ונשאת לאחר וגירשה לאחר ומיאנה בו זה הכלל כל שיצתה ממנו בגט אסורה לחזור לו במיאון מותרת לחזור לו אלמא לא אתי מיאון דחבריה ומבטל גיטא דידיה אמר רבי אלעזר תברא מי ששנה זו לא שנה זו עולא אמר כגון ששלשה בגיטין דמיחזיא כגדולה מאן תנא אמר רב יהודה אמר רב מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3205' data-rgl='4'> איכה ה </span> מימינו בכסף שתינו עצינו במחיר יבאו בשעת הסכנה נתבקשה הלכה זו הרי שיצאה מראשון בגט ומשני במיאון מהו שתחזור לראשון שכרו אדם אחד בארבע מאות זוז ושאלו את ר' עקיבא בבית האסורין ואסר את רבי יהודה בן בתירה בנציבין ואסר אמר רבי ישמעאל בר' יוסי לזו לא הוצרכנו לאיסור כרת התרת לאיסור לאו לא כל שכן ברם כך שאלו הרי היתה אשת אחי אמו שהיא שנייה לו ונשאה אחיו מאביו ומת מהו שתמאן השתא ותעקרינהו לנישואין קמאי ותתייבם <צרתה> יש מיאון לאחר מיתה במקום מצוה או לא שכרו שני בני אדם בארבע מאות זוז ובאו ושאלו את רבי עקיבא בבית האסורין ואסר את רבי יהודה בן בתירה בנציבין ואסר אמר רב יצחק בר אשיאן ומודה רב שמותרת לאחיו של זה שנאסרה עליו פשיטא הוא ניהו דמכרת ברמיזותיו וקריצותיו אבל אחיו לא מהו דתימא ליגזר האי אטו האי קמ``ל ואיכא דאמרי אמר רב יצחק בר אשיאן כשם שאסורה לו כך אסורה לאחין והא אינה מכרת בקריצותיהם ורמיזותיהם גזירה אחיו אטו הוא


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קט,א משנה
pgu: קט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ורבי אלעזר אוסר וכן המגרש את היתומה והחזירה מותרת ליבם ורבי אלעזר אוסר קטנה שהשיאה אביה ונתגרשה כיתומה בחיי האב והחזירה דברי הכל אסורה ליבם


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר עיפה מאי טעמא דרבי אלעזר הואיל ועמדה עליו שעה אחת באיסורא אמרו ליה רבנן לעיפה אי הכי חליצה נמי לא תיבעי וכי תימא הכי נמי והתניא משום רבי אלעזר אמרו חולצת אלא אמר עיפה ר' אלעזר לא ידענא מאי טעמא אמר אביי היינו טעמא דרבי אלעזר מספקא ליה אי מיתה מפלת אי נשואין הראשונים מפילים אי מיתה מפלת הא רמיא קמיה לייבום אי נשואין הראשונים מפילים הא עמדה עליו שעה אחת באיסור רבא אמר לעולם פשיטא לרבי אלעזר דמיתה מפלת ומיהו הכל בקיאין בגירושין ואין הכל בקיאין בחזרה אדרבה חזרה כיון דיתבא תותיה אית ליה קלא מי לא עסקינן דאהדרה באורתא ושכיב בצפרא רב אשי אמר היינו טעמא דרבי אלעזר דגזר הני משום יתומה בחיי האב והחזירה הכי נמי מסתברא מדקתני סיפא קטנה שהשיאה אביה ונתגרשה כיתומה בחיי האב והחזירה דברי הכל שאסורה ליבם האי מאי למימרא פשיטא אלא לאו הא קמ``ל טעמא דר' אלעזר דגזר הנך משום האי שמע מינה תניא כוותיה דרב אשי מודים חכמים לר' אלעזר בקטנה שהשיאה אביה ונתגרשה הרי היא כיתומה בחיי האב והחזירה שאסורה ליבם מפני שגירושיה גירושין גמורין ואין חזרתה חזרה גמורה בד``א שגירשה כשהיא קטנה והחזירה כשהיא קטנה אבל גירשה כשהיא קטנה והחזירה כשהיא גדולה אי נמי החזירה כשהיא קטנה וגדלה אצלו ומת או חולצת או מתייבמת משום רבי אלעזר אמרו חולצת ולא מתייבמת בעא מיניה רבא מרב נחמן צרתה מהו אמר ליה היא גופה גזירה ואנן ניקום וניגזור גזירה לגזירה והא תניא משום רבי אלעזר אמרו היא וצרתה חולצת היא וצרתה סלקא דעתך אלא לאו או היא או צרתה חולצת לאו תרוצי קמתרצת תריץ הכי היא חולצת צרתה או חולצת או מתייבמת


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קט,א משנה
pgu: קט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שני אחין נשואין לשתי אחיות קטנות ומת בעלה של אחת מהן הלזו תצא משום אחות אשה וכן שתי חרשות גדולה וקטנה מת בעלה של קטנה תצא הקטנה משום אחות אשה מת בעלה של גדולה רבי אליעזר אומר מלמדין את הקטנה שתמאן בו רבן גמליאל אומר אם מיאנה מיאנה ואם לאו תמתין עד שתגדיל ותצא הלזו משום אחות אשה רבי יהושע אומר אי לו על אשתו אי לו על אשת אחיו מוציא את אשתו בגט ואשת אחיו בחליצה


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קט,א גמרא
pgu: קט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומי שרי והתני בר קפרא לעולם ידבק אדם בשלשה דברים ויתרחק משלשה דברים ידבק בשלשה דברים בחליצה ובהבאת שלום ובהפרת נדרים ויתרחק משלשה דברים מן המיאון ומן הפקדונות ומן הערבונות מיאון דמצוה שאני:  גופא תני בר קפרא לעולם ידבק אדם בשלשה דברים בחליצה כאבא שאול דתניא אבא שאול אומר ה<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כונס</span> את יבמתו לשם נוי לשם אישות לשם דבר אחר כאילו פוגע בערוה וקרוב בעיני להיות הולד ממזר בהבאת שלום דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2634' data-rgl='15'> תהילים לד </span> בקש שלום ורדפה


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קט,ב גמרא
pgu: קט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואמר רבי אבהו אתיא רדיפה רדיפה כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='2634' data-rgl='15'> תהילים לד </span> בקש שלום ורדפהו וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='2821' data-rgl='21'> משלי כא </span> רודף צדקה וחסד ימצא חיים צדקה וכבוד:  בהפרת נדרים כרבי נתן דתניא רבי נתן אומר הנודר כאילו בנה במה והמקיימו כאילו הקריב עליה קרבן ויתרחק משלשה דברים מן המיאונין דלמא גדלה ומיחרטא בה מן הפקדונות בבר מתא דבייתיה כי בייתיה דמי מן הערבון בערבי שלציון דא``ר יצחק מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2811' data-rgl='15'> משלי יא </span> רע ירוע כי ערב זר רעה אחר רעה תבא למקבלי גרים ולערבי שלציון ולתוקע עצמו לדבר הלכה מקבלי גרים כר' חלבו דאמר ר' חלבו קשים גרים לישראל כספחת בעור ערבי שלציון דעבדי שלוף דוץ תוקע עצמו לדבר הלכה דתניא רבי יוסי אומר כל האומר אין לו תורה אין לו תורה פשיטא אלא כל האומר אין לו אלא תורה אין לו אלא תורה הא נמי פשיטא אלא דאפילו תורה אין לו מאי טעמא אמר רב פפא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0505' data-rgl='1'> דברים ה </span> ולמדתם ועשיתם כל שישנו בעשיה ישנו בלמידה כל שאינו בעשיה אינו בלמידה ואיבעית אימא לעולם כדאמריתו מעיקרא כל האומר אין לו אלא תורה אין לו אלא תורה לא צריכא דקא מגמר לאחריני ואזלי ועבדי מהו דתימא אית ליה אגרא לדידיה קמ``ל ואיבעית אימא תוקע עצמו לדבר הלכה בדיינא דאתי דינא לקמיה וגמר הלכה ומדמי מילתא למילתא ואית ליה רבה ולא אזיל משאיל דאמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן לעולם יראה דיין עצמו כאילו חרב מונחת לו בין יריכותיו וגיהנם פתוחה לו מתחתיו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3003' data-rgl='7'> שיר השירים ג </span> הנה מטתו שלשלמה ששים גבורים סביב לה מגבורי ישראל וגו' מפחד בלילות מפחד של גיהנם שדומה ללילה:  ר``ג אומר אם מיאנה וכו':  בעא מיניה רבי אלעזר מרב מאי טעמא דר``ג משום דקסבר קידושי קטנה מיתלא תלו וכי גדלה גדלי בהדה אע``ג דלא בעל או דלמא משום דקסבר המקדש אחות יבמה נפטרה יבמה והלכה לה אי בעל אין אי לא בעל לא אמר ליה היינו טעמא דר``ג משום דקסבר המקדש אחות יבמה נפטרה יבמה והלכה לה אי בעל אין אי לא בעל לא אמר רב ששת אמינא כי ניים ושכיב רב אמר להא שמעתא דתניא המקדש את הקטנה קידושיה תלויין מאי תלויין לאו כי גדלה גדלי בהדה ואע``ג דלא בעל אמר ליה רבין בריה דרב נחמן הא מילתא דקטנה מיתלא תליא וקיימא אי בעל אין אי לא בעל לא דאמרה הוא עדיף מינאי ואנא עדיפנא מיניה וסבר רב אי בעל אין אי לא בעל לא והא איתמר קטנה שלא מיאנה והגדילה ועמדה ונשאת רב אמר אינה צריכה גט משני ושמואל אמר צריכה גט משנ


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי לאו דלא בעל</span> לא דבעל אי דבעל מאי טעמא דשמואל קסבר כל הבועל על דעת קדושין הראשונים הוא בועל והא פליגי בה חדא זימנא דאיתמר קדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>על תנאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכנסה סתם</span> רב אמר צריכה הימנו גט ושמואל אמר אינה צריכה הימנו גט רב אמר צריכה הימנו גט כיון דנסבה אחולי אחליה לתנאיה ושמואל אמר אינה צריכה הימנו גט כל הבועל על דעת קדושין הראשונים הוא בועל צריכא דאי איתמר ההיא בההיא קאמר רב משום דאיכא תנאה וכיון דבעל אחליה לתנאיה אבל בהא אימא מודה ליה לשמואל ואי איתמר בהא בהך קאמר שמואל אבל בהך אימא מודה ליה לרב צריכא ומי אמר רב כי בעל אין אי לא בעל לא והא ההיא עובדא דהוה בנרש ואיקדישה כשהיא קטנה וגדלה ואותביה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבי כורסייא</span> ואתא אחרינא וחטפה מיניה ורב ברונא ורב חננאל תלמידי דרב הוו התם ולא הצריכוה גיטא מבתרא אמר רב פפא בנרש מינסב נסיבי והדר מותבי אבי כורסייא רב אשי אמר הוא עשה שלא כהוגן לפיכך עשו בו שלא כהוגן ואפקעינהו רבנן לקידושי מיניה אמר ליה רבינא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תינח דקדיש בכספא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קדיש בביאה</span> מאי שויוה רבנן לבעילתו בעילת זנות אמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כרבי אליעזר וכן אמר רבי אלעזר הלכה כרבי אליעזר


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קי,א משנה
pgu: קי
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שהיה נשוי ל<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שתי יתומות</span> קטנות ומת ביאתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>או חליצתה</span> של אחת מהם פוטרת צרתה וכן שתי חרשות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קטנה וחרשת</span> אין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה פקחת וחרשת ביאת הפקחת פוטרת החרשת ואין ביאת החרשת פוטרת את הפקחת גדולה וקטנה ביאת הגדולה פוטרת הקטנה ואין ביאת הקטנה פוטרת הגדולה


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קי,א גמרא
pgu: קי
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וחרשת בת חליצה היא</span> והתנן חרש שנחלץ וחרשת שחלצה וחולצת מן הקטן חליצתה פסולה אמר רב גידל אמר רב אביאה רבא אמר אפילו תימא אחליצה כאן בחרשת מעיקרא כאן בפקחת ואח``כ נתחרשה חרשת מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כי היכי דעל</span> הכי נפק פקחת ואחר כך נתחרשה לא דמעכבא בה קרייה איתיביה אביי וחרשת מעיקרא בת חליצה היא והתנן שני אחין אחד פקח ואחד חרש נשואין לשתי נכריות אחת פקחת ואחת חרשת מת חרש בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כונס</span> ואם רצה להוציא יוציא מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל חרשת כונס ואינו מוציא לעולם מאי לאו בחרשת מעיקרא וקתני כונס אי


