# michna

lvr: 31
prk: 01
id: 3101
nru: א,א
thu:
  חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן וצרות צרותיהן מן החליצה ומן הייבום, עד סוף העולם:  בתו, ובת בתו, ובת בנו, בת אשתו, ובת בתה, ובת בנה, חמותו, ואם חמותו, ואם חמיו, אחותו, ואחות אימו, ואחות אשתו, ואשת אחיו מאימו, ואשת אחיו שלא היה בעולמו, וכלתו--הרי אלו פוטרות צרותיהן וצרות צרותיהן מן החליצה ומן הייבום, עד סוף העולם.  וכולם אם מתו, או מיאנו, או נתגרשו, או שנמצאו איילונייות--צרותיהן מותרות; ואין אתה יכול לומר בחמותו ואם חמותו ואם חמיו, שנמצאו איילונייות או שמיאנו


lvr: 31
prk: 01
id: 3101
nru: א,ב
thu:
  כיצד פוטרות צרותיהן:  הייתה בתו או אחת מכל העריות האלו נשואה לאחיו, ולו אישה אחרת, ומת--כשם שבתו פטורה, כך צרתה פטורה.  הלכה צרת בתו, ונישאת לאחיו השני, ולו אישה אחרת, ומת--כשם שצרת בתו פטורה, כך צרת צרתה פטורה, אפילו הן מאה.  כיצד אם מתו הן, צרותיהן מותרות:  הייתה בתו או אחת מכל העריות האלו נשואה לאחיו, ולו אישה אחרת, מתה בתו, או נתגרשה, ואחר כך מת אחיו--צרתה מותרת.  וכל היכולה למאן, ולא מיאנה--צרתה חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 01
id: 3101
nru: א,ג
thu:
  שש עריות חמורות מאלו--מפני שהן נשואות לאחרים, צרותיהן מותרות:  אימו, ואשת אביו, ואחות אביו, ואחותו מאביו, ואשת אחיו מאביו, ואשת אחי אביו


lvr: 31
prk: 01
id: 3101
nru: א,ד
thu:
  בית שמאי מתירין את הצרות לאחין, ובית הלל אוסרין.  חלצו--בית שמאי פוסלין מן הכהונה, ובית הלל מכשירין; נתייבמו--בית שמאי מכשירין, ובית הלל פוסלין.  אף על פי שאלו פוסלין ואלו מכשירין, אלו אוסרין ואלו מתירין--לא נמנעו בית שמאי מלישא נשים מבית הלל, ולא בית הלל מבית שמאי.  וכל הטהרות והטומאות שהיו אלו מטהרין ואלו מטמאין, לא נמנעו עושין טהרות אלו על גב אלו.


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,א
thu:
  כיצד אשת אחיו שלא היה בעולמו:  שני אחים, ומת אחד מהן, ונולד להם אח, ואחר כך ייבם השני את אשת אחיו, ומת--הראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו, והשנייה משום צרתה.  עשה בה מאמר, ומת--שנייה חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ב
thu:
  שני אחים, ומת אחד מהן, וייבם השני את אשת אחיו, ואחר כך נולד להם אח, ומת--הראשונה יוצא משום אשת אחיו שלא היה בעולמו, והשנייה משום צרתה.  עשה בה מאמר, ומת--שנייה חולצת ולא מתייבמת.  רבי שמעון אומר, מייבם לאיזו שירצה, או חולץ לאיזו שירצה


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ג
thu:
  כלל אמרו ביבמה:  כל שהיא אסורה איסור ערווה, לא חולצת ולא מתייבמת; איסור מצוה ואיסור קדושה, חולצת ולא מתייבמת.  אחותה כשהיא יבמתה, או חולצת או מתייבמת


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ד
thu:
  איסור מצוה, שנייות מדברי סופרים; איסור קדושה--אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט, ממזרת ונתינה לישראל, בת ישראל לממזר ולנתין


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ה
thu:
  מי שיש לו אח מכל מקום, זוקק את אשת אחיו לייבום; ואחיו הוא לכל דבר, חוץ ממה שיש לו מן השפחה ומן הנוכרית.  מי שיש לו בן מכל מקום--פוטר את אשת אביו מן החליצה ומן הייבום, וחייב על מכתו, ועל קללתו; ובנו הוא לכל דבר, חוץ ממה שיש לו מן השפחה ומן הנוכרית


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ו
thu:
  מי שקידש אחת משתי אחיות, ואין יודע לאיזו מהן קידש--נותן גט לזו וגט לזו.  מת, ולו אח אחד--חולץ לשתיהן.  היו לו שניים--אחד חולץ, ואחד מייבם; קדמו וכנסו, אין מוציאין מידם


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ז
thu:
  שניים שקידשו שתי אחיות, זה אינו יודע לאיזו קידש, וזה אינו יודע לאיזו קידש--זה נותן שניים גיטים, וזה נותן שני גיטים.  מתו, לזה אח ולזה אח--זה חולץ לשתיהן, וזה חולץ לשתיהן.  לזה אחד, ולזה שניים--היחידי חולץ לשתיהן; והשניים--אחד חולץ, ואחד מייבם.  אם קדמו וכנסו, אין מוציאין מידם.  לזה שניים, ולזה שניים--אחיו של זה חולץ לאחת, ואחיו של זה חולץ לאחת, אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה, ואחיו של זה מייבם חלוצתו של זה.  קדמו שניים וחלצו--לא ייבמו השניים, אלא אחד חולץ ואחד מייבם.  אם קדמו וכנסו, אין מוציאין מידם


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ח
thu:
  מצוה בגדול לייבם; ואם קדם הקטן, זכה.  הנטען על השפחה ונשתחררה, ועל הנוכרית ונתגיירה--הרי זה לא יכנוס; ואם כנס, אין מוציאין מידו.  הנטען על אשת איש, והוציאה מתחת ידו--אף על פי שכנס, יוציא


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,ט
thu:
  המביא גט ממדינת הים, ואמר בפני נכתב ובפני נחתם--לא יישא את אשתו.  מת, הרגתיו, הרגנוהו--לא יישא את אשתו.  רבי יהודה אומר, הרגתיו, לא תינשא אשתו; הרגנוהו, תינשא אשתו


lvr: 31
prk: 02
id: 3102
nru: ב,י
thu:
  החכם שאסר את האישה בנדר על בעלה, הרי זה לא יישאנה; מיאנה, או שחלצה בפניו--יישאנה, מפני שהוא בית דין.  וכולם שהיו להם נשים, ומתו--מותרות להינשא להם; וכולם שנישאו לאחרים ונתאלמנו או נתגרשו--מותרות להינשא להם.  וכולם מותרות לבניהם ולאחיהם.


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,א
thu:
  ארבעה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות--מתו הנשואים את האחיות--הרי אלו חולצות, ולא מתייבמות.  אם קדמו וכנסו, יוציאו.  רבי אליעזר אומר משום בית שמאי, יקיימו; בית הלל אומרין יוציאו


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ב
thu:
  הייתה אחת מהן אסורה לאחד, איסור ערווה--אסור בה, ומותר באחותה; והשני אסור בשתיהן.  איסור מצוה ואיסור קדושה--חולצות, ולא מתייבמות


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ג
thu:
  הייתה אחת מהן אסורה על זה איסור ערווה, והשנייה אסורה על זה איסור ערווה--האסור לזה מותר לזה, והאסור לזה מותר לזה; זו היא שאמרו, אחותה כשהיא יבמתה, או חולצת או מתייבמת


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ד
thu:
  שלושה אחים, שניים מהן נשואין שתי אחיות, או אישה ובתה, או אישה ובת בתה, או אישה ובת בנה, ומתו הנשואין את האחיות--הרי אלו חולצות, ולא מתייבמות; רבי שמעון פוטר.  הייתה אחת מהן אסורה עליו איסור ערווה--אסור בה, ומותר באחותה; איסור מצוה ואיסור קדושה--חולצות, ולא מתייבמות


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ה
thu:
  שלושה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות, ואחד מופנה, מת אחד מבעלי אחיות, ועשה בה המופנה מאמר, ואחר כך מת אחיו השני--בית שמאי אומרין, אשתו עימו, והלז תצא משום אחות אישה; בית הלל אומרין, מוציא את אשתו בגט וחליצה, ואשת אחיו בחליצה.  זו היא שאמרו, אי לו על אשתו, ואי לו על אשת אחיו


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ו
thu:
  שלושה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות, ואחד נשוי נוכרית, מת אחד מבעלי אחיות, וכנס הנשוי נוכרית את אשתו, ומת--השנייה יוצאה משום אחות אישה, והראשונה משום צרתה.  עשה בה מאמר, ומת--נוכרית חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ז
thu:
  שלושה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות, ואחד נשוי נוכרית, מת הנשוי נוכרית, וכנס אחד מבעלי אחיות את אשתו, ומת--הראשונה יוצא משום אחות אישה, ושנייה משום צרתה.  עשה בה מאמר, ומת--נוכרית חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ח
thu:
  [ז] שלושה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות, ואחד נשוי לנוכרית, מת אחד מבעלי אחיות, וכנס הנשוי נוכרית את אשתו, מתה אשתו של שני, ואחר כך מת הנשוי נוכרית--הרי זו אסורה עליו עולמית, הואיל ונאסרה עליו שעה אחת


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,ט
thu:
  שלושה אחים, שניים מהן נשואים לשתי אחיות, ואחד נשוי נוכרית, גירש אחד מבעלי אחיות את אשתו, ומת הנשוי נוכרית, וכנסה המגרש, ומת--זו היא שאמרו, וכולם אם מתו או מיאנו או נתגרשו, צרותיהן מותרות


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,י
thu:
  [ח] וכולם שהיו להן קידושין או גירושין בספק--הרי אלו חולצות, ולא מתייבמות.  כיצד ספק קידושין:  זרק לה קידושיה, ספק קרוב לה ספק קרוב לו--זה הוא ספק קידושין.  כיצד ספק גירושין:  כתב בכתב ידו ואין עליו עדים, יש עליו עדים ואין בו זמן, יש בו זמן ואין בו אלא עד אחד--הרי הוא ספק גירושין


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,יא
thu:
  [ט] שלושה אחים נשואים לשלוש נשים נוכרייות, ומת אחד מהן, ועשה בה השני מאמר, ומת--הרי אלו חולצות, ולא מתייבמות:  שנאמר "ומת אחד מהם ובן אין לו . . . יבמה יבוא עליה" (דברים כה,ה)--שעליה זיקת יבם אחד, ולא שעליה זיקת שני יבמין.  רבי שמעון אומר, מייבם לאיזו שירצה, וחולץ לשנייה


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,יב
thu:
  שני אחים נשואים לשתי אחיות, מת אחד מהן, ואחר כך מתה אשתו של שני--הרי זו אסורה עליו עולמית, הואיל ונאסרה עליו שעה אחת


lvr: 31
prk: 03
id: 3103
nru: ג,יג
thu:
  [י] שניים שקידשו שתי נשים, ובשעת כניסתן לחופה החליפו את של זה לזה, ואת של זה לזה--הרי אלו חייבין משום אשת איש.  ואם היו אחין, משום אשת אח.  ואם היו אחיות, משום אישה אל אחותה.  ואם היו נידות, משום נידה.  ומפרישין אותן שלושה חודשים, שמא מעוברות הן; ואם היו קטנות ולא היו ראויות לילד, מחזירין אותן מיד.  ואם היו כוהנות, נפסלו מן הכהונה ומן התרומה.


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,א
thu:
  החולץ ליבמתו, ונמצאת מעוברת וילדה--בזמן שהוולד של קיימה--הוא מותר בקרובותיה, והיא מותרת בקרוביו, ולא נפסלה מן הכהונה.  ואם אין הוולד של קיימה--הוא אסור בקרובותיה, והיא אסורה בקרוביו, ונפסלה מן הכהונה


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ב
thu:
  הכונס את יבמתו, ונמצאת מעוברת וילדה--בזמן שהוולד של קיימה--יוציא, וחייבין בקרבן; ואם אין הוולד של קיימה, יקיים.  ספק בן תשעה לראשון, ובן שבעה לאחרון--יוציא, והוולד כשר, וחייבין באשם תלוי


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ג
thu:
  שומרת יבם שנפלו לה נכסים--מודים בית שמאי ובית הלל, שהיא מוכרת ונותנת, וקיים.  מתה--מה ייעשה בכתובתה, ובנכסים הנכנסים והיוצאין עימה:  בית שמאי אומרין, יחלקו יורשי הבעל עם יורשי האב; בית הלל אומרין, נכסים בחזקתן, וכתובה בחזקת יורשי הבעל, ונכסים הנכנסים והיוצאין עימה בחזקת יורשי האב


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ה
thu:
  מצוה בגדול לייבם; לא רצה, מהלכין על כל האחים.  לא רצו--חוזרים אצל הגדול ואומרין לו, עליך מצוה, או חלוץ או יבם.  [ו] תלה בקטן עד שיגדיל, ובגדול עד שיבוא ממדינת הים, ובחירש, ובשוטה--אין שומעין לו; אלא אומרין לו, עליך מצוה, או חלוץ או יבם


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ו
thu:
  [ז] החולץ ליבמתו, הרי הוא כאחד מן האחים בנחלה; אם יש שם אב, הנכסים של אב.  הכונס את יבמתו, זכה בנכסי אחיו.  רבי יהודה אומר, בין כך ובין כך--אם יש שם אב, הנכסים של אב


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ז
thu:
  החולץ ליבמתו--הוא אסור בקרובותיה, והיא אסורה בקרוביו.  הוא אסור באימה, ובאם אימה, ובאם אביה, בבתה, ובבת בתה, ובבת בנה, ובאחותה בזמן שהיא קיימת; והאחים מותרים.  והיא אסורה באביו, ובאבי אביו, בבנו, ובבן בנו, באחיו, ובבן אחיו.  מותר אדם בקרובת צרת חלוצתו, ואסור בצרת קרובת חלוצתו


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ח
thu:
  החולץ ליבמתו, ונשא אחיו את אחותה, ומת--חולצת, ולא מתייבמת.  וכן המגרש את אשתו, ונשא אחיו את אחותה, ומת--הרי זו פטורה


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,ט
thu:
  שומרת יבם שקידש אחיו את אחותה--משום רבי יהודה בן בתירה אמרו, אומרין לו, המתן עד שיעשה אחיך הגדול מעשה:  חלצו אחים או כנסו, יכנוס את אשתו.  מתה היבמה, יכנוס את אשתו; מת היבם--מוציא את אשתו בגט, ואשת אחיו בחליצה


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,י
thu:
  היבמה לא תחלוץ ולא תתייבם, עד שיהיו לה שלושה חודשים.  וכן שאר כל הנשים--לא יינשאו ולא יתארסו, עד שיהו להן שלושה חודשים:  אחד הבתולות, ואחד הבעולות, ואחד האלמנות, ואחד הגרושות, ואחד הארוסות, ואחד הנשואות.  רבי יהודה אומר, הנשואות יתארסו, והארוסות ינשאו--חוץ מן הארוסה שביהודה, מפני שליבו גס בה.  ורבי יוסי אומר, כל הנשים יתארסו--חוץ מן האלמנה, מפני האיבול


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,יא
thu:
  ארבעה אחים נשואים לארבע נשים, ומתו--אם רצה הגדול שבהם לייבם את כולם, הרשות בידו.  וכן מי שהיה נשוי לשתי נשים, ומת--ביאתה או חליצתה של אחת מהן, פוטרת צרתה.  הייתה אחת כשרה, ואחת פסולה--אם היה חולץ, חולץ לפסולה; ואם היה מייבם, מייבם לכשרה


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,יב
thu:
  המחזיר את גרושתו, והנושא את חלוצתו, והנושא את קרובת חלוצתו--יוציא, והוולד ממזר, דברי רבי עקיבה; וחכמים אומרים, אין הוולד ממזר.  ומודים בנושא את קרובת גרושתו, שהוולד ממזר


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,יג
thu:
  ואיזה הוא ממזר--כל שאר בשר שהוא בלא יבוא, דברי רבי עקיבה.  שמעון התמני אומר, כל שחייבין עליו כרת בידי שמיים; והלכה כדבריו.  רבי יהושוע אומר, כל שחייבין עליו מיתת בית דין; אמר רבי שמעון בן עזאי, מצאתי מגילת יוחסים בירושלים וכתוב בה, איש פלוני ממזר מאשת איש, לקיים דברי רבי יהושוע


lvr: 31
prk: 04
id: 3104
nru: ד,יד
thu:
  אשתו שמתה, מותר באחותה; גירשה ומתה, מותר באחותה; נישאת לאחר ומתה, מותר באחותה.  יבמתו שמתה, מותר באחותה; חלץ לה ומתה, מותר באחותה; נישאת לאחר ומתה, מותר באחותה.


lvr: 31
prk: 05
id: 3105
nru: ה,א
thu:
  רבן גמליאל אומר, אין גט אחר גט, ולא מאמר אחר מאמר, ולא בעילה אחר בעילה, ולא חליצה אחר חליצה.  וחכמים אומרים, יש גט אחר גט, ויש מאמר אחר מאמר; אבל לא אחר בעילה, ולא אחר חליצה כלום


lvr: 31
prk: 05
id: 3105
nru: ה,ב
thu:
  כיצד:  עשה מאמר ביבמתו, ונתן לה גט--צריכה ממנו חליצה; עשה מאמר, וחלץ--צריכה ממנו גט.  עשה מאמר, ובעל--הרי זו כמצותה.  [ג] נתן גט, ועשה מאמר--צריכה גט, וחליצה.  נתן גט, ובעל--צריכה גט, וחליצה.  נתן גט, וחלץ--אין אחר חליצה כלום.  חלץ, ועשה מאמר, נתן גט, ובעל, או בעל, ועשה מאמר, נתן גט, וחלץ--אין אחר חליצה כלום.  אחד יבמה אחת, ואחד שתי יבמות


lvr: 31
prk: 05
id: 3105
nru: ה,ג
thu:
  [ד] כיצד:  עשה מאמר בזו, ומאמר בזו--צריכות שני גיטין, וחליצה.  מאמר בזו, ובעל לזו--צריכות שני גיטין, וחליצה.  מאמר בזו, וגט לזו--צריכות גט, וחליצה.  מאמר בזו, וחלץ לזו--הראשונה צריכה גט.  גט לזו, וגט לזו--צריכות ממנו חליצה.  גט לזו, ובעל לזו--צריכה גט, וחליצה.  גט לזו, ומאמר לזו--צריכה גט, וחליצה.  גט לזו, וחלץ לזו--אין אחר חליצה כלום.  [ה] חלץ וחלץ, או חלץ ועשה מאמר, נתן גט, ובעל, או בעל ובעל, או בעל ועשה מאמר, נתן גט, וחלץ--אין אחר חליצה כלום:  בין יבם אחד לשתי יבמות, בין שני יבמין ליבמה אחת.  [ו] חלץ ועשה מאמר, חלץ ונתן גט ובעל, או בעל ועשה מאמר, בעל ונתן גט וחלץ--אין אחר החליצה כלום:  בין בתחילה, בין באמצע, בין בסוף.  הבעילה--בזמן שהיא בתחילה, אין אחריה כלום; רבי נחמיה אומר, אחת בעילה ואחת חליצה--בין בתחילה, בין באמצע, בין בסוף--אין אחריהן כלום.


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,א
thu:
  הבא על יבמתו--בין שוגג, בין מזיד, בין באונס, בין ברצון, אפילו הוא שוגג והיא מזידה, הוא מזיד והיא שוגגת, הוא אנוס והיא לא אנוסה, היא אנוסה והוא לא אנוס, אחד המערה ואחד הגומר--קנה.  ולא חלק בין ביאה לביאה


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ב
thu:
  וכן הבא על אחת מכל העריות האמורות בתורה, או פסולות, כגון אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט, ממזרת ונתינה לישראל, בת ישראל לממזר ולנתין--פסל.  ולא חלק בין ביאה לביאה


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ג
thu:
  אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט--מן האירוסין, לא יאכלו בתרומה; רבי אלעזר ורבי שמעון מכשירין.  נתאלמנו או נתגרשו--מן הנשואין, פסולות; מן האירוסין, כשרות


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ד
thu:
  כוהן גדול לא יישא את האלמנה--בין אלמנה מן האירוסין, בין אלמנה מן הנשואין; ולא יישא את הבוגרת.  רבי אלעזר ורבי שמעון מכשירין בבוגרת


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ה
thu:
  לא יישא את מוכת עץ.  אירס את האלמנה, ונתמנה להיות כוהן גדול--יכנוס.  מעשה ביהושוע בן גמלה שקידש את מרתה בת בייתוס, ומינהו המלך להיות כוהן גדול; וכנסה.  שומרת יבם לכוהן הדיוט, ונתמנה להיות כוהן גדול--אף על פי שעשה בה מאמר, לא יכנוס.  כוהן גדול שמת אחיו--חולץ, ולא מייבם


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ו
thu:
  [ה] כוהן הדיוט לא יישא את האיילונית, אלא אם כן יש לו אישה ובנים.  רבי יהודה אומר, אף על פי שיש לו אישה ובנים--לא יישא את האיילונית, שהיא "זונה" (ויקרא כא,ז; ויקרא כא,יד) האמורה בתורה; וחכמים אומרין, אין "זונה" אלא גיורת, ומשוחררת, ושנבעלה בעילת זנות


lvr: 31
prk: 06
id: 3106
nru: ו,ז
thu:
  [ו] לא ייבטל אדם מפרייה ורבייה, אלא אם כן יש לו בנים.  בית שמאי אומרין, שני זכרים; ובית הלל אומרין, זכר ונקבה, שנאמר "זכר ונקבה, בראם" (בראשית ה,ב).  נשא אישה, ושהת עימו עשר שנים, ולא ילדה--אינו רשאי ליבטל.  גירשה, מותרת להינשא לאחר; ורשאי השני לשהות עימה עשר שנים.  ואם הפילה, מונה משעה שהפילה.  האיש מצווה על פרייה ורבייה, אבל לא האישה; רבי יוחנן בן ברוקה אומר, על שניהם הוא אומר, "ויברך אותם, אלוהים, ויאמר להם אלוהים פרו ורבו" (בראשית א,כח).


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,א
thu:
  אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט--הכניסה לו עבדי מלוג ועבדי צאן ברזל--עבדי מלוג, לא יאכלו בתרומה; ועבדי צאן ברזל, יאכלו.  ואלו הן עבדי מלוג--אם מתו, מתו לה; ואם הותירו, הותירו לה.  אף על פי שהוא חייב במזונותם, לא יאכלו בתרומה


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,ב
thu:
  בת ישראל שנישאת לכוהן, הכניסה לו בין עבדי מלוג, בין עבדי צאן ברזל--הרי אלו יאכלו; בת כוהן שנישאת לישראל, הכניסה לו בין עבדי מלוג, בין עבדי צאן ברזל--הרי אלו לא יאכלו.  [ג] בת ישראל שנישאת לכוהן, ומת, והניחה מעוברת--לא יאכלו עבדיה בתרומה, מפני חלקו של עובר:  שהעובר פוסל, ואינו מאכיל, דברי רבי יוסי.  אמרו לו, מאחר שהעדות בנו על בת ישראל לכוהן, ועל בת כוהן לכוהן ומת והניחה מעוברת--לא יאכלו עבדיה בתרומה, מפני חלקו של עובר


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,ג
thu:
  [ד] העובר, והיבם, והאירוסין, והחירש, ובן תשע שנים ויום אחד--פוסלין, ולא מאכילין.  ספק שהוא בן תשע שנים ויום אחד ספק שאינו, ספק שהביא שתי שערות ספק שלא הביא, נפל הבית עליו ועל בת אחיו ואין ידוע איזה מהן מת ראשון--צרתה חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,ד
thu:
  [ה] האונס, והמפתה, והשוטה--לא פוסלין, ולא מאכילין.  אם אינן ראויין לבוא בישראל, הרי אלו פוסלין.  כיצד:  היה ישראל שבא על בת כוהן, תאכל בתרומה; עיברה, לא תאכל בתרומה; נחתך העובר במעיה, תאכל.  היה כוהן שבא על בת ישראל, לא תאכל בתרומה; עיברה, לא תאכל; ילדה, תאכל.  נמצא כוחו של בן, גדול משל אב.  העבד פוסל משום ביאה, ואינו פוסל משום זרע.  כיצד:  בת ישראל לכוהן, ובת כוהן לישראל, וילדה ממנו בן, והלך הבן ונכבש על השפחה, וילדה ממנו בן--הרי זה עבד.  הייתה אם אביו בת ישראל לכוהן, לא תאכל בתרומה; בת כוהן לישראל, תאכל בתרומה


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,ה
thu:
  ממזר פוסל ומאכיל.  כיצד:  בת ישראל לכוהן, ובת כוהן לישראל, וילדה ממנו בת, והלכה הבת ונישאת לעבד, או שנישאת לנוכרי, וילדה ממנו בן--הרי זה ממזר.  הייתה אם אימו בת ישראל לכוהן, תאכל בתרומה; בת כוהן לישראל, לא תאכל בתרומה


lvr: 31
prk: 07
id: 3107
nru: ז,ו
thu:
  כוהן גדול, פעמים שהוא פוסל.  כיצד:  בת כוהן שנישאת לישראל, וילדה ממנו בת, והלכה הבת ונישאת לכוהן, וילדה ממנו בן--הרי זה ראוי להיות כוהן גדול, עומד ומשמש על גבי המזבח, מאכיל את אימו; ופוסל את אם אימו, וזאת אומרת, לא כבני כוהן גדול, שהוא פוסלני מן התרומה.


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,א
thu:
  הערל וכל הטמאים, לא יאכלו בתרומה; נשיהם ועבדיהם, יאכלו.  פצוע דכא וכרות שופכה--הם ועבדיהם אוכלים, ונשיהם לא יאכלו; אם לא ידעה משנעשה פצוע דכא וכרות שופכה, הרי אלו יאכלו


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,ב
thu:
  ואיזה הוא פצוע דכא--כל שנפצעו הביצים שלו, אפילו אחת מהן.  וכרות שופכה, כל שנכרת הגיד; נשתייר מעטרה אפילו כחוט השערה, כשר.  פצוע דכא וכרות שופכה--מותרים בגיורת ובמשוחררת, ואינן אסורין אלא מלבוא בקהל:  שנאמר "לא יבוא פצוע דכא וכרות שופכה, בקהל ה'" (דברים כג,ב)


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,ג
thu:
  עמוני ומואבי אסורין, ואיסורן איסור עולם; אבל נקבותיהן, מותרות מיד.  מצרי ואדומי אינן אסורים אלא עד שלושה דורות, אחד הזכרים ואחד הנקבות; רבי שמעון מתיר בנקבות מיד.  אמר רבי שמעון, קל וחומר הדברים:  מה אם במקום שאסר את הזכרים איסור עולם, התיר את הנקבות מיד--מקום שלא אסר את הזכרים אלא עד שלושה דורות, אינו דין שנתיר את הנקבות מיד.  אמרו לו, אם הלכה, נקבל; ואם לדין, יש תשובה.  אמר להם, לא כי, אלא הלכה אני אומר.  ממזרים ונתינים אסורים, ואיסורן איסור עולם, אחד הזכרים ואחד הנקבות


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,ד
thu:
  אמר רבי יהושוע, שמעתי שהסריס חולץ וחולצין לאשתו, והסריס לא חולץ ולא חולצין לאשתו; ואין לי לפרש.  אמר רבי עקיבה, אני אפרש:  סריס אדם חולץ וחולצין לאשתו, שהייתה לו שעת הכושר; וסריס חמה לא חולץ ולא חולצין לאשתו, שלא הייתה לו שעת הכושר.  רבי אליעזר אומר, לא כי, אלא סריס חמה חולץ וחולצין לאשתו, שיש לו רפואה; וסריס אדם לא חולץ ולא חולצין לאשתו, מפני שאין לו רפואה.  העיד רבי יהושוע בן בתירה על בן מגוסת שהיה בירושלים סריס אדם, וייבמו את אשתו, לקיים דברי רבי עקיבה


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,ה
thu:
  הסריס לא חולץ, ולא מייבם; וכן האיילונית לא חולצת, ולא מתייבמת.  הסריס שחלץ ליבמתו, לא פסלה; בעלה--פסלה, מפני שהיא בעילת זנות.  וכן איילונית שחלצו לה אחין, לא פסלוה; בעלוה--פסלוה, מפני שהיא בעילת זנות


lvr: 31
prk: 08
id: 3108
nru: ח,ו
thu:
  סריס חמה כוהן שנשא בת ישראל, מאכילה בתרומה.  רבי יוסי ורבי שמעון אומרין, אנדרוגינוס כוהן שנשא בת ישראל, מאכילה בתרומה.  רבי יהודה אומר, טומטום שנקרע, ונמצא זכר--לא יחלוץ, מפני שהוא כסריס.  אנדרוגינוס נושא, אבל לא נישא.  רבי אלעזר אומר, חייבין עליו סקילה כזכר.


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,א
thu:
  יש מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן, מותרות ליבמיהן ואסורות לבעליהן, מותרות לאלו ואלו, ואסורות לאלו ואלו.  אלו מותרות לבעליהן, ואסורות ליבמיהן:  כוהן הדיוט שנשא את האלמנה, ויש לו אח כוהן גדול; חלל שנשא כשרה, ויש לו אח כשר; ישראל שנשא ישראלית, ויש לו אח ממזר; ממזר שנשא ממזרת, ויש לו אח ישראל.  אלו מותרות לבעליהן ואסורות ליבמיהן


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,ב
thu:
  ואלו מותרות ליבמיהן, ואסורות לבעליהן:  כוהן גדול שקידש את האלמנה, ויש לו אח כוהן הדיוט; כשר שנשא חללה, ויש לו אח חלל; ישראל שנשא ממזרת, ויש לו אח ממזר; ממזר שנשא ישראלית, ויש לו אח ישראל.  מותרות ליבמיהן, ואסורות לבעליהן


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,ג
thu:
  אסורות לאלו ואלו:  כוהן גדול שנשא את האלמנה, ויש לו אח כוהן גדול או כוהן הדיוט; כשר שנשא חללה, ויש לו אח כשר; ישראל שנשא ממזרת, ויש לו אח ישראל; ממזר שנשא ישראלית, ויש לו אח ממזר.  אסורות לאלו ולאלו.  ושאר כל הנשים, מותרות לבעליהן וליבמיהן.  [ג] שנייות מדברי סופרים:  שנייה לבעל, ולא שנייה ליבם--אסורה לבעל, ומותרת ליבם.  שנייה ליבם, ולא שנייה לבעל--אסורה ליבם, ומותרת לבעל.  שנייה לזה ולזה, אסורה לזה ולזה.  אין לה כתובה, ולא פירות, ולא בלאות, ולא מזונות, והוולד כשר, וכופין אותו להוציא.  אלמנה לכוהן גדול, גרושה וחלוצה לכוהן הדיוט, ממזרת ונתינה לישראל, בת ישראל לממזר ולנתין--יש להן כתובה


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,ד
thu:
  בת ישראל מאורסת לכוהן, מעוברת מכוהן, שומרת יבם לכוהן, וכן בת כוהן לישראל--לא תאכל בתרומה.  בת ישראל מאורסת ללוי, מעוברת מלוי, שומרת יבם ללוי, וכן בת לוי לישראל--לא תאכל במעשר.  בת לוי מאורסת לכוהן, מעוברת מכוהן, שומרת יבם לכוהן, וכן בת כוהן ללוי--לא יאכלו בתרומה ולא במעשר


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,ה
thu:
  בת ישראל שנישאת לכוהן, תאכל בתרומה; מת, ולה ממנו בן--תאכל בתרומה.  נישאת ללוי, תאכל במעשר; מת, ולה ממנו בן--תאכל במעשר.  נישאת לישראל--לא תאכל לא בתרומה, ולא במעשר.  מת בנה מישראל, תאכל במעשר; מלוי, תאכל בתרומה.  מת בנה מכוהן--לא תאכל לא בתרומה, ולא במעשר


lvr: 31
prk: 09
id: 3109
nru: ט,ו
thu:
  בת כוהן שנישאת לישראל, לא תאכל בתרומה; מת, ולה ממנו בן--לא תאכל בתרומה.  נישאת ללוי, תאכל במעשר; מת, ולה ממנו בן--תאכל במעשר.  נישאת לכוהן, תאכל בתרומה; מת, ולה ממנו בן--תאכל בתרומה.  מת בנה מכוהן, לא תאכל בתרומה; מת בנה מלוי, לא תאכל במעשר.  מת בנה מישראל, חוזרת אל בית אביה; ועל זו נאמר "ושבה אל בית אביה כנעוריה, מלחם אביה תאכל" (ויקרא כב,יג).