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קי,ב גמרא
pgu: קי
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חולץ לא</span> לא בפקחת ואחר כך נתחרשה תא שמע שני אחין פקחין נשואין שתי נכריות אחת פקחת ואחת חרשת מת פקח בעל החרשת מה יעשה פקח בעל פקחת כונס ואם רוצה להוציא יוציא מת פקח בעל פקחת מה יעשה פקח בעל חרשת או חולץ או מייבם מאי לאו מדהוא פקח מעיקרא היא נמי חרשת מעיקרא וקתני כונס אין חולץ לא מידי איריא הא כדאיתא והא כדאיתא איתיביה שני אחין אחד פקח ואחד חרש נשואין שתי אחיות אחת פקחת ואחת חרשת מת חרש בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל חרשת מוציא את אשתו בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואשת אחיו אסורה לעולם</span> וכי תימא ה``נ בפקח ואחר כך נתחרש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מי מצי מפיק</span> והתנן נתחרשה יוציא נשתטית לא יוציא נתחרש הוא או נשתטה לא יוציא עולמית אלא לאו בחרש מעיקרא ומדהוא חרש מעיקרא היא נמי חרשת מעיקרא ומדאחיות חרשות מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נכריות נמי</span> חרשות מעיקרא ותנן גבי נכריות כונס אין חולץ לא אישתיק כי אתא לקמיה דרב יוסף א``ל מ``ט תותביה מהא דיכול לשנויי לך אחיות חרשות מעיקרא נכריות פקחות ואח``כ נתחרשו אלא איבעי לך לאותביה מהא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שני אחין חרשין</span> נשואין שתי אחיות פקחות או שתי אחיות חרשות או שתי אחיות אחת פקחת ואחת חרשת וכן שתי אחיות חרשות נשואות לשני אחין פקחין או לשני אחין חרשין או לשני אחין אחד פקח ואחד חרש הרי אלו פטורות מן החליצה ומן הייבום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואם היו נכריות</span> יכנוסו ואם רצו להוציא יוציאו היכי דמי אילימא בפקחים ולבסוף נתחרשו מי מצי מפקי והתנן נשתטית לא יוציא נתחרש הוא או נשתטה לא יוציא עולמית אלא לאו אחרשין מעיקרא ומדהן חרשין מעיקרא אינהו נמי חרשות מעיקרא וקתני אם היו נכריות יכנוסו יכנוסו אין יחלצו לא תיובתא דרבה תיובתא:  קטנה וחרשת וכו':  אמר רב נחמן אשכחתיה לרב אדא בר אהבה ולרב חנא חתניה דיתבי וקמקוו אקוותא בשוקא דפומבדיתא ואמרי הא דתנן קטנה וחרשת אין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה הני מילי דנפלה ליה מאחיו פקח דלא ידעינן אי בקטנה ניחא ליה אי בחרשת ניחא ליה אי בקטנה ניחא ליה דאתיא לכלל דיעה אי בחרשת ניחא דגדולה היא ובת ביאה היא אבל נפלה מאחיו חרש ודאי בחרשת ניחא ליה דבת ביאה היא ובת מיניה היא ואמינא להו אנא אפילו נפלה ליה מאחיו חרש נמי מספקא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כיצד תקנתן</span> אמר רב חסדא אמר רב כונס החרשת ומוציאה בגט וקטנה תמתין עד שתגדיל ותחלוץ אמר רב חסדא ש``מ קסבר רב חרשת קנויה ומשויירת קטנה קנויה ואינה קנויה דאי ס``ד חרשת קנויה ואינה קנויה קטנה קנויה ומשויירת חרשת אמאי כונס ומוציאה בג


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיא,א גמרא
pgu: קיא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תיתיב גביה ממה נפשך אי קנויה היא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא קנויה היא</span> ואי לאו קנויה היא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נכרית בעלמא היא</span> וכי תימא קטנה אמאי תמתין עד שתגדיל ותחלוץ תיתיב גביה אי קנויה היא הא קנויה היא אי לאו קנויה היא נוכריתא בעלמא היא אם כן חרשת במה תיפוק אמר רב ששת הכי נמי מיסתברא כדקא מתרץ רב חסדא אליבא דרב דתניא שני אחין נשואין שתי אחיות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יתומות</span> קטנה וחרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מת בעלה של קטנה חרשת יוצאה בגט</span> וקטנה תמתין עד שתגדיל ותחלוץ מת בעלה של חרשת קטנה יוצאה בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וחרשת אסורה לעולם</span> ואם בא על החרשת נותן לה גט והותרה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אי אמרת בשלמא</span> חרשת קנויה ומשויירת קטנה קנויה ואינה קנויה משום הכי דכי בא על החרשת נותן לה גט והותרה דאמרת ממה נפשך אי קטנה קנויה היא הא נפקא משום אחות אשה אי לאו קנויה שפיר מיבם אלא אי אמרת חרשת קנויה ואינה קנויה קטנה קנויה ומשויירת כי בא על חרשת אמאי נותן גט והותרה הויא ליה ביאה פסולה וביאה פסולה לא פטרה הא מני רבי נחמיה היא דאמר ביאה פסולה פוטרת מחליצה אי רבי נחמיה אימא סיפא מי שהיה נשוי שתי יתומות קטנה וחרשת ומת בא יבם על הקטנה וחזר ובא על החרשת או שבא אחיו על החרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נאסרו שתיהן עליו</span> כיצד תקנתן חרשת יוצאת בגט וקטנה תמתין עד שתגדיל ותחלוץ אי אמרת בשלמא חרשת קנויה ומשויירת קטנה קנויה ואינה קנויה ורבנן היא משום הכי תמתין עד שתגדיל ותחלוץ דדלמא קדים ובעיל חרשת ברישא והויא ליה ביאה דקטנה ביאה פסולה אלא אי אמרת רבי נחמיה הא אמר ביאה פסולה פטרה אלא שמע מינה רבנן היא ש``מ אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מרישא נמי</span> שמע מינה דרבנן היא דקתני אם בא על החרשת נותן לה גט והותרה ולא קתני אם בא על הקטנה נותן לה גט והותרה אי משום הא לא איריא חרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דלית לה תקנתא דהיתירא</span> קתני תקנתא דאיסורא קטנה דאית לה תקנתא דהיתירא לא תני תקנתא דאיסורא


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיא,ב משנה
pgu: קיא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא פסל את הראשונה</span> וכן ב' חרשות קטנה וחרשת בא יבם על הקטנה וחזר ובא על החרשת או שבא אחיו על החרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פסל את הקטנה</span> בא יבם על החרשת וחזר ובא על הקטנה או שבא אחיו על הקטנה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פסל את החרשת</span> פקחת וחרשת בא יבם על הפקחת וחזר ובא על החרשת או שבא אחיו על החרשת לא פסל את הפקחת בא יבם על החרשת וחזר ובא על הפקחת או שבא אחיו על הפקחת פסל את החרשת גדולה וקטנה בא יבם על הגדולה וחזר ובא על הקטנה או שבא אחיו על הקטנה לא פסל את הגדולה בא יבם על הקטנה וחזר ובא על הגדולה או שבא אחיו על הגדולה פסל את הקטנה ר' אלעזר אומר מלמדין הקטנה שתמאן בו


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר שמואל הלכה כ<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רבי אלעזר</span> וכן אמר רבי אלעזר הלכה כרבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וצריכא</span> דאי איתמר בהא קמייתא בהך קאמר שמואל הלכה כרבי אליעזר משום דלא קיים מצות ייבום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אבל בהא דאיקיים מצות ייבום</span> אימא תרוייהו לפקו בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואי אשמעינן בהא משום דגדולה רמיא קמיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל אידך</span> לא צריכא


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיא,ב משנה
pgu: קיא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  יבם קטן שבא על יבמה קטנה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>יגדלו זה עם זה</span> בא על יבמה גדולה תגדלנו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היבמה שאמרה בתוך שלשים יום</span> לא נבעלתי כופין אותו שיחלוץ לה לאחר שלשים יום מבקשין הימנו שיחלוץ לה ובזמן שהוא מודה אפילו לאחר שנים עשר חדש כופין אותו שיחלוץ לה הנודרת הנאה מיבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בחיי בעלה</span> כופין אותו שיחלוץ לה לאחר מיתת בעלה מבקשין הימנו שיחלוץ לה ואם נתכוונה לכך אפי' בחיי בעלה מבקשין הימנו שיחלוץ לה


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיא,ב גמרא
pgu: קיא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לימא מתניתין דלא כרבי מאיר דתניא קטן וקטנה לא חולצין ולא מתייבמין דברי רבי מאיר אפילו תימא רבי מאיר כי אמר ר' מאיר גדולה לקטן וקטנה לגדול דחד מינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ביאה דאיסורא</span> הוא אבל קטן הבא על הקטנה דתרוייהו כי הדדי נינהו לא אמר והא קתני בא על יבמה גדולה תגדלנו אמר רבי חנינא חוזאה בא שאני והא תגדלנו קאמר דכל ביאה וביאה דאיסורא הוא אלא מחוורתא מתניתין דלא כרבי מאיר קרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> להקים לאחיו שם והאי לאו בר הכי הוא אמר אביי אמר קרא יבמה יבא עליה כל דהו רבא אמר בלאו הכי נמי לא מצית אמרת מי איכא מידי דהשתא אסירא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ולבתר שעתא</span> שריא והא אמר רב יהודה אמר רב כל יבמה שאין אני קורא בשעת נפילה יבמה יבא עליה הרי היא כאשת אח שיש לו בנים ואסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ואימא הכי נמי</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> כי ישבו אחים יחדו אפילו בן יום אחד:  יבמה שאמרה בתוך שלשים יום וכו':  מאן תנא דעד תלתין יומין מוקים איניש אנפשיה אמר רבי יוחנן רבי מאיר היא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>טענת בתולים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כל שלשים יום</span> דברי רבי מאיר רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>נסתרה לאלתר</span> לא נסתרה אף לאחר כמה שנים רבה אמר אפי' תימא ר' יוסי עד כאן לא קאמר ר' יוסי התם אלא בארוסתו דגיס בה אבל אשת אחי


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיב,א גמרא
pgu: קיב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מיבזז בזיז</span> מינה עד שכופין אותו לחלוץ ניכפנו לייבם אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשגיטה יוצא</span> מתחת ידה מיתיבי יבמה שאמרה בתוך שלשים יום לא נבעלתי בין שהוא אומר בעלתי בין שהוא אומר לא בעלתי כופין אותו שיחלוץ לה לאחר שלשים יום מבקשין הימנו שיחלוץ לה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היא אומרת נבעלתי</span> והוא אומר לא בעלתי הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יוציא בגט</span> הוא אומר בעלתי והיא אומרת לא נבעלתי אע``פ שחזר ואמר לא בעלתי צריך גט <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וחליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמר רבי אמי</span> צריכה חליצה עם גיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>רב אשי אמר</span> התם גט לזיקתו הכא גט לביאתו הנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שניהם מודים</span> דאתו לקמיה דרבא אמר להו רבא חלוצו לה ושרו לה תיגרא אמר ליה רב שרביא לרבא והתניא צריכה גט וחליצה אמר ליה אי תניא תניא בעא מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הון</span> בריה דרב נחמן מדרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>צרתה מהו</span> אמר ליה וכי מפני שאנו כופין ומבקשין תיאסר צרה:  הנודרת הנאה וכו':  תנן התם בראשונה היו אומרים שלש נשים יוצאות ונוטלות כתובה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>האומרת טמאה אני לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>השמים ביני לבינך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נטולה אני מן היהודים</span> חזרו לומר שלא תהא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נותנת עיניה באחר</span> ומקלקלת על בעלה אלא האומרת טמאה אני לך <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תביא ראיה לדבריה</span> השמים ביני לבינך <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יעשו דרך בקשה</span> נטולה אני מן היהודים יפר חלקו ומשמשתו ותהא נטולה מן היהודים איבעיא להו נטולה אני מן היהודים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ליבם מהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מי מסקה אדעתה דמיית בעלה</span> ונפלה קמי יבם או לא רב אמר יבם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אינו כבעל</span> ושמואל אמר יבם הרי הוא כבעל אמר אביי כוותיה דרב מסתברא דתנן הנודרת הנאה מיבמה בחיי בעלה כופין אותו שיחלוץ ואם איתא דמסקה אדעת


id: 3113
lvr: 31
prk: 13
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מבקשין מיבעי ליה</span> הכא במאי עסקינן באשה שיש לה בנים דכולי האי לא מסקה אדעתה אבל אין לה בנים מאי מבקשין אדתני אם נתכוונה לכך אפילו בחיי בעלה מבקשין ממנו שיחלוץ לה ליפלוג וליתני בדידה במה דברים אמורים בשיש לה בנים אבל אין לה בנים מבקשין אלא שמע מינה לא שנא יש לה בנים ולא שנא אין לה בנים כופין אותו כרב שמע מינה:
<BR


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיב,ב משנה
pgu: קיב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  חרש שנשא פקחת ופקח שנשא חרשת אם רצה להוציא יוציא ואם רצה לקיים יקיים כשם שהוא כונס ברמיזה כך הוא מוציא ברמיזה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פקח שנשא פקחת ונתחרשה</span> אם רצה יוציא ואם רצה יקיים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נשתטית לא יוציא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>נתחרש הוא</span> או נשתטה אינו מוציאה עולמית אמר רבי יוחנן בן נורי מפני מה האשה שנתחרשה יוצאה והאיש שנתחרש אינו מוציא אמרו לו אינו דומה האיש המגרש לאשה המתגרשת שהאשה יוצאה לרצונה ושלא לרצונה והאיש אינו מוציא אלא לרצונו העיד רבי יוחנן בן גודגדא על החרשת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שהשיאה אביה</span> שהיא יוצאה בגט אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף זו</span> כיוצא בה ב' אחין חרשין נשואין לב' אחיות חרשות או לשתי אחיות פקחות או לשתי אחיות אחת חרשת ואחת פקחת או ב' אחיות חרשות נשואין לשני אחין פקחין או לשני אחין חרשין או לשני אחין אחד חרש ואחד פקח הרי אלו פטורין מן החליצה ומן הייבום ואם היו נכריות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יכנוסו</span> ואם רצו להוציא יוציאו שני אחין אחד חרש ואחד פקח נשואין לשתי אחיות פקחות מת חרש בעל הפקחת מה יעשה פקח בעל הפקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל הפקחת מה יעשה חרש בעל פקחת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מוציא אשתו בגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואשת אחיו אסורה לעולם</span> שני אחין פקחין נשואין לשתי אחיות אחת חרשת ואחת פקחת מת פקח בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל פקחת מה יעשה פקח בעל החרשת מוציא את אשתו בגט ואת אשת אחיו בחליצה שני אחין אחד חרש ואחד פקח נשואין לשתי אחיות אחת חרשת ואחת פקחת מת חרש בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל חרשת מוציא את אשתו בגט ואשת אחיו אסורה לעולם שני אחין אחד חרש ואחד פקח נשואין לשתי נכריות פקחות מת חרש בעל פקחת מה יעשה פקח בעל פקחת או חולץ או מייבם מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל פקחת כונס ואינו מוציא לעולם שני אחין פקחין נשואין לב' נכריות אחת פקחת ואחת חרשת מת פקח בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת כונס ואם רצה להוציא יוציא מת פקח בעל פקחת מה יעשה פקח בעל חרשת או חולץ או מייבם שני אחין אחד חרש ואחד פקח נשואים לב' נכריות אחת חרשת ואחת פקחת מת חרש בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת כונס ואם רצה להוציא יוציא מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל חרשת כונס ואינו מוציא לעולם


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיב,ב גמרא
pgu: קיב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רמי בר חמא מאי שנא חרש וחרשת דתקינו להו רבנן נשואין ומ``ש דשוטה ושוטה דלא תקינו להו רבנן נשואין דתניא שוטה וקטן שנשאו נשים ומתו נשותיהן פטורות מן החליצה ומן היבום חרש וחרשת דקיימא תקנתא דרבנן תקינו להו רבנן נשואין שוטה ושוטה דלא קיימא תקנתא דרבנן דאין אדם דר עם נחש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בכפיפה</span> אחת לא תקינו רבנן נשואין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ומאי שנא קטן</span> דלא תקינו רבנן נשואין וחרש תקינו ליה רבנן נשואין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חרש דלא אתי</span> לכלל נשואין תקינו רבנן נשואין קטן דאתי לכלל נשואין לא תקינו רבנן נשואין והרי קטנה דאתיא לכלל נשואין ותקינו רבנן נשואין התם שלא ינהגו [בה] מנהג הפקר ומ``ש קטנה דממאנה ומ``ש חרשת דלא ממאנה דא``


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיג,א גמרא
pgu: קיג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מימנעי ולא נסבי לה</span></span> ומאי שנא קטנה דאכלה בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומאי שנא חרשת</span> דלא אכלה בתרומה דתנן העיד רבי יוחנן בן גודגדא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>על החרשת שהשיאה אביה</span> שיוצאה בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ועל קטנה בת ישראל</span> שנשאת לכהן שאוכלת בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואילו חרשת לא אכלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גזירה שמא יאכיל חרש בחרשת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וליכול</span> קטן אוכל נבלות הוא גזירה שמא יאכיל חרש בפקחת וחרש בפקחת נמי ליכול בתרומה דרבנן גזירה דלמא אתי לאוכלה בתרומה דאורייתא ומאי שנא קטנה דאית לה כתובה ומאי שנא חרשת דלית לה כתובה דא``כ מימנעי ולא נסבי לה וקטנה מנלן דאית לה כתובה דתנן ה<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ממאנת</span> וה<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שנייה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>איילונית</span> אין להן כתובה אבל יוצאה בגט וקטנה יש לה כתובה וחרשת מנלן דלית לה כתובה דתניא חרש ושוטה שנשאו פקחות אע``פ שנתפקח החרש ונשתפה השוטה אין להם עליהם כלום רצו לקיימן יש להם כתובה ופקח שנשא חרשת או שוטה אפי' כתב לה מאה מנה כתובתה קיימת מפני שרצה לזוק בנכסיו טעמא דרצה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הא לא רצה</span> אין לה דא``כ מימנעי ולא נסבי לה אי הכי פקחת לחרש ליתקן לה כתובה דא``כ מימנעי ולא מינסבי יותר משהאיש רוצה לישא אשה רוצה להנשא ההוא חרש דהוה בשבבותיה דרב מלכיו אנסביה איתתא וכתב לה ארבע מאה זוזי מנכסיה אמר רבא מאן חכים כרב מלכיו דגברא רבה הוא קסבר אילו רצה שפחה לשמשו מי לא זבנינן ליה כ``ש הכא דאיכא תרתי אמר רב חייא בר אשי אמר שמואל אשת חרש <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין חייבין עליה אשם תלוי</span> לימא מסייע ליה חמשה לא יתרומו ואם תרמו אין תרומתן תרומה ואלו הן חרש שוטה וקטן ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>התורם את שאינו שלו</span> <ועובד כוכבים> {וגוי} שתרם של ישראל אפילו ברשות ישראל אין תרומתו תרומה הוא דאמר כרבי אלעזר דתניא ר' יצחק אומר משום רבי אלעזר תרומת חרש לא תצא לחולין מפני שהוא ספק אי סבירא כרבי אלעזר אשם תלוי נמי ליחייב בעינן חתיכה משתי חתיכות ומי בעי רבי אלעזר חתיכה משתי חתיכות והתניא רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כוי חייבין על חלבו אשם תלוי</span> שמואל סבר כר' אלעזר בחדא ופליג עליה בחדא ואיכא דאמרי אמר רב חייא בר אשי אמר שמואל אשת חרש חייבין עליה אשם תלוי מיתיבי חמשה לא יתרומו סבר לה כרבי אלעזר בעא רב אשי מ``ט דר' אלעזר מיפשט פשיטא לי' דחרש דעתא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קלישתא</span> הוא ומיהו מספקא לי' אי דעתא צילות


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיג,ב גמרא
pgu: קיג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אי לאו דעתא צילותא ולעולם חדא דעתא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>או דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>פשיטא</span> ליה</span> דדעתיה קלישתא ולאו דעתא צילותא הוא והכא היינו טעמא כיון דעתים חלים ועתים שוטה למאי נפקא מינה להוציא אשתו בגט אי אמרת חדא דעתא הוא כקדושין כך גירושין ואי אמרת עתים חלים ועתים שוטה קדושי מצי מקדש גרושי לא מצי מגרש מאי תיקו:  נשתטית וכו':  א``ר יצחק דבר תורה שוטה מתגרשת מידי דהוה אפקחת בעל כרחה ומה טעם אמרו אינה מגורשת שלא ינהגו בה מנהג הפקר היכי דמי אילימא דיודעת לשמור גיטה ויודעת לשמור עצמה מי נהגי בה מנהג הפקר אלא דאין יודעת לשמור לא גיטה ולא עצמה דבר תורה שוטה מתגרשת והא אמר דבי רבי ינאי<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=' 1, 3'> דברים כד </span> ונתן בידה מי שיש לה יד לגרש עצמה יצתה זו שאין לה יד לגרש עצמה ותנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl=' 1, 3'> דברים כד </span> ושלחה מביתו מי שמשלחה ואינה חוזרת יצתה זו שמשלחה וחוזרת לא צריכא דיודעת לשמור גיטה ואינה יודעת לשמור עצמה דבר תורה שוטה מתגרשת דהא יודעת לשמור גיטה ואמור רבנן לא ליפקא שלא ינהגו בה מנהג הפקר אמר אביי דיקא נמי דקתני גבי דידה נשתטית לא יוציא וגבי דידיה לא יוציא עולמית מאי שנא הכא דקתני עולמית ומאי שנא התם דלא קתני עולמית אלא שמע מינה הא דאורייתא הא דרבנן:  א``ר יוחנן בן נורי וכו':  איבעיא להו רבי יוחנן בן נורי איש פשיטא ליה ואשה קמיבעיא ליה או דלמא אשה פשיטא ליה ואיש קמיבעיא ליה ת``ש מדקאמרו ליה אינו דומה האיש המגרש לאשה המתגרשת שהאשה יוצאת לרצונה ושלא לרצונה והאיש אינו מוציא אלא לרצונו ש``מ איש קמיבעיא ליה אדרבה מדקא``ל אף זו כיוצא בה ש``מ אשה קמיבעיא ליה אלא ר' יוחנן בן נורי לדבריהם קאמר להו לדידי כי היכי דאיש לא מצי מגרש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אשה נמי לא מיגרשא</span> אלא לדידכו מאי שנא אשה ומאי שנא איש אמרו ליה אינו דומה האיש המגרש לאשה המתגרשת:  העיד רבי יוחנן וכו':  אמר רבא מעדותו של רבי יוחנן בן גודגדא אמר לעדים ראו גט זה שאני נותן ואמר לה כנסי שטר חוב זה הרי זו מגורשת מי לא אמר רבי יוחנן בן גודגדא לא בעינן דעתה הכא נמי לא בעינן דעתה פשיטא מהו דתימא מדא``ל כנסי שטר חוב זה בטולי בטליה קמ``ל אי איתא דבטליה לעדים הוה קאמר להו ומדלא אמר לעדים לא בטליה ולא מידי והאי דקאמר הכי מחמת כיסופא הוא דקאמר להו רב יצחק בר ביסנא אירכסו ליה מפתחי דבי מדרשא ברשות הרבים בשבתא אתא לקמיה דרבי פדת אמר ליה זי