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,א
thu:
  האישה שהלך בעלה למדינת הים, באו ואמרו לה, מת בעליך, נישאת, ואחר כך בא בעלה--תצא מזה ומזה, וצריכה גט מזה ומזה.  ואין לה כתובה, ולא פירות, ולא בליות, ולא מזונות, על זה ועל זה; ואם נטלה מזה ומזה, תחזיר.  והוולד ממזר מזה ומזה.  ולא זה וזה מיטמאין לה, ולא זה וזה זכאין לא במציאתה, ולא במעשה ידיה, ולא בהפר נדריה.  הייתה בת ישראל, נפסלה מן הכהונה; ובת לוי, ממעשר; בת כוהן, מן התרומה.  ואין יורשיו של זה ויורשיו של זה יורשים את כתובתה.  מתו--אחיו של זה ואחיו של זה חולצים, ולא מייבמין.  רבי יוסי אומר, כתובתה על נכסי בעלה הראשון.  רבי אליעזר אומר, הראשון זכאי במציאתה, ובמעשה ידיה, ובהפר נדריה.  רבי שמעון אומר, ביאתה וחליצתה מאחיו של ראשון פוטרת צרותיה, ואין הוולד ממנה ממזר.  ואם נישאת שלא ברשות, מותרת לחזור לו


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ב
thu:
  נישאת על פי בית דין--תצא, ופטורה מן הקרבן; ושלא על פי בית דין--תצא, וחייבת בקרבן.  יפה כוחו של בית דין, שפטרוה מן הקרבן.  התירוה בית דין להינשא, והלכה וקילקלה--חייבת בקרבן, שלא התירוה אלא להינשא


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ג
thu:
  האישה שהלך בעלה ובנה למדינת הים, באו ואמרו לה, מת בעליך ואחר כך מת בנך, ונישאת, ואחר כך אמרו לה, חילוף היו הדברים--תצא, והוולד הראשון והאחרון ממזר


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ד
thu:
  אמרו לה, מת בנך ואחר כך מת בעליך, ונתייבמה, ואחר כך אמרו לה, חילוף היו הדברים--תצא והוולד הראשון והאחרון ממזר.  אמרו לה, מת בעליך, ונישאת, ואחר כך אמרו לה, קיים היה ומת--תצא; והוולד הראשון ממזר, והאחרון אינו ממזר.  אמרו לה, מת בעליך ונתקדשה, ואחר כך בא בעלה--מותרת לחזור לו.  אף על פי שנתן לה האחרון גט, לא פסלה מן הכהונה; זה מדרש דרש רבי אלעזר בן מתיה, "ואישה גרושה מאישה" (ויקרא כא,ז), ולא מאיש שאינו אישה


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ה
thu:
  [ד] מי שהלכה אשתו למדינת הים, ובאו ואמרו לו, מתה אשתך, ונשא את אחותה, ואחר כך באת אשתו--מותרת לחזור לו; הוא מותר בקרובות שנייה, ושנייה מותרת בקרוביו.  ואם מתה הראשונה, מותר בשנייה.  אמרו לו, מתה אשתך, ונשא את אחותה, ואחר כך אמרו לו, קיימת הייתה, ומתה--הוולד הראשון ממזר, והאחרון אינו ממזר.  רבי יוסי אומר, כל שהוא פוסל על ידי אחרים, הוא פוסל על ידי עצמו; וכל שאינו פוסל על ידי אחרים, אינו פוסל על ידי עצמו


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ו
thu:
  [ה] אמרו לו, מתה אשתך, ונשא את אחותה מאביה, מתה, ונשא את אחותה מאימה, מתה, ונשא את אחותה מאביה, מתה, ונשא את אחותה מאימה--מותר בראשונה ובשלישית ובחמישית, ופוטרות את צרותיהן; ואסור בשנייה וברביעית, ואין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה.  ואם בא על השנייה, לאחר מיתת הראשונה--מותר בשנייה וברביעית, ופוטרות צרותיהן; ואסור בשלישית ובחמישית, ואין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ז
thu:
  [ו] בן תשע שנים ויום אחד--הוא פוסל על ידי אחים, והאחים פוסלין על ידו; אלא שהוא פוסל תחילה, והאחים תחילה וסוף.  כיצד:  בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו, פסל על ידי אחים; באו עליה אחים, ועשו בה מאמר, ונתנו גט או חלצו--פסלו על ידו.  [ז] בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו, ואחר כך בא אחיו שהוא בן תשע שנים ויום אחד עליה--פסל על ידו; רבי שמעון אומר, לא פסל.  [ח] בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו, ואחר כך בא על צרתה--פסל על ידי עצמו; רבי שמעון אומר, לא פסל


lvr: 31
prk: 10
id: 3110
nru: י,ט
thu:
  בן תשע שנים ויום אחד שבא על יבמתו, ומשהגדיל נשא אישה אחרת--אם לא ידע את הראשונה משהגדיל--השנייה או חולצת, או מתייבמת; הראשונה חולצת, ולא מתייבמת.  רבי שמעון אומר, מייבם לאיזו שירצה, וחולץ לשנייה.  אחד שהוא בן תשע שנים ויום אחד, ואחד שהוא בן עשרים שנה שלא הביא שתי שערות.


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,א
thu:
  נושאין על האנוסה, ועל המפותה.  והאונס והמפתה על הנשואה, חייב.  נושא אדם אנוסת אביו, ומפותת אביו, אנוסת בנו, ומפותת בנו; רבי יהודה אוסר באנוסת אביו, ובמפותת אביו


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ב
thu:
  גיורת שנתגיירו בניה עימה, לא חולצין ולא מייבמין--אפילו הורתו של ראשון שלא בקדושה ולידתו בקדושה, והשני הורתו ולידתו בקדושה.  וכן השפחה שנשתחררו בניה עימה


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ג
thu:
  חמש נשים שנתערבו ולדותיהן, הגדילו התערובות, ונשאו נשים ומתו--ארבעה חולצין לאחת, ואחד מייבם; הוא ושלושה חולצים לאחת, ואחד מייבם.  נמצאו ארבע חליצות וייבום לכל אחת ואחת


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ד
thu:
  האישה שנתערב ולדה בוולד כלתה, הגדילו התערובות, ונשאו נשים, ומתו--בני הכלה חולצין, ולא מייבמין, שהוא ספק אשת אחיו, ואשת אחי אביו; בני הזקנה, או חולצין או מייבמין, שהוא ספק אשת אחיו, ואשת בן אחיו.  מתו הכשרים--בני התערובת לבני הזקנה, חולצין ולא מייבמין, שהוא ספק אשת אחיו, ואשת אחי אביו; ולבני הכלה, אחד חולץ ואחד מייבם


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ה
thu:
  כוהנת שנתערב ולדה בוולד שפחתה--הרי אלו אוכלין בתרומה, וחולקין חלק אחד על הגורן, ואינן מיטמאין למתים; ואינן נושאין נשים, בין כשרות בין פסולות.  הגדילו התערובת, ושיחררו זה את זה--נושאים נשים הראויות לכהונה, ואין מיטמאין למתים; ואם נטמאו, אינן סופגין את הארבעים.  ואינן אוכלין בתרומה; ואם אכלו, אינן משלמין קרן וחומש.  ואינן חולקין על הגורן, ואין מוכרין את התרומה; ואם מכרו, הדמים שלהן.  ואינן חולקין בקודשי המקדש, ואין נותנין להם קודשים, ואין מוציאין את שלהם מידם, ופטורים מן הזרוע ומן הלחיים ומן הקיבה, ובכורם ירעה עד שיסתאב.  ונותנין עליהן חומרי ישראל וחומרי כוהנים


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ו
thu:
  מי שלא שהת אחר בעלה שלושה חודשים, ונישאת, וילדה, ואין ידוע אם בן תשעה לראשון או בן שבעה לאחרון--היו לה בנים מן הראשון, ובנים מן השני--חולצין, ולא מייבמין; וכן הוא להם--חולץ, ולא מייבם.  היו לו אחים מן הראשון, ואחים מן השני שלא מאותה האם--או חולץ, או מייבם; והם--אחד חולץ, ואחד מייבם


lvr: 31
prk: 11
id: 3111
nru: יא,ז
thu:
  היה אחד ישראל ואחד כוהן--נושא אישה הראויה לכוהן, ואינו מיטמא למתים; ואם נטמא, אינו סופג את הארבעים.  ואינו אוכל בתרומה; ואם אכל, אינו משלם קרן וחומש.  ואינו חולק על הגורן, ואינו מוכר את התרומה; ואם מכר, הדמים שלו.  ואינו חולק בקודשי המקדש, ואין נותנין לו קודשים, ואין מוציאין את שלו מידו, ופטור מן הזרוע ומן הלחיים ומן הקיבה, ובכורו יהא רועה עד שיסתאב.  ונותנין עליו חומרי ישראל וחומרי הכוהנים.  היו שניהם כוהנים--הוא אונן עליהם, והם אוננין עליו; הוא אינו מיטמא להם, והם אין מיטמאין לו; הוא אינו יורש אותם, אבל הם יורשים אותו.  ופטור על מכתו וקללתו של זה ושל זה, ועולה במשמרו של זה ושל זה, ואינו חולק; ואם היו שניהם במשמר אחד, נוטל חלק אחד.


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,א
thu:
  מצות חליצה בשלושה דיינין, ואפילו שלושתם הדיוטות.  חלצה במנעל, חליצתה כשרה; באמפליא, חליצתה פסולה.  בסנדל שיש לו עקב, כשר; ושאין לו עקב, פסול.  מן הארכובה ולמטן, חליצתה כשרה; מן הארכובה ולמעלן, חליצתה פסולה


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,ב
thu:
  חלצה בסנדל שאינו שלו, או בסנדל של עץ, או בשל שמאל בימין--חליצתה כשרה.  חלצה בגדול שהוא יכול להלך בו, או בקטן שהוא חופה את רוב רגלו--חליצתה כשרה.  חלצה בלילה, חליצתה כשרה; רבי אליעזר פוסל.  ובשמאל, חליצתה פסולה; ורבי אליעזר מכשיר


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,ג
thu:
  חלצה ורקקה, אבל לא קראה; חליצתה כשרה.  קראה ורקקה, אבל לא חלצה; חליצתה פסולה.  חלצה וקראה, אבל לא רקקה--רבי אליעזר אומר, חליצתה פסולה; רבי עקיבה אומר, חליצתה כשרה.  אמר רבי אליעזר, "ככה ייעשה" (דברים כה,ט)--דבר שהוא מעשה, מעכב; אמר לו רבי עקיבה, משם ראיה--"ייעשה לאיש" (שם), דבר שהוא מעשה באיש


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,ד
thu:
  החירש שנחלץ, והחירשת שחלצה, והחולצת לקטן--חליצתה פסולה.  קטנה שחלצה, תחלוץ משתגדיל; ואם לא חלצה, חליצתה כשרה


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,ה
thu:
  חלצה בשניים, או בשלושה ונמצא אחד מהן קרוב או פסול--חליצתה פסולה; רבי שמעון ורבי יוחנן הסנדלר מכשירין.  מעשה שחלצה בינו לבינה ולבית האסורים; בא מעשה לפני רבי עקיבה, והכשיר


lvr: 31
prk: 12
id: 3112
nru: יב,ו
thu:
  מצות חליצה:  בא הוא ויבמתו לבית דין; והם נותנין לו עצה ההוגנת לו, שנאמר "וקראו לו זקני עירו, ודיברו אליו" (דברים כה,ח).  והיא אומרת, "מיאן יבמי להקים לאחיו שם בישראל--לא אבה, יבמי" (דברים כה,ז); והוא אומר, "לא חפצתי לקחתה" (דברים כה,ח).  ובלשון הקודש היו אומרין.  "וניגשה יבמתו אליו, לעיני הזקנים, וחלצה נעלו מעל רגלו, וירקה בפניו" (דברים כה,ט), רוק שהוא נראה לדיינין.  "וענתה, ואמרה, ככה ייעשה לאיש, אשר לא יבנה את בית אחיו" (שם), עד כאן היו מקרין.  וכשהקרא רבי הורקנוס תחת האלה בכפר עכו וגמר את כל הפרשה, הוחזקו להיות מקרין את כל הפרשה.  "ונקרא שמו, בישראל:  בית, חלוץ הנעל" (דברים כה,י)--מצוה בדיינין, ולא מצוה בתלמידים; רבי יהודה אומר, מצוה על כל העומדים שם לומר, "חלוץ הנעל", "חלוץ הנעל".


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,א
thu:
  בית שמאי אומרין, אין ממאנין אלא ארוסות; ובית הלל אומרין, ארוסות ונשואות.  בית שמאי אומרין, בבעל; בית הלל אומרין, בבעל וביבם.  בית שמאי אומרין, בפניו; ובית הלל אומרין, בפניו ושלא בפניו.  בית שמאי אומרין, בבית דין; ובית הלל אומרין, בבית דין ושלא בבית דין.  אמרו בית הלל לבית שמאי, ממאנת והיא קטנה, אפילו ארבעה וחמישה פעמים; אמרו להם בית שמאי, אין בנות ישראל הפקר, אלא ממאנת וממתנת עד שתגדיל, ותמאן, ותינשא


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ב
thu:
  איזו היא קטנה שהיא צריכה למאן, כל שהשיאתה אימה או אחיה לדעתה; השיאוה שלא לדעתה, אינה צריכה למאן.  רבי חנינה בן אנטיגנוס אומר, כל תינוקת שאינה יכולה לשמור את קידושיה, אינה צריכה למאן.  רבי אליעזר אומר, אין מעשה קטנה אלא כמפותה:  בת ישראל לכוהן, לא תאכל בתרומה; בת כוהן לישראל, תאכל בתרומה


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ג
thu:
  רבי אליעזר בן יעקוב אומר, כל עכבה שהיא מן האיש, כאילו היא אשתו; וכל עכבה שאינה מן האיש, כאילו אינה אשתו.  [ד] הממאנת באיש--הוא מותר בקרובותיה, והיא מותרת בקרוביו, ולא פסלה מן הכהונה; נתן לה גט--הוא אסור בקרובותיה, והיא אסורה בקרוביו, ופסלה מן הכהונה.  נתן לה גט, והחזירה, ומיאנה בו, ונישאת לאחר--נתאלמנה או נתגרשה, מותרת לחזור לו; מיאנה בו, והחזירה, ונתן לה גט, ונישאת לאחר--נתאלמנה או נתגרשה, אסורה לחזור לו.  זה הכלל--גט אחר מיאון, אסורה לחזור לו; מיאון אחר גט, מותרת לחזור לו.  [ה] הממאנת באיש, ונישאת לאחר וגירשה, לאחר ומיאנה בו, לאחר וגירשה, לאחר ומיאנה בו:  זה הכלל--כל שיצאת ממנו בגט, אסורה לחזור לו; במיאון, מותרת לחזור לו


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ד
thu:
  [ו] המגרש את האישה, והחזירה--מותרת ליבם; רבי אלעזר אוסר.  וכן המגרש את היתומה, והחזירה--מותרת ליבם; רבי אלעזר אוסר.  קטנה שהשיאה אביה, ונתגרשה--כיתומה בחיי האב; החזירה, אסורה ליבם


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ה
thu:
  [ז] שני אחים נשואים לשתי אחיות יתומות קטנות, מת בעלה של אחת מהן--תצא משום אחות אישה; וכן שתי חירשות.  גדולה וקטנה, מת בעלה של קטנה--תצא משום אחות אישה.  מת בעלה של גדולה--רבי אליעזר אומר, מלמדים את הקטנה שתמאן בו.  רבן גמליאל אומר, אם מיאנה, מיאנה; ואם לאו, תמתין עד שתגדיל, ותצא הלז משום אחות אישה.  רבי יהושוע אומר, אי לו על אשתו, ואי לו על אשת אחיו; מוציא את אשתו בגט, ואשת אחיו בחליצה


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ו
thu:
  [ח] מי שהיה נשוי לשתי יתומות קטנות, ומת--ביאתה וחליצתה של אחת מהן, פוטרת את צרתה; וכן שתי חירשות.  קטנה וחירשת--אין ביאת אחת מהן, פוטרת צרתה.  פיקחת וחירשת--ביאת הפיקחת, פוטרת את החירשת; ואין ביאת החירשת, פוטרת את הפיקחת.  גדולה וקטנה--ביאת הגדולה, פוטרת את הקטנה; ואין ביאת הקטנה, פוטרת את הגדולה


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ז
thu:
  [ט] מי שהיה נשוי לשתי יתומות קטנות, ומת--בא יבם על הראשונה, וחזר ובא על השנייה, או שבא אחיו על השנייה--לא פסל את הראשונה; וכן שתי חירשות.  קטנה וחירשת--בא היבם על הקטנה, וחזר ובא על החירשת, או שבא אחיו על החירשת--לא פסל את הקטנה; בא היבם על החירשת, וחזר ובא על הקטנה, או שבא אחיו על הקטנה--פסל את החירשת


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ח
thu:
  [י] פיקחת וחירשת--בא היבם על הפיקחת, וחזר ובא על החירשת, או שבא אחיו על החירשת--לא פסל את הפיקחת; בא יבם על החירשת, וחזר ובא על הפיקחת, או שבא אחיו על הפיקחת--פסל את החירשת


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,ט
thu:
  [יא] גדולה וקטנה--בא היבם על הגדולה, וחזר ובא על הקטנה, או שבא אחיו על הקטנה--לא פסל את הגדולה; בא היבם על הקטנה, וחזר ובא על הגדולה, או שבא אחיו על הגדולה--פסל את הקטנה.  רבי אליעזר אומר, מלמדין את הקטנה שתמאן בו


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,י
thu:
  [יב] יבם קטן שבא על יבמה קטנה, יגדלו זה עם זה; בא על יבמה גדולה, תגדלנו.  היבמה שאמרה בתוך שלושים יום, לא נבעלתי--כופין אותו שיחלוץ לה; לאחר שלושים יום, מבקשים ממנו שיחלוץ לה.  ובזמן שהוא מודה--אפילו לאחר שנים עשר חודש, כופין אותו שיחלוץ לה


lvr: 31
prk: 13
id: 3113
nru: יג,יא
thu:
  [יג] הנודרת הניה מיבמה--בחיי בעלה, כופין אותו שיחלוץ לה; לאחר מיתת בעלה, מבקשין ממנו שיחלוץ לה.  אם נתכוונה לכן--אפילו בחיי בעלה, מבקשין ממנו שיחלוץ לה.


lvr: 31
prk: 14
id: 3114
nru: יד,א
thu:
  חירש שנשא פיקחת, ופיקח שנשא חירשת--אם רצה, יוציא; ואם רצה, יקיים.  כשם שהוא כונס ברמיזה, כך הוא מוציא ברמיזה.  אבל פיקח שנשא פיקחת, ונתחרשה--אם רצה, יוציא; ואם רצה, יקיים.  נשתטת, לא יוציא.  נתחרש הוא, או נשתטה--אינו מוציא עולמית


lvr: 31
prk: 14
id: 3114
nru: יד,ב
thu:
  אמר רבי יוחנן בן נורי, וכי מפני מה אמרו האישה שנתחרשה יוציא, והאיש שנתחרש אינו מוציא עולמית.  אמרו לו, אינו דומה האיש המגרש לאישה המתגרשת:  האישה יוצאה לרצונה, ושלא לרצונה; והאיש אינו מוציא אלא לרצונו


lvr: 31
prk: 14
id: 3114
nru: יד,ד
thu:
  [ג] שני אחים חירשים, נשואים לשתי אחיות פיקחות, או לשתי אחיות חירשות, או לשתי אחיות, אחת חירשת ואחת פיקחת, וכן שתי אחיות חירשות נשואות לשני אחים פיקחים, או לשני אחין חירשין, או לשני אחין, אחד פיקח ואחד חירש--הרי אלו פטורין מן החליצה, ומן הייבום; אם היו נוכרייות, יכנוסו; ואם רצו להוציא, יוציאו.  [ד] שני אחים, אחד פיקח ואחד חירש, נשואים לשתי אחיות פיקחות--מת חירש בעל הפיקחת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  תצא משום אחות אישה.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה חירש בעל הפיקחת:  מוציא את אשתו בגט, ואשת אחיו אסורה לעולם.  שני אחים פיקחים נשואים לשתי אחיות, אחת פיקחת ואחת חירשת--מת פיקח בעל החירשת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  תצא משום אחות אישה.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה פיקח בעל החירשת:  מוציא את אשתו בגט, ואשת אחיו בחליצה.  שני אחים, אחד חירש ואחד פיקח, נשואים לשתי אחיות, אחת חירשת ואחת פיקחת--מת חירש בעל החירשת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  תצא משום אחות אישה.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה חירש בעל החירשת:  מוציא את אשתו בגט, ואשת אחיו אסורה לעולם.  שני אחים, אחד חירש ואחד פיקח, נשואים לשתי נוכרייות פיקחות--מת חירש בעל הפיקחת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  או חולץ, או מייבם.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה חירש בעל הפיקחת:  כונס, ואינו מוציא לעולם.  שני אחים פיקחים נשואים לשתי נוכרייות, אחת חירשת ואחת פיקחת--מת פיקח בעל החירשת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  כונס; ואם רצה להוציא, יוציא.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה פיקח בעל החירשת:  או חולץ, או מייבם.  שני אחים, אחד חירש ואחד פיקח, נשואים לשתי נוכרייות, אחת חירשת ואחת פיקחת--מת חירש בעל החירשת, מה יעשה פיקח בעל הפיקחת:  כונס; ואם רצה להוציא, יוציא.  מת פיקח בעל הפיקחת, מה יעשה חירש בעל החירשת:  כונס, ואינו מוציא לעולם.


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,א
thu:
  האישה שהלכה היא ובעלה למדינת הים, שלום בינו לבינה, שלום בעולם--באת ואמרה מת בעלי, תינשא; מת בעלי, תתייבם.  שלום בינו לבינה, מלחמה בעולם, קטטה בינו לבינה, ושלום בעולם--באת ואמרה מת בעלי, אינה נאמנת.  רבי יהודה אומר, לעולם אינה נאמנת, אלא אם כן באת בוכה ובגדיה קרועים.  אמרו לו, אחת זו ואחת זו, תינשא


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ב
thu:
  בית הלל אומרין, לא שמענו אלא בבאה מן הקציר בלבד.  אמרו להם בית שמאי, אחת הבאה מן הקציר, ואחת הבאה מן הזיתים, ואחת הבאה ממדינת הים; לא דיברו בקציר אלא בהווה.  חזרו בית הלל להורות כדברי בית שמאי.  [ג] בית שמאי אומרין, תינשא ותיטול כתובה; בית הלל אומרין, תינשא ולא תיטול כתובה.  אמרו להם בית שמאי, התרתם את הערווה החמורה, ולא תתירו את הממון הקל.  אמרו להם בית הלל, מצינו שאין האחים נכנסין לנחלה על פיה.  אמרו להם בית שמאי, והלוא מספר כתובתה נלמוד, שהוא כותב לה, שאם תינשאי לאחר, תיטלי מה שכתוב ליך.  חזרו בית הלל להורות כדברי בית שמאי


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ג
thu:
  [ד] הכול נאמנין להעידה--חוץ מחמותה, ובת חמותה, וצרתה, ויבמתה, ובת בעלה.  מה בין גט למיתה, אלא שהכתב מוכיח.  עד אומר, מת, ונישאת, ובא אחר ואמר, לא מת--הרי זו לא תצא.  עד אומר מת, ושניים אומרין לא מת--אף על פי שנישאת, תצא.  שניים אומרין מת, ועד אומר להם לא מת--אף על פי שלא נישאת, תינשא


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ד
thu:
  [ה] אחת אומרת מת, ואחת אומרת לא מת--זו שאמרה מת--תינשא, ותיטול כתובה; וזו שאמרה לא מת--לא תינשא, ולא תיטול כתובה.  אחת אומרת מת, ואחת אומרת נהרג--רבי מאיר אומר, הואיל והן מכחישות זו את זו, הרי אלו לא יינשאו; רבי יהודה ורבי שמעון אומרין, הואיל וזו וזו מודות שאינו קיים, הרי אלו יינשאו.  עד אומר מת, ועד אומר לא מת, אישה אומרת מת, ואישה אומרת לא מת--הרי זו לא תינשא


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ה
thu:
  [ו] האישה שהלכה היא ובעלה למדינת הים, באת ואמרה מת בעלי--תינשא, ותיטול כתובה; וצרתה אסורה.  הייתה בת ישראל לכוהן, תאכל בתרומה, דברי רבי טרפון; ורבי עקיבה אומר, אין זו דרך מוציאתה מידי עבירה--עד שתהא אסורה להינשא, ואסורה מלאכול בתרומה.  [ז] אמרה מת בעלי, ואחר כך מת חמי--תינשא, ותיטול כתובה; וחמותה אסורה.  הייתה בת ישראל לכוהן, תאכל בתרומה, דברי רבי טרפון; רבי עקיבה אומר, אין זו דרך מוציאתה מידי עבירה--עד שתהא אסורה להינשא, ואסורה לאכול בתרומה


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ו
thu:
  קידש אחת מחמש נשים, ואין ידוע איזו מהן קידש, וכל אחת ואחת אומרת אותי קידש--נותן גט לכל אחת ואחת, ומניח כתובה ביניהן ומסתלק, דברי רבי טרפון; רבי עקיבה אומר, אין זו דרך מוציאתו מידי עבירה--עד שייתן גט וכתובה לכל אחת ואחת.  גזל אחד מחמישה בני אדם, ואין ידוע איזה מהן גזל, וכל אחד ואחד אומר אותי גזל--מניח את הגזילה ביניהם ומסתלק, דברי רבי טרפון; רבי עקיבה אומר, אין זו דרך מוציאתו מידי עבירה--עד שישלם את הגזילה לכל אחד ואחד


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ז
thu:
  [ח] האישה שהלכה היא ובעלה ובנה למדינת הים, באת ואמרה מת בעלי, ואחר כך מת בני--נאמנת.  מת בני, ואחר כך מת בעלי--אינה נאמנת; וחוששין לדבריה--חולצת, ולא מתייבמת.  [ט] ניתן לי בן במדינת הים--אמרה מת בני, ואחר כך מת בעלי--נאמנת.  מת בעלי, ואחר כך מת בני--אינה נאמנת; וחוששין לדבריה--חולצת, ולא מתייבמת


lvr: 31
prk: 15
id: 3115
nru: טו,ח
thu:
  [י] ניתן לי יבם במדינת הים--אמרה מת בעלי, ואחר כך מת יבמי, מת יבמי, ואחר כך בעלי--נאמנת.  הלכה היא ובעלה ויבמה למדינת הים, ובאת ואמרה מת בעלי, ואחר כך מת יבמי, יבמי, ואחר כך מת בעלי--אינה נאמנת:  שאין האישה נאמנת לומר מת יבמי, שתינשא; ולא מתה אחותי, שתיכנס לביתה.  ואין האיש נאמן לומר מת אחי, שייבם את אשתו; ולא מתה אשתי, שיישא את אחותה.


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,א
thu:
  האישה שהלך בעלה וצרתה למדינת הים, באו ואמרו לה, מת בעליך--לא תינשא, ולא תתייבם:  עד שתדע, שמא מעוברת היא צרתה.  הייתה לה חמות, אינה חוששת.  יצאה מלאה, חוששת; רבי יהושוע אומר, אינה חוששת


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,ב
thu:
  שתי יבמות, זו אומרת מת בעלי, וזו אומרת מת בעלי--זו אסורה, מפני בעלה של זו; וזו אסורה, מפני בעלה של זו.  לזו עדים, ולזו אין עדים--את שיש לה עדים, אסורה; ואת שאין לה עדים, מותרת.  לזו בנים, ולזו אין בנים--את שיש לה בנים, מותרת; ואת שאין לה בנים, אסורה.  נתייבמו, ומתו היבמין--אסורות להינשא; רבי אלעזר אומר, הואיל והותרו ליבמין, הותרו לכל אדם


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,ג
thu:
  אין מעידין אלא על פרצוף הפנים עם החוטם, אף על פי שיש סימנין בגופו ובכליו; אין מעידין אלא עד שלושה ימים.  אפילו ראוהו מגוייד, וצלוב על הצלוב, וחיה אוכלת בו--אין מעידים אלא עד שתצא נפשו.  רבי יהודה בן בבא אומר, לא כל האדם, ולא כל המקומות, ולא כל השעות שוות.  [ד] כיצד:  נפל למים--בין שיש להם סוף, בין שאין להם סוף--הרי אשתו אסורה.  אמר רבי מאיר, מעשה באחד שנפל לבור הגדול, ועלה לאחר שלושה ימים.  אמר רבי יוסי, מעשה בסומא אחד שירד לטבול במערה, וירד מושכו אחריו, ושהו כדי שתצא נפשם, והשיאו את נשותיהם.  שוב מעשה באסיא באחד ששילשלוהו לים, ולא עלת בידם אלא רגלו.  אמרו חכמים, מן הארכובה ולמעלה, תינשא; מן הארכובה ולמטה, לא תינשא


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,ד
thu:
  [ה] אפילו שמע מן הנשים אומרות, מת איש פלוני, דייו.  אמר רבי יהודה, אפילו שמע מן התינוקות אומרין, הרי אנו הולכין לספוד ולקבור את איש פלוני, בין מתכוון בין שאין מתכוון.  רבי יהודה בן בבא אומר, בישראל, עד שיהא מתכוון; ובגוי--אם היה מתכוון, אין עדותו עדות


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,ה
thu:
  [ו] מעידין לאור הנר, ולאור הלבנה, ומשיאין על בת קול.  מעשה באחד שעמד על ראש ההר ואמר, איש פלוני בן איש פלוני ממקום פלוני מת, והלכו ולא מצאו אדם שם; והשיאו את אשתו.  שוב מעשה בצלמין באחד שאמר, אני איש פלוני בן איש פלוני ממקום פלוני, נשכני נחש, והרי אני מת, והלכו, ולא הכירוהו; והשיאו את אשתו


lvr: 31
prk: 16
id: 3116
nru: טז,ו
thu:
  [ז] אמר רבי עקיבה, כשירדתי לנהרדעא לעבר את השנה, מצאני נחמיה איש בית דלי; אמר לי, שמעתי שאין משיאין את האישה בארץ ישראל על פי עד אחד, אלא יהודה בן אוא.  ונמתי לו, כן הדברים.  אמר לי, אמור להם משמי, אתם יודעים שהמדינה הזאת משובשת בגייסות; מקובל אני מרבן גמליאל הזקן, שמשיאין את האישה על פי עד אחד.  וכשבאתי והרצתי את הדברים לפני רבן גמליאל, שמח לדבריי, ואמר, מצינו חבר ליהודה בן אוא.  מתוך הדברים נזכר רבן גמליאל, שנהרגו הרוגים בתל ארזא; והשיא רבן גמליאל הזקן את נשותיהם, על פי עד אחד.  והוחזקו להיות משיאין עד מפי עד, מפי אישה ואישה מפי אישה, מפי עבד, מפי שפחה.  רבי אליעזר ורבי יהושוע אומרין, אין משיאין את האישה על פי עד אחד.  רבי עקיבה אומר, לא על פי אישה, ולא על פי קרובים.  אמרו לו, מעשה בבני לוי שהלכו לצוער עיר התמרים, וחלה אחד מהם, והניחוהו בפונדק, ובחזירתן אמרו לפונדקית איה חברנו, ונמת להם מת וקברתיו; והשיאו את אשתו.  אמרו לו, לא תהא כוהנת כפונדקית.  אמר להם, ובשתהא הפונדקית נאמנת.  והפונדקית הוציאה להם מקלו, ותרמילו, ומנעלו, ואפונדתו, וספר תורה שהיה בידו.