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיד,א גמרא
pgu: קיד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דבר טלי וטליא</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליטיילו התם</span> דאי משכחי להו מייתי להו אלמא קסבר קטן אוכל נבלות אין ב``ד מצווין להפרישו לימא מסייע ליה לא יאמר אדם לתינוק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הבא לי מפתח</span> הבא לי חותם אלא מניחו תולש מניחו זורק אמר אביי תולש בעציץ שאינו נקוב זורק בכרמלית דרבנן:  ת``ש <עובד כוכבים> {נכרי} שבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לכבות</span> אין אומרים לו כבה ואל תכבה מפני שאין שביתתו עליהם קטן הבא לכבות אומרים לו אל תכבה ששביתתו עליהם א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בעושה על דעת אביו</span> דכוותיה גבי <עובד כוכבים> {גוי} דעושה על דעת ישראל מי שרי <עובד כוכבים> {גוי} אדעתא דנפשיה עביד ת``ש בן חבר שרגיל לילך אצל אבי אמו עם הארץ אין חוששין שמא יאכילנו דברים שאינם מתוקנים מצא בידו פירות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין זקוק לו</span> אמר רבי יוחנן בדמאי הקילו אלא טעמא דדמאי הא ודאי בעא לעשורי והאמר ר' יוחנן בעושה על דעת אביו אלא רבי יוחנן ספוקי מספקא ליה קאי הכא מדחי קאי הכא מדחי ת``ש בן חבר כהן שרגיל לילך אצל אבי אמו כהן עם הארץ אין חוששין שמא יאכילנו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תרומה טמאה</span> מצא בידו פירות אין זקוק לו בתרומה דרבנן תא שמע יונק תינוק והולך <מעובדת כוכבים> {מגויה} ומבהמה טמאה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואין חוששין</span> ביונק שקץ <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולא יאכילנו</span> נבלות וטרפות שקצים ורמשים ומכולן יונק מהם ואפילו בשבת ובגדול אסור אבא שאול אומר נוהגין היינו שיונקים מבהמה טהורה ביום טוב קתני מיהא אין חוששין ביונק שקץ התם משום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>סכנה</span> אי הכי גדול נמי גדול בעי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אומדנא</span> קטן נמי ליבעי אומדנא אמר רב הונא בריה דרב יהושע סתם תינוק מסוכן אצל חלב:  אבא שאול אומר נוהגין היינו שיונקים מבהמה טהורה ביום טוב:  היכי דמי אי דאיכא סכנה אפילו בשבת נמי ואי דליכא סכנה אפילו ביום טוב אסור לא צריכא דאיכא צערא וקסבר מפרק כלאחר יד הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שבת דאיסור סקילה</span> גזרו רבנן יו``ט דאיסור לאו לא גזרו ביה רבנן ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl='42'> ויקרא יא </span> לא תאכלום כי שקץ הם לא תאכילום להזהיר הגדולים על הקטנים מאי לאו דאמר להו לא תאכלו לא דלא ליספו ליה בידים תא שמע<span class='tlm-sfr' data-chp='0317' data-rgl='12'> ויקרא יז </span> כל נפש מכם <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא תאכל דם</span> להזהיר הגדולים על הקטנים מאי לאו דאמרי להו לא תאכלו לא דלא ליספו להו בידים ת``ש<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> אמור ואמרת להזהיר גדולים על הקטנים מאי לאו דאמר להו לא תיטמו לא דלא ליטמו להו בידים וצריכי דאי אשמעינן שקצי


id: 3114
lvr: 31
prk: 14
nru: דף קיד,ב גמרא
pgu: קיד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  משום דאיסורן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>במשהו</span> אבל דם דעד דאיכא רביעית אימא לא ואי אשמעינן דם משום דאיכא כרת אבל שרצים אימא לא ואי אשמעינן הני תרתי משום דאיסורן שוה בכל אבל טומאה אימא לא ואי אשמעינן טומאה כהנים שאני משום דריבה בהן מצות יתרות אבל הני אימא לא צריכא תא שמע שני אחין אחד פקח ואחד חרש נשואין שתי אחיות פקחות מת חרש בעל פקחת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל פקחת מוציא את אשתו בגט ואשת אחיו אסורה לעולם אמאי מוציא את אשתו בגט תיתיב גביה קטן אוכל נבלות הוא משום איסורא דידה תא שמע שני אחין פקחין נשואין שתי אחיות אחת פקחת ואחת חרשת מת פקח בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשה מת פקח בעל פקחת מה יעשה פקח בעל חרשת מוציא את אשתו בגט ואשת אחיו בחליצה ואמאי מוציא את אשתו בגט תיתיב גביה קטן אוכל נבלות הוא משום איסורא דידיה אמר רבא תא שמע שני אחין אחד חרש ואחד פקח נשואין לשתי אחיות אחת פקחת ואחת חרשת מת חרש בעל חרשת מה יעשה פקח בעל פקחת תצא משום אחות אשתו מת פקח בעל פקחת מה יעשה חרש בעל חרשת מוציא את אשתו בגט ואשת אחיו אסורה לעולם והא הכא דלאו איסורא דידה איכא ולאו איסורא דידיה איכא וקתני מוציא את אשתו בגט אמר רב שמעיה גזירה משום התרת יבמה לשוק:
<BR


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיד,ב משנה
pgu: קיד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלכה היא ובעלה למדינת הים שלום בינו לבינה ושלום בעולם ובאה ואמרה מת בעלי תנשא מת בעלי תתייבם שלום בינו לבינה ומלחמה בעולם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קטטה בינו לבינה</span> ושלום בעולם ובאתה ואמרה מת בעלי אינה נאמנת רבי יהודה אומר לעולם אינה נאמנת אלא אם כן באתה בוכה ובגדיה קרועין אמרו לו אחת זו ואחת זו תנשא


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיד,ב גמרא
pgu: קיד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנא שלום בינו לבינה משום דקבעי למיתני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קטטה בינו לבינה</span> תנא שלום בעולם משום דקבעי למיתני מלחמה בעולם אמר רבא מאי טעמא דמלחמה משום דאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בדדמי</span> סלקא דעתא בכל הני דאיקטול הוא פליט אם תימצא לומר כיון דשלום בינו לבינה נטרא עד דחזיא זימנין דמחו ליה בגירא או ברומחא וסברא ודאי מת ואיכא דעבד <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>סמתרי</span> וחיה סבר רבא למימר רעבון אינו כמלחמה דלא אמרה בדדמי הדר אמר רבא רעבון הרי הוא כמלחמה דההיא דאתת לקמיה דרבא אמרה ליה בעלי מת ברעב אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שפיר עבדת</span> דשיזבת נפשיך ס``ד דבההוא פורתא דנפפיתא דשבקת ליה הוה חיי אמרה ליה מר נמי ידע דכי האי גוונא לא חיי הדר אמר רבא רעבון גריעה ממלחמה דאילו מלחמה כי אמרה מת בעלי במלחמה הוא דלא מהימנא הא מת על מטתו מהימנא ואילו גבי רעבון עד דאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מת וקברתיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מפולת</span> הרי הוא כמלחמה דאמרה בדדמי שילוח נחשים ועקרבים הרי הן כמלחמה דאמרה בדדמי דבר אמרי לה הרי הוא כמלחמה ואמרי לה אינו כמלחמה אמרי לה הרי הוא כמלחמה דאמרי בדדמי ואמרי לה אינו כמלחמה דסמכי אדאמרי אינשי שב שנין הוה מותנא ואינש בלא שני לא אזיל איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>החזיקה היא מלחמה בעולם</span> מהו מי אמרינן מה לה לשק


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטו,א גמרא
pgu: קטו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאי בעיא אמרה שלום בעולם</span> או דלמא כיון דאיחזקה אמרה בדדמי ולא אתי מה לי לשקר ומרע חזקתיה ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עישינו עלינו בית</span> עישינו עלינו מערה הוא מת ואני נצלתי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אינה נאמנת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאני התם</span> דאמר לה כי היכי דלדידך איתרחיש ניסא לדידיה נמי איתרחיש ניסא ת``ש נפלו עלינו <עובדי כוכבים> {גוים} נפלו עלינו ליסטים הוא מת ונצלתי נאמנת התם כדרב אידי דא``ר אידי אשה כלי זיינה עליה ההוא גברא דבשילהי הלוליה איתלי נורא בי גנני אמרה להו דביתהו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חזו גבראי</span> חזו גבראי אתו חזו גברא חרוכא דשדי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פסתא דידא</span> דשדיא סבר רב חייא בר אבין למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היינו עישינו</span> עלינו בית עישינו עלינו מערה אמר רבא מי דמי התם לא קאמרה חזו גבראי חזו גבראי ועוד גברא חרוכא דשדי ופסתא דידא דשדיא ורב חייא בר אבין גברא חרוכא דשדיא אימא איניש אחרינא אתא לאצולי ואכילתיה נורא ופסתא דידא דשדיא נורא איתליא ואתיליד ביה מומא ומחמת כיסופא אזל וערק לעלמא איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עד אחד במלחמה</span> מהו טעמא דעד אחד מהימן משום דמילתא דעבידא לאיגלויי הוא לא משקר ה``נ לא משקר או דלמא טעמא דעד אחד משום דהיא גופא דייקא ומינסבא והכא [כיון דזימנין דסניא ליה] לא דייקא ומינסבא אמר רמי בר חמא ת``ש אמר רבי עקיבא כשירדתי לנהרדעא לעבר השנה מצאתי נחמיה איש בית דלי ואמר לי שמעתי שאין משיאין את האשה בארץ ישראל על פי עד אחד אלא רבי יהודה בן בבא ונמתי לו כן הדברים אמר לי אמור להם משמי אתם יודעים המדינה הזו משובשת בגייסות כך מקובלני מר``ג הזקן שמשיאין האשה על פי עד אחד מאי מדינה משובשת בגייסות לאו אע``ג דמדינה זו משובשת כך מקובלני שמשיאין על פי עד אחד אלמא עד אחד מהימן אמר רבא אי הכי מאי שנא מדינה זו כל מקום שיש גייסות מיבעי ליה אלא אמר רבא ה``ק אתם יודעים שמדינה זו משובשת בגייסות ולא אפשר לי למשבק אינשי ביתי ומייתי קמי רבנן כך מקובלני מרבן גמליאל שמשיאין האשה ע``פ עד אחד ת``ש מעשה בשני תלמידי חכמים שהיו באין עם אבא יוסי בן סימאי בספינה וטבעה והשיא רבי נשותיהן ע``פ נשים והא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מים כמלחמה</span> דמו ונשים אפי' מאה כעד א' דמו וקתני השיא ותסברא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מים שאין להם סוף</span> נינהו ומים שאין להם סוף <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אשתו אסורה</span> אלא ה``ד דאמרי אסקינהו קמ


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטו,ב גמרא
pgu: קטו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וחזינהו לאלתר וקאמרי סימנין דלאו עלייהו סמכינן אלא אסימנים ההוא גברא דאפקיד שומשמי גבי חבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמר ליה</span> הב לי שומשמי אמר ליה שקילתינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והא כן וכן הויין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ובחביתא רמיין</span> א``ל דידך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שקלתינהו</span> והני אחריני נינהו סבר רב חסדא למימר היינו שני תלמידי חכמים ולא אמרינן הנך אזלו לעלמא והני אחריני נינהו אמר ליה רבא מי דמי התם קאמרי סימנים הכא שומשמי מאי סימנא אית להו ודקאמר כן וכן הויין אימר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חושבנא</span> איתרמי א``ל מר קשישא בר רב חסדא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ומי חיישינן שמא פינן</span> והתנן מצא כלי וכתוב עליו קו``ף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קרבן</span> מ``ם מעשר דל``ת דמוע טי``ת טבל תי``ו תרומה שבשעת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הסכנה</span> היו כותבין תי``ו תחת תרומה א``ל רבינא לרב אשי ולא חיישינן שמא פינן אימא סיפא ר' יוסי אומר אפילו מצא חבית וכתוב עליה תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הרי אלו חולין</span> שאני אומר אשתקד הוה מלא תרומה ופינה אלא דכולי עלמא חיישינן שמא פינן והכא בהא קמיפלגי מר סבר אם איתא דפינהו מיכפר הוה כפר ואידך אימר אישתלויי אישתלי אי נמי ל<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פנחיא</span> שבקיה:  יצחק ריש גלותא בר אחתיה דרב ביבי הוה קאזיל מקורטבא לאספמיא ושכיב שלחו מהתם יצחק ריש גלותא בר אחתיה דרב ביבי הוה קאזיל מקורטבא לאספמיא ושכיב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מי חיישינן לתרי יצחק</span> או לא אביי אמר חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רבא אמר לא חיישינן</span> אמר אביי מנא אמינא לה דההוא גיטא דאשתכח בנהרדעא וכתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בצד קלוניא</span> מתא אנא אנדרולינאי נהרדעא פטרית ותרכית ית פלונית אנתתי ושלחה אבוה דשמואל לקמיה דרבי יהודה נשיאה ושלח ליה תיבדק נהרדעא כולה ורבא אמר אם איתא יבדק כל העולם מיבעי ליה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>משום כבודו</span> דאבוה דשמואל הוא דשלח הכי אמר רבא מנא אמינא לה דהנהו תרי שטרי דנפקי במחוזא וכתיב בהו חבי בר ננאי וננאי בר חבי ואגבי בהו רבא בר אבוה זוזי והא חבי בר ננאי וננאי בר חבי במחוזא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שכיחי טובא</span> ואבי


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטז,א גמרא
pgu: קטז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  למאי ניחוש לה אי לנפילה מזהר זהיר ביה אי לפקדון כיון דשמיה כשמיה לא מפקיד גביה מאי אמרת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דלמא מסר ליה</span> אותיות נקנות במסירה ההוא גיטא דאשתכח בסורא וכתיב ביה הכי בסורא מתא אנא ענן בר חייא נהרדעא פטרית ותרכית פלונית אנתתי ובדקו רבנן מסורא ועד נהרדעא ולא הוה ענן בר חייא אחרינא לבר מענן בר חייא מחגרא דהוה בנהרדעא ואתו סהדי ואמור דההוא יומא כי איכתב ההוא גיטא ענן בר חייא מחגרא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גבן הוה</span> אמר אביי אף לדידי דאמינא חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הכא לא חיישינן</span> דהא קאמרי סהדי דבנהרדעא הוה מאי בעא בסורא אמר רבא אף לדידי דלא חיישינן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הכא חיישינן</span> דלמא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גמלא פרחא</span> אזל אי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בקפיצה</span> אי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מילי מסר</span> כדאמר להו רב לספרי וכן אמר להו רב הונא לספרי כי איתנכו בשילי כתובו בשילי אע``ג דמימסרן מילי בהיני וכי איתנכו בהיני כתובו בהיני אע``ג דמימסרן מילי בשילי מאי הוה עלייהו דשומשמי רב יימר אמר לא חיישינן רבינא אמר חיישינן והלכתא חיישינן:  קטטה בינו לבינה וכו':  היכי דמי קטטה בינו לבינה אמר רב יהודה אמר שמואל באומרת לבעלה גרשיני כולהו נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמרו הכי</span> אלא באומרת לבעלה גירשתני וליהמנה מדרב המנונא דאמר רב המנונא אשה שאמרה לבעלה גירשתני נאמנת חזקה אין אשה מעיזה פניה בפני בעלה באומרת גירשתני בפני פלוני ופלוני ושאילנא ואמרו לא היו דברים מעולם מ``ט דקטטה רב חנינא אמר משום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דמשקרא</span> רב שימי בר אשי אמר משום <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דאמרה בדדמי</span> מאי בינייה


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איכא בינייהו דארגיל הוא קטטה איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>עד אחד בקטטה</span> מהו מ``ט דעד אחד מהימן משום דמילתא דעבידא לאיגלויי לא משקר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הכא נמי</span> לא משקר או דלמא טעמא דעד אחד מהימן משום דהיא דייקא ומינסבא והכא כיון דאית ליה קטטה לא דייקא ומינסבא תיקו:  רבי יהודה אומר לעולם אינה וכו':  תניא אמרו לו לרבי יהודה לדבריך פקחת תנשא שוטה לא תנשא אלא אחת זו ואחת זו תנשא ההיא דאתיא לבי דינא דרבי יהודה אמרי לה ספדי בעלך קרעי מאניך סתרי מזייך <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלפוה שיקרא</span> אינהו כרבנן סבירא להו אמרי תעביד הכי כי היכי דלישריה


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בית הלל אומרים לא שמענו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא בבאה מן הקציר</span> ובאותה מדינה וכמעשה שהיה אמרו להם בית שמאי אחת הבאה מן הקציר ואחת הבאה מן הזיתים ואחת הבאה מן הבציר ואחת הבאה ממדינה למדינה לא דברו חכמים בקציר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא בהווה</span> חזרו בית הלל להורות כבית שמאי


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטז,ב גמרא
pgu: קטז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא אמרו להם בית שמאי לבית הלל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לדבריכם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין לי אלא קציר חטים</span> קציר שעורים מנין ואין לי אלא קוצר בוצר מוסק <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גודר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עודר</span> מנין אלא מעשה שהיה בקציר והוא הדין לכולהו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הכא נמי</span> מעשה שהיה באותה מדינה והוא הדין לכולהו ובית הלל באותה מדינה דשכיחי אינשי מירתת ממדינה למדינה אחרת דלא שכיחי אינשי לא מירתת ובית שמאי הכא נמי שכיחי שיירתא מאי מעשה שהיה דאמר רב יהודה אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שילפי</span> קציר חטין היו והלכו עשרה בני אדם לקצור חטין נשכו נחש לאחד מהן ומת ובאת אשתו והודיעה לבית דין ושלחו ומצאו כדבריה באותה שעה אמרו האשה שאמרה מת בעלי תנשא מת בעלי תתייבם נימא רבי חנניא בן עקיבא ורבנן בפלוגתא דבית שמאי וב``ה קמיפלגי דתניא לא ישא אדם מי חטאת ואפר חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ויעבירם בירדן ובספינה</span> ולא יעמוד בצד זה ויזרק לצד אחר ולא ישיטם על פני המים ולא ירכיבם לא על גבי בהמה ולא על גבי חברו אלא אם כן היו רגליו נוגעות בקרקע אבל מעבירם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>על הגשר</span> אחד ירדן ואחד שאר נהרות רבי חנניא בן עקיבא אומר לא אמרו אלא ירדן ובספינה וכמעשה שהיה לימא רבנן דאמרי כב``ש ור' חנניא בן עקיבא דאמר כב``ה אמרי לך רבנן אנן דאמרינן אף כב``ה עד כאן לא קאמר בית הלל התם אלא משום דמירתת במקום קרוב מירתת במקום רחוק לא מירתת הכא מה לי ירדן מה לי שאר נהרות רבי חנניא בן עקיבא אמר לך אנא דאמרי אף לב``ש עד כאן לא קאמרי ב``ש התם אלא משום דאיהי דייקא ומינסבא מה לי מקום קרוב מה לי מקום רחוק הכא משום מעשה שהיה בירדן ובספינה דהוה מעשה גזור רבנן בשאר נהרות דלא הוה מעשה לא גזור רבנן מאי מעשה שהיה דאמר רב יהודה אמר רב מעשה באדם שהיה מעביר מי חטאת ואפר חטאת בירדן ובספינה ונמצא כזית מן המת תחוב בקרקעית של ספינה באותה שעה אמרו לא ישא אדם מי חטאת ואפר חטאת ויעבירם בירדן ובספינה


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קטז,ב משנה
pgu: קטז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  בית שמאי אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>תנשא ותטול כתובתה</span> בית הלל אומרים תנשא ולא תטול כתובתה אמרו להם בית שמאי התרתם ערוה חמורה ולא נתיר ממון הקל אמרו להם בית הלל מצינ


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,א משנה
pgu: קיז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שאין האחין נכנסין לנחלה על פיה אמרו להם בית שמאי והלא מספר כתובה נלמוד שהוא כותב לה שאם תנשאי לאחר תטלי מה שכתוב ליכי וחזרו בית הלל להורות כדברי ב``ש


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,א גמרא
pgu: קיז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב חסדא נתייבמה יבמה נכנס לנחלה על פיה הם דרשו מדרש כתובה אנו לא נדרוש מדרש תורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> יקום על שם אחיו אמר רחמנא והרי קם אמר רב נחמן באת לבית דין ואמרה מת בעלי התירוני להנשא מתירין אותה להנשא ונותנין לה כתובתה תנו לי כתובתי אף להנשא אין מתירין אותה מאי טעמא אדעתא דכתובה אתאי איבעיא להו התירוני להנשא ותנו לי כתובתי מהו כיון דאמרה כתובתה אדעתא דכתובה אתאי או דלמא כל מילי דאית ליה לאיניש אמר להו לבי דינא [ואת``ל כל מילי דאית ליה לאיניש אמר להו לבי דינא] תנו לי כתובתי והתירוני להנשא מהו הכא ודאי אדעתא דכתובה אתאי או דלמא הואיל דלא ידעה במאי משתריא תיקו


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,א גמרא
pgu: קיז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו בת חמיה מהו טעמא דבת חמותה משום דאיכא אימא דסניא לה היא נמי סניא לה והכא ליכא אימא דסניא לה או דלמא טעמא דבת חמותה דאמרה קאכלה לגירסנא דאימא הכא נמי קאמרה אכלה לגירסנא דבי נשאי תא שמע הכל נאמנין להעידה חוץ מחמש נשים ואם איתא שית הויין דלמא טעמא דבת חמותה דאמרה קאכלה לגירסנא דבי נשאי לא שנא בת חמותה ולא שנא בת חמיה והאנן תנן חוץ משבע נשים ההיא ר' יהודה היא דתנן רבי יהודה מוסיף אף אשת אב והכלה אמרו לו אשת אב הרי היא בכלל בת הבעל כלה הרי בכלל חמותה ור' יהודה בשלמא חמותה סניא לה לכלה דאמרה קאכלה לגירסני אלא כלה מאי טעמא סניא לחמותה בשלמא בת הבעל דסניא לאשת האב דאמרה קאכלה לגירסני דאם אלא אשת האב מאי טעמא סניא לבת הבעל אלא מאי מוסיף תרתי אלא כלה מ``ט סניא לחמותה דמגלה לבנה כל דעבדה אשת אב נמי סניא לבת הבעל דמגלה לאביה כל דעבדה ורבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl='19'> משלי כז </span> כמים הפנים לפנים כן לב האדם לאדם ורבי יהודה ההיא בדברי תורה כתיב אמר רב אחא בר עויא בעי במערבא חמותה הבאה לאחר מיכן מהו מי מסקה אדעתה דמית בעל ונפלה קמי יבם וסניא לה או ל


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ת``ש אמרה מת בעלי ואח``כ מת חמי תנשא ותטול כתובה וחמותה אסורה מ``ט חמותה אסורה לאו משום דאמרינן לא בעלה מיית ולא חמיה מיית והא דקאמרה הכי לקלקולא לחמותה הוא דקמיכוונא סברה לבתר שעתא לא תיתי תצטערן דלמא שאני התם דרגיש לה צערא


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,ב משנה
pgu: קיז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  עד אומר מת ונשאת ובא אחד ואמר לא מת הרי זו לא תצא עד אומר מת ושנים אומרים לא מת אע``פ שנשאת תצא שנים אומרים מת ועד אומר לא מת אע``פ שלא נשאת תנשא


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,ב גמרא
pgu: קיז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דנשאת הא לא נשאת לא תנשא והאמר עולא כ``מ שהאמינה תורה עד אחד הרי כאן שנים ואין דבריו של אחד במקום שנים הכי קאמר עד אחד אומר מת והתירוה להנשא ובא אחד ואמר לא מת לא תצא מהיתירה הראשון:  עד אומר מת:  פשיטא דאין דבריו של אחד במקום שנים לא צריכא בפסולי עדות וכדר' נחמיה דתניא רבי נחמיה אומר כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחר רוב דעות ועשו שתי נשים באיש אחד כשני אנשים באיש אחד ואיבעית אימא כל היכא דאתא עד אחד כשר מעיקרא אפי' מאה נשים כעד אחד דמיין אלא כגון דאתאי אשה מעיקרא ותרצה לדרבי נחמיה הכי רבי נחמיה אומר כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחר רוב דעות ועשו שתי נשים באשה אחת כשני אנשים באיש אחד אבל שתי נשים באיש אחד כפלגא ופלגא דמי:  שנים אומרים מת וכו':  מאי קמשמע לן בפסולי עדות וכדר' נחמיה דאזיל בתר רוב דעות היינו הך מהו דתימא כי אזלינן בתר רוב דעות לחומרא אבל לקולא לא קמ``ל


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיז,ב משנה
pgu: קיז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אחת אומרת מת ואחת אומרת לא מת זו שאומרת מת תנשא ותטול כתובתה וזו שאומרת לא מת לא תנשא ולא תטול כתובתה אחת אומרת מת ואחת אומרת נהרג ר``מ אומר הואיל ומכחישות זו את זו הרי אלו לא ינשאו ר' יהודה ור' שמעון אומרים הואיל וזו וזו מודות שאין קיים ינשאו עד אומר מת ועד אומר לא מ