# bavli

id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ב,א משנה
pgu: ב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן</span> וצרות צרותיהן מן החליצה ומן היבום עד סוף העולם ואלו הן בתו ובת בתו ובת בנו בת אשתו ובת בנה ובת בתה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חמותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואם חמותו ואם חמיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחותו מאמו</span> ואחות אמו ואחות אשתו ואשת אחיו מאמ


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ב,ב משנה
pgu: ב
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואשת אחיו שלא היה בעולמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וכלתו</span> הרי אלו פוטרות צרותיהן וצרות צרותיהן מן החליצה ומן הייבום עד סוף העולם וכולן אם מתו או מיאנו או נתגרשו או שנמצאו אילונית צרותיהן מותרות ואי אתה יכול לומר בחמותו ובאם חמותו ובאם חמיו שנמצאו אילונית או שמיאנו כיצד פוטרות צרותיהן היתה בתו או אחת מכל העריות האלו נשואות לאחיו ולו אשה אחרת ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כשם שבתו פטורה</span> כך צרתה פטורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הלכה צרת בתו ונשאת לאחיו השני</span> ולו אשה אחרת ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשם שצרת בתו פטורה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כך צרת צרתה</span> פטורה אפילו הן מאה כיצד אם מתו צרותיהן מותרות היתה בתו או אחת מכל העריות האלו נשואות לאחיו ולו אשה אחרת מתה בתו או נתגרשה ואח``כ מת אחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צרתה מותרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וכל היכולה למאן</span> ולא מיאנה צרתה חולצת ולא מתייבמת


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ב,ב גמרא
pgu: ב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מכדי כולהו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאחות אשה ילפינן</span> ליתני אחות אשה ברישא וכ``ת תנא חומרי חומרי נקט ור``ש היא דאמר שריפה חמורה אי הכי ליתני חמותו ברישא דעיקר שריפה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בחמותו כתיב</span>א ועוד בתר חמותו ליתני כלתו דבתר שריפה סקילה חמורה אלא בתו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כיון דאתיא מדרשא</span> חביבא לי


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ג,א גמרא
pgu: ג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כולהו נמי</span> מדרשא אתו נהי דלענין ייבום אתיין מדרשא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עיקר איסורייהו</span> בהדיא כתיב בהו בתו עיקר איסורא מדרשא דאמר רבא אמר לי רב יצחק בר אבדימי אתיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span> הנה<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=' 10, 17'> ויקרא יח </span> הנה אתיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span> זמה<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=''> ויקרא כ </span> זמה השתא דאמרת כל מלתא דאתיא מדרשא חביבא ליה ליתני לאחות אשה לבסוף איידי דאיירי באיסור אחוותא תנא אחות אשתו וליתנייא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>להאי בבא</span> לבסוף אלא תנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קורבי קורבי</span> נקט תנא בתו ובת בתו ובת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>דקרובי עצמו</span> ואיידי דתנא שלשה דורות למטה דידיה תנא נמי שלשה דורות <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>למטה דידה</span> ואיידי דתנא שלשה דורות למטה דידה תנא שלשה דורות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למעלה דידה</span> ותנא אחותו ואחות אמו דקרובי עצמו ואיידי דאיירי באיסור אחוה תנא אחות אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ובדין הוא דליקדמה לכלתו</span> מקמי אשת אחיו שלא היה בעולמו דלא משום קורבא הוא דאסירא אלא איידי דאיירי באיסור אחוה תנא אשת אחיו שלא היה בעולמו והדר תנא כלתו ומאי איריא דתנא פוטרות ליתני אוסרות אי תנא אוסרות הוה אמינא אסור לייבם אבל מיחלץ חלצה קמ``ל וליתני אסורה לחלוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מאי קעביד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלמה לא</span> אם אתה אומר חולצת מתייבמת כיון דבמקום מצוה הוא דאסירה צרה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שלא במקום מצוה שריא</span> משום הכי תני פוטרות ומאי איריא דתני מן החליצה ומן הייבום ליתני מן הייבום לחודיה אי תנא מן הייבום הוה אמינא מיחלץ חלצה יבומי לא מייבמה קמ``ל כל העולה לייבום עולה לחליצה וכל שאינו עולה לייבום אינו עולה לחליצה וליתני מן הייבום ומן החליצה א``נ מן החליצה לחודה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אבא שאול היא</span> דאמר מצות חליצה קודמת למצות ייבום <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מנינא דרישא</span> למעוטי מאי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מנינא דסיפא</span> למעוטי מא


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ג,ב גמרא
pgu: ג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דרב ודרב אסי</span> לרב ולרב אסי למעוטי מאי אי סבירא להו דהדדי חדא למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צרת ממאנת</span> וחדא למעוטי צרת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מחזיר גרושתו</span> ואי לא סבירא להו דהדדי חדא למעוטי דחבריה וחדא למעוטי או צרת ממאנת או צרת מחזיר גרושתו לרב ולרב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ליתנינהו</span> לפי שאינה בצרת צרה מנה``מ דת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span>  אשה אל אחותה לא תקח <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לצרור</span> לגלות ערותה עליה בחייה עליה מה ת``ל לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525'>דברים כה</a> יבמה יבא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שומע אני</span> אפי' באחת מכל עריות האמורות בתורה הכתוב מדבר נאמר כאן עליה ונאמר להלן עליה מה להלן במקום מצוה אף כאן במקום מצוה ואמר רחמנא לא תקח ואין לי אלא היא צרתה מנין ת``ל לצרור ואין לי אלא צרתה צרת צרתה מניין ת``ל לצרור ולא לצור ואין לי אלא אחות אשה שאר עריות מניין אמרת מה אחות אשה מיוחדת שהיא ערוה וחייבין על <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>זדונה כרת</span> ועל שגגתה חטאת ואסורה ליבם אף כל שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת ועל שגגתה חטאת אסורה ליבם ואין לי אלא הן צרותיהן מניין אמרת מה אחות אשה מיוחדת שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת ועל שגגתה חטאת ואסורה ליבם וצרתה אסורה אף כל שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת ועל שגגתה חטאת ואסורה ליבם צרתה אסורה מכאן אמרו חכמים חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן וצרות צרותיהן מן החליצה ומן הייבום עד סוף העולם יכול שאני מרבה אף שש עריות חמורות מאלו שיהו צרותיהם אסורות אמרת מה אחות אשתו מיוחדת שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת ועל שגגתה חטאת ואפשר לינשא לאחים ואסורה ליבם וצרתה אסורה אף כל שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת ועל שגגתה חטאת ואפשר לינשא לאחים ואסורה ליבם צרתה אסורה יצאו שש עריות חמורות מאלו הואיל דאי אפשר לינשא לאחים צרותיהן מותרות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שאין צרה אלא מאח</span> אזהרה שמענו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עונש מניין</span> אמר קרא<a href='0318' data-rgl='29'> ויקרא יח </span> כי כל <איש> אשר יעשה מכל התועבות וגו' טעמא דכתב רחמנא עליה הא לאו הכי ה``א אחות אשה מייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי טעמא</span> דאמרינן אתי עשה ודחי לא תעשה אימר דאמרינן אתי עשה ודחי לא תעשה לא תעשה גרידא לא תעשה שיש בו כרת מי דחי ותו לא תעשה גרידא מנלן דדח


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ד,א גמרא
pgu: ד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='11'> דברים כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא תלבש שעטנז</span> גדילים תעשה לך ואמר רבי אלעזר סמוכים מן התורה מנין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26b1' data-rgl='8'> תהילים קיא </span> סמוכים לעד לעולם עשוים באמת וישר ואמר רב ששת אמר ר' אלעזר משום רבי אלעזר בן עזריה מנין ליבמה שנפלה לפני מוכה שחין <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שאין חוסמין</span> אותה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='4'> דברים כה </span> לא תחסום שור בדישו וסמיך ליה כי ישבו אחים יחדיו ואמר רב יוסף אפילו למאן דלא דריש סמוכים בעלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>במשנה תורה דריש</span> דהא ר' יהודה בעלמא לא דריש ובמשנה תורה דריש ובעלמא מנלן דלא דריש דתניא בן עזאי אומר נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='17'> שמות כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מכשפה לא תחיה</span> ונאמר כל שוכב עם בהמה מות יומת <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>סמכו ענין לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מה שוכב עם בהמה בסקילה</span> אף מכשפה בסקילה א``ל ר' יהודה וכי מפני שסמכו ענין לו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נוציא זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לסקילה</span> אלא אוב וידעוני בכלל מכשפים היו ולמה יצאו להקיש להם ולומר לך מה אוב וידעוני בסקילה אף מכשפה בסקילה ובמשנה תורה מנלן דדריש דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>נושא אדם אנוסת אביו</span> ומפותת אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אנוסת בנו</span> ומפותת בנו רבי יהודה אוסר באנוסת אביו ומפותת אביו ואמר רב גידל אמר רב מ``ט דרבי יהודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='1'> דברים כג </span> לא יקח איש את אשת אביו ולא יגלה כנף אביו כנף שראה אביו לא יגלה וממאי דבאנוסה כתיב מעילויה דקרא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl='29'> דברים כב </span> ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה חמשים כסף וסמיך ליה לא יקח איש וגו' ורבנן אי הוה סמיך ליה כדקאמרת השתא דלא סמיך ליה <דכתיב לא יקח איש את אשת אביו בנתים> בשומרת יבם הכתוב מדבר ולעבור עליו בשני לאוין ובמשנה תורה מאי טעמא דדריש איבעית אימא משום <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דמוכח</span> ואיבעית אימא משום דמופני איבעית אימא משום דמוכח דאם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לכתביה רחמנא</span> גבי עריות ואיבעית אימא משום דמופני דאם כן לכתוב רחמנא לא יקח איש את אשת אביו לא יגלה כנף אביו למה ל


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ד,ב גמרא
pgu: ד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאפנויי</span> וגבי ציצית נמי איבעית אימא משום דמוכח ואיבעית אימא משום דמופנה איבעית אימא משום דמוכח דא``כ לכתביה רחמנא גבי פרשת ציצית למאי הלכתא כתביה הכא ואיבעית אימא משום דמופנה מכדי כתב<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='19'> ויקרא יט </span> ובגד כלאים שעטנז לא יעלה עליך לא תלבש שעטנז ל``ל ש``מ לאפנויי הני מצרך צריכי דאי כתב רחמנא לא יעלה עליך הוה אמינא כל דרך העלאה אסר רחמנא ואפילו מוכרי כסות כתב רחמנא לא תלבש שעטנז דומיא דלבישה דאית ביה הנאה ואי כתב רחמנא לא תלבש ה``א דוקא לבישה דנפיש הנייתה אבל העלאה לא כתב רחמנא לא יעלה עליך א``כ לכתוב רחמנא לא תלבש שעטנז <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>צמר ופשתים למה לי</span> מכדי כתב ובגד כלאים שעטנז לא יעלה עליך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ותנא דבי רבי ישמעאל</span> הואיל ונאמרו בתורה סתם בגדים ופרט לך הכתוב באחד מהן צמר ופשתים אף כל צמר ופשתים צמר ופשתים דכתב רחמנא ל``ל ש``מ לאפנויי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואכתי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איצטריך</span></span> סד``א העלאה היא דלא נפיש הנאתה אבל לבישה דנפיש הנייתה כל תרי מיני אסר רחמנא כתב רחמנא צמר ופשתים א``כ לשתוק קרא מיניה ותיתי שעטנז שעטנז מהעלאה ותנא דבי ר' ישמעאל טעמא דכתב רחמנא צמר ופשתים הא לאו הכי כלאים בציצית ה``א דאסר רחמנא והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl='38'> במדבר טו </span> ועשו להם ציצית על כנפי בגדיהם ותנא דבי רבי ישמעאל כל בגדים צמר ופשתים הם ואמר רחמנא עביד ליה תכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ותכלת עמרא</span> הוא וממאי דתכלת עמרא הוא מדשש כיתנא תכלת עמרא הוא איצטריך סד``א כדרבא דרבא רמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כתיב הכנף</span> מין כנף וכתיב צמר ופשתים הא כיצד צמר ופשתים פוטרין בין במינן בין שלא במינן שאר מינין במינן פוטרין שלא במינן אין פוטרין והא תנא דבי רבי ישמעאל לית ליה דרבא איצטריך סד``א כי דיוקא דרבא הכנף מין כנף וה``ק רחמנא עביד ליה צמר לצמר ופשתים לפשתים וכי עבידת צמר לצמר צבעיה אבל צמר לפשתים ופשתים לצמר לא כתב רחמנא צמר ופשתים דאפילו צמר לפשתים ופשתים לצמ


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ה,א גמרא
pgu: ה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תינח לתנא דבי ר' ישמעאל לרבנן מנא להו נפקא להו מראשו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='9'> ויקרא יד </span> ראשו מה תלמוד לומר לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='27'> ויקרא יט </span> לא תקיפו <את> פאת ראשכם שומע אני אף מצורע כן תלמוד לומר ראשו וקא סבר האי תנא הקפת כל הראש שמה הקפה איכא למיפרך מה ללאו דהקפה שכן לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שאין שוה בכל</span> אלא אתיא מזקנו דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='9'> ויקרא יד </span> זקנו מה תלמוד לומר לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='5'> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ופאת זקנם</span> לא יגלחו שומע אני אף כהן מצורע כן ת``ל זקנו ואם אינו ענין ללאו שאין שוה בכל תנהו ענין ללאו השוה בכל <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואכתי איצטריך</span> סד``א שאני כהנים הואיל וריבה בהן הכתוב מצות יתירות אפילו לאו שאין שוה בכל לא דחי קמ``ל דדחי אלא אתיא מראשו דהך תנא דתניא ראשו מה ת``ל לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0406' data-rgl='5'> במדבר ו </span> תער לא יעבור על ראשו שומע אני אף מצורע ונזיר כן ת``ל ראשו איכא למיפרך מה לנזיר מצורע <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שכן ישנו בשאלה</span> דאי לא תימא הכי הא דקיימא לן דאין עשה דוחה לא תעשה ועשה ליגמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מנזיר</span> אלא מנזיר מ``ט לא גמרינן דאיכא למיפרך שכן ישנו בשאלה ה``נ איכא למיפרך שכן ישנו בשאלה אלא לעול


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ה,ב גמרא
pgu: ה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מקרא קמא</span> אם כן לימא קרא ציצית תעשה לך גדילים למה לי ש``מ לאפנויי האי לשיעורא הוא דאתא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גדיל שנים</span> גדילים ארבעה עשה גדיל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ופותלהו מתוכו</span> א``כ לימא קרא לא תלבש שעטנז צמר ופשתים יחדו ל``ל ש``מ לאפנויי ואכתי מיבעי ליה לתוכף שתי תכיפות חיבור ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תכיפה</span> אחת אינו חיבור א``כ לכתוב רחמנא לא תלבש צמר ופשתים יחדו שעטנז ל``ל ש``מ לאפנויי ואכתי מיבעי ליה עד שיהא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שוע</span> טווי ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נוז</span></span> אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כולה משעטנז נפקא</span> אשכחן דאתי עשה ודחי לא תעשה גרידא לא תעשה שיש בו כרת היכא אשכחן דדחי דאיצטריך עליה למיסרה וכי תימא נילף <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ממילה</span> מה למילה שכן נכרתו עליה שלש עשרה בריתות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מפסח</span> מה לפסח שכן כרת מתמיד מה לתמיד שכן תדיר מחדא לא אתיא תיתי מתרתי מהי תיתי ממילה ופסח שכן כרת מפסח ותמיד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שכן צורך גבוה</span> ממילה ותמיד שכן ישנו לפני הדבור ואליבא דמ``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עולה שהקריבו ישראל במדבר</span> עולת תמיד הוה ומכולהו נמי שכן ישנן לפני הדבור אלא איצטריך סד``א תיתי מכבוד אב ואם דתניא יכול יהא כבוד אב ואם דוחה שבת ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='3'> ויקרא יט </span> איש אמו ואביו תיראו ואת שבתותי תשמורו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כולכם</span> חייבין בכבודי מאי לאו דאמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>שחוט לי</span> בשל לי וטעמא דכתב רחמנא את שבתותי תשמורו הא לאו הכי דחי ל


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ו,א גמרא
pgu: ו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לאו דמחמר</span> ואפי' הכי לא דחי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא</span> דקיימא לן דאתי עשה ודחי לא תעשה ליגמר מהכא דלא לידחי וכ``ת שאני לאוי דשבת דחמירי והא תנא בעלמא קאי ולא קפריך דתניא יכול <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר לו אביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היטמא</span> או שאמר לו אל תחזיר יכול ישמע לו ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='3'> ויקרא יט </span> איש אמו ואביו תיראו ואת שבתותי תשמורו כולכם חייבין בכבודי אלא משום דאיכא למיפרך מה להנך שכן הכשר מצוה אלא סד``א תיתי מבנין בית המקדש דתניא יכול יהא בנין בית המקדש דוחה שבת ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=' 3, 30'> ויקרא יט </span> את שבתותי תשמורו ומקדשי תיראו כולכם חייבין בכבודי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי לאו בבונה וסותר</span> וטעמא דכתב רחמנא את שבתותי תשמורו הא לאו הכי דחי לא לאו דמחמר ואפילו הכי לא דחי ואלא דקיימא לן דאתי עשה ודחי ל``ת ליגמר מהכא דלא דחי וכ``ת שאני לאוי דשבת דחמירי והא תנא בעלמא קאי ולא קא פריך דתניא יכול אמר לו אביו היטמא או שאמר לו אל תחזיר יכול ישמע לו תלמוד לומר איש אמו ואביו תיראו וגו' כולכם חייבים בכבודי אלא משום דאיכא למיפרך מה להנך שכן הכשר מצוה הכשר מצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תיפוק לי מהתם</span> אין הכי נמי ואת שבתותי תשמורו ומקדשי תיראו למה לי מיבעי ליה לכדתניא יכול יתיירא אדם ממקדש תלמוד לומר את שבתותי תשמורו ואת מקדשי תיראו נאמרה שמירה בשבת ונאמרה מורא במקדש מה שמירה האמורה בשב


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ו,ב גמרא
pgu: ו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לא משבת אתה מתיירא</span> אלא ממי שהזהיר על השבת אף מורא האמורה במקדש לא ממקדש אתה מתיירא אלא ממי שהזהיר על המקדש ואי זו היא מורא מקדש לא יכנס אדם בהר הבית במקלו במנעלו ב<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פונדתו</span> ובאבק שעל גבי רגליו ולא יעשנו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קפנדריא</span> ורקיקה מק``ו ואין לי אלא בזמן שבהמ``ק קיים בזמן שאין בהמ``ק קיים מנין ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl=' 3, 30'> ויקרא יט </span> את שבתותי תשמורו ומקדשי תיראו מה שמירה האמורה בשבת לעולם אף מורא האמורה במקדש לעולם אלא סד``א תיתי מהבערה דתנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0235' data-rgl='3'> שמות לה </span> לא תבערו אש בכל מושבותיכם מה ת``ל מה ת``ל אי לרבי יוסי ללאו אי לר' נתן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לחלק</span> דתניא הבערה ללאו יצתה דברי ר' יוסי רבי נתן אומר לחלק ואמר רבא תנא מושבות קא קשיא ליה מושבות מה ת``ל מכדי שבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>חובת הגוף היא</span> וחובת הגוף נוהגת בין בארץ בין בח``ל מושבות דכתב רחמנא בשבת למה לי משום רבי ישמעאל אמר תלמיד אחד לפי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='22'> דברים כא </span> וכי יהיה באיש חטא משפט מות והומת שומע אני בין בחול בין בשבת ומה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0231' data-rgl='14'> שמות לא </span> מחלליה מות יומת בשאר מלאכות חוץ ממיתת ב``ד או אינו אלא אפילו מיתת ב``ד ומה אני מקיים והומת בחול ולא בשבת או אינו אלא אפילו בשבת ת``ל לא תבערו אש בכל מושבותיכם ולהלן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0435' data-rgl='29'> במדבר לה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והיו אלה לכם</span> לחוקת משפט לדורותיכם בכל מושבותיכם מה מושבות האמורים להלן בב``ד אף מושבות האמורים כאן בב``ד ואמר רחמנא לא תבערו מאי לאו רבי נתן היא דאמר לחלק יצתה וטעמא דכתב רחמנא לא תבערו הא לאו הכי דחי לא רבי יוסי ותיהוי נמי ר' יוסי אימר דאמר רבי יוסי הבערה ללאו יצתה הבערה גרידתא הבערה דב``ד בישול <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פתילה</span> הוא וא``ר ששת מה לי בישול פתילה מה לי בישול סמנין אמר רב שימי בר אשי האי תנא לא משום דאתי עשה ודחי ל``ת אלא משום דמייתי מק``ו וה``ק מה אני מקיים מחלליה מות יומת בשאר מלאכות חוץ ממיתת ב``ד אבל מיתת ב``ד דחיא שבת מק``


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ז,א גמרא
pgu: ז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ומה עבודה שהיא חמורה ודוחה שבת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רציחה דוחה אותה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='14'> שמות כא </span> מעם מזבחי תקחנו למות שבת שנדחת מפני עבודה אינו דין שתהא רציחה דוחה אותה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מאי או אינו</span> דקאמר</span> ה``ק קבורת מת מצוה תוכיח שדוחה את העבודה ואין דוחה את השבת הדר אמר קבורת מת מצוה תדחה שבת מק``ו ומה עבודה שהיא דוחה שבת קבורת מת מצוה דוחה אותה מולאחותו שבת שנדחה מפני עבודה אינו דין שתהא קבורת מת מצוה דוחה אותה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0235' data-rgl='3'> שמות לה </span> לא תבערו ולמאי דסליק אדעתיה מעיקרא דאתי עשה ודחי ל``ת מאי או אינו דקאמר ה``ק מה אני מקיים<span class='tlm-sfr' data-chp='0231' data-rgl='14'> שמות לא </span> מחלליה מות יומת בשאר מלאכות חוץ ממיתת ב``ד אבל מיתת ב``ד דחי שבת דאתי עשה ודחי ל``ת הדר אמר אימר דאמרינן דאתי עשה ודחי לא תעשה לא תעשה גרידא ל``ת שיש בו כרת מי שמעת ליה דדחי הדר אמר אטו עשה דוחה את ל``ת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאו לא תעשה חמור מיניה</span> וקאתי עשה ודחי ליה מה לי חומרא זוטא ומה לי חומרא רבה ת``ל לא תבערו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלא</span> [איצטריך] סד``א תיהוי האי אשת אח דבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שהיה בכלל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ויצא מן הכלל ללמד</span> לא ללמד על עצמו יצא אלא ללמד על הכלל כולו יצא דתניא דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל וכו' כיצד<span class='tlm-sfr' data-chp='0307' data-rgl='20'> ויקרא ז </span> והנפש אשר תאכל בשר מזבח השלמים וטומאתו עליו והלא שלמים בכלל קדשים היו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולמה יצאו</span> להקיש אליהן ולומר לך מה שלמים מיוחדים קדשי מזבח אף כל קדשי מזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יצאו קדשי בדק הבית</span> הכא נמי הא אשת אח בכלל כל העריות היתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למה יצתה</span> להקיש אליה ולומר לך מה אשת אח שריא אף כל עריות נמי שריין מי דמי התם כלל באיסור ופרט באיסור הכא כלל באיסור ופרט בהיתר הא לא דמי אלא לדבר שהיה בכלל ויצא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לידון בדבר החדש</span> ש<span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אי אתה יכול להחזירו</span> לכללו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עד שיחזירנו לך הכתוב</span> בפירוש דתניא דבר שהיה בכלל ויצא לידון בדבר החדש אי אתה רשאי להחזירו לכללו עד שיחזירנו לך הכתוב בפירוש כיצד<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='13'> ויקרא יד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ושחט את הכבש</span> במקום אשר ישחט את החטאת ואת העולה במקום הקדש <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כי כחטאת האשם הוא</span> לכהן שאין ת``ל כחטאת האשם ומה ת``ל כחטאת האשם <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>לפי שיצא אשם מצורע</span> לידון בדבר החדש בבהן יד ובהן רגל הימנית יכול לא יהא טעון מתן דמים ואימורים לגבי מזב


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ז,ב גמרא
pgu: ז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תלמוד לומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='13'> ויקרא יד </span> כי כחטאת האשם הוא מה חטאת טעונה מתן דמים ואימורים לגבי מזבח אף אשם טעון מתן דמים ואימורים לגבי מזבח ואי לא אהדריה קרא ה``א למאי דנפק נפק ולמאי דלא נפק לא נפק ה``נ ה``א אשת אח דאישתרא אישתראי שאר עריות לא אלא סד``א תיתי במה מצינו מאשת אח מה אשת אח מייבמה אף אחות אשה תתייבם מי דמי התם חד איסורא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תרי איסורי</span> מהו דתימא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הואיל ואישתרי</span> אישתרי ומנא תימרא דאמרינן הואיל ואישתרי אישתרי דתניא מצורע שחל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שמיני שלו</span> בערב הפסח <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וראה קרי</span> בו ביום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וטבל</span> אמרו חכמים אע``פ שאין טבול יום אחר נכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>זה</span> נכנס מוטב שיבא עשה שיש בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וידחה עשה</span> שאין בו כרת ואמר ר' יוחנן דבר תורה אפי' עשה לית ביה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='25b20' data-rgl='5'> דברי הימים ב כ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויעמוד יהושפט</span> בקהל יהודה לפני החצר החדשה מאי חצר החדשה אמר <ר' יוחנן> [רבי] שחדשו בה דברים ואמרו טבול יום לא יכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למחנה לויה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ואמר עולא</span> מה טעם הואיל והותר לצרעתו הותר לקרויו מי דמי לדעול


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ח,א גמרא
pgu: ח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תינח היכא דנשא מת ואחר כך נשא חי דמגו דאישתרי איסור אשת אח אישתרי נמי איסור אחות אשה אלא נשא חי ואח``כ נשא מת איסור אחות אשה קדים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואפי' נשא מת נמי</span> תינח היכא דנשא מת ומת ואח``כ נשא חי דחזיא ליה דביני ביני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא נשא מת ולא מת</span> ואחר כך נשא חי לא איחזיא ליה כלל מי לא מודי עולא שאם ראה קרי בליל שמיני שאין מכניס ידיו לבהונות שלא יצא בשעה שהיא ראויה להביא בה קרבן אלא כי איצטריך עליה היכא דנשא מת ומת ואח``כ נשא חי ואי בעית אימא אתיא בהיקישא מדרבי יונה דאמר רבי יונה ואיתימא רב הונא בריה דרב יהושע אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='29'> ויקרא יח </span> כי כל אשר יעשה מכל התועבות האלה ונכרתו הוקשו כל העריות כולן לאשת אח מה אשת אח שריא אף כל עריות נמי שריין כתב רחמנא עליה אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא מכדי כל עריות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איכא לאקושינהו לאשת אח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ואיכא לאקושינהו לאחות אשה</span> מאי חזית דאקשת לאחות אשה אקשינהו לאשת אח איבעית אימא לקולא וחומרא לחומרא מקשינן איבעית אימא הכא תרי איסורי והכא תרי איסורי ותרי מתרי ילפינן אבל הכא חדא איסורא ותרי מחדא לא ילפינן רבא אמר ערוה לא צריכא קרא דאין עשה דוחה לא תעשה שיש בו כרת כי איצטריך קרא למיסר צרה וערוה לא צריכא קרא והא תניא אין לי אלא היא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משום צרתה</span> והא קתני אין לי אלא הן משום צרותיהן ת``ש רבי אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ולקח ולקחה<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> ויבם ויבמה לאסור צרות ועריות אימא לאסור צרות של עריות והא תרי קראי קנסיב ליה מאי לאו חד לערוה וחד לצרה לא אידי ואידי לצרה חד למיסר צרה במקום מצוה וחד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למישרי צרה שלא במקום מצוה</span> מאי טעמא ויבם ויבמה במקום ייבום הוא דאסירא צרה שלא במקום ייבום שריא צרה אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתני' נמי דיקא</span> דקתני חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן ואילו פטורות ופוטרות לא קתני שמע מינה ומאי שנא ערוה דלא צריכא קרא דאין עשה דוחה לא תעשה שיש בו כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>צרה נמי לא תיבעי</span> קרא משום דאין עשה דוחה לא תעשה שיש בו כרת א``ל רב אחא בר ביבי מר לרבינא ה``ק משמיה דרבא צרה נמי לא איצטריך קרא כי איצטריך קר


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ח,ב גמרא
pgu: ח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למישרי צרה שלא במקום מצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מאי טעמא</span> אמר קרא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>במקום עליה הוא</span> דאסירא שלא במקום עליה שריא א``ל רמי בר חמא לרבא אימא ערוה גופיה שלא במקום מצוה תישתרי ולאו קל וחומר הוא במקום מצוה אסירא שלא במקום מצוה שריא אמר ליה צרה תוכיח דבמקום מצוה אסירא ושלא במקום מצוה שריא אמר ליה עליך אמר קרא בחייה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל שבחייה</span> האי בחייה מיבעי ליה למעוטי לאחר מיתה ההיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span> מואשה אל אחותה נפקא אי מואשה אל אחותה ה``א נתגרשה שריא ת``ל בחייה כל שבחייה דאע``ג דנתגרשה לא אלא אמר רב הונא בר תחליפא משמיה דרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>תרי קראי כתיבי</span> כתיב אשה אל אחותה לא תקח לצרור וכתי' לגלות ערותה דחדא משמע הא כיצד במקום מצוה שתיהן אסורות שלא במקום מצוה היא אסורה וצרתה מותרת איפוך אנא במקום מצוה היא אסורה וצרתה מותרת ושלא במקום מצוה שתיהן אסורות א``כ לא יאמר עליה א``ל רב אשי לרב כהנא ממאי דהאי עליה לאיסורא דלמא להתירא וה``ק רחמנא אשה אל אחותה לא תקח לצרור לא היא ולא צרתה שלא במקום עליה אבל במקום עליה שתיהן מותרות א``כ לגלות ערוה דחדא היכי משכחת לה אי במקום מצוה שתיהן מותרות אי שלא במקום מצוה שתיהן אסורות:  גופא רבי אומר ולקח ולקחה ויבם ויבמה לאסור צרות ועריות מידי צרות כתיבא הכא ועוד צרות מלצרור נפקא לצרור מפיק ליה רבי לכדרבי שמעון צרה הכא כתיב ה``ק א``כ לימא קרא ולקח מאי ולקחה כל היכא דאיכא תרי לקוחין דאי בעי נסיב האי ואי בעי נסיב האי שריא ואי לא תרוייהו אסירין ויבמה במקום ייבום הוא דאסירא צרה שלא במקום ייבום שריא צרה ורבנן האי ולקחה מאי עבדי ליה מיבעי להו לכדרבי יוסי בר חנינא דאמר רבי יוסי בר חנינא ולקחה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מלמד שמגרשה בגט <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ומחזירה</span></span> ויבמה על כרחה ורבי דרבי יוסי בר חנינא מלאשה נפקא על כרחה מיבמה יבא עליה נפקא ורבי האי עליה מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא אין חייבין ב``ד אלא על דבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת וכן המשי


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ט,א גמרא
pgu: ט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ולא <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} אלא על דבר שחייבין על זדונו כרת ושגגתו חטאת ותנן נמי כל מצוה שבתורה שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת יחיד מביא כשבה או שעירה נשיא מביא שעיר משיח וב``ד מביאין פר <ובעבודת כוכבים> {ובעבודה זרה} יחיד נשיא ומשיח מביאין שעירה צבור מביאים פר ושעיר פר לעולה ושעיר לחטאת מה``מ דת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl='14'> ויקרא ד </span> ונודעה החטאת אשר חטאו עליה רבי אומר נאמר כאן עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ונאמר להלן עליה</span> מה להלן דבר שחייבים על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת אף כאן דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת אשכחן צבור משיח מנלן דכתיב במשיח<span class='tlm-sfr' data-chp='0304' data-rgl='3'> ויקרא ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לאשמת העם</span> הרי משיח כצבור יחיד ונשיא אתיא מצות מצות ולא <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא על דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת</span> צבור <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} יליף <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מעיני מעיני</span> יחיד נשיא ומשיח<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl=''> במדבר טו </span> מ<span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואם נפש</span> אחת</span> אחד יחיד ואחד נשיא ואחד משיח במשמע וי``ו מוסיף על ענין ראשון וילמד תחתון מן העליון ורבנן האי סברא מנא להו נפקא להו מדמקרי ליה ר' יהושע לבריה<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl='29'> במדבר טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תורה אחת</span> יהיה לכם לעושה בשגגה<span class='tlm-sfr' data-chp='0415' data-rgl='30'> במדבר טו </span> והנפש אשר תעשה ביד רמה הוקשה כל התורה כולה <לעבודת כוכבים> {לעבודה זרה} מה <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת אף כל דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אשכחן יחיד ונשיא ומשיח</span> בין <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} ובין בשאר מצות צבור <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמר קרא</span> ואם נפש <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וילמד עליון מתחתון</span> אלא צבור בשאר מצות מנלן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יליף מעיני מעיני</span> ורבי האי תורה אחת מאי עביד ליה מיבעי ליה לכדתניא לפי שמצינו שחלק הכתוב בין יחידים ל<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מרובים</span> יחידים בסקילה לפיכך ממונן פלט מרובין בסייף לפיכך ממונן אבד יכול נחלוק בקרבנותיהן תלמוד לומר תורה אחת יהיה לכם מתקיף לה רב חלקיה מהגרוניא טעמא דכתב רחמנא תורה אחת יהיה לכם הא לאו הכי ה``א נחלק מאי לייתו לייתו פר צבור בשאר מצות הוא דמייתו כשבה יחיד בשאר מצות הוא דמייתי שעיר נשיא בשאר מצות הוא דמייתי פר לעולה ושעיר לחטאת צבור <בעבודת כוכבים> {בעבודה זרה} הוא דמייתו ואלא מאי שעירה יחיד נמי היינו קרבנו איצטריך ס``ד אמינא הואיל וצבור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בהוראה</span> מייתו פר לעולה ושעיר לחטאת אינהו נמי ניתו איפכא א``נ צריך ואין לו תקנה קמ``ל א``ל לוי לרבי מאי איריא דתני ט``ו ליתני ט``ז א``ל כמדומה לי שאין לו מוח בקדקדו מאי דעתך <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אמו אנוסת אביו</span> אמו אנוסת אביו פלוגתא דרבי יהודה ורבנן היא ובפלוגתא לא קא מיירי ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>והרי איסור מצוה ואיסור קדושה</span> דפליגי רבי עקיבא ורבנן וקתני בפרקין קא אמרינן והא בית שמאי מתירין <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>את הצרות</span> לאחין ובית הלל אוסרין בית שמאי במקום בית הלל אינה משנה והרי אשת אחיו שלא היה בעולמ


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף ט,ב גמרא
pgu: ט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דפליגי ר``ש ורבנן וקתני בנולד ולבסוף ייבם לא פליג ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והאמר ר' אושעיא</span> חלוק היה ר``ש אף בראשונה הא איתותב ר' אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והאמר רב יהודה אמר רב</span> וכן תני ר' חייא בכולן אני קורא בהן האסורה לזה מותרת לזה והאסורה לזה מותרת לזה ואחותה שהיא יבמתה חולצת או מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ורב יהודה מתרגם</span> מחמותו ואילך אבל שיתא בבי דרישא לא מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כיון דבתו</span> באונסין משכחת בנשואין לא משכחת לה בנשואין קמיירי באונסין לא קא מיירי ואביי מתרגם אף בתו מאנוסתו כיון דאשכוחי משכחת לה אי בעיא מן האונסין תהוי [אי בעיא מן הנשואין תהוי] אבל אשת אחיו שלא היה בעולמו לא מאי טעמא כיון דלר``ש הוא דמשכחת לה לרבנן לא משכחת לה בפלוגתא לא קא מיירי ורב ספרא מתרגם אף אשת אחיו שלא היה בעולמו ומשכחת לה בשיתא אחים ואליבא דר' שמעו