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,א גמרא
pgu: קיח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דאמרה לא מת הא אישתיקא תנשא הא אין צרה מעידה לחברתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לא מת איצטריכא ליה</span> סד``א הא מיית והא דקאמרה לא מת לקלקולה לצרה היא דקמיכוונא<span class='tlm-sfr' data-chp='0716' data-rgl=''> שופטים טז </span> ותמות נפשה עם פלשתים קאמרה קמשמע לן:  אחת אומרת מת כו':  וליפלוג רבי מאיר ברישא אמר רבי אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>במחלוקת שנויה</span> ורבי יהודה ורבי שמעון היא ורבי יוחנן אמר אפילו תימא רבי מאיר בהא אפילו רבי מאיר מודה דכל לא מת בעדות אשה לאו הכחשה היא תנן עד אומר מת ועד אומר לא מת אשה אומרת מת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואשה אומרת לא מת</span> הרי זו לא תנשא בשלמא לרבי אלעזר סתמא כר' מאיר אלא לרבי יוחנן קשיא קשיא


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,א משנה
pgu: קיח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלכה היא ובעלה למדינת הים ובאה ואמרה מת בעלי תנשא ותטול כתובתה וצרתה אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היתה</span></span> בת ישראל לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תאכל בתרומה</span> דברי רבי טרפון רבי עקיבא אומר אין זו דרך מוציאתו מידי עבירה עד שתהא אסורה לינשא ואסורה מלאכול בתרומה אמרה מת <לי> בעלי ואחר כך מת חמי תנשא ותטול כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וחמותה אסורה</span> היתה בת ישראל לכהן תאכל בתרומה דברי רבי טרפון רבי עקיבא אומר אין זו דרך מוציאה מידי עבירה עד שתהא אסורה לינשא ואסורה מלאכול בתרומה


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,א גמרא
pgu: קיח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וצריכא דאי איתמר הך קמייתא בהא קא``ר טרפון משום ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צערא דגופה</span> אבל חמותה דצערא מילי דעלמא אימא מודי ליה לרבי עקיבא ואי איתמר בהא בהא קאמר רבי עקיבא אבל בהך אימא מודה ליה לרבי טרפון צריכא א``ר יהודה אמר שמואל הלכה כרבי טרפון אמר אביי אף אנן נמי תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ניתן לי בן</span> במדינת הים מת בני ואח``כ בעלי נאמנת בעלי ואחר כך בני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אינה נאמנת</span> וחוששין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לדבריה</span> וחולצת ולא מתייבמת לדבריה הוא דחוששין הא לדברי צרה אין חוששין ש``מ


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,ב משנה
pgu: קיח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  קידש אחת מחמש נשים ואין יודע אי זו קידש כל אחת אומרת אותי קידש <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>נותן גט לכל אחת</span> ואחת ומניח כתובה ביניהן ומסתלק דברי רבי טרפון רבי עקיבא אומר אין זו דרך מוציא מידי עבירה עד שיתן גט וכתובה לכל אחת ואחת גזל אחד מחמשה ואין יודע מאיזה גזל כל אחד אומר אותי גזל מניח גזילה ביניהן ומסתלק דברי רבי טרפון רבי עקיבא אומר אין זו דרך מוציא מידי עבירה עד שישלם לכל אחד ואחד


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קידש קתני</span> בעל לא קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>גזל קתני</span> לקח לא קתני מני מתני' לא תנא קמא ולא רבי שמעון בן אלעזר דתניא רשב``א אומר לא נחלקו רבי טרפון ורבי עקיבא על שקידש אחת מחמש נשים ואינו יודע איזו קידש שמניח כתובה ביניהן ומסתלק על מה נחלקו על שבעל רבי טרפון אומר מניח כתובה ביניהן ומסתלק רבי עקיבא אומר עד שישלם לכל אחת ואחת לא נחלקו רבי טרפון ורבי עקיבא על שלקח מקח מחמשה בני אדם ואין יודע מאיזה מהן לקח שמניח דמי מקח ביניהן ומסתלק לא נחלקו אלא שגזל מחמשה שאמר ר' טרפון מניח גזילה ביניהם ומסתלק ורבי עקיבא אומר עד שישלם גזילה לכל אחד ואחד מדקאמר רבי שמעון בן אלעזר בקידש ולקח לא פליגי מכלל דתנא קמא סבר פליגי מני אי תנא קמא ליתני קידש ולקח אי רבי שמעון בן אלעזר ליתני בעל וגזל לעולם רבי שמעון בן אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומאי קידש קידש בביאה</span> תנא קידש להודיעך כחו דרבי עקיבא דאע``ג דאיסורא דרבנן עבד קניס תנא גזל להודיעך כחו דרבי טרפון דאע``ג דאיסורא דאורייתא עבד לא קניס


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,ב משנה
pgu: קיח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלכה היא ובעלה למדינת הים ובנה עמהם ובאת ואמרה מת בעלי ואחר כך מת בני נאמנת מת בני ואחר כך מת בעלי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינה נאמנת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וחוששין לדבריה</span> וחולצת ולא מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ניתן לי בן</span> במדינת הים ואמרה מת בני ואחר כך מת בעלי נאמנת מת בעלי ואחר כך מת בני אינה נאמנת וחוששין לדבריה וחולצת ולא מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ניתן לי יבם</span> במדינת הים אמרה מת בעלי ואחר כך מת יבמי יבמי ואחר כך בעלי נאמנת הלכה היא ובעלה ויבמה למדינת הים אמרה מת בעלי ואחר כך יבמי יבמי ואחר כך בעלי אינה נאמנת שאין האשה נאמנת לומר מת יבמי שתנשא ולא מתה אחותה שתכנס לביתו ואין האיש נאמן לומר מת אחי שייבם אשתו ולא מתה אשתו שישא אחותה


id: 3115
lvr: 31
prk: 15
nru: דף קיח,ב גמרא
pgu: קיח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בעא מיניה רבא מרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המזכה גט לאשתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>במקום יבם</span> מהו כיון דסניא ליה זכות הוא לה וזכין לאדם שלא בפניו או דלמא כיון דזימנין דרחמא ליה חוב הוא לה ואין חבין לאדם שלא בפניו אמר ליה תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>וחוששין לדבריה</span> וחולצת ולא מתייבמת אמר ליה רבינא לרבא המזכה גט לאשתו במקום קטטה מהו כיון דאית לה קטטה בהדיה זכות הוא לה או דלמא ניחא דגופא עדיף לה תא שמע דאמר ריש לקיש טב למיתב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>טן דו</span> מלמיתב ארמלו אביי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דשומשמנא גברא</span> כורסיה בי חרתא רמו לה רב פפא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דנפצא</span> גברא תיקרי בסיפי בבא ותיתיב רב אשי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דקולסא גברא</span> לא בעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טלפחי</span> לקידרא תנא וכולן מזנות ותולות בבעליהן:
<BR


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קיט,א משנה
pgu: קיט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האשה שהלך בעלה וצרתה למדינת הים ובאו ואמרו לה מת בעליך לא תנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ולא תתייבם</span> עד שתדע שמא מעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היא צרתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היתה לה חמות</span> אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חוששת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יצתה מליאה</span> חוששת רבי יהושע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אינה חוששת</span>


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קיט,א גמרא
pgu: קיט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היא צרתה</span> הא קמ``ל להא צרה הוא דחיישינן אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לצרה אחריתי</span> לא חיישינן:  לא תנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ולא תתייבם</span> וכו':  בשלמא יבומי לא דדלמא מיעברא וקפגעה באשת אח דאורייתא אלא לא תנשא אמאי הלך אחר רוב נשים ורוב נשים מתעברות ויולדות לימא ר``מ היא דחייש למיעוטא אפילו תימא רבנן כי אזלי רבנן בתר רובא רובא דאיתיה קמן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>תשע חנויות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וסנהדרי</span> אבל רובא דליתיה קמן לא אזלי רבנן בתר רובא והרי קטן וקטנה דרובא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דליתא קמן</span> היא ואזלי רבנן בתר רובא דתניא קטן וקטנה לא חולצין ולא מייבמין דברי ר' מאיר אמרו לו לר' מאיר יפה אמרת שאין חולצין איש כתיב בפרשה ומקשינן אשה לאיש אלא מה טעם אין מייבמין אמר להם קטן שמא ימצא סריס קטנה שמא תמצא אילונית ונמצאו פוגעים בערוה ורבנן סברי זיל בתר רובא דקטנים ורוב קטנים לאו סריסי נינהו זיל בתר רוב קטנות ורוב קטנות לאו אילונית נינהו אלא מחוורתא מתניתין רבי מאיר היא במאי אוקימתא כר' מאיר אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>היתה לה חמות</span> אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>חוששת</span> אמאי הלך אחר רוב נשים ורוב נשים מתעברות ויולדות מיעוט מפילות וכל היולדות מחצה זכרים ומחצה נקבות סמוך מיעוטא דמפילות למחצה נקבות והוו ליה זכרים מיעוטא וליחוש דלמא כיון דאיחזקה לשוק לא חייש רישא דאיחזק לייבום תייבם אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה רישא דאיסור כרת חששו סיפא דאיסור לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא חששו</span> אמר רבא מכדי הא דאורייתא והא דאורייתא מה לי איסור כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מה לי איסור לאו</span> אלא אמר רב


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קיט,ב גמרא
pgu: קיט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רישא חזקה</span> לייבום ורובא לשוק וחזקה לא עדיף כי רובא ואייתי מיעוטא דמפילות סמוך לחזקה והוה ליה פלגא ופלגא לא תנשא ולא תתייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>סיפא חזקה לשוק</span> ורובא לשוק והוי ליה זכרים מיעוטא דמיעוטא ומיעוטא דמיעוטא לא חייש רבי מאיר:  לא תנשא ולא תתייבם וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ולעולם</span> אמר זעירי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לעצמה שלשה</span> חדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לחברתה תשעה</span> וחולצת ממה נפשך רבי חנינא אמר לעצמה שלשה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לחברתה לעולם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ותחלוץ</span> ממה נפשך אביי בר אבין ורבי חנינא בר אבין אמרי תרוייהו גזירה שמא יהא ולד בן קיימא ונמצא אתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מצריכה כרוז</span> לכהונה וליצרכה דלמא איכא דהוי בחליצה ולא הוי בהכרזה ואמרי קשרו חלוצה לכהן תנן ניתן לי בן במדינת הים ואמרה מת בני ואחר כך בעלי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נאמנת</span> מת בעלי ואחר כך בני <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אינה נאמנת</span> וחוששין לדבריה וחולצת ולא מתייבמת וליחוש דלמא אתו עדים ואמרי כדקאמרה ונמצא אתה מצריכה כרוז לכהונה אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בגרושה</span> רב חייא בריה דרב הונא אמר באמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אני</span> והוא נחבאנו במערה


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קיט,ב משנה
pgu: קיט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שתי יבמות</span> זו אומרת מת בעלי וזו אומרת מת בעלי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>זו אסורה</span> מפני בעלה של זו וזו אסורה מפני בעלה של זו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לזו עדים</span> ולזו אין עדים את שיש לה עדים אסורה ואת שאין לה עדים מותרת <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לזו בנים ולזו אין בנים</span> את שיש לה בנים מותרת ואת שאין לה בנים אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נתייבמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומתו היבמין אסורות להנשא</span> ר' אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הואיל והותרו ליבמין</span> הותרו לכל אדם


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קיט,ב גמרא
pgu: קיט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לזו עדים</span> ובנים ולזו לא עדים ולא בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שתיהן מותרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נתייבמו</span> ומתו היבמין אסורין להנשא רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הואיל והותרו ליבמין</span> הותרו לכל אדם בעי רבא מאי טעמא דרבי אלעזר משום דקסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>צרה מעידה לחברתה</span> או דלמא משום דהיא לא מקלקלא נפשה למאי נפקא מינ


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכ,א גמרא
pgu: קכ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לאנסובי לצרה מקמי דידה אי אמרת צרה מעידה לחברתה אף על גב דלא אינסיב מנסבינן לה לצרה אי אמרת משום דהיא לא מקלקלא נפשה אינסיב מנסבינן לה לצרה אי לא אינסיב לא מנסבינן לה מאי תא שמע ר' אלעזר אומר הואיל והותרו ליבמין הותרו לכל אדם אי אמרת בשלמא דהיא לא מקלקלא נפשה היינו דכי אינסיב מנסבינן לה אלא אי אמרת משום דצרה מעידה לחברתה אף על גב דלא אינסיב נמי אלא שמע מינה טעמא דרבי אלעזר משום דאינסיב הוא ולא מקלקלא נפשה רבי אלעזר לדבריהם קאמר להו לדידי צרה מעידה לחברתה ואף על גב דלא אינסיב מנסבינן לה אלא לדידכו אודו לי מיהת דהיכא דאינסיב מנסבינן לה משום דהיא לא מקלקלא נפשה ורבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0716' data-rgl='30'> שופטים טז </span> תמות נפשי עם פלשתים הוא דקעבדה ת``ש האשה שהלכה היא ובעלה למדינת הים ובאה ואמרה מת בעלי תנשא ותטול כתובתה וצרתה אסורה ר' אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הואיל והותרה היא</span> הותרה נמי צרתה אימא הואיל והותרה ונשאת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ליחוש דלמא בגיטא אתאי</span> והאי דקאמרה הכי לקלקלא לצרה היא מיכוונה אי דאינסיב לישראל הכי נמי הכא במאי עסקי' <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאינסיב לכהן</span>


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכ,א משנה
pgu: קכ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין מעידין</span> אלא על פרצוף פנים עם החוטם אע``פ שיש סימנין בגופו ובכליו אין מעידין אלא עד שתצא נפשו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואפי' ראוהו מגוייד</span> וצלוב והחיה אוכלת בו אין מעידין אלא עד ג' ימים ר' יהודה בן בבא אומר לא כל האדם ולא כל המקום ולא כל השעות שוין


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכ,א גמרא
pgu: קכ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פדחת</span> ולא פרצוף פנים פרצוף פנים ולא פדחת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין מעידין</span> עד שיהו שניהם עם החוטם אמר אביי ואיתימא רב כהנא מאי קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='1003' data-rgl='9'> ישעיהו ג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכרת פניהם ענתה בם</span> אבא בר מרתא דהוא אבא בר מניומי הוה מסקי ביה דבי רישא גלותא זוזי אייתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>קירא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דבק ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בלייתא</span></span> דבק <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>באפותיה</span> חלף קמייהו ולא בשקרוה:  אע``פ שיש סימנין וכו':  למימרא דסימנין לאו דאורייתא ורמינהי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מצאו קשור</span> בכיס ובארנקי ובטבעת או שנמצא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בין כליו</span> אפילו לזמן מרובה כשר אמר אביי לא קשיא הא רבי אליעזר בן מהבאי הא רבנן דתניא אין מעידין על ה<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>שומא</span> ר' אליעזר בן מהבאי אומר מעידין מאי לאו בהא קמיפלגי דמר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סימנין דאורייתא</span> ומר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סימנין דרבנן</span> אמר רבא דכולי עלמא סימנין דאורייתא הכא בשומא מצויה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בן גילו</span> קמיפלגי מר סבר שומא מצויה בבן גילו ומר סבר אינה מצויה בבן גילו ואיכא דאמרי הכא בשומא העשויה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>להשתנות</span> לאחר מיתה קמיפלגי מר סבר עשויה להשתנות לאחר מיתה ומר סבר אינה עשויה להשתנות לאחר מיתה ואיכא דאמרי אמר רבא דכולי עלמא סימנין דרבנן והכא בשומ


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכ,ב גמרא
pgu: קכ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  סימן מובהק קא מיפלגי מר סבר סימן מובהק ומר סבר לאו סימן מובהק ולהך לישנא דאמר רבא סימנין דאורייתא הא קתני אף על פי שיש סימנין בגופו וב<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כליו</span> גופו דארוך וגוץ כליו דחיישינן לשאלה ואי חיישינן לשאלה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חמור בסימני אוכף</span> היכי מהדרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לא שיילי אינשי</span> אוכפא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דמסקיב ליה</span> לחמרא מצאו קשור בכיס ובארנקי ובטבעת היכי מהדרינן טבעת חייש לזיופי כיס וארנקי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מנחשי אינשי</span> ולא מושלי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואיבעית אימא כליו</span> בחיורי וסומקי:  ואפילו ראוהו מגוייד וכו':  למימרא דמגוייד חיי ורמינהי אדם אינו מטמא עד שתצא נפשו אפילו מגוייד ואפי' גוסס טמויי לא מטמא הא מיחייא לא חיי אמר אביי לא קשיא הא ר``ש בן אלעזר הא רבנן דתניא מעידין על המגוייד ואין מעידין על הצלוב רבי שמעון בן אלעזר אומר אף על המגוייד אין מעידין מפני שיכול לכוות ולחיות ומי מצית לאוקומי כר``ש בן אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והא קתני סיפא</span> מעשה בעסיא באחד ששילשלוהו לים ולא עלתה בידם אלא רגלו ואמרו חכמים מן הארכובה ולמעלה תנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מן הארכובה ולמטה לא תנשא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שאני מיא דמרזו מכה</span> והאמר רבה בר בר חנה לדידי חזי לי ההוא טייעא דשקיל ספסירא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גיידיה לגמליה</span> ולא אפסיקתיה לנערותיה אמר אביי ההיא כחישא הויא רבא אמר בסכין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מלובנת</span> ודברי הכל:  והחיה אוכלת וכו':  אמר רב יהודה אמר שמואל לא שנו אלא ממקום שאין נפשו יוצאה אבל ממקום שנפשו יוצאה מעידין וא``ר יהודה אמר שמואל שחט בו שנים או רוב שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וברח</span> מעידין איני והאמר רב יהודה אמר שמואל שחט בו שנים או רוב שנים ורמז ואמר כתבו גט לאשתי הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יכתבו ויתנו</span> חי הוא וסופו למות <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אלא מעתה</span> יהא גולה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>על ידו</span> אלמה תניא שחט שנים או רוב שנים הרי זה אינו גולה הא איתמר עלה אמר רב הושעיא חיישינן שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הרוח בלבלתו</span> אי נמי שמא איה


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,א גמרא
pgu: קכא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קירב מיתתו</span> מאי בינייהו דשחטיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בביתא דשישא</span> ופרכיס אי נמי דשחטיה בברא ולא פרכיס:  רבי יהודה אומר לא כל וכו':  איבעיא להו רבי יהודה בן בבא לקולא פליג <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>או לחומרא פליג</span> תא שמע דההוא גברא דטבע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בכרמי</span> ואסקוהו אבי הדיא לבתר תלתא יומין ואנסבה רב דימי מנהרדעא לדביתהו ותו ההוא גברא דאטבע בדגלת ואסקוהו אגישרא דשביסתנא ואנסבה רבא לדביתהו אפומא דשושביני לבתר חמשה יומי אי אמרת בשלמא לקולא פליג אינהו דעביד כרבי יהודה בן בבא אלא אי אמרת לחומרא פליג אינהו דעביד כמאן שאני מיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דצמתי</span> והאמרת מיא מרזו מכה ה``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היכא דאיכא מכה</span> אבל היכא דליכא מכה מיצמת צמית והני מילי דכי אסקיה חזייה בשעתיה אבל אישתהי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מיתפח תפח</span>


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,א משנה
pgu: קכא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  נפל למים בין שיש להן סוף בין שאין להן סוף <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אשתו אסורה</span> אמר רבי מאיר מעשה באחד שנפל לבור הגדול ועלה לאחר שלשה ימים אמר רבי יוסי מעשה בסומא שירד לטבול ב<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מערה</span> וירד מושכו אחריו ושהו כדי שתצא נפשם והשיאו את נשותיהם ושוב מעשה בעסיא באחד ששלשלוהו לים ולא עלתה בידם אלא רגלו אמרו חכמים מן הארכובה ולמעלה תנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מן הארכובה ולמטה</span> לא תנשא


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,א גמרא
pgu: קכא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן נפל למים בין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שיש להם סוף</span> בין שאין להם סוף <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אשתו אסורה</span> דברי רבי מאיר וחכ``א מים שיש להם סוף אשתו מותרת ושאין להם סוף אשתו אסורה היכי דמי מים שיש להם סוף אמר אביי כל שעומד ורואה מארבע רוחותיו ההוא גברא דטבע ב<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אגמא דסמקי</span> אנסבה רב שילא לדביתהו אמר ליה רב לשמואל תא נשמתיה אמר ליה נשלח ליה ברישא שלחו ליה מים שאין להם סוף אשתו אסורה או מותרת שלח להו אשתו אסורה ואגמא דסמקי מים שיש להם סוף או מים שאין להם סוף שלח להו מים שאין להם סוף הוא ומר מאי טעמא עבד הכי מיטעא טעינא אנא סברי כיון דקוו וקיימי כמים שיש להם סוף דמי ולא היא כיון דאיכא גלי אימור <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גלי אשפלו</span> קרי שמואל עליה דרב<span class='tlm-sfr' data-chp='2812' data-rgl='21'> משלי יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא יאונה לצדיק כל און</span> קרי רב עליה דשמואל<span class='tlm-sfr' data-chp='2811' data-rgl='14'> משלי יא </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>תשועה ברוב יועץ</span> תניא אמר רבי מעשה בשני בני אדם מכמרין מכמורין בירדן ונכנס אחד מהם <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>למחילה של דגים</span> ושקעה חמה ולא ראה פתחה של מחילה ושהה חברו כדי שתצא נפשו ובא והודיע בתוך ביתו למחר זרחה חמה והכיר פתחה של מחילה ובא ומצא הספד גדול בתוך ביתו אמר רבי כמה גדולים דברי חכמים שאמרו מים שיש להם סוף אשתו מותרת שאין להם סוף אשתו אסורה אי הכי מים שיש להם סוף נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ליחוש למחילה</span> של דגים במים שיש להם סוף מחילה של דגים לא שכיחא אמר רב אשי הא דאמרו רבנן מים שאין להם סוף אשתו אסורה הני מילי באיניש דעלמא אבל צורבא מרבנן לא אי דסליק קלא אית ליה ולא היא לא שנא איניש דעלמא ולא שנא צורבא מרבנן דיעבד אין לכתחלה לא תניא אר``ג פעם אחת הייתי מהלך בספינה וראיתי ספינה אחת שנשברה והייתי מצטער על תלמיד חכם שבה ומנו רבי עקיבא וכשעליתי ביבשה בא וישב ודן לפני בהלכה אמרתי לו בני מי העלך אמר לי דף של ספינה נזדמן לי וכל גל וגל שבא עלי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נענעתי לו ראשי</span> מכאן אמרו חכמים אם יבואו רשעים על אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ינענע לו ראשו</span> אמרתי באותה שעה כמה גדולים דברי חכמים שאמרו מים שיש להם סוף מותרת מים שאין להם סוף אסורה תניא א``ר עקיבא פעם אחת הייתי מהלך בספינה וראיתי ספינה אחת שמטרפת בים והייתי מצטער על תלמיד חכם שבה ומנו רבי מאיר כשעליתי למדינת קפוטקיא בא וישב ודן לפני בהלכה אמרתי לו בני מי העלך אמר לי גל טרדני לחברו וחברו לחברו עד שהקיאני ליבשה אמרתי באותה שעה כמה גדולים דברי חכמים שאמרו מים שיש להם סוף אשתו מותרת מים שאין להם סוף אשתו אסורה תנו רבנן נפל לגוב אריות אין מעידין עליו לחפורה מלאה נחשים ועקרבים מעידין עליו רבי יהודה בן בתירא אומר אף לחפורה מלאה נחשים ועקרבים אין מעידין עליו חיישינ