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף י,א גמרא
pgu: י
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וסימניך מת נולד ויבם מת נולד ויבם אלא לרבי הני כללי לית ליה רב אדא קרחינא קמיה דרב כהנא אמר משמיה דרבא לעולם אית ליה לרבי הני כללי והכי קא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמו אנוסת אביו בחדא משכחת לה</span> בתרתי לא קמשכחת לה אי יעקב ב' אחיות אנס אחותה שהיא יבמתה משכחת לה האסורה לזה מותרת לזה לא משכחת ואי ב' נכריות אנס האסורה לזה מותרת לזה משכחת לה אחותה שהיא יבמתה לא משכחת לה רב אשי אמר לעולם לית ליה לרבי הני כללי ובפלוגתא קמיירי ומאי כמדומה אני שאין לו מוח בקדקדו דקאמר ליה ה``ק ליה מ``ט לא דייקת מתני' דמתני' ר' יהודה היא [<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאסר באנוסת אביו</span>] דקתני שש עריות חמורות מאלו מפני שהן נשואות לאחרים צרותיהן מותרות אמו ואשת אביו ואחות אביו מאי אמו אילימא נשואת אביו היינו אשת אביו אלא לאו אנוסת אביו וקתני מפני שהן נשואות לאחרים לאחרים אין לאחין לא מאן שמעת ליה דאית ליה האי סברא ר' יהודה דאסר באנוסת אביו משום הכי לא תני ליה א``ל רבינא לרב אשי לר' יהודה נמי משכחת לה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דאי עבר ונסיב</span> דאי לא קתני א``ל רב אשי לרב כהנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בלא דאי נמי משכחת</span> לה יעקב <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אנס כלתו</span> והוליד ממנה בן ומת [ראובן] בלא בנים ונפלה לה קמי ברה ומיגו דאיהי אסירה צרתה נמי אסירה א``ל באחותה דהתירא קמיירי באחותה דאיסורא לא קמיירי ואף על פי כן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בדקה לוי במתני'</span> דתני לוי אמו פעמים פוטרת צרתה ופעמים אינה פוטרת צרתה כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>היתה אמו נשואת אביו ונשאת לאחיו מאביו ומת</span> זו היא אמו שאין פוטרת צרת


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף י,ב גמרא
pgu: י
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>היתה אמו אנוסת אביו ונשאת לאחיו מאביו</span> ומת זו היא אמו שפוטרת צרתה ואע``פ ששנו חכמים במשנתנו חמש עשרה יש לנו להוסיף שש עשרה כגון זו א``ל ר``ל לרבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ללוי דאמר דאי נמי קתני</span> לתני החולץ ליבמתו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>וחזר וקדשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומת בלא בנים</span> דמגו דאיהי אסורה צרתה נמי אסירא א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>לפי שאינה בצרת צרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולימא ליה</span> חייבי לאוין היא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וחייבי לאוין בני חליצה ויבום נינהו</span> לדבריו קאמר ליה לדידי חייבי לאוין הם וחייבי לאוין בני חליצה ויבום נינהו אלא לדידך חייבי כריתות נינהו לפי שאינן בצרת צרה איתמר החולץ ליבמתו וחזר וקדשה אמר ר``ל הוא אין חייב על החלוצה כרת והאחין חייבין על החלוצה כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>על הצרה</span> בין הוא ובין האחים חייבין על הצרה כרת ורבי יוחנן אמר בין הוא ובין האחין אינן חייבין לא על החלוצה כרת ולא על הצרה כרת מ``ט דר``ל אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='9'> דברים כה </span> אשר לא יבנה כיון שלא בנה שוב לא יבנה איהו הוא דקאי בלא יבנה אבל אחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כדקיימי קיימי</span> ועלה דידה הוא דקאי בלא יבנה הא צרה כדקיימי קיימי ורבי יוחנן מי איכא מידי דמעיקרא אי בעי האי חליץ ואי בעי האי חליץ ואי בעי להאי חליץ ואי בעי להאי חליץ והשתא קאי עלה בכרת אלא איהו שליחותא דאחים קעביד איהי שליחותא דצרה קעבדה איתיביה ר' יוחנן לר``ל החולץ ליבמתו וחזר וקדשה ומת צריכה חליצה מן האחין בשלמא לדידי דאמינא חייבי לאוין נינהו היינו דצריכה חליצה מן האחין אלא לדידך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמאי צריכה חליצה</span> ולטעמיך אימא סיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עמד אחד מן האחין וקדשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין לה עליו כלום</span> ואי חייבי לאוין נינהו אמאי אין לה עליו כלום אמר רב ששת סיפא אתאן לר``ע דאמר אין קידושין תופסין בחייבי לאוין וליתני לדברי ר``ע אין לו עליו כלו


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יא,א גמרא
pgu: יא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קשיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>רב אשי סבר לה כריש לקיש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומתרץ לה</span> כר' שמעון רבינא סבר לה כר' יוחנן ומתרץ כרבנן רב אשי סבר לה כריש לקיש ומתרץ לה כר' שמעון החולץ ליבמתו וחזר וקדשה צריכה חליצה מן האחין מאן אחין אחין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הילודים</span> כמאן כר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עמד אחד מן הנולדים</span> וקדשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אין לה עליו כלום</span> כמאן כר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רבינא סבר לה כרבי יוחנן</span> ומתרץ לה אליבא דרבנן החולץ ליבמתו וחזר וקדשה צריכה חליצה מן האחין מאן אחין אחין הנולדים כמאן כר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עמד אחד מן הילודים</span> וקדשה אין לה עליו כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כמאן כרבנן</span> איתמר הבא על יבמה ובא אחד מן האחין על צרתה פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר בכרת וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בעשה</span> מ``ד בכרת כריש לקיש ומ``ד בעשה כר' יוחנן אמר רב יהודה אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צרת סוטה אסורה</span> טומאה כתיב בה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כעריות</span> מתיב רב חסדא רבי שמעון אומר ביאתה או חליצתה מאחיו של ראשון פוטרת צרתה [אמר לך רב] אמינא לך אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>סוטה דאורייתא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואת אמרת לי סוטה דרבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ודקארי לה מאי קארי לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>קסבר</span> כל דתקון רבנן כעין דאורייתא תקון מתיב רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>נכנסה עמו</span> לסתר ושהתה עמו כדי טומאה אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לביתה</span> ואסורה לאכול בתרומה ואם מת חולצ


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יא,ב גמרא
pgu: יא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולא מתייבמת</span> [אמר לך רב] אמינא לך אנא סוטה ודאי ואמרת לי את סוטה ספק ומ``ש סוטה ודאי <מ``ט> משום דכתיב בה טומאה סוטה ספק נמי טומאה כתיבא בה דתניא ר' יוסי בן כיפר אומר משום רבי אלעזר המחזיר גרושתו מן הנישואין אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מן האירוסין</span> מותרת משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='4'> דברים כד </span> אחרי אשר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הוטמאה</span> וחכ``א <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אחת זו ואחת זו אסורה</span> אלא מה אני מקיים אחרי הוטמאה לרבות סוטה שנסתרה ומאי נסתרה נבעלה ואמאי קרי ליה נסתרה לישנא מעליא נקט נבעלה טומאה בהדיא כתיב בה<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='13'> במדבר ה </span> ונסתרה והיא נטמאה למיקם עלה בלאו ור' יוסי בן כיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לאו בסוטה</span> לית ליה ואפי' זנאי נמי מאי טעמא הויה ואישות כתיב בה בעא מיניה רב יהודה מרב ששת המחזיר גרושתו משניסת ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'><span class='tlm-rsh' data-nro='20'>צרתה מהו</span></span> אליבא דרבי יוסי בן כיפר לא תיבעי לך כיון דאמר ר' יוסי בן כיפר טומאה במחזיר גרושתו הוא דכתיבא צרתה כמותה ואי משום דכתיב בה<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='4'> דברים כד </span> תועבה היא היא תועבה ואין בניה תועבין הא צרתה תועבה כי תיבעי לך אליבא דרבנן אע``ג דאמור רבנן טומאה בסוטה הוא דכתיב אין מקרא יוצא מידי פשוטו או דלמא כיון דאיעקר איעקר איכא דאמרי אליבא דרבנן לא תיבעי לך כיון דאיתעקר איעקר כי תיבעי לך אליבא דרבי יוסי בן כיפר מאי אע``ג דאמר ר' יוסי בן כיפר טומאה במחזיר גרושתו הוא דכתיבא מיעט רחמנא היא תועבה ואין צרתה תועבה או דלמא היא תועבה ואין בניה תועבין הא צרתה תועבה א``ל תניתוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>היתה אחת כשרה</span> ואחת פסולה אם היה חולץ חולץ לפסולה ואם היה מייבם מייבם לכשרה מאי כשרה ומאי פסולה אילימא כשרה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כשרה לעלמא</span> פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>פסולה לעלמא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כיון דלדידיה חזיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מאי נפקא ליה מינה</span> אלא לאו כשרה כשרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פסולה פסולה ליה</span> ומאי ניהו מחזיר גרושתו וקתני ואם היה מייבם מייבם לכשרה לא לעולם כשרה כשרה לעלמא פסולה פסולה לעלמא ודקאמרת כיון דלדידיה חזיא מאי נפקא ליה מינה משום דרב יוסף דאמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כאן שנה רבי</span> לא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם ת``ש המחזיר גרושתו משנשאת היא וצרתה חולצת היא וצרתה ס``ד [אלא] אימא או היא או צרתה ולאו תרוצי קמתרצת לה תריץ הכי היא חולצת צרתה או חולצת או מתייבמת אמר רבי חייא בר אבא רבי יוחנן בעי המחזיר גרושתו משניסת צרתה מהו אמר ליה רבי אמי ותיבעי לך היא גופה היא גופה לא קמיבעיא לי דאמרינן קל וחומר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>במותר לה</span> אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>באסור לה</span> לא כל שכן כי קא מיבעיא לי צרתה מאי מי אלים ק``ו למידחי צרה או לא רב נחמן בר יצחק מתני הכי אמר ר' חייא בר אבא בעי ר' יוחנן המחזיר גרושתו משניסת מהו א``ל ר' אמי ותיבעי לך צרתה צרתה לא קמיבעיא לי דלא אלים קל וחומר למידחי צרה אלא כי קמיבעיא לי היא גופה מאי מי אלים קל וחומר במקום מצוה או ל


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יב,א גמרא
pgu: יב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר ליה תניתוה היתה אחת כשרה ואחת פסולה אם היה חולץ חולץ לפסולה ואם היה מייבם מייבם לכשרה מאי כשרה ומאי פסולה אילימא כשרה כשרה לעלמא פסולה פסולה לעלמא כיון דלדידיה חזיא מאי נפקא ליה מינה אלא לאו כשרה כשרה ליה פסולה פסולה ליה ומאי ניהו מחזיר גרושתו וקתני אם היה מייבם מייבם לכשרה לא כשרה לעלמא פסולה לעלמא ודקאמרת כיון דלדידיה חזיא מאי נפקא ליה מינה משום דרב יוסף דאמר רב יוסף כאן שנה רבי לא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם ת``ש המחזיר גרושתו משניסת היא וצרתה חולצת היא וצרתה ס``ד אלא אימא או היא או צרתה ולאו תרוצי קא מתרצת לה תריץ הכי היא חולצת צרתה או חולצת או מתייבמת אמר רב לילי בר ממל אמר מר עוקבא אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צרת ממאנת</span> אסורה למאן אילימא לאחים השתא היא גופה שריא דאמר שמואל מיאנה בזה מותרת בזה צרתה מיבעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא לדידיה</span> ומאי שנא ממאנת דשריא לאחין דלא עבדא בהו מעשה צרה נמי לא עבדא בהו מעשה גזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום צרת בתו ממאנת</span> וצרת בתו ממאנת מי אסירא והתנן וכולן אם מתו או מיאנו צרותיהן מותרות דמיאנה במאן אילימא ד<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מיאנה בבעל</span> היינו גרושה אלא לאו ביבם לא לעולם בבעל ותרי גווני גירושין ומ``ש כי מיאנה בבעל דעקרינהו לנשואין כי מיאנה ביבם נמי נשואין קמאי קא עקרא משום דתני רמי בר יחזקאל דתני רמי בר יחזקאל מיאנה בבעל מותרת לאביו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביבם אסורה לאביו</span> אלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משעת נפילה</span> נראית ככלתו ה``נ משעת נפילה נראית כצרת בתו אמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>צרת אילונית</span> אסורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> והיה הבכור אשר תלד פרט לאילונית שאינה יולדת מתיב רב ששת שלשה אחין נשואין שלש נשים נכריות ומת אחד מהם ועשה בה שני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מאמר</span> ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי אלו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חולצות</span> ולא מתייבמות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ומת אחד מהם יבמה יבא עליה מי שעליה זיקת יבם אחד ולא זיקת שני יבמין וקתני עלה אמר רב יוסף זו היא צרת אשת אח מאב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שאיסור נפילה גרם לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שלא מצינו בכל התורה</span> כולה כגון זאת זו היא למעוטי מאי לאו למעוטי צרת אילונית דשריא לא למעוטי צרת אילונית דאסירא ומאי זו היא זו היא דאיסור נפילה גרם לה צרתה בעיא חליצה אילונית אפילו חליצה לא בעיא מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הא דאורייתא</span> הא דרבנן תנן וכולן אם מתו או מיאנו או נתגרשו או <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שנמצאו</span> אילונית צרותיהן מותרות לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>כאן שהכיר בה</span> כאן שלא הכיר בה דיקא נמי דקתני שנמצאו ולא קתני שהיו שמע מינה אמר רב


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יב,ב גמרא
pgu: יב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלכתא צרת אילונית מותרת</span> ואפי' הכיר בה ואפילו צרת בתו אילונית ואלא הא דקתני שנמצאו תני שהיו כי אתא רבין אמר ר' יוחנן אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צרת ממאנת</span> ואחת צרת אילונית ואחת צרת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מחזיר גרושתו</span> כולן מותרות תני רב ביבי קמיה דרב נחמן שלש נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משמשות</span> במוך</span> קטנה מעוברת ומניקה קטנה שמא תתעבר ושמא תמות מעוברת שמא תעשה עוברה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>סנדל</span> מניקה שמא תגמול בנה וימות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואיזו היא</span> קטנה מבת י``א שנה ויום אחד עד י``ב שנה ויום אחד פחות מכאן ויתר על כן משמשת כדרכה והולכת דברי ר``מ וחכ``א אחת זו ואחת זו משמשת כדרכה והולכת ומן השמים ירחמו משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='26b6' data-rgl='6'> תהילים קטז </span> שומר פתאים ה' מדקאמר שמא תתעבר ושמא תמות מכלל דאיכא קטנה דמיעברא ולא מתה א``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מצינו חמותו ממאנת</span> ותנן אי אתה יכול לומר בחמותו ואם חמותו ואם חמיו שנמצאו אילונית או שמיאנו אימא שמא תתעבר ותמות דאמר רבה בר ליואי גבול יש לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קודם הזמן הזה</span> אינה מתעברת כל עיקר תוך הזמן הזה היא מתה ועוברה מת לאחר זמן הזה היא חיה ועוברה חי איני והא תני רבה בר שמואל אי אתה יכול לומר בחמותו ואם חמותו ואם חמיו שנמצאו אילונית או שמיאנו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכבר ילדו</span> אלא לעולם שמא תתעבר ושמא תמות ואלא קשיא הך אמר רב ספרא בנים הרי הם כסימנים ואית דאמרי בנים עדיפי מסימנים למאי נפקא מינה דאפילו לרבי יהודה דאמר עד שירבה השחור בבנים מוד


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יג,א גמרא
pgu: יג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ורב זביד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין בנים בלא סימנים</span> ונבדוק חיישינן שמא נשרו הניחא למ``ד חוששין אלא למ``ד אין חוששין מאי איכא למימר אפי' למ``ד אין חוששין משום צער לידה חיישינן:  כיצד פוטרות צרותיהן וכו':  מנהני מילי אמר רב יהודה דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='18'> ויקרא יח </span> לצרור התורה ריבתה צרות הרבה רב אשי אמר סברא היא צרה מ``ט אסירא דבמקום ערוה קיימא צרת צרה נמי במקום ערוה קיימא:  כיצד אם מתו הן כו':  ואפילו כנס ולבסוף גירש ורמינהו ג' אחים שנים מהן נשואים ב' אחיות ואחד נשוי נכרית גירש אחד מבעלי אחיות אשתו ומת הנשוי נכרית <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וכנסה המגרש ומת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זו</span> היא שאמרו שאם מתו או <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נתגרשו צרותיהן מותרות</span> טעמא דגירש ואח``כ כנס אבל כנס ואח``כ גירש לא א``ר ירמיה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תברא</span> מי ששנה זו לא שנה זו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>האי תנא</span> סבר מיתה מפלת והאי תנא סבר נשואין הראשונים מפילים רבא אמר לעולם חד תנא הוא וזו ואין צריך לומר זו קתני:  וכל שיכולה למאן:  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ותמאן</span> השתא ותתייבם לימא מסייעא ליה לרבי אושעיא דא``ר אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ממאנת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>למאמרו</span></span> ואינה ממאנת לזיקתו לא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צרת ערוה שאני</span> דתני רמי בר יחזקאל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מיאנה</span> בבעל מותרת לאביו מיאנה ביבם אסורה לאביו אלמא משעת נפילה נראית ככלתו הכא נמי משעת נפילה נראית כצרת בתו


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יג,א משנה
pgu: יג
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שש עריות</span> חמורות מאלו מפני שנשואות לאחרים צרותיהן מותרו' <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמו</span> ואשת אביו ואחות אביו אחותו מאביו ואשת אחי אביו ואשת אחיו מאביו בית שמאי מתירין הצרות לאחים ובית הלל אוסרי


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יג,ב משנה
pgu: יג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלצו</span> ב``ש פוסלין מן הכהונה ובית הלל מכשירין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נתייבמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בית שמאי מכשירין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ובית הלל פוסלין</span> אע``פ שאלו אוסרים ואלו מתירין אלו פוסלין ואלו מכשירין לא נמנעו בית שמאי מלישא נשים מבית הלל ולא בית הלל מבית שמאי כל הטהרות והטמאות שהיו אלו מטהרים ואלו מטמאין לא נמנעו עושין טהרות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלו על גבי אלו</span>


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יג,ב גמרא
pgu: יג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רבי שמעון בן פזי מאי טעמא דבית שמאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא תהיה אשת המת החוצה</span> לאיש זר חוצה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכלל דאיכא פנימית</span> ואמר רחמנא לא תהיה ובית הלל מיבעי להו לכדרב יהודה אמר רב דאמר רב יהודה אמר רב מנין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שאין קידושין תופסין ביבמה</span> שנאמר לא תהיה אשת המת החוצה לאיש זר לא תהיה בה הויה לזר ובית שמאי מי כתיב לחוץ <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חוצה כתיב</span> ובית הלל כיון דכתיב חוצה כמאן דכתיב לחוץ דמי דתניא ר' נחמיה אומר כל תיבה שצריכה למ``ד בתחלתה הטיל לה הכתוב ה``א בסופה ותנא דבי ר' ישמעאל כגון אלים<span class='tlm-sfr' data-chp='0215' data-rgl='27'> שמות טו </span> אלימה מחנים<span class='tlm-sfr' data-chp='08b17' data-rgl=' 24, 27'> שמואל ב יז </span> מחנימה מצרים<span class='tlm-sfr' data-chp='0112' data-rgl=''> בראשית יב </span> מצרימה<span class='tlm-sfr' data-chp='0433' data-rgl=''> במדבר לג </span> דבלתימה<span class='tlm-sfr' data-chp='1208' data-rgl='3'> יחזקאל ח </span> ירושלימה<span class='tlm-sfr' data-chp='25a05' data-rgl='9'> דברי הימים א ה </span> מדברה ובית שמאי דרב יהודה אמר רב מנא להו מלאיש זר נפקא ובית הלל נמי תיפוק להו מלאיש זר אין הכי נמי חוצה למה לי לרבות הארוסה ואידך מחוצה החוצה ואידך חוצה החוצה לא משמע להו רבא אמר טעמייהו דבית שמאי ד<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין איסור</span> חל על איסור תינח היכא דנשא מת ואחר כך נשא חי לא אתי איסור אחות אשה וחייל אאיסור אשת אח אלא נשא חי ואחר כך נשא מת אחות אשה קדים כיון דלא אתי איסור אשת אח וחייל אאיסור אחות אשה הויא לה צרת ערוה שלא במקום מצוה ושריא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלצו</span> בית שמאי פוסלים וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פשיטא</span> לאפוקי דרבי יוחנן בן נורי דאמר בואו ונתקן להם לצרות שיהו חולצות ולא מתייבמות קמ``ל דבית הלל מכשירים:  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>נתייבמו</span> בית הלל פוסלין כו':  הא תו למה לי איידי דתנא חלצו תנא נמי נתייבמו תנן התם מגילה נקראת באחד עשר ובשנים עשר ובשלשה עשר ובארבעה עשר ובחמשה עשר לא פחות ולא יותר אמר ליה ר``ל לר' יוחנן איקרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl='1'> דברים יד </span> לא תתגודדו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא תעשו אגודות אגודות</span> האי לא תתגודדו מיבעי ליה לגופיה דאמר רחמנא לא תעשו חבורה על מת א``כ לימא קרא לא תגודדו מאי תתגודדו שמע מינה להכי הוא דאתא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואימא כוליה להכי הוא דאתא</span> אם כן לימא קרא לא תגודו מאי לא תתגודדו שמע מינה תרתי א``ל עד כאן לא שנית מקום שנהגו לעשות מלאכה בערבי פסחים עד חצות עושין מקום שנהגו שלא לעשות אין עושין א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אמינא לך אנא איסורא</span> דאמר רב שמן בר אבא אמר ר' יוחנן<span class='tlm-sfr' data-chp='3309' data-rgl='31'> אסתר ט </span> לקיים את ימי הפורים בזמניהם זמנים הרבה תיקנו להם חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ואת אמרת לי מנהגא</span> והתם לאו איסורא הויא והתנן <בלילה> [הלילה] בית שמאי אוסרין ובית הלל מתירין אמר ליה התם הרואה אומר מלאכה הוא דלית ליה והא בית שמאי מתירין הצרות לאחים ובית הלל אוסרי


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יד,א גמרא
pgu: יד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מי סברת עשו ב``ש כדבריהם לא עשו ב``ש כדבריהם ור' יוחנן אמר עשו ועשו ובפלוגתא [דרב ושמואל] דרב אומר לא עשו ב``ש כדבריהם ושמואל אמר עשו ועשו אימת אילימא קודם <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בת קול</span> מ``ט דמ``ד לא עשו ואלא לאחר בת קול מ``ט דמ``ד עשו אי בעית אימא קודם בת קול ואי בעית אימא לאחר בת קול אי בעית אימא קודם בת קול וכגון דב``ה רובא למ``ד לא עשו דהא ב``ה רובא ומ``ד עשו כי אזלינן בתר רובא היכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דכי הדדי נינהו</span> הכא בית שמאי מחדדי טפי ואי בעית אימא לאחר בת קול מ``ד לא עשו דהא נפקא בת קול ומ``ד עשו רבי יהושע היא דאמר אין משגיחין בבת קול ומ``ד עשו קרינן כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl='1'> דברים יד </span> לא תתגודדו לא תעשו אגודות אגודות אמר אביי כי אמרינן לא תתגודדו כגון שתי בתי דינים בעיר אחת הללו מורים כדברי ב``ש והללו מורים כדברי ב``ה אבל שתי בתי דינים בשתי עיירות לית לן בה אמר ליה רבא והא ב``ש וב``ה כשתי בתי דינים בעיר אחת דמי אלא אמר רבא כי אמרינן לא תתגודדו כגון ב``ד בעיר אחת פלג מורין כדברי ב``ש ופלג מורין כדברי ב``ה אבל שתי בתי דינין בעיר אחת לית לן בה תא שמע במקומו של רבי אליעזר היו כורתים עצים לעשות פחמים בשבת לעשות ברזל במקומו של ר' יוסי הגלילי היו אוכלים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בשר עוף בחלב</span> במקומו של רבי אליעזר אין במקומו של רבי עקיבא לא דתניא כלל אמר רבי עקיבא כל מלאכה שאפשר לעשותה מע``ש אין דוחה את השבת והאי מאי תיובתא מקומות מקומות שאני ודקארי לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאי קארי לה</span> ס``ד אמינא משום חומרא דשבת כמקום אחד דמי קמ``ל ת``ש דרבי אבהו כי איקלע לאתריה דרבי יהושע בן לוי הוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מטלטל שרגא</span> וכי איקלע לאתריה דר' יוחנן לא הוה מטלטל שרגא והאי מאי קושיא ולא אמרינן מקומות שאני אנן הכי קאמרינן ר' אבהו היכי עביד הכא הכי והיכי עביד הכא הכי רבי אבהו כר' יהושע בן לוי סבירא ליה וכי מקלע לאתריה דרבי יוחנן לא הוה מטלטל משום כבודו דרבי יוחנן והאיכא שמעא דמודע ליה לשמעא ת``ש אע``פ שאלו אוסרים ואלו מתירים לא נמנעו ב``ש מלישא נשים מב``ה ולא ב``ה מב``ש אי אמרת בשלמא לא עשו משום הכי לא נמנעו אלא אי אמרת עשו אמאי לא נמנעו בשלמא ב``ש מב``ה לא נמנעו ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בני חייבי לאוין נינהו</span> אלא ב``ה מבית שמאי אמאי לא נמנעו בני חייבי כריתות ממזרים נינהו וכי תימא קסברי ב``ה ד<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין ממזר מחייבי כריתות</span> והאמר רבי אלעזר אף על פי שנחלקו ב``ש וב``ה בצרות מודים שאין ממזר אלא ממי שאיסורו איסור ערוה וענוש כרת אלא לאו שמע מינה לא עשו לא לעולם עשו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דמודעי להו</span> ופרשי והכי נמי מסתברא דקתני סיפא כל הטהרות וכל הטמאות שהיו אלו מטהרין ואלו מטמאין לא נמנעו עושים טהרות אלו על גבי אל


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יד,ב גמרא
pgu: יד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אי אמרת בשלמא דמודעי להו משום הכי לא נמנעו אלא אי אמרת דלא מודעי להו בשלמא ב``ש מב``ה לא נמנעו דטמאות דב``ה לב``ש טהרות נינהו אלא ב``ה מב``ש למה לא נמנעו טהרות דב``ש לב``ה טמאות נינהו אלא לאו דמודעי להו שמע מינה ומאי אולמיה דהך מהך מהו דתימא צרה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קלא אית לה</span> קמ``ל גופא אמר רבי אלעזר אע``פ שנחלקו ב``ש וב``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>בצרות</span> מודים שאין ממזר אלא ממי שאיסורו איסור ערוה וענוש כרת מאן מודים אילימא ב``ש לב``ה פשיטא בני חייבי לאוין כשרים נינהו אלא ב``ה לב``ש היא גופא חייבי כריתות היא לעולם ב``ש לב``ה ולאפוקי מדר' עקיבא דאמר יש ממזר מחייבי לאוין קמ``ל דאין ממזר מחייבי לאוין ת``ש אע``פ שנחלקו ב``ש וב``ה בצרות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ובאחיות</span> ב<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גט ישן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ובספק אשת איש</span> ובמגרש את אשתו ולנה עמו בפונדק בכסף ובשוה כסף בפרוטה ובשוה פרוטה לא נמנעו ב``ש מלישא נשים מבית הלל ולא ב``ה מבית שמאי ללמדך שחיבה וריעות נוהגים זה בזה לקיים מה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2308' data-rgl='19'> זכריה ח </span> האמת והשלום אהבו ר``ש אומר נמנעו הן מן הודאי ולא נמנעו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מן הספק</span> אי אמרת בשלמא עשו משום הכי נמנעו אלא אי אמרת לא עשו אמאי נמנעו ותסברא נהי נמי דעשו בשלמא בית הלל נמנעו מבית שמאי דחייבי כריתות נינהו וממזרים הם לב``ה אלא ב``ש אמאי נמנעו מב``ה בני חייבי לאוין נינהו וכשרים נינהו כדאמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לצרה עצמה</span> ה``נ לא נצרכה אלא לצרה עצמה ומ``ש מן הודאי דאיסורא הוא ספק נמי איסורא הוא לא תימא מן הספק אלא אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מן הסתם</span> דמודעי להו ופרשי ומאי קמ``ל דאהבה וריעות נוהגים זה בזה היינו רישא הא קמ``ל דכולה ר``ש היא תא שמע דאמר רבי יוחנן בן נורי היאך הלכה זו רווחת בישראל נעשה כדברי ב``ש הולד ממזר לדברי ב``ה נעשה כדברי ב``ה הולד פגום לדברי ב``ש בואו ונתקן להן לצרו


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף טו,א גמרא
pgu: טו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שיהו חולצות</span> ולא מתייבמות לא הספיקו לגמור את הדבר עד שנטרפה השעה א``ל רשב``ג מה נעשה להם לצרות הראשונות מעתה אי אמרת בשלמא עשו היינו דקאמר מה נעשה אלא אי אמרת לא עשו מאי מה נעשה אמר רב נחמן בר יצחק לא נצרכה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לצרה עצמה</span> ומה נעשה הכי קאמר הנך צרות דב``ה לב``ש היכי נעביד להו ליחלצו מימאסי אגברייהו וכי תימא לימאסן<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='17'> משלי ג </span> דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום ת``ש דא``ר טרפון תאבני <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתי תבא צרת הבת</span> לידי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואשאנה</span> אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ואשיאנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והא תאבני קאמר</span> לאפוקי מדרבי יוחנן בן נורי ת``ש מעשה בבתו של רבן גמליאל שהיתה נשואה לאבא אחיו ומת בלא בנים וייבם רבן גמליאל את צרתה ותסברא רבן גמליאל מתלמידי ב``ש הוא אלא שאני בתו של רבן גמליאל דאילונית הואי הא מדקתני סיפא אחרים אומרים בתו של רבן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אילונית היתה</span> מכלל דתנא קמא סבר לאו אילונית היתה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכיר בה ולא הכיר בה איכא בינייהו</span> ואיבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כנס ולבסוף גירש איכא בינייהו</span> איבעית אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יש תנאי בביאה</span> איכא בינייהו מתיב רב משרשיא מעשה בר' עקיבא שליקט אתרוג <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>באחד בשבט</span> ונהג בו ב' עשורין אחד כדברי ב``ש ואחד כדברי ב``ה ש``מ עשו ר' עקיבא גמריה אסתפק ליה ולא ידע אי ב``ה באחד בשבט אמור או בט``ו בשבט אמור מתיב מר זוטרא מעשה וילדה כלתו של שמאי הזקן ופיחת את ה<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מעזיבה</span> וסיכך על גבי מטה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשביל קטן</span> ש``מ עשו התם הרואה אומר לאפושי אויר קעביד מתיב מר זוטרא מעשה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שוקת</span> יהוא שהיתה בירושלים והיתה נקובה למקוה וכל טהרות שהיו בירושלים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נעשים על גבה</span> ושלחו בית שמאי והרחיבוה שבית שמאי אומרים עד שתיפחת ברובה ותנן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עירוב מקואות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כשפופרת הנוד</span> בעובייה ובחללה כשתי אצבעות חוזרות למקומן שמע מינה עשו הת


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף טו,ב גמרא
pgu: טו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הרואה אומר לאפושי מיא הוא דקא עביד ת``ש דא``ר אלעזר בר צדוק כשהייתי לומד תורה אצל ר' יוחנן החורני ראיתי שהיה אוכל פת חריבה במלח בשני בצורת באתי והודעתי את אבא אמר לי הולך לו זיתים והולכתי לו ראה אותן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שהן לחין</span> אמר לי אין אני אוכל זיתים באתי והודעתי את אבא אמר לי לך ואמור לו חבית נקובה היתה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אלא שסתמוה שמרים</span> ותנן חבית של זיתים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מגולגלים</span> בית שמאי אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>צריכה לנקב</span></span> ובית הלל אומרים צריכה לנקב ומודים שאם ניקבה וסתמוה שמרים שהיא טהורה ואע``פ שתלמיד שמאי היה כל מעשיו לא עשה אלא כדברי ב``ה אי אמרת בשלמא עשו היינו רבותיה אלא אי אמרת לא עשו מאי רבותיה ת``ש שאלו את ר' יהושע צרת הבת מהו אמר להם מחלוקת ב``ש וב``ה והלכה כדברי מי אמר להם מפני מה אתם מכניסין ראשי בין שני הרים גדולים בין שתי מחלוקות גדולות בין ב``ש ובין ב``ה מתיירא אני שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ירוצו</span> גלגלתי אבל אני מעיד לכם על שתי משפחות גדולות שהיו בירושלים משפחת בית צבועים מבן עכמאי ומשפחת בית קופאי מבן מקושש שהם בני צרות ומהם כהנים גדולים ושמשו על גבי המזבח אי אמרת בשלמא עשו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>היינו דקאמר מתיירא אני</span> אלא אי אמרת לא עשו אמאי קאמר מתיירא אני ונהי נמי דעשו מאי מתיירא אני הא אמר ר' יהושע אין ממזר אלא מחייבי מיתות בית דין נהי נמי דממזר לא הוי פגום מיהו הוי מק``ו מאלמנה מה אלמנה שאין איסורה נוהג בכל בנה פגום <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>זו שאיסורה שוה</span> בכל כו' קבעו מיניה צרות וקפשיט ליה בני צרות תרתי קא בעי מיניה צרות מאי ואם תמצי לומר צרות כבית הלל בני צרות דבית הלל לב``ש מהו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>למאי נפקא מינה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>למיפשט ולד מחזיר גרושתו</span> לבית הלל מי קאמרינן קל וחומר ומה אלמנה לכהן גדול שאין איסורה שוה בכל בנה פגום זו שאיסורה שוה בכל אינו דין שבנה פגום או דלמא איכא למיפרך מה לאלמנה ש<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>היא עצמה מתחללת</span> ואמר להו צרות מתיירא אנ


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף טז,א גמרא
pgu: טז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בני צרות</span> אני מעיד לכם ת``ש בימי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דוסא</span> בן הרכינס הותרה צרת הבת לאחין שמע מינה עשו שמע מינה גופא בימי רבי דוסא בן הרכינס התירו צרת הבת לאחין והיה הדבר קשה לחכמים מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שחכם גדול היה</span> ועיניו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קמו</span> מלבא לבית המדרש <אמר ומי ילך> [אמרו מי ילך] ויודיעו אמר להן רבי יהושע אני אלך ואחריו מי רבי אלעזר בן עזריה ואחריו מי ר``ע הלכו ועמדו על פתח ביתו נכנסה שפחתו אמרה לו רבי חכמי ישראל באין אצלך אמר לה יכנסו ונכנסו תפסו לרבי יהושע והושיבהו על מטה של זהב א``ל רבי אמור לתלמידך אחר וישב <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אמר לו</span> מי הוא רבי אלעזר בן עזריה אמר ויש לו בן לעזריה חבירנו קרא עליו המקרא הזה<span class='tlm-sfr' data-chp='2637' data-rgl='25'> תהילים לז </span> נער הייתי גם זקנתי ולא ראיתי צדיק נעזב וזרעו מבקש לחם תפסו והושיבו על מטה של זהב א``ל רבי אמור לתלמידך אחר וישב א``ל ומי הוא עקיבא בן יוסף א``ל אתה הוא עקיבא בן יוסף ששמך הולך מסוף העולם ועד סופו שב בני שב כמותך ירבו בישראל התחילו מסבבים אותו בהלכות עד שהגיעו לצרת הבת אמרו ליה צרת הבת מהו אמר להן מחלוקת בית שמאי ובית הלל הלכה כדברי מי אמר להן הלכה כבית הלל אמרו ליה והלא משמך אמרו הלכה כבית שמאי אמר להם דוסא שמעתם <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>או בן הרכינס</span> שמעתם אמרו ליה חיי רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סתם שמענו</span> אמר להם אח קטן יש לי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכור שטן הוא</span> ויונתן שמו והוא מתלמידי שמאי והזהרו שלא יקפח אתכם בהלכות לפי שיש עמו שלש מאות תשובות בצרת הבת שהיא מותרת אבל מעיד אני עלי שמים וארץ שעל מדוכה זו ישב חגי הנביא ואמר שלשה דברים צרת הבת אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>עמון ומואב</span> מעשרין מעשר עני בשביעית ומקבלים גרים מן הקרדויין ומן התרמודים תנא כשנכנסו נכנסו בפתח אחד כשיצאו יצאו בשלשה פתחים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>פגע בו</span> בר``ע אקשי ליה ואוקמיה אמר לו אתה הוא עקיבא ששמך הולך מסוף העולם ועד סופו אשריך שזכית לשם ועדיין לא הגעת לרועי בקר אמר לו רבי עקיבא ואפילו לרועי צאן עמון ומואב מעשרין מעשר עני בשביעית דאמר מר הרבה כרכים כבשו עולי מצרים ולא כבשו עולי בבל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וקדושה ראשונה</span> קדשה לשעתה ולא קדשה לעתיד לבא והניחום כדי שיסמכו עליהן עניים בשביעית ומקבלים גרים מן הקרדויים והתרמודים איני והא תני רמי בר יחזקאל אין מקבלים גרים מן הקרדויים אמר רב אשי קרתויים אתמר כדאמרי אינשי קרתויים פסולים ואיכא דאמרי תני רמי בר יחזקאל אין מקבלים גרים מן הקרתויים מאי לאו היינו קרתויים היינו קרדויים אמר רב אשי לא קרתויי לחוד וקרדויי לחוד כדאמרי אינשי קרתויי פסילי רבי יוחנן וסביא דאמרי תרוייהו אין מקבלים גרים מן התרמודים ומי אמר ר' יוחנן הכי והתנן כל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הכתמים</span> הבאים מן הרקם <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>טהורים</span> ורבי יהודה מטמא מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שהם גרים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וטועים</span> מבין <העובדי כוכבים> {הגוים} טהורים והוינן ב


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף טז,ב גמרא
pgu: טז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  קפסיק ותני מבין <העובדי כוכבים> {הגוים} ואפי' מן תרמוד ואמר רבי יוחנן זאת אומרת מקבלין גרים מתרמוד וכי תימא זאת ולא ס``ל והא אמר רבי יוחנן הלכה כסתם משנה אמוראי נינהו ואליבא דר' יוחנן מתרמוד מאי טעמא לא פליגי בה רבי יוחנן וסביא חד אמר משום <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עבדי שלמה</span> וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום בנות ירושלים</span> בשלמא למ``ד משום עבדי שלמה קסבר <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר אלא למ``ד משום בנות ירושלים מאי היא פליגי בה רב יוסף ורבנן ותרוייהו משמיה דרבה בר בר חנה חד אמר תריסר אלפי גברי ושיתא אלפי קשתויי וחד אמר תריסר אלפי גברי ומנייהו שיתא אלפי קשתויי בשעה שנכנסו <עובדי כוכבים> {גוים} להיכל הכל נפנו על כסף וזהב והם נפנו על בנות ירושלים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='3205' data-rgl='11'> איכה ה </span> נשים בציון ענו בתולות בערי יהודה אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן פסוק זה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שר העולם</span> אמרו<span class='tlm-sfr' data-chp='2637' data-rgl='25'> תהילים לז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>נער הייתי</span> גם זקנתי מאן אמריה אילימא קודשא בריך הוא מי איכא זקנה קמיה ואלא דוד אמריה מי קשיש כולי האי אלא ש``מ שר העולם אמרו ואמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='3201' data-rgl='10'> איכה א </span> ידו פרש צר על כל מחמדיה זה עמון ומואב בשעה שנכנסו <עובדי כוכבים> {גוים} להיכל הכל נפנו על כסף וזהב והם נפנו על ס``ת אמרו זה שכתוב בו<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='4'> דברים כג </span> לא יבא עמוני ומואבי בקהל ה' ישרף באש<span class='tlm-sfr' data-chp='3201' data-rgl='17'> איכה א </span> צוה ה' ליעקב סביביו צריו אמר רב כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הומניא לפום נהרא</span> אמר רב יהודה א``ר אסי <עובד כוכבים> {גוי} שקידש בזמן הזה חוששין לקדושין שמא מעשרת השבטים הוא והא כל דפריש מרובא פריש <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בדוכתא דקביעי</span> דאמר רבי אבא בר כהנא<span class='tlm-sfr' data-chp='09b18' data-rgl='11'> מלכים ב יח </span> וינחם בחלח ובחבור נהר גוזן וערי מדי חלח זה חלזון וחבו


id: 3101
lvr: 31
prk: 01
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  זו חדייב נהר גוזן זו גינזק וערי מדי זו חמדן וחברותיה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר</span>י לה זו ניהר וחברותיה חברותיה מאן אמר שמואל כרך מושכי חידקי ודומקיא א``ר יוחנן וכולן לפסול <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי אמריתה קמיה דשמואל</span> א``ל בנך הבא מן ישראלית קרוי בנך ואין בנך הבא מן <העובדת כוכבים> {הגויה} קרוי בנך אלא בנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והאיכא בנות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואמר רבינא</span> ש``מ בן בתך הבא מן <העובד כוכבים> {הגוי} קרוי בנך גמירי דבנתא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דההוא דרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>איצטרו</span>יי אצטרו איכא דאמרי כי אמריתה קמיה דשמואל א``ל לא זזו משם עד שעשאום <עובדי כוכבים> {גוים} גמורים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1305' data-rgl='7'> הושע ה </span> בה' בגדו כי בנים זרים ילדו יתיב רב יוסף אחוריה דרב כהנא ויתיב רב כהנא קמיה דרב יהודה ויתיב וקאמר עתידין ישראל דעבדי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>יומא טבא</span> כי חרבי תרמוד והא חריב ההיא תמוד הואי רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>היינו תרמוד היינו תמוד</span> אכפולי הוא דמכפל חריב מהאי גיסא אותיב מהאי גיסא ואי חריב מהאי גיסא אותיב מהאי גיסא יתיב רב המנונא קמיה דעולא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וקא הוי</span> בשמעתא אמר מה גברא ומה גברא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אי לאו דהרפניא מאתיה</span> אכסיף א``ל כסף גלגלתא להיכא יהבת א``ל לפום נהרא א``ל א``כ מפום נהרא את מאי הרפניא אמר ר' זירא הר שהכל פונין בו במתניתא תנא כל שאין מכיר משפחתו ושבטו נפנה לשם אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>והיא עמוקה</span> משאול שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1313' data-rgl='14'> הושע יג </span> מיד שאול אפדם ממות אגאלם ואילו פסול דידהו לית להו תקנתא פסולי דהרפניא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>משום פסולי דמישון</span> ופסולי דמישון משום פסולי דתרמוד פסולי דתרמוד משום עבדי שלמה והיינו דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קבא רבא וקבא זוטא</span> מיגנדר ואזיל לשאול ומשאול לתרמוד ומתרמוד למישן וממישן להרפניא:
<BR


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יז,א משנה
pgu: יז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כיצד אשת אחיו שלא היה בעולמו</span> שני אחים ומת אחד מהן ונולד להן אח ואח``כ ייבם השני את אשת אחיו ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הראשונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>יוצאה</span> משום אשת אחיו שלא היה בעולמו והשניה משום צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>עשה בה</span> מ<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר</span> ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>שניה חולצת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ולא מתייבמת</span>


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יז,א גמרא
pgu: יז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אמר</span> רב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מאן דתני ראשונה</span> לא משתבש מאן דתני שניה לא משתבש מאן דתנ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יז,ב גמרא
pgu: יז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ראשונה לא משתבש מאי ראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ראשונה לנפילה</span> ומאן דתני שניה לא משתבש מאי שניה שניה לנשואין מי לא עסקינן דיבם ואח``כ כנס אלא מאי שניה שניה בנשואין אשת אחיו שלא היה בעולמו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>היכא כתיבא</span> אמר רב יהודה אמר רב אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> כי ישבו אחים יחדו שהיתה להם ישיבה אחת בעולם פרט לאשת אחיו שלא היה בעולמו יחדו מיוחדים בנחלה פרט לאחיו מן האם רבה אמר אחין מן האב יליף <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אחוה אחוה</span> מבני יעקב מה להלן מן האב ולא מן האם אף כאן מן האב ולא מן האם ולילף אחוה אחוה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מעריות</span> דנין אחים מאחים ואין דנין אחים מאחיך מאי נפקא מינה הא תנא דבי רבי ישמעאל<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl='39'> ויקרא יד </span> ושב הכהן<span class='tlm-sfr' data-chp='0314' data-rgl=' 36, 44, 48'> ויקרא יד </span> ובא הכהן זו היא שיבה זו היא ביאה ה``מ היכא דליכא מידי דדמי ליה אבל היכא דאיכא מידי דדמי ליה מדדמי ליה ילפינן ולילף אחוה אחוה מלוט דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0113' data-rgl='8'> בראשית יג </span> כי אנשים אחים אנחנו מסתברא מבני יעקב הוה ליה למילף משום דמפני מדהוה ליה למכתב שנים עשר עבדיך בני אבינו וכתיב אחים ש``מ לאפנויי ואיצטריך למכתב אחים ואיצטריך למכתב יחדו דאי כתב רחמנא אחים ה``א לילף אחוה אחוה מלוט וכי תימא לא מפני לאיי אפנויי מפני מדהוה ליה למכתב רעים וכתיב אחים שמע מינה לאפנויי כתב רחמנא יחדו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המיוחדים בנחלה</span></span> ואי כתב רחמנא יחדו הוה אמינא דמייחדי באבא ובאמא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והא מהיכא תיתי</span> יבום בנחלה תלא רחמנא ונחלה מן האב ולא מן האם היא איצטריך סד``א הואיל וחידוש הוא דקמשתרי ערוה גביה אימא עד דמייחדי באבא ובאמא צריכא אמר רב הונא אמר רב שומרת יבם שמתה מותר באמה אלמא קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין זיקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה</span> אי הוה אמר הכי ה``א הנ``מ בתרי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אבל בחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יש זיקה</span> ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה אפי' בחד אי אמר הכי הוה אמינא אפילו מחיים קמשמע לן לאחר מיתה אין מחיים לא משום דאסור לבטל מצות יבמין תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יבמתו שמתה מותר באחותה</span> באחותה אין באמה לא הוא הדין דאפילו באמה ואיידי דתנא רישא אשתו שמתה מותר באחותה באחותה אין אבל באמה לא דהויא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איסורא דאורייתא</span> תנא נמי סיפא מותר באחותה ורב יהודה אמר שומרת יבם שמתה אסור באמה אלמא קסבר יש זיקה ולימא הלכה כדברי האומר יש זיקה אי הוה אמר הכי הוה אמינא הנ``מ בחד אבל בתרי אין זיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>והא כי פליגי</span> בתרי פליגי אלא אי אמר הכ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יח,א גמרא
pgu: יח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הוה אמינא מחיים אבל לאחר מיתה פקעה לה זיקה קמ``ל דזיקה בכדי לא פקעה לימא מסייע ליה יבמתו שמתה מותר באחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באחותה אין</span> באמה לא ה``ה דאפי' באמה ואיידי דתנא רישא אשתו שמתה מותר באחותה דוקא באחותה אבל באמה לא דהויא לה איסורא דאורייתא תנא נמי סיפא מותר באחותה מתיב רב הונא בר חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עשה בה מאמר</span> ומת שניה חולצת ולא מתייבמת טעמא דעבד בה מאמר הא לא עבד בה מאמר שניה נמי יבומי מייבמה ואי אמרת יש זיקה הויא לה צרת אשת אחיו שלא היה בעולמו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בזיקה</span> אמר רבה הוא הדין דאע``ג דלא עבד בה מאמר שניה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מחלץ חלצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>יבומי לא מייבמה</span> והא דקתני מאמר לאפוקי מב``ש דאמרי מאמר קונה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קנין גמור</span> קמ``ל איתיביה אביי שני אחין בעולם אחד ומת אחד מהן בלא ולד ועמד השני הזה לעשות מאמר ביבמתו ולא הספיק לעשות בה מאמר עד שנולד לו אח ומת הראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ושניה או חולצת או מתייבמת ואי אמרת יש זיקה הויא לה צרת אשת אחיו שלא היה בעולמו בזיקה הא מני ר``מ היא דאמר אין זיקה ומי סבירא ליה לרבי מאיר אין זיקה והתנן ארבעה אחים שנים מהן נשואים שתי אחיות ומתו הנשואין האחיות הרי אלו חולצות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא מתייבמות</span> ואי ס``ד סבר ר``מ אין זיקה הני <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מתרי בתי</span> קאתיין האי לייבם חדא והאי לייבם חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לעולם אין זיקה</span> משום דקסבר אסור לבטל מצות יבמין דדלמא אדמייבם חד מיית אידך וקא בטלת מצות יבמין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ואי אין זיקה</span> תיבטל דהא ר``ג אמר אין זיקה ומותר לבטל מצות יבמין דתנן ר``ג אומר אם מאנה מאנה ואם לא מאנה תמתין עד שתגדיל ותצא הלזו משום אחות אשה אמר ליה דרבן גמליאל אדרבי מאיר קרמית לא הכי קאמרינן ר``מ חייש אפי' לספיקא ר``ג אפילו לודאי לא חייש דלמא מאן דלא חייש אפי' לודאי לא חייש ומאן דחייש אפי' לספיקא חייש א``ל אביי לרב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא דרב יהודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דשמואל היא</span> דתנ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יח,ב גמרא
pgu: יח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שומרת יבם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שקדש אחיו</span> את אחותה משום ר' יהודה בן בתירה אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אומרים לו</span> המתן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עד שיעשה אחיך מעשה</span> ואמר שמואל הלכה כר' יהודה בן בתירה א``ל דאי דרב מאי <א``ל> קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דרב אדרב</span> דלמא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אמוראי נינהו</span> ואליבא דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כיון דאיתמר משמיה דשמואל בהדיא</span> ומשמיה דרב כאמוראי לא שבקינן משמיה דשמואל בהדיא ומוקמינן כאמוראי ואליבא דרב אמר רב כהנא אמריתה לשמעתא קמיה דרב זביד מנהרדעא אמר אתון הכי מתניתו לה אנן בהדיא מתנינן אמר רב יהודה אמר שמואל שומרת יבם שמתה אסור באמה אלמא קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>יש זיקה</span> ואזדא שמואל לטעמיה דאמר שמואל הלכה כרבי יהודה בן בתירה וצריכי דאי אשמעינן יש זיקה ה``א ה``מ בחד אבל בתרי לא קמ``ל ואי אשמעינן הלכה כר' יהודה בן בתירה ה``א ה``מ מחיים אבל לאחר מיתה פקעה לה זיקה קמ``ל דזיקה בכדי לא פקעה


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יח,ב משנה
pgu: יח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שני אחים <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ומת</span> אחד מהן ויבם השני את אשת אחיו ואח``כ נולד להן אח ומת הראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו והשניה משום צרתה עשה בה מאמר ומת השניה חולצת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא מת</span>ייבמת ר``ש אומר מייבם לאיזו מהן שירצה או חולץ לאיזו מהן שירצה


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יח,ב גמרא
pgu: יח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב אושעיא חלוק היה ר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אף בראשונה</span> ממאי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מדקתני משנה יתירה</span> בבא דרישא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>למאן קתני לה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אילימא לרבנן</span> השתא יבם ולבסוף נולד דכי אשכחה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>בהתירא אשכחה</span> אסרי רבנן נולד ואח``כ יבם מיבעיא אלא לאו לר``ש איצטריך ותנא רישא להודיעך כחו דר``ש ותנא סיפא להודיעך כחן דרבנן ובדין הוא דנפלוג ר``ש ברישא אלא נטר להו לרבנן עד דמסיימי למילתייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והדר פליג עלייהו</span> אלא אשת אחיו שלא היה בעולמו לר``ש היכי משכחת לה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בחד אחא</span> ומית ונולד לו אח <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אי נמי בתרי</span> ולא יבם ולא מית בשלמא יבם ואח``כ נולד כי אשכחה בהתירא אשכחה אלא נולד ואח``כ יבם מאי טעמא קסבר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>יש זיקה</span> וזיקה ככנוסה דמיא מתקיף לה רב יוסף השתא זיקה ומאמר מספקא ליה לר``ש אי ככנוסה דמיא אי לאו ככנוסה דמיא זיקה לחודה מיבעיא מאי היא דתנן שלשה אחין נשואין שלש נשים נכריות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ומת</span> אחד מהם ועשה בה שני מאמר ומת הרי אלו חולצות <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ולא מת</span>ייבמות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ומת אחד מהם יבמה יבא עליה מי שעליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>זיקת יבם אחד</span> ולא שעליה זיקת שני יבמין רבי שמעון אומר מייבם לאיזהו מהן שירצה <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>וחולץ לשניה</span> יבומי תרוייהו לא דדלמא יש זיקה והוו שני יבמות הבאו


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יט,א גמרא
pgu: יט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מבית אחד</span> יבומי חדא ואיפטור אידך לא דדלמא אין זיקה ככנוסה והוו להו שתי יבמות הבאות משני בתים אלמא מספקא ליה וכי תימא מדאורייתא ה``נ דמייבמא חדא ומפטרא חדא ומדרבנן הוא דאסור גזירה משום שמא יאמרו ב' יבמות הבאות משני בתים חדא מייבמא ואידך מיפטרא בולא כלום והא טעמא דר``ש משום מאמר ולאו מאמר הוא דתניא אמר להם רבי שמעון לחכמים אם מאמרו של שני מאמר אשת שני הוא בועל ואם מאמרו של שני אינו מאמר אשת ראשון הוא בועל אמר ליה אביי ולא שני לך בין זיקת יבם אחד לזיקת שני יבמים דלמא כי אר``ש זיקה ככנוסה דמיא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ביבם אחד</span> אבל בשני יבמין לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ומי שני ליה</span> לר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והתניא</span> כלל אר``ש כל שהלידה קודמת לנשואין לא חולצת ולא מתייבמת נשואין קודם ללידה או חולצת או מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מאי לאו ביבם אחד</span> וקתני לא חולצת ולא מתייבמת לא בשני יבמים אבל ביבם אחד מאי הכי נמי או חולצת או מתייבמת אי הכי אדתני נשואין קודמין ללידה או חולצת או מתייבמת ליפלוג וליתני בדידה בד``א בשני יבמים אבל ביבם אחד או חולצת או מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כולה בשני יבמין קמיירי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אלא מאי כללא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ועוד</span> מתיב רב אושעיא ג' אחין שנים מהן נשואין שתי אחיות או אשה ובתה או אשה ובת בתה או אשה ובת בנה הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חולצות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולא מתייבמות</span> ור``ש פוטר ואי ס``ד קסבר ר``ש זיקה ככנוסה דמיא לייבם לקמייתא ותיפטר אידך אמר רב עמרם מאי פוטר נמי פוטר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בשניה</span> והתניא ר``ש פוטר בשתיהן אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שניה שבזוג זה</span> והשניה שבזוג זה קא טעי רבא בארבעה זוגי חדא דאו או קתני ועוד ר' שמעון פוטר בארבעתן מיבעי ליה ועוד תניא ר``ש פוטר בשתיהן מן החליצה ומן הייבום שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='18'> ויקרא יח </span> ואשה אל אחותה לא תקח לצרור בשעה שנעשו צרות זו לזו לא יהא לך ליקוחין <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אפי' באחת מהן</span> אלא אמר רב אשי אי דנפול בזה אחר זה הכי נמי הכא במאי עסקינן דנפול בבת אחת ורבי שמעון סבר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>כרבי יוסי הגלילי</span> דאמר אפשר לצמצם <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>רב פפא</span> אמר בייבם ואח``כ נולד פליג ר``ש בנולד ואח``כ ייבם לא פליג ותרווייהו לרבנן איצטריך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לא זו אף זו קתני</span> תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>כוותיה דרב פפא</span> ותיובתא דר' אושעיא שני אחים בעולם אחד ומת אחד מהם בלא ולד ועמד השני הזה לעשות מאמר ביבמתו ולא הספיק לעשות בה מאמר עד שנולד לו אח ומת הראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ושניה</span> או חולצת או מתייבמת עשה בה מאמר ואח``כ נולד אח או שנולד לו אח ואח``כ עשה בה מאמר ומת הראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ושניה חולצת ולא מתייבמ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף יט,ב גמרא
pgu: יט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ר' שמעון אומר ביאתה או חליצתה של אחת מהם פוטרת צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרה</span> כנסה ומת ואח``כ נולד לו אח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>או שנולד לו אח</span> ואח``כ כנסה ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שתיהן פטורות</span> מן החליצה ומן הייבום כנסה ונולד לו אח ואח``כ מת שתיהן פטורות מן החליצה ומן הייבום דברי ר``מ ור' שמעון אומר הואיל ובא ומצאה בהיתר ולא עמדה עליו שעה אחת באיסור מייבם לאיזו מהן שירצה או חולץ לאיזו מהן שירצה הא בבא דסיפא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>למאן קתני לה</span> אילימא לר' מאיר קתני לה מכדי לא שני ליה לרבי מאיר בין ייבם ואח``כ נולד בין נולד ואח``כ ייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לערבינהו</span> ולתנינהו אלא לאו רבי שמעון ובייבם ואח``כ נולד פליג בנולד ואחר כך ייבם לא פליג ש``מ אמר מר עמד השני לעשות מאמר ביבמתו ולא הספיק לעשות מאמר ביבמתו עד שנולד לו אח ומת ראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ושניה או חולצת או מתייבמת מאי עמד ומאי לא הספיק אי עבד עבד ואי לא עבד לא עבד אלא עמד מדעתה ולא הספיק מדעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא בעל כרחה</span> ודלא כרבי דתניא העושה מאמר ביבמתו שלא מדעתה ר' אומר קנה וחכ``א לא קנה מ``ט דר' גמר מ<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ביאה דיבמה</span> מה ביאה דיבמה בעל כרחה אף קדושין דיבמה בעל כרחה ורבנן גמרי מ<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>קדושין דעלמא</span> מה קדושין דעלמא מדעתה אף קדושין דיבמה מדעתה במאי קמיפלגי מר סבר מילי דיבמה ממילי דיבמה הוה ליה למילף ומר סבר מילי דקדושין ממילי דקדושין הוה ליה למילף עשה בה מאמר ואח``כ נולד לו אח או שנולד לו אח ואח``כ עשה בה מאמר ומת ראשונה יוצאה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ושניה חולצת ולא מתייבמת ר``ש אומר ביאתה או חליצתה של אחת מהן פוטרת צרתה ר``ש אהייא קאי אילימא אנולד לו אח ואח``כ עשה בה מאמר הא אמרת בנולד ולבסוף ייבם לא פליג ר``ש אלא אעשה בה מאמר ואח``כ נולד לו אח חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרה מ``ט משום דהואי צרה ודאי ובעלת מאמר ספק ואין ספק מוציא מידי ודאי יתיב רב מנשה בר זביד קמיה דרב הונא ויתיב וקאמר מאי טעמא דר``ש מ``ט דר``ש כדאמר טעמא הואיל ובא ומצאה בהיתר ולא עמדה עליו שעה אחת באיסור אלא מאי טעמא דרבנן אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולקחה לו לאשה ויבמה</span> עדיין יבומים הראשונים עליה אלא הא דתנן כנסה הרי היא כאשתו לכל דבר ואמר רבי יוסי בר חנינא מלמ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שמגרשה בגט</span> ומחזירה התם נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לימא</span> ויבמה עדיין יבומין הראשונים עליה ותיבעי חליצה שאני התם דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ולקחה לו לאשה כיון שלקחה נעשית כאשתו לכל דבר אי הכי הכא נמי הא כתב רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> ויבמה ומה ראית מסתברא שדי היתירא אהיתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ושדי איסורא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אאיסורא</span> ולר' שמעון דאמר הואיל ובא ומצאה בהיתר ולא עמדה עליו שעה אחת באיסור אלא מעתה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אחותו מאמו שנשאה אחיו מאביו</span> ואחר כך נולד אח ומת תתייבם הואיל ובא ומצאה בהיתר איסור אחותו להיכן אזל הכא נמי איסור אחיו שלא היה בעולם להיכן אזל האי איסורא דלית ליה היתירא האי איסורא דאית ליה היתירא


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כ,א משנה
pgu: כ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כלל אמרו ביבמה כל שהיא איסור ערוה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לא חולצת ולא מתייבמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איסור מצוה</span> ואיסור קדושה חולצת ולא מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחותה</span> שהיא יבמתה חולצת או מתייבמת איסור מצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שניות</span> מדברי סופרים איסור קדושה אלמנה לכ``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גרושה וחלוצה לכהן הדיוט</span> ממזרת ונתינה לישראל ובת ישראל לנתין וממזר


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כ,א גמרא
pgu: כ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כלל לאתויי מאי אמר רפרם בר פפא לאתויי צרת אילונית וכדרב אסי ואיכא דאמרי כל שאיסורה איסור ערוה הוא דאסירא צרתה הא לא איסורה איסור ערוה צרתה לא אסירא למעוטי מאי אמר רפרם למעוטי צרת אילונית ודלא כרב אסי:  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחותה</span> שהיא יבמתה:  אחותה דמאן אי<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לימא</span> ד<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>איסור מצוה</span> כיון דמדאורייתא רמיא קמיה פגע באחות זקוקתו אלא אחותה דאיסור ערוה:  איסור מצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שניות</span>:  אמאי קרי ליה איסור מצוה אמר אביי מצוה לשמוע דברי חכמים:  איסור קדושה אלמנה לכהן גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>גרושה וחלוצה לכהן הדיוט</span>:  ואמאי קרי להו איסור קדושה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='6'> ויקרא כא </span> קדושים יהיו לאלהיהם תניא רבי יהודה מחליף איסור מצוה אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט ואמאי קרי ליה איסור מצוה דכתי'<span class='tlm-sfr' data-chp='0327' data-rgl='34'> ויקרא כז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלה המצות</span> איסור קדושה שניות מדברי סופרים ואמאי קרי ליה איסור קדוש' אמר אביי כל המקיים דברי חכמים נקרא קדוש א``ל רבא וכל שאינו מקיים דברי חכמים קדוש הוא דלא מיקרי רשע נמי לא מיקרי אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קדש עצמך</span> במותר לך:  אלמנה לכהן גדול:  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>קפסיק ותני</span> לא שנא מן הנשואין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ולא שנא</span> מן האירוסין בשלמא מן הנשואין עשה ולא תעשה ואין עשה דוחה לא תעשה ועשה אלא מן האירוסין לא תעשה גרידא הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יבא עשה</span> וידחה לא תעשה אמר רב גידל אמר רב אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> ועלתה יבמתו השערה שאין ת``ל יבמתו מה תלמוד לומר יבמתו יש לך יבמה אחת שעולה לחליצה ואינה עולה לייבום ואיזו זו חייבי לאוין ו<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אימא חייבי כריתות</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> אם לא יחפוץ האיש לקחת הא חפץ מייבם כל העולה לייבום עולה לחליצה וכל שאין עולה לייבום אינו עולה לחליצה א``ה חייבי לאוין נמי הא רבי רחמנא יבמתו ומה ראי


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כ,ב גמרא
pgu: כ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מסתברא חייבי לאוין תפסי בהו קדושין חייבי כריתות לא תפסי בהו קדושין מתיב רבא איסור מצוה ואיסור קדושה בא עליה או חלץ לה נפטרה צרתה ואי ס``ד חייבי לאוין מדאורייתא לחליצה רמיא לייבום לא רמיא כי בא עליה אמאי נפטרה צרתה הוא מותיב לה והוא מפרק לה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>לצדדין קתני</span> בא עליה אאיסור מצוה חלץ לה אאיסור קדושה מתיב רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>פצוע דכא וכרות שפכה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סריס אדם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והזקן</span> או חולצין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>או מייבמין</span> כיצד מתו ולהם אחים ולהם נשים ועמדו אחין ועשו מאמר בנשותיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ונתנו גט</span> וחלצו מה שעשו עשו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אם בעלו קנו</span></span> מתו אחים ועמדו הם ועשו מאמר בנשותיהן ונתנו גט או שחלצו מה שעשו עשו ואם בעלו קנו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואסור לקיימן</span> משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='2'> דברים כג </span> לא יבא פצוע דכא ואי סלקא דעתך חייבי לאוין מדאורייתא לחליצה רמיא לייבום לא רמיא אם בעלו אמאי קנו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא אמר רבא</span> אלמנה מן האירוסין נמי עשה ולא תעשה הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='6'> ויקרא כא </span> קדושים יהיו לאלהיהם ממזרת ונתינה מאי איכא למימר כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0311' data-rgl='44'> ויקרא יא </span> והתקדשתם אי הכי כל התורה כולה נמי עשה ולא תעשה הוא דכתיב והתקדשתם אלא אמר רבא גזירה אלמנה מן האירוסין אטו אלמנה מן הנשואין ממזרת ונתינה מאי איכא למימר גזירה במקום מצוה אטו שלא במקום מצוה אלא מעתה אשת אחיו מאביו לא תתייבם גזירה משום אשת אחיו מאמו ייבום בנחלה תלא רחמנא מידע ידיע אשה שאין לה בנים לא תתייבם גזירה משום אשה שיש לה בנים בבנים תלא רחמנא מידע ידיע אשת אחיו שהיה בעולמו לא תתייבם גזרה משום אשת אחיו שלא היה בעולמו בישיבה תלא רחמנא מידע ידיע כל הנשים לא תתייבמנה גזרה משום אילונית לא שכיחא ממזרת ונתינה נמי לא שכיחא אלא אמר רבא גזרה ביאה ראשונה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אטו ביאה שניה</span> תניא נמי הכי אם בעלו קנו בביאה ראשונה ואסור לקיימן בביאה שניה הדר אמר רבא ואיתימא רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לאו מילתא היא דאמרי</span> דאמר ריש לקיש כל מקום שאתה מוצא עשה ולא תעשה אם אתה יכול לקיים שניהם מוטב ואם לאו יבא עשה וידחה את לא תעשה הכא נמי אפשר בחליצה דמקיים עשה ולא תעשה מיתיבי ואם בעלו קנו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>תיובתא</span>:  איתמר ביאת כהן גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>באלמנה</span> רבי יוחנן ור' אלעזר חד אמר אינה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פוטרת</span> צרתה וחד אמר פוטרת צרת


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כא,א גמרא
pgu: כא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  באלמנה מן הנשואין כולי עלמא לא פליגי דלא פטרה דאין עשה דוחה לא תעשה ועשה כי פליגי באלמנה מן הארוסין מ``ד פוטרת אתי עשה ודחי את לא תעשה ומאן דאמר אינה פוטרת לא אתי עשה ודחי את לא תעשה כיון דאפשר בחליצה מיתיבי ואם בעלו קנו תיובתא לימא תיהוי נמי תיובתא דר``ל אמר לך ר``ל כי אמינא אנא היכא דמקיימי מצוה אבל הכא חליצה במקום ייבום לאו מצוה היא אמר רבא רמז לשניות מן התורה מנין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='27'> ויקרא יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כי את כל התועבות האל</span> עשו אנשי הארץ האל קשות מכלל דאיכא רכות ומאי נינהו שניות ומאי משמע דהאל לישנא דקשה הוא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1217' data-rgl='13'> יחזקאל יז </span> ואת אילי הארץ לקח לימא פליגא דר' לוי דא``ר לוי קשה עונשין של מדות יותר מעונשין של עריות שזה נאמר בהן אל וזה נאמר בהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלה</span> אל קשה ואלה קשה מאל גבי עריות נמי הא כתיב אלה ההוא למעוטי מדות מכרת אלא מאי חומרייהו הני אפשר בתשובה הני לא אפשר בתשובה רב יהודה אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='3112' data-rgl='9'> קוהלת יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואזן</span> וחקר תקן משלים הרבה ואמר עולא א``ר אלעזר קודם שבא שלמה היתה תורה דומה לכפיפה שאין לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אזנים</span> עד שבא שלמה ועשה לה אזנים ר' אושעיא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='2804' data-rgl='15'> משלי ד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פרעהו</span> אל תעבר בו שטה מעליו ועבור אמר רב אשי משל דר' אושעיא למה הדבר דומה לאדם משמר פרדס משמרו מבחוץ כולו משתמר משמרו מבפנים שלפניו משתמר שלאחריו אינו משתמר והא דרב אשי בדותא היא התם שלפניו מיהא משתמר הכא אי לאו שניות פגע בערוה גופה רב כהנא אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='30'> ויקרא יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ושמרתם את משמרתי</span> עשו משמרת למשמרתי א``ל אביי לרב יוסף הא דאורייתא היא דאורייתא ופירשו רבנן כל התורה נמי פירשו רבנן אלא מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא:  ת``ר מה הם שניות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אם אמו</span> ואם אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואשת אבי אביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אשת אבי אמו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואשת אחי האב מן האם</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אשת אחי האם מן האב</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וכלת בנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכלת בתו</span> ומותר אדם באשת חמיו ובאשת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חורגו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואסור בבת חורגו</span> וחורגו מותר באשתו ובתו ואשת חורגו אומרת לו אני מותרת לך ובתי אסורה לך בת חורגו דאורייתא היא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='17'> ויקרא יח </span> את בת בנה ואת בת בתה משום דקבעי למיתני סיפא אשת חורגו אומרת לו אני מותרת לך ובתי אסורה לך ואע``ג דבתי אסורה לך מדאורייתא בדידי לא גזור ביה רבנן תנא רישא נמי בת חורגו אי הכי אשת חמיו נמי תימא אני מותרת לך ובתי אסורה לך דהויא אחות אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הא פסיקא ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הא לא פסיקא ליה</span>:  אמר רב ארבע נשים יש להן הפסק נקיט רב בידיה תלת אשת אחי האם מן האב ואשת אחי האב מן האם <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>וכלתו</span> וזעירי מוסיף אף אשת אבי אמו אמר רב נחמן בר יצחק וסימניך דעילאי דרב ורב מאי טעמא לא חשיב ליה מיחלפא ליה באשת אבי אביו וזעירי להתם שכיח ואזיל להכא לא שכיח ואזיל כלת


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כא,ב גמרא
pgu: כא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>דאורייתא היא</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='15'> ויקרא יח </span> ערות כלתך לא תגלה אימא כלת בנו וכלת בנו יש לה הפסק והא תניא כלתו ערוה כלת בנו שניה וכן אתה אומר בבנו ובן בנו עד סוף כל הדורות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא אימא כלת בתו</span> דאמר רב חסדא הא מילתא מגברא רבה שמיע לי ומנו רבי אמי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא אסרו כלה</span> אלא מפני כלה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אמרו לי כלדאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מלפנא הוית</span> אמינא אי גברא רבה הוינא אסברא מדעתי אי מקרי דרדקי הוינא אשיילה מרבנן דאתו לבי כנישתא השתא סברתה מדעתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא אסרו כלת בתו</span> אלא משום כלת בנו אמר ליה אביי לרבא אסברה לך כגון כלתה דבי בר ציתאי רב פפא אמר כגון כלתה דבי רב פפא בר אבא רב אשי אמר כגון כלתה דבי מרי בר איסק:  איבעיא להו אשת אחי האם מן האם מהו אשת אחי האב מן האם ואשת אחי האם מן האב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאיכא צד אב</span> הוא דגזרו רבנן אבל היכא דליכא צד אב לא גזרו בהו רבנן או דלמא ל``ש אמר רב ספרא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>היא גופה</span> גזירה ואנן ניקום ונגזור גזירה לגזירה אמר רבא אטו כולהו לאו גזירה לגזירה נינהו אמו ערוה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אם אמו שניה</span> וגזרו על אם אביו משום אם אמו וטעמא מאי כולהו דבי אימא רבתי קרו ליה אשת אביו ערוה אשת אבי אביו שניה וגזרו על אשת אבי אמו משום אשת אבי אביו וטעמא מאי כולהו דבי אבא רבה קרו ליה אשת אחי האב מן האב ערוה אשת אחי האב מן האם שניה וגזרו על אשת אחי האם מן האב משום אשת אחי האב מן האם וטעמא מאי משום דכולהו דבי דודי קרי להו מאי תא שמע דכי אתא רב יהודה בר שילא אמר אמרי במערבא כל שבנקבה ערוה בזכר גזרו על אשתו משום שניה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ואמר רבא וכללא הוא</span> חמותו ערוה אשת חמיו מותרת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בת חמותו ערוה</span> אשת בן חמותו מותרת בת חמיו ערוה אשת בן חמיו מותרת חורגתו ערוה אשת חורגו מותרת בת חורגתו ערוה אשת בן חורגו מותרת והא דרב יהודה בר שילא לאיתויי מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לאו לאיתויי אשת אחי האם מן האם</span> דכל שבנקבה ערוה בזכר גזרו אשתו משום שניה מאי שנא הני ומאי שנא הא הא בחד קידושין מקרב לה הני עד דאיכא תרי קידושין לא מקרב להו שלח ליה רב משרשיא מתוסנייא לרב פפי ילמדנו רבינו אשת אחי אבי האב ואחות אבי האב מהו מדלמטה ערוה למעלה נמי גזרו ביה או דלמא הא איתפליג דרתא ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מה הן שניות</span> ולא קחשיב להו בהדייהו תנא ושייר מאי שייר דהאי שייר שייר שניות דבי רבי חייא אמימר אכשר באשת אחי אבי אביו ובאחות אבי אביו א``ל רב הלל לרב אשי לדידי חזיא לי שניות מר בריה דרבנא וכתיבן שיתסרי לאיסורא מאי לאו תמני דמתניתא ושית דבי רבי חייא והנך תרתי הא שיתסרי ולטעמיך שיבסרי הויין דהא איכא אשת אחי האם מן האם דפשטינן לאיסורא הא לא קשי


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כב,א גמרא
pgu: כב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הנך תרתי דדמיין להדדי</span> כחדא חשיב להו והא שיתסרי והא מכל מקום לדידי חזיין לן דכתיבן לאיסורא אמר ליה וליטעמיך אי הוה כתיב להיתירא מי הוות סמכת עלייהו דמר בריה דרבנא מי חתים עלייהו השתא נמי דכתיב לאיסורא לאו מר בריה דרבנא חתים עלייהו תני דבי רבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שלישי שבבנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושבבתו</span> ושבבן אשתו ושבבת אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שניה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>רביעי שבחמיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ושבחמותו</span> שניה א``ל רבינא לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'><span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מאי שנא</span> למעלה</span> דקחשיב לה לאשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומאי שנא למטה</span> דלא קחשיב לה לאשתו למעלה דאיסורא מכח אשתו קא אתי חשיב לה למטה דאיסורא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לאו מכח אשתו קאתי</span> לא קחשיב לה והא בן אשתו ובת אשתו דאיסורא מכח אשתו קאתי ולא חשיב לה איידי דתנא שלשה דורות למטה דידיה ולא חשבה תנא נמי ג' דורות למטה דידה ולא חשבה א``ל רב אשי לרב כהנא שניות דבי רבי חייא יש להן הפסק או אין להם הפסק ת``ש דאמר רב ד' נשים יש להם הפסק ותו לא דלמא כי קאמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לההיא מתניתא</span> ת``ש שלישי ורביעי שלישי ורביעי אין טפי לא דלמא משלישי ואילך מרביעי ואילך אמר ליה רבא לרב נחמן חזי מר האי מרבנן דאתא ממערבא ואמר בעו במערבא גזרו שניות <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בגרים</span> או לא גזרו שניות בגרים אמר ליה השתא ומה ערוה גופה אי לאו שלא יאמרו באין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מקדושה חמורה</span> לקדושה קלה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לא גזרו בהו רבנן</span> שניות מיבעיא אמר רב נחמן גרים הואיל ואתו לידן נימא בהו מלתא אחין מן האם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לא יעידו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואם העידו עדותן עדות</span> אחין מן האב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מעידין לכתחלה</span> אמימר אמר אפילו אחין מן האם נמי מעידין לכתחלה ומ``ש מעריות ערוה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>לכל מסורה</span> עדות <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לבית דין מסורה</span> וגר שנתגייר כקטן שנולד דמי


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כב,א משנה
pgu: כב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  מי שיש לו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אח מכל מקום</span> זוקק את אשת אחיו ליבום ואחיו הוא לכל דבר חוץ ממי שיש לו אח מן השפחה ומן <העובדת כוכבים> {הנכרית} מי שיש לו בן מכל מקום פוטר אשת אביו מן היבום וחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>על מכתו ועל קללתו</span> ובנו לכל דבר חוץ ממי שיש לו בן מן השפחה ומן <העובדת כוכבים> {הנכרית}


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כב,א גמרא
pgu: כב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מכל מקום לאתויי מאי אמר רב יהודה לאתויי ממזר פשיטא אחיו הוא מהו דתימא לילף אחוה אחוה מבני יעקב מה להלן כשרין ולא פסולין אף כאן כשרין ולא פסולין קמ``ל ואימא הכי נמי כיון דלענין יבום מיפטר נפט


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כב,ב גמרא
pgu: כב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מיזקק נמי זקיק</span>:  ואחיו הוא לכל דבר:  למאי הלכתא ליורשו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וליטמא לו</span> פשיטא אחיו הוא סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='14'> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כי אם לשארו</span> הקרוב אליו ואמר מר שארו זו אשתו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='4'> ויקרא כא </span> לא יטמא בעל בעמיו להחלו יש בעל שמטמא ויש בעל שאין מטמא הא כיצד מטמא הוא לאשתו כשרה ואין מטמא לאשתו פסולה ה``נ מטמא הוא לאח כשר ואין מטמא לאח פסול קמ``ל ואימא ה``נ התם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לאפוקי קיימא</span> הכא אחיו הוא:  חוץ ממי שיש לו אח מן השפחה ומן <ה<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עובדת כוכבים</span>> {הגויה}:  מ``ט אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='4'> שמות כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האשה וילדיה</span> תהיה לאדוניה:  מי שיש לו בן מ``מ פוטר וכו':  מכל מקום לאתויי מאי אמר רב יהודה לאיתויי ממזר מאי טעמא דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ובן אין לו</span> עיין עליו:  וחייב על מכתו:  אמאי קרי כאן<span class='tlm-sfr' data-chp='0222' data-rgl='27'> שמות כב </span> ונשיא בעמך לא תאור <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בעושה מעשה עמך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כדאמר רב פנחס</span> משמיה דרב פפא בעושה תשובה הכא נמי כשעשה תשובה והאי בר תשובה הוא והתנן שמעון בן מנסיא אומר איזהו<span class='tlm-sfr' data-chp='3101' data-rgl='15'> קוהלת א </span> מעוות לא יוכל לתקון זה הבא על הערוה והוליד ממנה ממזר השתא מיהא עושה מעשה עמך הוא:  תנו רבנן הבא על אחותו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והיא בת אשת אביו</span> חייב משום אחותו ומשום בת אשת אביו רבי יוסי בן יהודה אומר אינו חייב אלא משום אחותו בלבד ולא מפני בת אשת אביו מאי טעמייהו דרבנן אמרי מכדי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='9'> ויקרא יח </span> ערות אחותך בת אביך או בת אמך ערות בת אשת אביך מולדת אביך <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחותך היא</span> למה לי ש``מ לחייבו משום אחותו ומשום בת אשת אביו ורבי יוסי בר' יהודה אמר קרא אחותך היא משום אחותו אתה מחייבו ואי אתה מחייבו משום בת אשת אביו ורבנן האי אחותך היא מאי עבדי ליה מיבעי להו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לחייבו על אחותו</span> בת אביו ובת אמו לומר שאין מזהירין <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מן הדין</span> ורבי יוסי בר' יהודה אם כן לכתוב רחמנא אחותך היא למה לי משום אחותך אתה מחייבו ואי אתה מחייבו משום בת אשת אביו ורבנן אף על גב דכתיב אחותך איצטריך למכתב היא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שלא תאמר בעלמא מזהירין מן הדין</span> וכ``ת אחותך דכתב רחמנא למה לי מילתא דאתיא בק``ו טרח וכתב לה קרא כתב רחמנא היא ורבי יוסי בר' יהודה אם כן ליכתביה רחמנא לאחותך היא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>באידך קרא</span> ור' יוסי בר' יהודה האי בת אשת אביך מאי עביד ליה מיבעי ליה מי שיש לו אישות לאביך בה פרט לאחותו משפחה <ועובדת כוכבים> {וגויה} <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שאין אישות לאביך בה</span> ואימא פרט לאחותו מאנוסה ההיא לא מצית אמרת מדרבא דרבא רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='10'> ויקרא יח </span> ערות בת בנך או בת בתך לא תגלה הא בת בנה דידה ובת בתה דידה שרי וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='17'> ויקרא יח </span> ערות אשה ובתה לא תגלה את בת בנה ואת בת בתה הא כיצד <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>כאן באונסין</span> כאן בנשואי


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כג,א גמרא
pgu: כג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ואימא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פרט לחייבי לאוין</span> אמר רב פפא חייבי לאוין תפשי בהו קדושין דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl=''> דברים כא </span> כי תהיין לאיש שתי נשים האחת אהובה והאחת שנואה וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יש אהובה לפני המקום</span> ויש שנואה לפני המקום אלא אהובה אהובה בנישואיה שנואה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שנואה בנישואיה</span> ואמר רחמנא כי תהיין ואימא פרט לחייבי כריתות אמר רבא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='9'> ויקרא יח </span> ערות אחותך בת אביך או בת אמך מולדת בית או מולדת חוץ בין שאומרים לו לאביך קיים בין שאומרים לו לאביך הוצא ואמר רחמנא אחותך היא אימא בין שאומר לו אביך קיים בין שאומר לו אביך הוצא ואמר רחמנא אחותך היא לרבות אחותו משפחה <ועובדת כוכבים> {וגויה} אמר קרא בת אשת אביך מי שיש לו אישות לאביך בה פרט לאחותו משפחה <ועובדת כוכבים> {וגויה} ומה ראית מסתברא חייבי כריתות הוה ליה לרבות שכן תפסי בהן קדושין לעלמא אדרבה שפחה <ועובדת כוכבים> {וגויה} הוה ליה לרבות דאי מגיירה לדידיה נמי תפסי בה קדושין לכי מגיירה גופא אחרינא היא ורבנן למעוטי שפחה <ועובדת כוכבים> {וגויה} מנא להו נפקא להו<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl=''> שמות כא </span> מהאשה וילדיה תהיה לאדוניה ורבי יוסי בר' יהודה חד בשפחה וחד <בעובדת כוכבים> {בגויה} וצריכי דאי אשמעינן שפחה משום דאין לה חייס אבל <עובדת כוכבים> {גויה} דאית לה חייס אימא לא ואי אשמעינן <עובדת כוכבים> {גויה} משום דלא שייכא במצות אבל שפחה דשייכא במצות אימא לא צריכא ורבנן אשכחן שפחה <עובדת כוכבים> {גויה} מנא להו וכ``ת נילף משפחה הנהו מצרך צריכי א``ר יוחנן משום ר' שמעון בן יוחי אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0507' data-rgl='4'> דברים ז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כי יסיר את בנך</span> מאחרי בנך מישראלית קרוי בנך ואין בנך הבא מן <העובדת כוכבים> {הגויה} קרוי בנך אלא בנה אמר רבינא ש``מ בן בתך הבא מן <העובד כוכבים> {הגוי} קרוי בנך לימא קסבר רבינא <עובד כוכבי'> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד כשר נהי דממזר לא הוי כשר נמי לא הוי ישראל פסול מיקרי האי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בשבעה אומות כתיב</span> כי יסיר לרבות כל המסירים הניחא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לרבי שמעון דדריש טעמא דקרא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא לרבנן</span> מנא להו מאן תנא דפליג עליה דרבי יוסי ברבי יהודה רבי שמעון היא


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כג,ב משנה
pgu: כג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  מי שקידש אחת משתי אחיות <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואין יודע אי זה מהן קידש</span> נותן גט לזו וגט לזו מת ולו אח אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חולץ לשתיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היו לו שנים אחד חולץ</span> ואחד מייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>קדמו וכנסו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אין מוציאין מידם</span> שנים שקדשו שתי אחיות זה אינו יודע אי זו קידש וזה אינו יודע איזו קידש זה נותן שני גיטין וזה נותן שני גיטין מתו לזה אח ולזה אח זה חולץ לשתיהן וזה חולץ לשתיהן לזה אחד ולזה שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היחיד חולץ לשתיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והשנים אחד חולץ</span> ואחד מייבם קדמו וכנסו אין מוציאין מידם לזה שנים ולזה שנים אחיו של זה חולץ לאחת ואחיו של זה חולץ לאחת <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה</span> ואחיו של זה מייבם חלוצתו של זה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>קדמו שנים</span> וחלצו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא ייבמו השנים</span> אלא אחד חולץ ואחד מייבם קדמו וכנסו אין מוציאין מידם


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כג,ב גמרא
pgu: כג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שמע מינה קדושין שאין מסורין לביאה הוו קדושין הכא במאי עסקינן כ<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שהוכרו</span> ולבסוף נתערבו דיקא נמי דקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואינו יודע</span> ולא קתני ואינו ידוע ש``מ מאי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סיפא איצטריכא ליה</span> מת ולו אח אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חולץ לשתיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>היו לו שנים אחד חולץ</span> ואחד מייבם דוקא מיחלץ והדר יבומי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אבל יבומי</span> ברישא לא דקא פגע באחות זקוקתו:  שנים שקדשו שתי אחיות וכו':  שמע מינה קדושין שאין מסורין לביאה הוו קדושין הכא נמי כשהוכרו ולבסוף נתערבו דיקא נמי דקתני ואין יודע ולא קתני ואין ידוע ש``מ ומאי קמ``ל סיפא איצטריכא ליה מתו לזה אחד ולזה שנים <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היחיד חולץ לשתיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והשנים אחד חולץ</span> ואחד מייבם פשיטא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>היינו רישא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מהו דתימא</span></span> ליגזור תרי אטו חד קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ודוקא מיחלץ</span> והדר יבומי <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבל יבומי ברישא</span> לא דקא פגע ביבמה לשוק:  לזה שנים ולזה שנים וכו':  הא תו למה לי היינו הך מהו דתימא ליגזור דלמא מייבם בלא חליצה קמ``ל מ``ש מהא דתנן ארבעה אחין שנים מהן נשואין שתי אחיות ומתו הנשואין את האחיות הרי אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>חולצות ולא מתייבמות</span> הכי השת


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  התם אי למ``ד יש זיקה יש זיקה ואי למ``ד אסור לבטל מצות יבמין אסור לבטל מצות יבמין הכא כל חד וחד אימור דידיה קא מתרמיא ליה:  קדמו וכנסו אין מוציאין כו':  תני שילא ואפי' שניהם כהנים מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>חלוצה</span> דרבנן היא וספק חלוצה לא גזרו בהו רבנן וחלוצה דרבנן היא והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>גרושה</span> אין לי אלא גרושה חלוצה מנין ת``ל ואשה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מדרבנן הוא</span> וקרא אסמכתא בעלמא הוא


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כד,א גמרא
pgu: כד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> והיה הבכור מיכן שמצוה בגדול לייבם<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אשר תלד</span> פרט לאילונית שאין יולדת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>יקום</span> על שם אחיו לנחלה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אתה אומר לנחלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>או אינו</span> אלא לשם יוסף קורין אותו יוסף יוחנן קורין אותו יוחנן נאמר כאן יקום על שם אחיו ונאמר להלן<span class='tlm-sfr' data-chp='0148' data-rgl='6'> בראשית מח </span> על שם אחיהם יקראו בנחלתם מה שם האמור להלן נחלה אף שם האמור כאן לנחלה ולא ימחה שמו פרט לסריס ששמו מחוי אמר רבא אע``ג דבכל התורה כולה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין מקרא יוצא מידי פשוטו</span> הכא אתאי גזרה שוה אפיקתיה מפשטיה לגמרי ואי לאו גזרה שוה הוה אמינא שם שם ממש למאן קמזהר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ליבם</span> יקום על שם אחיך מיבעי ליה אי לבי דינא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יקום על שם אחי אביו מיבעי ליה</span> ודלמא הכי קאמר להו רחמנא לבית דין אמרו ליה ליבם יקום על שם אחיו אלא אתאי גזרה שוה אפיקתיה לגמרי השתא דאמרת קרא בגדול כתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אימא בכור</span> לייבם פשוט לא לייבם א``כ אשת אחיו שלא היה בעולמו דמיעט רחמנא למה לי פריך רב אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'><span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ואימא</span></span> למעוטי בוכרא דאמא ההוא לא מצית אמרת דיבום <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בנחלה תלה רחמנא</span> ונחלה מן האב ולא מן האם ואימא כי איכא בכור תתקיים מצות יבום כי ליכא בכור לא תתקיים מצות יבום אמר קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ומת אחד מהם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מי לא עסקינן</span> דמית בכור ואמר רחמנא לייבם קטן ואימא דמית קטן ואמר רחמנא לייבם בכור הא מיעט רחמנא אשת אחיו שלא היה בעולמו ואימא כי ליכא בכור קדם קטן זכה ואי איכא בכור קדם קטן לא זכה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> כי ישבו אחים יחדו הוקשה ישיבת אחים זה לזה ואימא כי איכא בכור <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ליהדר אגדול</span> כי ליכא בכור אין חוזרין אצל גדול אלמה תני אביי קשישא מצוה בגדול לייבם לא רצה הולכים אצל אחיו הקטן לא רצה חוזרין אצל גדול כבכור מה בכור בכורתו גרמה לו אף גדול גדולתו גרמה לו ואימא כי מייבם בכור לישקול נחלה כי מייבם פשוט <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>לא לישקול נחלה</span> אמר קרא יקום על שם אחיו והרי קם ואלא בכור דקרייה רחמנ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כד,ב גמרא
pgu: כד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  למאי הלכתא לגריעותא מה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בכור אינו נוטל</span> בראוי כבמוחזק אף האי אינו נוטל בראוי כבמוחזק


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כד,ב משנה
pgu: כד
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הנטען</span> על השפחה ונשתחררה או על <העובדת כוכבים> {הנכרית} ונתגיירה הרי זה לא יכנוס ואם כנס אין מוציאין מידו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הנטען על אשת איש והוציאוה</span> מתחת ידו אע``פ שכנס <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יוציא</span>


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כד,ב גמרא
pgu: כד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא גיורת מיהא הויא</span> ורמינהי אחד איש שנתגייר לשום אשה ואחד אשה שנתגיירה לשום איש וכן מי שנתגייר לשום שולחן מלכים לשום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>עבדי שלמה</span> אינן גרים דברי ר' נחמיה שהיה רבי נחמיה אומר אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גירי אריות</span> ואחד <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>גירי חלומות</span> ואחד גירי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מרדכי ואסתר</span> אינן גרים עד שיתגיירו בזמן הזה בזמן הזה ס``ד אלא אימא כבזמן הזה הא איתמר עלה א``ר יצחק בר שמואל בר מרתא משמיה דרב הלכה כדברי האומר כולם גרים הם <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אי הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לכתחלה נמי</span> משום דרב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דאמר רב אסי</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2804' data-rgl='25'> משלי ד </span> הסר ממך עקשות פה ולזות שפתים וגו' ת``ר אין מקבלין גרים לימות המשיח כיוצא בו לא קבלו גרים לא בימי דוד ולא בימי שלמה א``ר אליעזר מאי קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='1054' data-rgl='15'> ישעיהו נד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הן גור</span> יגור אפס מאותי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מי גר אתך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>עליך יפול</span></span> אבל אידך לא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הנטען</span> על אשת איש וכו':  אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ובעדים</span> אמר רב ששת אמינא כי ניים ושכיב רב אמר להאי שמעתתא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הנטען על אשת איש והוציאוה</span> על ידו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ונתגרשה מתחת ידי אחר</span> אם כנס לא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יוציא</span> ה``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אי דאיכא עדים</span> כי אתא אחר ואפסקיה לקלא מאי הוי אלא לאו דליכא עדים וטעמא דאתא אחר ואפסקיה לקלא הא לאו הכי מפקינן אמר לך רב הוא הדין דאע``ג דלא אתא אחר ואפסקיה לקלא אי איכא עדים מפקינן אי ליכא עדים לא מפקינן והכי קאמר דאע``ג דאתא אחר ואפסקיה לקלא לכתחלה לא יכנוס מיתיבי בד``א כשאין לה בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אבל יש לה בנים</span> לא תצא ואם באו עדי טומאה אפילו יש לה כמה בנים תצא רב מוקי לה למתניתין ביש לה בנים ויש לה עדים ומאי דוחקיה דרב לאוקמי למתניתין ביש לה בנים ויש לה עדים וטעמא דאיכא עדים מפקינן ואי ליכא עדים לא מפקינן לוקמה בשאין לה בנים אע``ג דליכא עדים אמר רבא מתניתין קשיתיה מאי איריא דתני הוציאוה ליתני הוציאה אלא כל הוציאוה בבית דין ובית דין בעדים הוא דמפקי ואי בעית אימא הני מתנייתא רבי היא דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>רוכל</span> יוצא ואשה חוגרת ב<span class='tlm-rsh' data-nro='33'>סינר</span> אמר רבי הואיל ומכוער הדבר תצא <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>רוק למעלה מן הכילה</span> אמר רבי הואיל ומכוער הדבר תצ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מנעלים הפוכים</span> תחת המטה אמר רבי הואיל ומכוער הדבר תצא מנעלים הפוכים ליחזי דמאן נינהו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מקום מנעלים הפוכים</span> <תחת המטה א``ר הואיל ומכוער הדבר תצא> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>והלכתא כוותיה דרב</span> והלכתא כוותיה דרבי קשיא הלכתא אהלכתא לא קשיא הא בקלא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דפסיק</span> הא בקלא דלא פסיק קלא דלא פסיק וליכא עדים כרבי קלא דפסיק ואיכא עדים כרב וקלא דלא פסיק עד כמה אמר אביי אמרה לי אם דומי דמתא יומא ופלגא ולא אמרן אלא דלא פסק ביני וביני אבל פסק ביני וביני הא פסק ולא אמרן אלא דלא פסק מחמת יראה אבל פסק מחמת יראה מחמת יראה הוא ולא אמרן אלא דליכא אויבים אבל איכא אויבים אויבים הוא דאפקו ליה לקלא תנן התם המוציא את אשתו משום שם רע לא יחזיר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משום נדר לא יחזיר</span> שלח ליה רבה בר הונא לרבה בר ר``נ ילמדנו רבינו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כנס מהו שיוציא</span> א``ל תנינא הנטען על אשת איש והוציאה מתחת ידו אע``פ שכנס יוציא א``ל מי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>התם הוציאוה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הכא הוציאה</span> ורבה בר ר``נ מתניתין נמי הוציאה תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואכתי מי דמי הכא בעל</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>התם בועל</span> א``ל שפיר דמי אהדדי הכא אמור רבנן לא יכנוס ואם כנס יוציא ה``נ אמרי רבנן לא יחזיר ואם כנס יוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולא היא התם</span> אלומי אלמיה לקלא הכא אמרינן קם ביה בקלא וליתיה


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,א משנה
pgu: כה
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>המביא גט ממדינת הים</span> ואמר בפני נכתב ובפני נחתם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא ישא את אשתו</span> מת הרגתיו הרגנוהו לא ישא את אשתו רבי יהודה אומר הרגתיו לא תנשא אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>הרגנוהו תנשא אשתו</span>


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,א גמרא
pgu: כה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דממדינת הים דעליה קסמכינן אבל מא``י דלאו עליה קסמכינן ישא את אשתו והא מת דלאו עליה קסמכינן <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דאמר מר</span> אשה דייקא ומינסבא וקתני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לא ישא את אשתו</span> התם ליכא כתבא הכא איכא כתבא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מה בין גט למיתה</span> שהכתב מוכיח:  מת הרגתיו הרגנוהו לא ישא את אשתו:  הוא ניהו דלא ישא את אשתו הא לאחר תנשא והאמר רב יוסף פלוני רבעני לאונסי הוא ואחר מצטרפין להרגו לרצוני רשע הוא והתורה אמרה<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='1'> שמות כג </span> אל תשת ידך עם רשע להיות עד חמס וכ``ת שאני עדות אשה דאקילו בה רבנן והא``ר מנש


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>גזלן דדבריהם</span> כשר לעדות אשה גזלן דדברי תורה פסול לעדות אשה נימא רב מנשה דאמר כר' יהודה אמר לך רב מנשה אנא דאמרי אפילו לרבנן וטעמא דרבנן הכא כדרבא דאמר רבא אדם קרוב אצל עצמו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין אדם משים</span> עצמו רשע לימא רב יוסף דאמר כרבי יהודה אמר לך רב יוסף אנא דאמרי אפי' לרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושאני עדות אשה דאקילו בה רבנן</span> ורב מנשה דאמר כרבי יהודה:  הרגתיו כו' הרגנוהו תנשא כו':  מאי שנא הרגתיו ומאי שנא הרגנוהו אמר רב יהודה באומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אני הייתי עם הורגיו</span> והתניא אמרו לו לרבי יהודה מעשה בלסטים אחד שיצא ליהרג במגיזת קפוטקיא ואמר להם לכו אמרו לה לאשת שמעון בן כהן אני הרגתי את בעלה בכניסתי ללוד ואמרי לה בכניסתו ללוד והשיאו את אשתו אמר להם משם ראיה באומר אני הייתי עם הורגיו והא לסטים קתני שנתפס ע``י לסטיות והא יצא ליהרג קתני בי דינא <דעובדי כוכבים> {דגוים} דלא דייקי וקטלי


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,ב משנה
pgu: כה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  החכם שאסר את האשה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בנדר</span> על בעלה הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לא ישאנה</span> מיאנה או שחלצה בפניו ישאנה מפני שהוא ב``ד


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כה,ב גמרא
pgu: כה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הא התירה</span> ישאנה במאי עסקינן אילימא בחד חד מי מצי מתיר והאמר <רב אמר> ר' חייא בר אבין אמר רב עמרם תנא התרת נדרים בשלשה ואלא בתלתא מי חשידי והתנן מיאנה או שחלצה בפניו ישאנה מפני שהוא בית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לעולם בחד</span> וכדאמר רב חסדא אמר ר' יוחנן ביחיד מומחה הכא נמי ביחיד מומחה:  מיאנה או שחלצה וכו':  טעמא דב``ד הא בתרי לא מ``ש מהא דתנן עדים החתומים על שדה מקח ועל גט אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא חשו חכמים לדבר זה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>היא גופה</span> קמשמע לן לאפוקי ממ``ד מיאון בפני שנים קמשמע לן מיאון בג' איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כנס מהו שיוציא</span> רב כהנא אמר כנס מוציא רב אשי אמר כנס אינו מוציא תני להו רב זוטי דבי רב פפי כדברי האומר כנס אינו מוציא אמרו ליה רבנן לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גמרא או סברא</span> אמר להו מתני' היא הנטען משפחה ונשתחררה <מעובדת כוכבים> {מגויה} ונתגיירה הרי זה לא יכנוס ואם כנס אין מוציא אלמ


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כו,א משנה
pgu: כו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  וכולם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שהיו להם נשים</span> ומתו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מותרות לינשא</span> להם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכולן</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שנישאו</span> לאחרים ונתגרשו או שנתאלמנו מותרות לינשא להם וכולן מותרות לבניהם או לאחיהם


id: 3102
lvr: 31
prk: 02
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מתו אין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נתגרשו לא</span> אמר ליה רב הלל לרב אשי והתניא אפי' נתגרשו לא קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא</span> דהואי קטטה הא דלא הואי קטטה ואיבעית אימא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא</span> דלא הואי קטטה ולא קשיא הא דארגיל הוא הא דארגילה היא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וכולן</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שנישאו</span> וכו':  קס``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיתה</span> אמיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וגירושין</span> אגירושין נימא מתניתין דלא כרבי דאי כרבי האמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בתרי זימני הויא חזקה</span> לא מיתה אגירושין וגירושין אמיתה:  וכולן מותרות לבניהם או לאחיהם:  מאי שנא מהא דתנן הנטען מן האשה אסור באמה ובבתה ובאחותה נשי לגבי נשי שכיחן דאזלן גברי לגבי גברי לא שכיחן אי נמי נשי דלא אסרן שכיבתן אהדדי לא קפדי אהדדי גברי דאסרן שכיבתן אהדדי קפדי אהדדי אי הכי אביו נמי לא מיבעיא קאמר לא מיבעי' אביו דבזיז בניה מיניה אבל בנו דלא בזיז אביו מיניה אימא לא קמ``ל:
<BR


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כו,א משנה
pgu: כו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  ארבעה אחין שנים מהם נשואים שתי אחיות ומתו הנשואים את <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא</span>חיות הרי אלו חולצות ולא מתייבמות ואם קדמו וכנסו יוציאו רבי אליעזר אומר ב``ש אומרים יקיים וב``ה אומרי' יוציאו היתה אחת מהן אסור' על האחד <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>איסור ערוה</span> אסור בה ומותר באחות' והשני אסור בשתיהן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>איסור מצוה</span> ואיסור קדושה חולצת ולא מתייבמת היתה אחת מהן אסורה על זה איסור ערוה והשניה אסורה על זה איסור ערוה האסורה לזה מותרת לזה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא</span>סורה לזה מותרת לזה וזו היא שאמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אחותה כשהיא יבמתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>או חולצת או מתייבמת</span>


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כו,א גמרא
pgu: כו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>יש זיקה</span> דאי אין זיקה מכדי הני <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>מתרי בתי</span> קאתיין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הא</span>י לייבם חדא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא</span>י לייבם חדא לעולם אימא לך אין זיקה ומשום דקסבר אסור לבטל מצות יבמין דלמא אדמייבם חד <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מיית אידך</span> וקמבטל מצות יבמין אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>תלתא נמי</span> לא מיבעיא קאמרינן לא מיבעיא תלתא דודאי בטלה מצות יבמין אבל ד' ל<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מיתה</span> לא חיישינן קמ``ל אי הכ


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כו,ב גמרא
pgu: כו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חמשה נמי</span> למיתה דתרי לא חיישינן אמר רבא בר רב הונא אמר רב שלש אחיות יבמות שנפלו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לפני שני אחין יבמין</span> זה חולץ לאחת וזה חולץ לאחת ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אמצעית</span> צריכה חליצה משניהם אמר ליה רבה מדקאמרת אמצעית צריכה חליצה משניהם קסברת יש זיקה והויא לה חליצה פסולה וחליצה פסולה צריך לחזור על כל האחין אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קמייתא</span> נמי אי דנפול <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בבת אחת</span> הכי נמי לא צריכא דנפול בזו אחר זו נפלה חדא חלץ לה ראובן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נפלה אידך חלץ לה שמעון</span> נפלה אידך חלץ לה האי מפקע זיקתו חלץ לה האי מפקע זיקתו והאמר רב אין זיקה לדברי האומר יש זיקה קאמר ושמואל אמר אחד חולץ לכולן מכדי שמעינן ליה לשמואל דאמר חליצה מעליא בעינן דאמר שמוא


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כז,א גמרא
pgu: כז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלץ לאחיות</span> לא נפטרו צרות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>היכא דקיימא חליצה דשמעון חליצה כשרה</span> חליץ לה ראובן חליצה פסולה מאי אחד חולץ לכולן נמי דקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אאמצעית</span> והא כולן קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כיון דרובה גביה</span> קרי ליה כולן ואיבעית אימא כי קאמר שמואל חליצה מעליא בעינן ה``מ למיפטר צרתה אבל מפטרא נפשה פטרה גופא אמר שמואל חלץ לאחיות לא נפטרו צרות לצרות נפטרו אחיות חלץ <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לבעלת הגט</span> לא נפטרה צרה לצרה נפטרה בעלת הגט חלץ לבעלת המאמר לא נפטרה צרה לצרה נפטרה בעלת מאמר מאי שנא לאחיות דלא נפטרו צרות דהויא לו אחות אשה בזיקה חלץ <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לצרות נמי</span> לא ליפטרו אחיות דהויא להו צרות אחות אשה בזיקה קסבר שמואל אין זיקה והא אמר שמואל יש זיקה לדברי האומר אין זיקה קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אי הכי</span></span></span> חלץ לאחיות אמאי לא נפטרו צרות <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בשלמא צרה דרחל</span> לא תיפטר דכיון דחלץ לה ללאה והדר חלץ לרחל הויא לה חליצה דרחל חליצה פסולה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא צרה דלאה תיפטר</span> מאי לא נפטרו צרות נמי דקאמר אצרה דרחל והא צרות קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>צרות דעלמא</span> אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>חלץ לצרות נפטרו אחיות</span> ואצרת רחל מי מיפטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>והא תנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אסור אדם בצרת קרובת חלוצתו</span> שמואל נמי התחיל ולא התחיל קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>התחיל באחיות</span> לא יגמור בצרות דתנן אסור אדם בצרת קרובת חלוצתו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>התחיל בצרות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>יגמור אף באחיות</span> דתנן מותר אדם בקרובת צרת חלוצתו רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>לעולם</span> כדקאמרת ומשום דלא אלימא זיקה לשויי לצרה כערוה תניא כוותיה דרב אשי חלץ לאחיות לא נפטרו צרות הא לצרות נפטרו אחיות מאי טעמא לאו משום דקסבר יש זיקה ולא אלימא זיקה לשוייה לצרה כערוה א``ר אבא בר ממל הא מני ב``ש היא דתנן בית שמאי מתירין <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>הצרות לאחין</span> אי הכי יבומי נמי תתייבם כרבי יוחנן בן נורי דאמר בואו ונתקן להם לצרות שיהו חולצות ולא מתייבמות והאמר מר לא הספיקו לגמור את הדבר עד שנטרפה השעה אמר רב נחמן בר יצחק אחריו חזרו ותקנו:  איבעיא לה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כז,ב גמרא
pgu: כז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בעלת הגט ובעלת מאמר</span> איזו מהן קודמת בעלת הגט עדיפא משום דאתחיל בה בחליצה או דלמא בעלת מאמר עדיפא משום דקרובה לביאה אמר רב אשי ת``ש ומודה ר``ג שיש גט אחר מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ומאמר אחר גט</span> אי גט עדיף לא ליהני מאמר אבתריה ואי מאמר עדיף לא ליהני גט אבתריה אלא לאו ש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כי הדדי נינהו</span> ש``מ אמר רב הונא אמר רב ב' אחיות יבמות שנפלו לפני יבם אחד חלץ <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לראשונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הותרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חלץ לשנייה הותרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מתה ראשונה</span> מותר בשנייה ואין צריך לומר מתה שנייה שמותר בראשונה משום דהויא יבמה שהותרה ונאסרה וחזרה והותרה תחזור להיתירה הראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ורבי יוחנן אמר מתה שנייה מותר בראשונה</span> אבל מתה ראשונה אסור בשנייה מ``ט שכל יבמה שאין אני קורא בה בשעת נפילה יבמה יבא עליה הרי זו כאשת אח שיש לה בנים ואסורה ורב לית ליה האי סברא והאמר רב כל אשה שאין אני קורא בה בשעת נפילה יבמה יבא עליה הרי היא כאשת אח שיש לו בנים ואסורה ה``מ היכא דקאי באפה איסור <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אחות אשה דאורייתא</span> אבל הכא זיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דרבנן היא</span> איתיביה ר' יוסי בר חנינא לרבי יוחנן ארבעה אחין ב' מהם נשואים ב' אחיות ומתו הנשואין את האחיות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הרי אלו</span> חולצות ולא מתייבמות ואמאי ליקו חד מינייהו לחלוץ לה לשנייה ותיהוי ראשונה לגבי אידך כיבמה שהותרה ונאסרה וחזרה והותרה תחזור להיתירה הראשון א``ל אחיות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>איני יודע מי שנאן</span> ולימא ליה מאי חולצות נמי דקתני חולצת חדא חולצות קתני ולימא ליה מאי חולצות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חולצות דעלמא</span> הרי אלו קתני ולימא דחליץ ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לראשונה ברישא</span> חולצו


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כח,א גמרא
pgu: כח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לכתחלה קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='1'><span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולימא ליה</span> גזירה דלמא קדים וחליץ לראשונה ברישא</span> ולא מתייבמות קתני דליכא דין יבום הכא כלל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולימא ליה גזירה שמא ימות ואסור לבטל מצות יבמין</span> ר' יוחנן למיתה לא חייש ולימא ליה רבי אלעזר היא דאמר כיון שעמדה עליו שעה אחת ב<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אי</span>סור נאסרה עליו עולמית <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מדסיפא</span> ר' אלעזר רישא לאו רבי אלעזר ונימא להו דנפול בבת אחת ורבי יוסי הגלילי היא דאמר אפשר לצמצם לא סתם לן תנא כר' יוסי הגלילי ולימא ליה דלא ידעינן הי נפול ברישא אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היינו דקתני</span> קדמו וכנסו יוציאו בשלמא ראשונה אמרינן ליה מאן שריא לך אלא שניה אמר חבראי שניה ייבם אנא ראשונה מייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>היינו דקאמר ליה אחיות איני יודע מי שנאן</span>:  תנן היתה אחת מהן אסורה על האחד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איסור ערוה</span> אסור בה ומותר באחותה והשני אסור בשתיהן ס``ד דנפלה חמותו תחלה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אמאי</span> ליקו חתן לייבם הך דאינה חמותו ברישא ותהוי חמותו לגבי אידך כיבמה שהותרה ונאסרה וחזרה והותרה תחזור להיתרה הראשון א``ר פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כגון דנפלה הך דאינה חמותו ברישא</span>:  ר``א אומר בש``א וכו':  תניא ר``א אומר ב``ש אומרים יקיימו ובה``א יוציאו רש``א יקיימו אבא שאול אומר קל היה להם לב``ה בדבר זה שבית שמאי אומרים יוציאו ובה``א יקיימו ר``ש כמאן אי כב``ש היינו ר``א אי כב``ה היינו אבא שאול ה``ק לא נחלקו ב``ש וב``ה בדבר זה:  היתה אחת מהם כו':  הא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>תנינא חדא זימנא</span> אחותה כשהיא יבמתה או חולצת או מתייבמת צריכא דאי אשמועינן <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>התם</span> משום דליכא למיגזר משום שני אבל הכא דאיכא למיגזר משום שני אימא לא ואי אשמועינן הכא משום דאיכא שני <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>דקא מוכח</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אבל התם</span> דליכא שני אימא לא צריכא:  איסור מצוה כו':  הא נמי תנינ


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איסור מצוה</span> ואיסור קדושה חולצת ולא מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>התם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>איסור מצוה לחודה</span> הכא איסור מצוה ואחותה ס``ד אמינא ליקום איסור מצוה במקום איסור ערוה ותתייבם קמ``ל ותתייבם כיון דמדאורייתא רמיא קמיה קא פגע באחות זקוקתו סד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום מצוה עבוד רבנן</span> קמ``ל:  היתה אחת מהן כו':  הא תו ל``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היינו הך</span> מה לי לחד מה לי לתרי צריכא דאי אשמועינן התם משום דאיכא שני דמוכח אבל הכא דליכא שני דקא מוכח אימא לא ואי אשמועינן הכא אדרבה תרווייהו מוכחי אהדדי אבל אידך לא צריכא:  זו היא שאמרו וכו':  זו היא למעוטי מאי למעוטי איסור מצוה לזה ואיסור מצוה לזה הא תו ל``ל היינו הך מה לי לחד מה לי לתרי מהו דתימא כי לא אמרינן אוקי איסור מצוה במקום איסור ערוה היכא דאיכא למיגזר משום שני אבל היכא דליכא למיגזר משום שני אימא להאי אוקימנא איסור מצוה במקום איסור ערוה ולהאי [אוקימנא] איסור מצוה במקום איסור ערוה ולייבמו קמ``ל אמר רב יהודה אמר רב וכן תני ר' חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בכולן אני קורא בהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>האסורה לזה</span> מותרת לזה ואחותה כשהיא יבמתה או חולצת או מתייבמת ורב יהודה מתרגם מחמותו ואילך אבל שיתא בבי דרישא לא מ``ט כיון דבתו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>באונסין</span> הוא דמשכחת לה בנשואין לא משכחת לה בנשואין קמיירי באונסין לא קא מיירי ואביי מתרגם אף בתו <באה> מאנוסתו כיון דאשכוחי משכחת לה אי בעיא באונסין תיהוי אי בעיא בנשואין תהוי אבל אשת אחיו שלא היה בעולמו לא כיון דאליבא דר``ש הוא דמשכחת לה אליבא דרבנן לא משכחת לה בפלוגתא לא קמיירי ורב ספרא מתרגם אף אשת אחיו שלא היה בעולמו ומשכחת לה בשיתא אחי ואליבא דר``ש וסימניך מת נולד וייבם מת נולד וייבם ראובן ושמעון נשואין שתי אחיות לוי ויהודה נשואין שתי נכריות מת ראובן נולד יששכר וייבם לוי מת שמעון נולד זבולון וייבם יהודה מתו לוי ויהודה בלא בנים ונפלו להו קמי יששכר וזבולן האסורה לזה מותרת לזה והאסורה לזה מותרת לזה ואחותה שהיא יבמתה ל``ל ייבם יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בלא ייבם יהודה נמי</span> משכחת לה משום צרה הא תינח צרה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>צרה דצרה מאי איכא למימר</span> כגון דהדר ויבמינהו נמי גד ואשר


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כח,ב משנה
pgu: כח
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחין שנים מהן נשואין שתי אחיות או אשה ובתה או אשה ובת בתה או אשה ובת בנה הרי אלו חולצות ולא מתייבמות ור``ש פוטר היתה אחת מהן אסורה עליו איסור ערוה אסור בה ומותר באחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איסור מצוה</span> או איסור קדושה חולצות ולא מתייבמות


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כח,ב גמרא
pgu: כח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא ר``ש פוטר בשתיהן מן החליצה ומן הייבום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='18'> ויקרא יח </span> ואשה אל אחותה לא תקח לצרור <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בשעה שנעשו צרות זו לזו</span> לא יהא לך ליקוחין אפי' באחת מהן:  היתה אחת מהן כו':  הא תו למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היינו הך</span> לר``ש איצטריך סד``א הואיל ואמר ר``ש שתי אחיות לא חולצות ולא מתייבמות לגזור משום ב' אחיות דעלמא קמשמע לן:  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>איסור מצוה</span> כו'


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והא א``ר שמעון שתי אחיות לא חולצות ולא מתייבמות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>גזירה משום איסור מצוה דעלמא</span> הא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>תינח איהי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחותה</span> מאי איכא למימר גזירה אחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום לתא דידה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא גבי ערוה לא גזרינן</span> שאני ערוה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דמגמר גמירי לה אינשי</span> וקלא אית לה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כט,א משנה
pgu: כט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחין שנים נשואים שתי אחיות ואחד מופנה מת אחד מבעלי אחיות ועשה בה מופנה מאמר ואח``כ מת אחיו השני בש``א <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אשתו עמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והלזו תצא</span> משום אחות אשה וב``ה אומרים מוציא את אשתו בגט ובחליצה ואשת אחיו בחליצה זו היא שאמרו אוי לו על אשתו ואוי לו על אשת אחיו


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כט,א גמרא
pgu: כט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  זו היא למעוטי מאי למעוטי הך דר' יהושע דלא עבדינן כוותיה אלא אי כר``ג אי כר``א א``ר אלעזר לא תימא מאמר לב``ש קונה קנין גמור דאי בעי לאפוקי סגי לה בגיטא אלא מאמר לב``ש אינו קונה אלא לדחות בצרה בלבד אמר רבי אבין אף אנן נמי תנינא בש``א <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יקיימו</span> יקיימו אין לכתחלה ל


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף כט,ב גמרא
pgu: כט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי ס``ד מאמר לב``ש קונה קנין גמור זה יעשה מאמר ויקנה וזה יעשה מאמר ויקנה אלא מאי דוחה דחייה גמורה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זה יעשה מאמר וידחה</span> וזה יעשה מאמר וידחה אלא מאי אית לך למימר מאמר דהתירא דחי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>דאיסורא</span> לא דחי ה``נ מאמר אפילו למ``ד מאמר קונה קנין גמור מאמר דהתירא קני דאיסורא לא קני רב אשי מתני הכי אמר ר``א לא תימא מאמר לב``ש דחי דחייה גמורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וצרתה</span> חליצה נמי לא בעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא דוחה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומשייר</span> הוא א``ר אבין אף אנן נמי תנינא ב``ש אומרים יקיימו יקיימו אין לכתחלה לא ואי ס``ד מאמר לב``ש דוחה דחייה גמורה זה יעשה מאמר וידחה וזה יעשה מאמר וידחה ואלא הא קתני בש``א אשתו עמו והלזו תצא משום אחות אשה אלא יבמה דחזיא לכולהו חזיא למקצתה יבמה דלא חזיא לכולהו לא חזיא למקצתה בעי רבה מאמר לב``ש נישואין עושה או אירוסין עושה אמר ליה אביי למאי הלכתא אילימא ליורשה וליטמא לה ולהפר נדריה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>השתא ארוסה</span> בעלמא תני ר' חייא אשתו ארוסה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא אונן</span> ולא מטמא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>וכן היא לא אוננת</span> ולא מטמאת לו מתה אינו יורשה מת הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גובה כתובתה</span> עבד בה מאמר מיבעיא ואלא לענין מסירה לחופה מאי נישואין עושה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ולא בעיא מסירה לחופה</span> או דלמא אירוסין עושה ובעיא מסירה לחופה א``ל השתא לא עבד בה מאמר כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> יבמה יבא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בעל כרחה</span> עבד בה מאמר מיבעיא א``ל שאני אומר כל העושה מאמר ביבמתו פרחה ממנו זיקת יבמין וחלה עליה זיקת אירוסין מאי ת``ש שומרת יבם בין יבם אחד בין שני יבמין ר``א אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יפר</span> ר' יהושע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לאחד ולא לשנים</span> ר' עקיבא אומר לא לאחד ולא לשנים והוינן בה בשלמא ר``ע סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין זיקה</span> אפי' לחד לר' יהושע לחד יש זיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לתרי אין זיקה</span> אלא לר``א נהי נמי דקסבר יש זיקה בשלמא לחד מיפר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אלא לתרי אמאי</span> וא``ר אמי <בר אהבה> הכא במאי עסקינן כגון דעבד בה מאמר וב``ש היא דאמר מאמר קונה קנין גמור אי אמרת בשלמא נישואין עושה משום הכי מיפר אלא אי אמרת אירוסין עושה היכי מצי מיפר והתנן נערה המאורסה אביה ובעלה מפירים נדריה אמר רב נחמן בר יצחק מאי מיפר מיפר בשותפות ולר``א דאמר מאמר לב``ש אינו קונה אלא לדחות לצרה בלבד אמאי מיפר בשותפות אמר לך ר' אלעזר אימר דאמרי אנא אינו קונה אלא לדחות לצרה בלבד דלא סגי לה בגיטא אלא בעי נמי חליצה להפר נדריה מי אמרינן ואיבעית אימא אמר לך רבי אלעזר ולרב נחמן בר יצחק מי ניחא מי קתני יפרו יפר קתני <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אלא הכא במאי עסקינן שעמדה בדין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ופסקו לה מזונות משלו</span> וכדרב פנחס משמיה דרבא דאמר רב פנחס משמיה דרבא כל הנודרת על דעת בעלה היא נודרת


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחין שנים מהם נשואים שתי אחיות ואחד נשוי נכרית מת אחד מבעלי אחיות וכנס נשוי נכרית את אשתו ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הראשונה</span></span> יוצאה משום אחות אשה ושניה משום צרתה עשה בה מאמר ומת נכרית חולצת ולא מתייבמת


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  טעמא דעבד בה מאמר הא לא עבד בה מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נכרית יבומי נמי מייבמה</span> אמר רב נחמן זאת אומרת אין זיקה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ואפילו בחד אחא</span>


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחים שנים מהם נשואים שתי אחיות ואחד נשוי נכרית מת הנשוי נכרית וכנס אחד מבעלי אחיות את אשתו ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הראשונה</span></span> יוצאת משום אחות אשה ושניה משום צרתה עשה בה מאמר ומת נכרית חולצת ולא מתייבמת


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  הא תו למה לי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>היינו הך</span> השתא ומה התם דאחות אשה הויא צרה לנכרית אמרת נכרית אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכא</span> דנכרית הויא צרה לאחות אשה לא כ``ש תנא הך תנא ברישא והך חזיא להתירא ושריא והדר חזיא לאיסורא ואיידי דחביבה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אקדמה</span> ומשנה לא זזה ממקומה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחין שנים מהם נשואים שתי אחיות ואחד נשוי נכרית מת אחד מבעלי אחיות וכנס נשוי נכרית את אשתו ומתה אשתו של שני ואח``כ מת נשוי נכרית הרי זו אסורה עליו עולמית הואיל ונאסרה עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שעה אחת</span>


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אמר רב יהודה אמר רב כל יבמה שאין אני קורא בה בשעת נפילה<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> יבמה יבא עליה הרי היא כאשת אח שיש לה בנים ואסורה מאי קמ``ל תנינא הרי זו אסורה עליו עולמית הואיל ונאסרה עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שעה אחת</span> מהו דתימא הני מילי היכא דלא איחזיא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בנפילה ראשונה</span> אבל היכא דאיחזיא לה בנפילה ראשונה אימא תישתרי קמ``ל הא נמי תנינא שני אחין נשואים שתי אחיות מת אחד מהם ואח``כ מתה אשתו של שני הרי זו אסורה עליו עולמית הואיל ונאסרה עליו שעה אחת מהו דתימא התם הוא דאידחי לה מהאי ביתא לגמרי אבל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הכא</span> דלא אידחי לה מהאי ביתא לגמרי אימא מיגו דחזיא להאי נשוי נכרית חזיא נמי להאי קמ``ל


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א משנה
pgu: ל
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שלשה אחים שנים מהם נשואין שתי אחיות ואחד נשוי נכרית גירש אחד מבעלי אחיות את אשתו ומת נשוי נכרית <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וכנסה המגרש ומת</span> זו היא שאמרו וכולן שמתו או נתגרשו צרותיהן מותרות


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,א גמרא
pgu: ל
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>טעמא דגירש</span> ואחר כך מת אבל מת ואחר כך גירש אסורה אמר רב אשי זאת אומרת יש זיקה אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בתרי אחי</span> ולרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קשיא דרב נחמן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אמר לך רב אשי</span> ה``ה דאף על גב דלא עבד בה מאמר נכרית מיחלץ חלצה יבומי לא מייבמה והא דקתני מאמר לאפוקי ב``ש דאמרי מאמר קונ


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,ב גמרא
pgu: ל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קנין גמור</span> קמ``ל דלא כב``ש ולרב נחמן קשיא דרב אשי וכ``ת הוא הדין דאפי' מת ואחר כך גירש צרתה מותרת אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>זו היא למעוטי מאי</span> למעוטי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כנס</span> ואח``כ גירש <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הניחא אי סבר לה</span> כרבי ירמיה דאמר תברא מי ששנה זו לא שנה זו והאי תנא סבר מיתה מפלת והאי תנא סבר נישואין הראשונים מפילים זו היא למעוטי כנס ולבסוף גירש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא אי סבר לה כרבא</span> דאמר לעולם חד תנא הוא וזו ואין צ``ל זו קתני זו היא למעוטי מאי על כרחך כרבי ירמיה סבירא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולרבא</span> הניחא אי סבר לה כרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>זו היא למעוטי מת בלא גירש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא אי סבר לה כרב נחמן</span> זו היא למעוטי מאי ע``כ כרב אשי סבירא ליה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,ב משנה
pgu: ל
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>וכולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שהיו בהן</span> קדושין או גרושין בספק <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הרי אלו הצרות חולצות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ולא מתייבמות</span> כיצד ספק קדושין זרק לה קדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ספק קרוב לו</span> ספק קרוב לה זהו ספק קדושין ספק גרושין <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כתב בכתב ידו</span> ואין עליו עדים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>יש עליו עדים ואין בו זמן</span> יש בו זמן ואין בו אלא עד אחד זהו ספק גרושין


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף ל,ב גמרא
pgu: ל
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואילו בגרושין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ספק קרוב לו</span> ספק קרוב לה לא קתני מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אמר רבה אשה זו בחזקת היתר לשוק עומדת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ומספק אתה בא לאוסרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אל תאסרנה מספק</span> אמר ליה אביי אי הכי בקדושין נמי נימא אשה זו בחזקת היתר ליבם עומדת ומספק אתה בא לאוסרה אל תאסרנה מספק התם <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לחומרא</span> האי חומרא דאתי לידי קולא הוא זימנין דאזיל הוא ומקדש לה לאחותה קדושי ודאי ואי נמי זימנין דאתא אחר ומקדש לה לדידה קדושי ודאי וכיון דאסר לה מר לצרה לייבומי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אמרי</span> דקמא קדושין ודבתרא לאו קדושי


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לא,א גמרא
pgu: לא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  כיון דקא מצרכת חליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מידע ידעי דחומרא בעלמא הוא</span> א``ה גירושין נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליתני</span> וליצרכה חליצה ומידע ידעי דחומרא בעלמא הוא אם אתה אומר חולצת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מתייבמת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הכא נמי</span> אם אתה אומר חולצת מתייבמת ותתייבם ואין בכך כלום אחזקה קא קיימא איתיביה אביי נפל הבית עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ועל בת אחיו</span> ואין ידוע איזה מהם מת ראשון צרתה חולצת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולא מתייבמת</span> אמאי הכא נמי נימא אשה זו בחזקת היתר לשוק עומדת ומספק אתה בא לאוסרה אל תאסרנה מספק וכי תימא ה``נ לחומרא חומרא דאתי לידי קולא הוא שאם אתה אומר חולצת מתייבמת גירושין דשכיחי גזרו בהו רבנן מפולת דלא שכיחי לא גזרו בהו רבנן אי נמי גירושין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דקיימא ערוה</span> דקא מוכח וצרתה קמצרכת לה חליצה אמרי קמו ביה רבנן בגיטא דגיטא מעליא הוא ואתו לייבומי לצרה מפולת מי קמו בהו רבנן במפולת וגבי גירושין מי לא תנן והתנן היתה עומדת ברה``ר וזרקו לה קרוב לה מגורשת קרוב לו אינה מגורשת מחצה על מחצה מגורשת ואינה מגורשת ואמרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למאי הלכתא</span> דאי כהן הוא אסורה ליה ואי ערוה היא צרתה בעיא חליצה ולא אמרינן שאם אתה אומר חולצת מתייבמת הא איתמר עלה רבה ורב יוסף דאמרי תרווייהו הכא בשתי כיתי עדים עסקינן אחת אומרת קרוב לה ואחת אומרת קרוב לו דהוה ליה ספיקא דאורייתא ומתניתין דהכא בכת אחת דה``ל ספיקא דרבנן וממאי דמתניתין דהכא בכת אחת דומיא דקדושין מה קדושין בכת אחת אף גרושין בכת אחת וקדושין גופייהו ממאי דבכת אחת דלמא בב' כיתי עדים אי בב' כיתי עדים תתייבם ואין בכך כלום קיימי עדים וקאמרי קרוב לה ואת אמרת תתייבם ואין בכך כלום ותו בשתי כיתי עדים נמי ספיקא דרבנן היא דאמרי' אוקי תרי לבהדי תרי ואשה אוקמה אחזקה מידי דהוה אנכסי דבר שטיא דבר שטיא זבין נכסי אתו בי תרי ואמרי כשהוא חלים זבין ואתו בי תרי ואמרו כשהוא שוטה זבין ואמר רב אשי אוקי תרי להדי תר


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  וארעא אוקמא בחזקת בר שטיא אלא אמר אביי<span class='tlm-sfr' data-chp='2736' data-rgl='33'> איוב לו </span> יגיד עליו ריעו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>תנא בקידושין</span> וה``ה לגירושין תנא בגירושין וה``ה לקידושין א``ל רבא אי יגיד עליו ריעו מאי זהו דקתני אלא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'><span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל שיש בקידושין</span> יש בגירושין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ויש בגירושין</span> מה שאין בקידושין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וזהו דגירושין לאו דוקא</span> אלא משום דתנא זהו בקידושין תנא נמי זהו בגירושין וזהו דקידושין למעוטי מאי למעוטי זמן דליכא בקידושין ומפני מה לא תקנו זמן בקידושין הניחא למ``ד משום פירי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ארוסה לית לה פירי</span> אלא למ``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>משום בת אחותו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ליתקין זמן</span> משום דאיכא דמקדש בכספא ואיכא דמקדש בשטרא לא תקון רבנן זמן א``ל רב אחא בריה דרב יוסף לרב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>והא עבדא</span> דאיכא דקני בכספא ואיכא בשטרא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ותקון רבנן זמן</span> התם רובא בשטרא הכא רובא בכספא אב``א משום דלא אפשר היכי ליעביד לינחה גבי דידה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מחקה ליה</span> לינחה גבי דידיה זמנין דבת אחותו היא ומחפה עלה לינחה גבי עדים אי דזכירי ליתו ליסהוד ואי לא זמנין דחזו מכתבא ואתו מסהדי ורחמנא אמר מפיהם ולא מפי כתבם אי הכי בגירושין נמי נימא הכי התם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>להצלה דידה קאתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>הכא לחובה דידה קאתי</span>


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לא,ב משנה
pgu: לא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ג' אחין נשואין ג' נכריות ומת אחד מהן ועשה בה השני מאמר ומת הרי אלו חולצות ולא מתייבמות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ומת אחד מהן יבמה יבא עליה שעליה זיקת יבם אחד ולא שעליה זיקת ב' יבמין רבי שמעון אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מייבם לאיזו שירצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וחולץ לשניה</span>


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לא,ב גמרא
pgu: לא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואי זיקת ב' יבמין דאורייתא חליצה נמי לא תיבעי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אלא מדרבנן</span> וגזירה שמא יאמרו ב' יבמות הבאות מבית אחד מתייבמות ונייבם לחדא וניחלוץ לחדא גזירה שמא יאמרו בית אחד מקצתו בנו


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומקצתו חלוץ</span> ויאמרו אי דמייבם והדר חליץ הכי נמי אלא גזירה דילמא חליץ ברישא והדר מייבם וקם ליה באשר לא יבנה ורחמנא אמר כיון שלא בנה שוב לא יבנה אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נתן גט למאמרו</span> הותרה צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אבל היא אסורה</span> דמחלפה בבעלת גט איכא דאמרי אמר רבא נתן גט למאמרו הותרה אפי' היא מאי טעמא מאי דעבד בה שקליה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לב,א משנה
pgu: לב
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  שני אחין נשואין שתי אחיות ומת אחד מהן ואחר כך מתה אשתו של שני הרי זו אסורה עליו עולמית הואיל ונאסרה עליו שעה אחת


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לב,א גמרא
pgu: לב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  פשיטא השתא ומה התם דלא מידחיא מהאי ביתא לגמרי אמרת לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הכא</span> דקא מידחיא מהאי ביתא לגמרי לא כ``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>תנא הא</span> תנא ברישא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והך</span> חזיא להיתירא ושריא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הדר חזיא לאיסורא</span> ואיידי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דחביבה ליה</span> אקדמה ומשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לא זזה ממקומה</span> ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בא עליה</span> חייב עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>משום אשת אח</span> ומשום אחות אשה דברי רבי יוסי רבי שמעון אומר אינו חייב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא משום אשת אח</span> בלבד והא תניא ר``ש אומר אינו חייב אלא משום אחות אשה בלבד לא קשיא כאן שנשא חי ואח``כ נשא מת כאן שנשא מת ואח``כ נשא חי ור' שמעון היכא דנשא מת ואח``כ נשא חי כיון דאיסור אחות אשה לא חייל תתייבם יבומי אמר רב אשי איסור אחות אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מיתלא תלי</span> וקאי אי פקע איסור אשת אח אתי איסור אחות אשה וחייל והילכך לא פקע וסבר רבי יוסי איסור חל על איסור והא תניא עבר עבירה שיש בה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שתי מיתות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>נידון בחמורה</span> רבי יוסי אומר נידון בזיקה הראשונה הבאה עליו ותניא כיצד אמר רבי יוסי נידון בזיקה הראשונה הבאה עליו <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חמותו ונעשית אשת איש</span> נידון בחמותו אשת איש ונעשית חמותו נידון באשת אי


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לב,ב גמרא
pgu: לב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אמר ר' אבהו מודה ר' יוסי ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איסור מוסיף</span> תינח היכא דנשא חי ואח``כ נשא מת מגו דאתוסף איסור לגבי אחים אתוסף איסור לגבי דידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא היכא דנשא מת</span> ואח``כ נשא חי מאי איסור מוסיף איכא וכ``ת מגו דאיתסר בכולהו אחוותא האי איסור כולל הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא אמר רבא</span> מעלה אני עליו כאילו עשה שתים ואינו חייב אלא אחת וכן כי אתא רבין א``ר יוחנן מעלה אני עליו כאילו עשה ב' ואינו חייב אלא אחת מאי נפקא מינה לקברו בין רשעים גמורים ובפלוגתא דאיתמר זר ששימש בשבת רבי חייא אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חייב שתים</span> בר קפרא אומר אין חייב אלא אחת קפץ רבי חייא ונשבע העבודה כך שמעתי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מרבי</span> שתים קפץ בר קפרא ונשבע העבודה כך שמעתי מרבי אחת התחיל רבי חייא לדון שבת לכל נאסרה כשהותרה במקדש אצל כהנים הותרה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לכהנים הותרה</span> ולא לזרים יש כאן משום זרות ויש כאן משום שבת התחיל בר קפרא לדון שבת לכל נאסרה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כשהותרה במקדש הותרה</span> אין כאן אלא זרות בעל מום <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ששימש בטומאה</span> רבי חייא אומר חייב שתים בר קפרא אומר אין חייב אלא אחת קפץ ר' חייא ונשבע העבודה כך שמעתי מרבי שתים קפץ בר קפרא ונשבע העבודה כך שמעתי מרבי אחת התחיל ר``ח לדון טומאה לכל נאסרה כשהותרה במקדש אצל כהנים תמימים הותרה לכהנים תמימים הותרה ולא לבעלי מומין יש כאן משום בעלי מומין ויש כאן משום טומאה התחיל בר קפרא לדון טומאה לכל נאסרה כשהותרה במקדש הותרה אין כאן אלא משום בעל מום זר שאכל מליקה ר' חייא אומר חייב שתים בר קפרא אומר אין חייב אלא אחת קפץ רבי חייא ונשבע העבודה כך שמעתי מרבי שתים קפץ בר קפרא ונשבע העבודה כך שמעתי מרבי אחת התחיל רבי חייא לדון נבלה לכל נאסרה כשהותרה במקדש אצל כהנים הותרה לכהנים הותרה ולא לזרים יש כאן משום זרות ויש כאן משום מליקה התחיל בר קפרא לדון נבלה לכל נאסרה כשהותרה במקדש הותרה אין כאן אלא משום זרו


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לג,א גמרא
pgu: לג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  במאי קמיפלגי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באיסור כולל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואליבא דר' יוסי</span> רבי חייא סבר רבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>באיסור כולל <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מיחייב תרתי</span></span> בר קפרא סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'><span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא מיחייב אלא חדא</span></span> ומאי איסור כולל איכא הכא בשלמא זר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מעיקרא</span> שרי במלאכה ואסור בעבודה אתיא לה שבת מגו דקא מיתסר במלאכה מיתסר נמי בעבודה בעל מום מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שרי באכילה</span> ואסור בעבודה איטמי ליה מגו דקא מיתסר באכילה מיתסר נמי בעבודה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא מליקה</span> בבת אחת היא דמשכחת לה באיסור כולל לא משכחת לה אלא קמיפלגי באיסור בבת אחת ואליבא דר' יוסי רבי חייא סבר רבי יוסי באיסור בת אחת מיחייב תרתי ובר קפרא סבר לא מיחייב אלא חדא והכא מאי איסור בת אחת איכא הכא זר ששימש בשבת <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כגון דאייתי שתי שערות</span> בשבת דהויא להו זרות ושבת בהדי הדדי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בעל מום נמי כגון דאייתי שתי שערות ואיטמי ליה</span> דהויא ליה בעל מום וטומאה בהדי הדדי א``נ <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שחתך אצבעו</span> בסכין טמאה בשלמא לרבי חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כי אתנייה</span> לדידיה אליבא דר' יוסי כי אתנייה לבר קפרא אליבא דר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא לבר קפרא</span> ר' חייא שקורי קא משקר אלא קמיפלגי באיסור בת אחת ואליבא דר``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בשלמא לר' חייא</span> קא מישתבע לאפוקי לר' שמעון מחזקיה אלא לבר קפרא למה ליה לאשתבועי קשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>בשלמא לבר קפרא</span> כי אתנייה רבי לדידיה אליבא דר' שמעון כי אתנייה לרבי חייא אליבא דרבי יוסי אלא לרבי חייא בר קפרא שקורי קא משקר אמר לך ר' חייא כי אתנייה רבי לדידיה תרתי לפטור אתניי


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואיסור כולל אתנייה ואליבא דר' שמעון וחזיא לבר קפרא לזר שאכל מליקה ואיידי דדמיא לה ערבה בהדייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ועיין בה</span> ולא אשכח אלא בבת אחת וסבר מדהא בבת אחת הא נמי בבת אחת ומדהנך לפטור הנך נמי לפטור מיתיבי זר ששימש בשבת ובעל מום ששימש בטומאה יש כאן משום זרות ומשום שבת ומשום בעל מום ומשום טומאה דברי רבי יוסי ר``ש אומר אין כאן אלא משום זרות ובעל מום בלבד ואילו מליקה שיירה למאן שיירה אילימא לרבי יוסי השתא ר' יוסי באיסור כולל מיחייב שתים באיסור בת אחת מיבעיא אלא לאו לר' שמעון ובאיסור כולל הוא דפטר אבל באיסור בבת אחת מיחייב תיובתא דבר קפרא תיובתא זר ששימש בשבת במאי אי בשחיטה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שחיטה בזר כשרה</span> ואי בקבלה והולכה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>טלטול בעלמא הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אי בהקטרה</span> והא``ר יוסי הבערה ללאו יצאתה אמר רב אחא בר יעקב בשחיטת פרו של כהן גדול וכדברי האומר שחיטת פרו של כהן גדול בזר פסולה אי הכי מאי איריא זר אפילו כהן הדיוט נמי שזר אצלו קאמר מתקיף לה רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מידי חטאות קתני או לאוי קתני</span> אלא איסורי בעלמא קא חשיב למאי נפקא מינה לקוברו בין רשעים גמורים


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לג,ב משנה
pgu: לג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  שנים שקידשו שתי נשים ובשעת כניסתן לחופה החליפו את של זה לזה ואת של זה לזה הרי אלו חייבין משום אשת איש ואם היו אחין משום אשת אח ואם היו אחיות משום אשה אל אחותה ואם היו נדות משום נדה ומפרישין אותן שלשה חדשים שמא מעוברות הן ואם היו קטנות שאינן ראויות לילד מחזירים אותן מיד ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אם היו כהנות</span> נפסלו מן התרומה


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לג,ב גמרא
pgu: לג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  החליפו מידי ברשיעי עסקינן ותו הא דתני רבי חייא הרי כאן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שש עשרה חטאות</span> אי במזיד מי איכא קרבן אמר רב יהודה תני הוחלפו הכי נמי מסתברא דקתני סיפא אם היו קטנות שאינן ראויות לילד מחזירין אותן מיד ואי במזיד מי שריא הא לא קשיא פיתוי קטנה אונס נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואונס בישראל מישרא שרי</span> אלא דקתני מפרישין אותן שלשה חדשים שמא מעוברות הן הא לאו מעוברות שריין ואי במזיד מי שרי אלא לאו שמע מינה הוחלפו שמע מינ


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לד,א גמרא
pgu: לד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומאן האי תנא</span> דאית ליה איסור כולל ואיסור מוסיף ואיסור בת אחת אמר רב יהודה אמר רב ר``מ היא דתניא יש אוכל אכילה אחת וחייב עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ארבע חטאות</span> ואשם אחד טמא שאכל חלב והוא נותר מן מוקדשין ביוה``כ ר' מאיר אומר אם היתה שבת והוציאו בפיו חייב אמרו לו אינו מן השם ור``מ אליבא דמאן אי אליבא דרבי יהושע האמר טעה בדבר מצוה פטור אלא אליבא דרבי אליעזר איבעית אימא לעולם אליבא דרבי יהושע כי קאמר רבי יהושע טעה בדבר מצוה פטור הנ``מ גבי תינוקות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דזמנו בהול</span> אבל האי כיון דאין זמנו בהול לא והרי תרומה דאין זמנו בהול וקפטר דתנן היה אוכל בתרומה ונודע שהוא בן גרושה או בן חלוצה רבי אליעזר מחייב קרן וחומש ורבי יהושע פוטר הא איתמר עלה אמר רב ביבי בר אביי הכא בתרומה בערב הפסח עסקינן דזמנה בהול ואי בעית אימא באיסור בת אחת ואליבא דר' שמעון בשלמא כולהו משכחת להו דשוינהו שליח ושוו אינהו שליח <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ופגע שליח בשליח</span> אלא נדות היכי משכחת לה אמר רב עמרם אמר רב בשופעות מתוך י``ג לאחר שלשה עשר לאחיובי אינהו מתוך שנים עשר לאחר שנים עשר לחיובי אינהי:  מפרישים אותן:  והא אין אשה מתעברת בביאה ראשונה אמר ר``נ אמר רבה בר אבוה שבעלו ושנו ואלא הא דתנא ר' חייא הרי כאן ט``ז חטאות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>תלתין ותרתין הויין</span> וליטעמיך לר' אליעזר דמחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>על כל כח וכח</span> טובא הויין אלא דבכח ראשון קחשיב ה``נ דביאה ראשונה קחשיב א``ל רבא לרב נחמ


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לד,ב גמרא
pgu: לד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והא תמר בביאה ראשונה איעברא א``ל תמר באצבע מעכה דאמר רבי יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כל מועכות של בית רבי</span> תמר שמן ולמה נקרא שמן תמר ע``ש תמר שמעכה באצבעה והא הוו ער ואונן ער ואונן שמשו שלא כדרכן מיתיבי כל עשרים וארבעה חדש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דש מבפנים וזורה מבחוץ</span> דברי ר' אליעזר א``ל הללו אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא כמעשה ער ואונן</span> כמעשה ער ואונן ולא כמעשה ער ואונן כמעשה ער ואונן דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0138' data-rgl='9'> בראשית לח </span> והיה אם בא אל אשת אחיו ושחת ארצה ולא כמעשה ער ואונן דאילו התם שלא כדרכה והכא כדרכה בשלמא אונן דכתיב ביה ושחת ארצה אלא ער מנלן אמר רב נחמן בר יצחק דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0138' data-rgl='10'> בראשית לח </span> וימת גם אותו אף הוא באותו מיתה מת בשלמא אונן משום לא לו יהיה הזרע אלא ער מ``ט עבד הכי כדי שלא תתעבר ויכחיש יפיה ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl=''> ויקרא טו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אותה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פרט לכלה</span> דברי רבי יהודה וחכ``א פרט לשלא כדרכה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הון</span> בריה דרב נחמן לרב נחמן לימא קא סבר רבי יהודה התורה חסה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>על תכשיטי כלה</span> אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפי שאין אשה מתעברת מביאה ראשונה</span> במאי קמיפלגי רבנן סברי שכבת זרע פרט <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>להעראה</span> אותה פרט לשלא כדרכה ורבי יהודה סבר שלא כדרכה והעראה משכבת זרע נפקא אותה פרט לכלה כי אתא רבין א``ר יוחנן כל ששהתה אחר בעלה עשר שנים ונשאת שוב אינה יולדת אמר רב נחמן לא שנו אלא שאין דעתה להנשא אבל דעתה להנשא מתעברת אמר ליה רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לבת רב חסדא</span> קא מרנני רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבתריך</span> אמרה ליה אנא דעתאי עלך הואי ההיא דאתיא לקמיה דרב יוסף אמרה לו ר' אנא שהיתי אחר בעלי עשר שנים וילדתי א``ל בתי אל תוציאי לעז על דברי חכמים אמרה ליה לנכרי נבעלתי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אמר שמואל וכולן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>צריכות להמתין</span> שלשה חדשים חוץ מגיורת ומשוחררת קטנה אבל קטנה בת ישראל צריכה להמתין ג' חדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ובמאי</span> אי במיאון והאמר שמואל דלא בעיא ואי בגט האמרה שמואל חדא זימנא דאמר שמואל מיאנה בו אינה צריכה להמתין שלשה חדשים נתן לה גט צריכה להמתין שלשה חדשים אלא בזנו


id: 3103
lvr: 31
prk: 03
nru: דף לה,א גמרא
pgu: לה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וגזרו רבנן קטנה משום גדולה ומי גזרינן קטנה משום גדולה והתנן אם היו קטנות שאינן ראויות לילד מחזירין אותן מיד אמר רב גידל אמר רב הוראת שעה היתה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מכלל דהואי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא כהוראת שעה היתה</span> וחילוף לא שכיח לישנא אחרינא אמרי לה אמר שמואל כולן צריכות להמתין שלשה חדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חוץ מגיורת ומשוחררת גדולה</span> [אבל] קטנה בת ישראל אינה צריכה להמתין ג' חדשים במאי אי במיאון האמרה שמואל חדא זימנא אי בגט הא קאמר שמואל דבעיא דאמר שמואל מיאנה בו אינה צריכה להמתין שלשה חדשים נתן לה גט צריכה להמתין שלשה חדשים אלא בזנות וזנות בקטנה לא שכיח גיורת ומשוחררת דשכיח בהו זנות ליגזור <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הוא דאמר כרבי יוסי</span> דתניא הגיורת והשבויה והשפחה שנפדו ושנתגיירו ושנשתחררו צריכות להמתין ג' חדשים דברי רבי יהודה רבי יוסי מתיר ליארס ולינשא מיד אמר רבה מ``ט דרבי יוסי קסבר אשה מזנה משמשת במוך כדי שלא תתעבר א``ל אביי בשלמא גיורת כיון דדעתה לאיגיורי מנטרה נפשה כדי להבחין בין זרע שנזרע בקדושה ובין זרע שנזרע שלא בקדושה שבויה ושפחה נמי דשמעי ממרייהו ומנטרי נפשייהו אלא יוצאת בשן ועין היכי משכחת לה וכי תימא כל דממילא מודה ר' יוסי והתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אנוסה ומפותה</span> צריכה להמתין ג' חדשים דברי ר' יהודה רבי יוסי מתיר ליארס ולינשא מיד אלא אמר אביי אשה מזנה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מתהפכת</span> שלא תתעבר ואידך חיישינן שמא לא נתהפכה יפה יפה:  ואם היו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>כהנות</span> כו':  כהנות אין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ישראלית לא</span> אימא אם היו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>נשי כהנים</span> נשי כהנים אין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נשי ישראלים לא</span> והאמר רב עמרם הא מילתא אמר לן רב ששת ואנהרינהו לעיינין ממתניתין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אשת ישראל שנאנסה אף על פי שמותרת לבעלה</span> פסולה לכהונה אמר רבא הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אם היו כהנות</span> נשואות לישראל נפסלו מן התרומה דבי נשייהו:
<BR


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לה,ב משנה
pgu: לה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  החולץ ליבמתו ונמצאת מעוברת וילדה בזמן שהולד של קיימא הוא מותר בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו ולא פסלה מן הכהונה אין הולד של קיימא הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה הכונס את יבמתו ונמצאת מעוברת וילדה בזמן שהולד של קיימא יוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וחייבין בקרבן</span> ואם אין ולד של קיימא יקיים ספק בן תשעה לראשון ספק בן שבעה לאחרון יוציא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הולד כשר</span> וחייבין באשם תלוי


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לה,ב גמרא
pgu: לה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איתמר החולץ למעוברת והפילה רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אינה צריכה חליצה מן האחין</span> ר``ל אמר צריכה חליצה מן האחין ר' יוחנן אמר א``צ חליצה מן האחין חליצת מעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שמה חליצה</span> וביאת מעוברת שמה ביאה ור``ל אמר צריכה חליצה מן האחין חליצת מעוברת לא שמה חליצה וביאת מעוברת לא שמה ביאה במאי קמפלגי איבעית אימא קרא ואיבעית אימא סברא איבעית אימא סברא רבי יוחנן סבר אם יבא אליהו ויאמר דהא דאיעברא מפולי מפלה מי לאו בת חליצה ויבום היא השתא נמי תגלי מילתא למפרע ור``ל אמר תגלי מילתא למפרע לא אמרינן ואיבעית אימא קרא רבי יוחנן סבר<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> ובן אין לו אמר רחמנא והא לית ליה ור``ל סבר ובן אין לו עיין עליו איתיביה ר' יוחנן לר``ל אין הולד של קיימא הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה בשלמא לדידי דאמינא חליצת מעוברת שמה חליצה משום הכי פסלה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא לדידך</span> דאמרת חליצת מעוברת לא שמה חליצה אמאי פסלה מן הכהונה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מדרבנן ולחומרא</span> בעלמא א``ד איתיביה ריש לקיש לר' יוחנן אין הולד של קיימא הוא אסור בקרובותיה והיא אסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה בשלמא לדידי דאמינא חליצת מעוברת לא שמה חליצה היינו דקתני פסלה מן הכהונה לחומרא ולא קתני אינה צריכה חליצה מן האחין אלא לדידך אינה צריכה חליצה מן האחין מיבעי ליה א``ל אין הכי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואיידי דתנא רישא לא פסלה</span> תנא סיפא פסלה איתיביה רבי יוחנן לר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין הולד של קיימא יקיים</span> בשלמא לדידי דאמינא חליצת מעוברת שמה חליצה וביאת מעוברת שמה ביאה משום הכי קתני יקיים אלא לדידך דאמרת חליצת מעוברת לא שמה חליצה וביאת מעוברת לא שמה ביאה יחזור ויבעול ויקיים מיבעי ליה מאי יקיים יחזור ויבעול ויקיים דלא סגי איכא דאמרי איתיביה ר``ל לרבי יוחנן אין הולד של קיימא יקיים בשלמא לדידי דאמינא חליצת מעוברת לא שמה חליצה וביאת מעוברת לא שמה ביאה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>היינו דקתני יקיים</span> יחזור ויבעול ויקיים דלא סגי בלאו הכי אלא לדידך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>רצה יוציא</span> רצה יקיים מיבעי ליה אה``נ איידי דתנא רישא יוציא תנא נמי סיפא יקיים מיתיבי הכונס את יבמתו ונמצאת מעוברת הרי זו לא תנשא צרתה שמא יהא ולד בן קיימא אדרבה כי הוי הולד בן קיימא מיפטרה צרתה אלא אימא שמא לא יהא הולד בן קיימא ואי ס``ד ביאת מעוברת שמה ביאה אמאי לא תנשא צרתה תיפטר בביאה של חבירתה אמר אביי בביאה כולי עלמא לא פליגי דלא פטרה כי פליגי בחליצה רבי יוחנן סבר חליצת מעוברת שמה חליצה ביאת מעוברת לא שמה ביאה ר``ל סבר ביאת מעוברת לא שמה ביאה וחליצת מעוברת לא שמה חליצה אמר ליה רבא מה נפשך אי ביאת מעוברת שמה ביאה חליצת מעוברת שמה חליצה ואי ביאת מעוברת לא שמה ביאה חליצת מעוברת נמי לא שמה חליצה דהא קי``


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לו,א גמרא
pgu: לו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דכל העולה ליבום <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עולה לחליצה</span> וכל שאין עולה ליבום אינו עולה לחליצה א<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא</span> אמר רבא הכי קאמר הכונס יבמתו ונמצאת מעוברת הרי זו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לא תנשא</span> צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שמא יהא ולד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בן קיימא</span> וביאת מעוברת לא שמה ביאה וחליצת מעוברת לא שמה חליצה והולד אינו פוטר עד שיצא לאויר העולם תניא כוותיה דרבא הכונס יבמתו ונמצאת מעוברת הרי זו לא תנשא צרתה שמא יהא ולד בן קיימא ואין ביאה וחליצה פוטרת אלא ולד פוטר והולד אין פוטרה עד שיצא לאויר העולם טעמא דשמא יהא ולד בן קיימא הוא הא לא הוי ולד בן קיימא מיפטר צרתה לימא תיהוי תיובתא דר``ל אמר לך ר``ל הכי קתני הכונס יבמתו ונמצאת מעוברת הרי זו לא תנשא צרתה שמא לא יהא הולד בן קיימא וחליצת מעוברת לא שמה חליצה וביאת מעוברת לא שמה ביאה וא``ת הלך אחר רוב נשים ורוב נשים ולד מעליא ילדן ולד אין פוטר עד שיצא לאויר העולם א``ר אלעזר אפשר איתא להא דריש לקיש ולא תנן לה במתניתין נפק דק ואשכח דתנן האשה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שהלך בעלה</span> וצרתה למדינת הים ובאו ואמרו לה מת בעלך הרי זו לא תנשא ולא תתייבם עד שתדע שמא מעוברת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היא צרתה</span> בשלמא יבומי לא שמא יהא ולד בן קיימא ויפגע באיסור אשת אח דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא לא תחלוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אמאי</span> בשלמא תחלוץ בתוך ט' ותנשא בתוך ט' לא היינו ספק אלא תחלוץ בתוך תשעה ותנשא לאחר תשעה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ולטעמיך</span> תחלוץ ותנשא לאחר ט' <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אלא בר מינה דההיא</span> דאביי בר אבא ורב חיננא בר אביי דאמרי תרוייהו שמא יהא ולד בן קיימא ונמצא אתה מצריכה כרוז לכהונה ולצרכה דלמא איכא איניש דהוי בחליצה ולא הוי בהכרזה ואתי למימר קשרי חלוצה לכהן א``


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לו,ב גמרא
pgu: לו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ואמר ר``ל לעולם לא קנה עד שיאמר פלוני ופלוני ירשו שדה פלונית ופלונית שנתתים להם במתנה וירשום ואידך דתנן הכותב כל נכסיו לבנו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>לאחר מותו</span> האב אינו יכול למכור מפני שנתנן לבן והבן אינו יכול למכור מפני שהן ברשות האב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מכר האב מכורין</span> עד שימות הוא מכר הבן אין ללוקח כלום עד שימות האב ואיתמר מכר הבן בחיי האב ומת הבן בחיי האב ר' יוחנן אמר לא קנה לוקח וריש לקיש אמר קנה לוקח ר' יוחנן אמר לא קנה לוקח קנין פירות כקנין הגוף דמי ור``ל אמר קנה לוקח קנין פירות לאו כקנין הגוף דמי:  אין הולד של קיימא כו':  תנא משום רבי אליעזר אמרו יוציא בגט אמר רבא ר' מאיר ור' אליעזר אמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דבר אחד</span> רבי אליעזר הא דאמרן ר``מ דתניא לא ישא אדם מעוברת חבירו ומינקת חבירו ואם נשא יוציא ולא יחזיר עולמית דברי ר' מאיר וחכמים אומרים יוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולכשיגיע זמנו לכנוס</span> יכנוס א``ל אביי ממאי דלמא לא היא עד כאן לא קאמר ר' אליעזר הכא אלא משום דקפגע <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>באיסור אשת אח</span> דאורייתא אבל התם דרבנן כרבנן סבירא ליה אי נמי עד כאן לא קאמר רבי מאיר התם אלא משום דרבנן וחכמים עשו חיזוק לדבריהם יותר משל תורה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל הכא</span> מדאורייתא מפרש פרשי מינה אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולדברי חכמים</span> יוציאה בגט אמר מר זוטרא דיקא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דקתני יוציא</span> ולא קתני יפריש ש``מ א``ל רב אשי לרב הושעיא בריה דרב אידי התם תנן רשב``ג אומר כל ששהא באדם ל' יום <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אינו נפל</span> הא לא שהא ספיקא הוי ואיתמר מת בתוך ל' יום ועמדה ונתקדשה רבינא משמיה דרבא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אם אשת ישראל היא</span> חולצת ואם אשת כהן היא אינה חולצת רב משרשיא משמיה דרבא אמר אחת זו ואחת זו חולצת אמר ליה רבינא לרב משרשי


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לז,א גמרא
pgu: לז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>באורתא אמר רבא הכי</span> ובצפרא הדר ביה א``ל שריתו יהא רעוא דתשתרו אף תרבא הכא גבי מעוברת חבירו ומינקת חבירו הנשואה לכהן מאי מי עבוד רבנן תקנתא לכהן או לא אמר ליה הכי השתא בשלמא התם כיון דאיכא רבנן דפליגי עליה דרשב``ג דאמרי אע``ג דלא שהא ולד מעליא הוי גבי אשת כהן כיון דלא אפשר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עבדינן כרבנן</span> אבל הכא כמאן נעביד אי כר' מאיר הא אמר יוציא ולא יחזיר עולמית ואי כרבנן האמרי בגט איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>קדשה בתוך שלשה</span> וברח פליגי בה רב אחא ורפרם חד אמר משמתינן ליה וחד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עירוקיה מסתייה</span> הוה עובדא ואמר להו רפרם עירוקיה מסתייה:  ספק בן תשע וכו':  אמר ליה רבא לרב נחמן לימא הלך אחר רוב נשים ורוב נשים לתשעה ילדן אמר ליה נשי דידן לשבעה ילדן א``ל נשי דידכו הוו רובא דעלמא א``ל הכי קאמינא רוב נשים ילדן לתשעה ומיעוט לשבעה וכל היולדת לתשעה עוברה ניכר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לשליש ימיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וזו הואיל ולא הוכר עוברה לשליש ימיה</span> איתרע ליה רובא אי כל היולדת לתשעה עוברה ניכר לשליש ימיה הא מדלא הוכר לשליש ימיה עוברה ודאי בר שבעה לבתראה הוא אלא אימא רוב היולדת לתשעה עוברה ניכר לשליש ימיה והאי מדלא הוכר לשליש ימיה איתרע ליה רובא ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ראשון</span> ראוי להיות כהן גדול ושני ממזר מספק רבי אליעזר בן יעקב אומר אין ממזר מספק <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מאי קאמר</span> אמר אביי הכי קאמר ראשון ראוי להיות כהן גדול ושני ספק ממזר ואסור בממזרת ר' אליעזר אומר אינו ספק ממזר אלא ודאי ממזר ומותר בממזרת רבא אמר הכי קאמר ראשון ראוי להיות כהן גדול ושני ממזר ודאי מספק ומותר בממזרת ורבי אליעזר בן יעקב אומר אין ודאי ממזר מספק אלא ספק ממזר ואסור בממזרת <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וקמיפלגי</span> בדרבי אלעזר דתנן רבי אלעזר אומר ודאן בודאן מותר ודאן בספקן וספקן בודאן וספקן בספקן אסור ואלו הן ספקן <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שתוקי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אסופי</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='21'>כותי</span> ואמר רב יהודה אמר רב הלכה כר' אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>כי אמריתה</span> קמיה דשמואל אמר לי הלל שנה עשרה יוחסין עלו מבבל כהני לויי וישראלי חללי גירי חרורי ממזרי <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>נתיני</span> שתוקי ואסופי <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וכולן מותרין לבא זה בזה</span> ואת אמרת הלכה כרבי אלעזר אביי סבר לה כשמואל דאמר הלכה כהלל ומוקי לה רבי אליעזר בן יעקב אליבא דהלכתא כי היכי דלא תקשי הלכתא אהלכתא רבא סבר לה כרב דאמר הלכה כר' אלעזר ומוקי לה לדרבי אליעזר בן יעקב אליבא דהלכתא כי היכי דלא תקש


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לז,ב גמרא
pgu: לז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הלכתא אהלכתא</span> אמר אביי מנא אמינא לה דכל ספיקא לר' אליעזר בן יעקב כודאי משוי ליה דתניא ר' אליעזר בן יעקב אומר הרי שבא על נשים הרבה ואין יודע על איזהו מהן בא וכן היא שבאו עליה אנשים הרבה ואינה יודעת מאיזה מהן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קבלה</span> נמצא אב נושא את בתו ואח נושא את אחותו ונתמלא כל העולם כולו ממזרין ועל זה נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='29'> ויקרא יט </span> ומלאה הארץ זמה ורבא אמר לך הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>זו מה היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יתר על כן</span> אמר ר' אליעזר בן יעקב לא ישא אדם אשה במדינה זו וילך וישא אשה במדינה אחרת שמא יזדווגו זה לזה ונמצא אח נושא את אחותו איני והא רב כי איקלע לדרדשיר [מכריז] ואמר מאן הויא ליומא ורב נחמן כי איקלע לשכנציב [מכריז] ואמר מאן הויא ליומא שאני רבנן דפקיע שמייהו והאמר רבא תבעוה לינשא ונתפייסה צריכה לישב <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שבעה נקיים</span> רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שלוחייהו הוו משדרי</span> ומודעי להו ואיבעית אימא לרבנן יחודי בעלמא הוא דמייחדי להו דאמר מר אינו דומה מי שיש לו פת בסלו למי שאין לו פת בסלו תנא רבי אליעזר בן יעקב אומר לא ישא אדם אשתו ודעתו לגרשה משום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2803' data-rgl='29'> משלי ג </span> אל תחרש על רעך רעה והוא יושב לבטח אתך:  ספק ויבם שבאו לחלוק בנכסי מיתנא ספק אמר אנא בר מיתנא הוא ונכסי דידי הוא ויבם אמר את בראי דידי את ולית לך ולא מידי בנכסי הוי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ממון המוטל בספק</span> וממון המוטל בספק חולקין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ספק ובני יבם</span> שבאו לחלוק בנכסי מיתנא ספק אמר ההוא גברא בר מיתנא הוא ונכסי דידי הוא בני יבם אמרי את אחינו את ומנתא הוא דאית לך בהדן סבור רבנן קמיה דרב משרשיא למימר מתניתין היא דתנן הוא אינו יורש אותם והם יורשין אותו והכא איפכא התם אמרי ליה אייתי ראיה ושקול הכא אמר להו אייתו ראיה ושקולו אמר להו רב משרשיא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מי דמי התם אינהו ודאי</span> ואיהו ספק הכא אידי ואידי ספק אלא אי דמיא למתני' [להא] דמיא לספק ובני יבם שבאו לחלוק <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בנכסי יבם גופיה</span> דהתם אמרי ליה אייתי ראיה דאחונא את ושקול ספק ובני יבם שבאו לחלוק בנכסי יבם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לבתר דפלג יבם</span> בנכסי מיתנא בני יבם אמרי אייתי ראיה דאחונא את ושקול אמר להו ספק מה נפשייכו אי אחוכון אנא הבו לי מנתא בהדייכו ואי בר מיתנא אנא הבו לי פלגא דפלג אבוכון בהדאי ר' אבא אמר רב <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>קם דינא</span> ר' ירמיה אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הדר דינא</span> לימא בפלוגתא דאדמון ורבנן קמיפלגי דתנן מי שהלך למדינת הים ואבדה לו דרך שדהו אדמון אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ילך בקצרה</span> וחכ``א יקח לו דרך במאה מנה או יפרח באויר והוינן בה לרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שפיר קאמר אדמון</span> ואמר רב יהודה אמר רב הכא במאי עסקינן כגון שהקיפוה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ארבעה בני אדם</span> מארבע רוחות א``ה מ``ט דאדמון ואמר רבא בארבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דאתו מכח ארבעה</span> וארבעה דאתו מכח חד כולי עלמא לא פליגי דמצו מדחי ליה כי פליגי בחד דאתי מכח ארבעה אדמון סבר מצי א``ל מכל מקום דרכי גבך הוא ורבנן סברי דא``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אי שתקת שתקת</span> ואי לא מהדרנא שטרא למרייהו ולא מצית לאשתעויי דינא בהדייהו לימא ר' אבא דאמר כרבנן ור' ירמיה דאמר כאדמון אמר לך ר' אבא אנא דאמרי אפילו כאדמון עד כאן לא קאמר אדמון התם אלא משום דא``ל ממה נפש


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לח,א גמרא
pgu: לח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דרכי חד גבך הוא אבל הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מי איכא למימר הכי</span> ורבי ירמיה אמר לך אנא דאמרי אפי' לרבנן עד כאן לא קאמרי רבנן התם אלא משום דא``ל אי שתקת שתקת ואי לא מהדרנא שטרא למרייהו ולא מצית לאשתעויי דינא בהדייהו אבל הכא מי איכא למימר הכי ספק ויבם שבאו לחלוק בנכסי <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סבא</span> ספק אמר האי גברא בר מיתנא הוא ופלגא דידי הוא יבם אמר את בראי דידי את ולית לך ולא מידי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הוי יבם ודאי</span> וספק ספק ואין ספק מוציא מידי ודאי ספק ובני יבם שבאו לחלוק בנכסי סבא ספק אמר ההוא גברא בר מיתנא הוא ופלגא דידי הוא ובני יבם אמרי אחונא את ומנתא אית לך בהדן פלגא דקמודי להו שקלי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>תילתא דקא מודו ליה</span> שקל פש להו דנקא הוי ממון המוטל בספק ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>חולקין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סבא ויבם בנכסי ספק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>או סבא וספק בנכסי יבם</span> הוי ממון המוטל בספק וחולקין


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לח,א משנה
pgu: לח
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שומרת יבם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שנפלו לה נכסים</span> מודים ב``ש וב``ה שמוכרת ונותנת וקיים מתה מה יעשה בכתובתה ובנכסים הנכנסים ויוצאין עמה ב``ש אומרים יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב וב``ה אומרים נכסים בחזקתן כתובה בחזקת יורשי הבעל נכסים הנכנסים ויוצאין עמה בחזקת יורשי האב כנסה הרי היא כאשתו לכל דבר ובלבד שתהא כתובה על נכסי בעלה הראשון


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לח,א גמרא
pgu: לח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ש רישא דלא פליגי ומ``ש סיפא דפליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אמר עולא רישא דנפלה כשהיא ארוסה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>סיפא דנפלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>כשהיא נשואה</span> וקסבר עולא זיקת ארוסה עושה ספק ארוס


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לח,ב גמרא
pgu: לח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  זיקת נשואה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>עושה ספק נשואה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>זיקת ארוסה</span> עושה ספק ארוסה דאי ס``ד ודאי ארוסה מודים ב``ה שמוכרת ונותנת וקיים והתנן נפלו לה נכסים משנתארסה ב``ש אומרים תמכור וב``ה אומרים לא תמכור אלו ואלו מודים שאם מכרה ונתנה קיים <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אלא</span> ש``מ זיקת ארוסה עושה ספק ארוסה זיקת נשואה עושה ספק נשואה דאי ס``ד ודאי נשואה ב``ש אומרים יחלוקו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יורשי הבעל עם יורשי האב</span> והתנן נפלו לה נכסים משנישאת אלו ואלו מודים שאם מכרה ונתנה שהבעל מוציא מיד הלקוחות אלא שמע מינה זיקת נשואה עושה ספק נשואה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אמר ליה רבה</span> אדמפלגי בגופה ולאחר מיתה לפלגו בחייה ולפירות <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא אמר רבה אידי ואידי דנפלה</span> כשהיא נשואה וזיקת נשואה עושה ספק נשואה רישא דאיהי קיימא הוה לה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>איהי ודאי</span> ואינהו ספק ואין ספק מוציא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מידי ודאי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'><span class='tlm-rsh' data-nro='24'>סיפא</span></span></span> דמתה הללו באין לירש והללו באין לירש ויחלוקו איתיביה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>אביי</span> ולב``ש אין ספק מוציא מידי ודאי והתנן נפל הבית עליו ועל אביו עליו ועל מורישיו והיו עליו כתובת אשה וב``ח יורשי האב אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>הבן מת ראשון</span> ואחר כך מת האב וב``ח אומר האב מת ראשון ואח``כ מת הבן ב``ש אומרים יחלוקו וב``ה אומרים נכסים בחזקתן והא הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יורשי האב ודאי</span> וב``ח ספק וקאתי ספק ומוציא מידי ודאי קסברי ב``ש שטר העומד לגבות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כגבוי דמי</span> ומנא תימרא דתנן <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מתו בעליהן</span> עד שלא שתו ב``ש אומרים נוטלות כתובתן ואינן שותות וב``ה אומרים או שותות או לא נוטלות כתובתן או שותות<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='15'> במדבר ה </span> והביא האיש את אשתו אמר רחמנא וליכא אלא מתוך שלא שותות לא נוטלות כתובתן והא הכא דספק הוא ספק זנאי ספק לא זנאי וקאתי ספק ומוציא מידי ודאי אלא ש``מ שטר העומד לגבות כגבוי דמי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'><span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