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,ב גמרא
pgu: קכא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שמא חבר הוא</span> ות``ק <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אגב איצצא</span> מזקי ליה תנו רבנן נפל לתוך כבשן האש מעידין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ליורה מלאה יין ושמן</span> מעידין עליו משום רבי אחא אמרו של שמן מעידין עליו מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שהוא מבעיר</span> של יין אין מעידין עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מפני שהוא מכבה</span> אמרו לו תחלתו מכבה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וסופו מבעיר</span>:  א``ר מאיר מעשה באחד שנפל לבור הגדול וכו':  תניא אמרו לו לרבי מאיר אין מזכירין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מעשה נסים</span> מאי מעשה נסים אילימא דלא אכיל ולא אישתי והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3304' data-rgl='16'> אסתר ד </span> וצומו עלי ואל תאכלו ואל תשתו אלא דלא ניים דאמר רבי יוחנן שבועה שלא אישן שלשה ימים מלקין אותו ויישן לאלתר ורבי מאיר מאי טעמא אמר רב כהנא כיפין על גב כיפין הוו ורבנן דשישא הוו ור``מ א``א דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מסריך</span> וניים פורתא ת``ר מעשה בבתו של נחוניא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חופר שיחין</span> שנפלה לבור הגדול ובאו והודיעו לרבי חנינא בן דוסא שעה ראשונה אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שלום</span> שניה אמר להם שלום שלישית אמר להם עלתה אמר לה בתי מי העלך אמרה לו זכר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>של רחלים</span> נזדמן לי וזקן מנהיגו אמרו לו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>נביא אתה</span> אמר להם לא נביא אנכי ולא בן נביא אנכי אלא דבר שהצדיק <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מתעסק בו</span> יכשל בו זרעו אמר רבי אבא אע``פ כן מת בנו בצמא שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2650' data-rgl='3'> תהילים נ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וסביביו נשערה</span> מאד מלמד שהקדוש ברוך הוא מדקדק עם סביביו כחוט השערה ר' חנינא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='2689' data-rgl='8'> תהילים פט </span> אל נערץ בסוד קדושים רבה ונורא על כל סביביו


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,ב משנה
pgu: קכא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אפילו שמע מן הנשים</span> אומרות מת איש פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>דיו</span> ר' יהודה אומר אפי' שמע מן התינוקות אומרים הרי אנו הולכין לספוד ולקבור את איש פלוני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בין שהוא מתכוין</span> ובין שאינו מתכוין ר' יהודה בן בבא אומר בישראל אע``פ שהוא מתכוין <ובעובד כוכבים> {ובגוי} אם היה מתכוין אין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עדותו עדות</span>


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכא,ב גמרא
pgu: קכא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ודלמא לא אזלי אמר רב יהודה אמר שמואל דקאמרי הרינו באין מלספוד ומלקבור את איש פלוני ודלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>קמצא בעלמא</span> שכיב ליה ואסיקו ליה על שמיה דקאמרי כן וכן רבנן הוו התם כן וכן ספדני הוו התם:  <ובעובד כוכבים> {ובגוי} אם היה מתכוין וכו':  אמר רב יהודה אמר שמואל לא שנו אלא שנתכוין להתיר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבל נתכוין להעיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עדותו עדות</span> היכי ידעינן אמר רב יוסף בא לבית דין ואמר איש פלוני מת השיאו את אשתו זהו נתכוין להתיר מת סתם זהו נתכוין לעדות איתמר נמי אמר ריש לקיש לא שנו אלא שנתכוין להתיר אבל נתכוין להעיד עדותו עדות אמר ליה ר' יוחנן לא כך היה מעשה באושעיא ברבי שהתירם עם שמנים וחמשה זקנים אמר להם לא שנו אלא שנתכוין להתיר אבל נתכוין להעיד עדותו עדות ולא הודו לו חכמים אלא מתניתין דקתני <ובעובד כוכבים> {ובגוי} אם היה מתכוין אין עדותו עדות <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>היכי משכחת לה</span> במסיח לפי תומו כי ההוא דהוה קאמר ואזיל מאן איכא בי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>חיואי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מאן איכא בי חיואי</span> שכיב חיואי ואנסבה רב יוסף לדביתהו ההוא דהוה קאמר ואזיל ווי ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>לפרשא זריזא</span> דהוה בפומבדיתא דשכיב ואנסבה רב יוסף ואיתימא רבא לדביתהו ההוא דהוה קאמר ואזיל מאן איכא בי חסא טבע חסא אמר רב נחמן האלקים אכלו כוורי לחסא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מדיבוריה דרב נחמן</span> אזלא דביתהו דחסא ואינסבא ולא אמרו לה ולא מידי אמר רב אשי שמע מינה הא דאמור רבנן מים שאין להם סוף אשתו אסורה הני מילי לכתחלה אבל אי נסיב לא מפקינן לה מיניה איכא דאמרי אנסבה רב נחמן לדביתהו אמר חסא גברא רבה איתיה אם איתא דסליק קלא אית ליה למילתא ולא היא לא שנא גברא רבה לא שנא לאו גברא רבה דיעבד אין לכתחלה לא:  ההוא <עובד כוכבים> {גוי} דהוה קאמר ליה לישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>קטול אספסתא ושדי</span> לחיואי בשבתא ואי לא קטילנא לך כדקטילנא לפלוני בר ישראל דאמרי ליה בשיל לי קדירה בשבת ולא בשיל לי וקטילתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>שמעה דביתהו</span> ואתאי לקמיה דאביי שהית


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תלתא ריגלי</span> אמר לה רב אדא בר אהבה זיל לקמיה דרב יוסף דחריף סכינא אזלה קמיה פשט מהא מתניתין <עובד כוכבים> {גוי} שהיה מוכר פירות בשוק ואמר פירות הללו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>של ערלה הן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>של עזיקה</span> הן של נטע רבעי הן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא אמר כלום</span> לא נתכוון אלא להשביח מקחו אבא יודן איש ציידן אמר מעשה בישראל <ועובד כוכבים> {וגוי} שהלכו בדרך ובא <עובד כוכבים> {גוי} ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>חבל</span> על יהודי שהיה עמי בדרך שמת בדרך וקברתיו והשיאו אשתו ושוב מעשה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קולר</span> של בני אדם שהיו מהלכין לאנטוכיא ובא <עובד כוכבים> {גוי} אחד ואמר חבל על קולר של בני אדם שמתו וקברתים והשיאו את נשותיהם ושוב מעשה בששים בני אדם שהיו מהלכין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לכרכום ביתר</span> ובא <עובד כוכבים> {גוי} ואמר חבל על ששים בני אדם שהיו מהלכין בדרך ביתר שמתו וקברתים והשיאו את נשותיהם


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א משנה
pgu: קכב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מעידין לאור הנר ולאור הלבנה ומשיאין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>על פי בת קול</span> מעשה באחד שעמד על ראש ההר ואמר איש פלוני בן פלוני ממקום פלוני מת הלכו ולא מצאו שם אדם והשיאו את אשתו ושוב מעשה בצלמון באחד שאמר אני איש פלוני בן איש פלוני נשכני נחש והרי אני מת והלכו ולא הכירוהו והלכו והשיאו את אשתו


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבה בר שמואל תנא בית שמאי אומרים אין משיאין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>על פי בת קול</span> וב``ה אומרים משיאין על פי בת קול מאי קמ``ל מתני' היא הא קמ``ל דאי משתכחת סתמא דאין משיאין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בית שמאי היא</span>:  והלכו ולא מצאו:  ודלמא שד הוה א``ר יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שראו לו דמות אדם</span> אינהו נמי דמו דחזו ליה בבואה ואינהו נמי אית להו בבואה דחזו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בבואה דבבואה</span> ודלמא לדידהו אית להו בבואה דבבואה אמר רבי חנינא אמר לי יונתן שידא בבואה אית להו בבואה דבבואה לית להו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ודלמא צרה הואי</span> תנא דבי רבי ישמעאל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בשעת הסכנה</span> כותבין ונותנין אף על פי שאין מכירין


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א משנה
pgu: קכב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אמר רבי עקיבא כשירדתי לנהרדעא לעבר השנה מצאתי נחמיה איש בית דלי אמר לי שמעתי שאין משיאין את האשה בארץ ישראל על פי עד אחד אלא יהודה בן בבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ונומיתי לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כן</span> הדברים אמר לי אמור להם משמי אתם יודעים שהמדינה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>משובשת בגייסות</span> מקובלני מר``ג הזקן שמשיאין את האשה על פי עד אחד וכשבאתי והרציתי הדברים לפני ר``ג שמח לדברי ואמר מצאנו חבר לרבי יהודה בן בבא מתוך הדבר נזכר ר``ג שנהרגו הרוגים בתל ארזא והשיא ר``ג נשותיהן על פי עד אחד והוחזקו להיות משיאין עד מפי עד מפי עבד מפי אשה מפי שפחה ר' אליעזר ורבי יהושע אומרים אין משיאין את האשה על פי עד אחד ר' עקיבא אומר לא ע``פ אשה ולא על פי עבד ולא על פי שפחה ולא על פי קרובים


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א גמרא
pgu: קכב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וסבר רבי עקיבא ע``פ אשה לא והתניא רבי שמעון בן אלעזר אומר משום רבי עקיבא אשה נאמנת להביא גיטה מק``ו ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נשים שאמרו</span> חכמים אין נאמנות לומר מת בעלה נאמנות להביא גיטיהן זו שנאמנת לומר מת בעלה אינו דין שנאמנת להביא גיטה נשים שאמרו חכמים הוא דלא מהימני אשה בעלמא מהימנא לא קשיא כאן קודם שהחזיקו כאן לאחר שהחזיקו


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,א משנה
pgu: קכב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אמרו לו</span> מעשה בבני לוי שהלכו לצוער עיר התמרים וחלה אחד מהם והביאוהו בפונדק ובחזרתם אמרו לפונדקית איה חברנו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>נומית להם</span> מת וקברתיו והשיאו את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא תהא כהנת</span> כפונדקית אמר להו לכשתהא כפונדקית נאמנת הפונדקית הוציאה להם מקלו ותרמילו וספר תורה שהיה בידו


id: 3116
lvr: 31
prk: 16
nru: דף קכב,ב גמרא
pgu: קכב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי גריעותא דפונדקית אמר רב כהנא פונדקית <עובדת כוכבים> {גויה} היתה ומסיחה לפי תומה היתה זה מקלו וזה תרמילו וזה קבר שקברתיו בו וכן תני אבא בריה דרב מניומי בר חייא פונדקית <עובדת כוכבים> {גויה} היתה ומסיחה לפי תומה היתה זה מקלו וזה תרמילו וזה קבר שקברתיו בו והא איה חברנו קאמרי לה כיון דחזיתינהו בכיא אמרו לה איה חברנו אמרה להם מת וקברתיו תנו רבנן מעשה באדם אחד שבא להעיד על האשה לפני רבי טרפון אמר לו בני היאך אתה יודע בעדות אשה זו אמר אני והוא היינו הולכים בדרך ורדף אחרינו גייס ונתלה בייחור של זית ופשחו והחזיר את הגייס לאחוריו אמרתי לו אריה יישר כחך אמר לי מנין אתה יודע שאריה שמי כך קורין אותי בעירי יוחנן ברבי יהונתן אריה דמכפר שיחיא לימים חלה ומת והשיא רבי טרפון את אשתו ורבי טרפון לא בעי דרישה וחקירה והתניא מעשה באדם אחד שבא לפני רבי טרפון להעיד עדות אשה אמר לו בני היאך אתה יודע עדות זו אמר לי אני והוא היינו הולכין בדרך ורדף אחרינו גייס ונתלה בייחור תאנה ופשחו והחזיר את הגייס לאחוריו אמרתי לו יישר כחך אריה אמר לי יפה כוונת לשמי שכך קורין אותי בעירי יוחנן בן יונתן אריה דמכפר שיחיא לימים חלה ומת אמר לו לא כך אמרת לי יוחנן בן יונתן דמכפר שיחיא אריה אמר ליה לא אלא כך אמרתי לך יוחנן בן יונתן אריה דמכפר שיחיא ודקדק עליו שנים ושלשה פעמים וכיון את דבריו והשיא רבי טרפון את אשתו תנאי היא דתניא אין בודקין עדי נשים בדרישה וחקירה דברי ר``ע רבי טרפון אומר בודקין וקמיפלגי בדר' חנינא דאמר רבי חנינא דבר תורה אחד דיני ממונות ואחד דיני נפשות בדרישה וחקירה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0324' data-rgl='22'> ויקרא כד </span> משפט אחד יהיה לכם ומה טעם אמרו דיני ממונות אין צריכין דרישה וחקירה שלא תנעול דלת בפני לוין ובמאי קמיפלגי מר סבר כיון דאיכא כתובה למשקל כדיני ממונות דמי ומר סבר כיון דקא שרינן אשת איש לעלמא כדיני נפשות דמי אמר רבי אלעזר אמר רבי חנינא תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1054' data-rgl='13'> ישעיהו נד </span> וכל בניך למודי ה' ורב שלום בניך:
<BR


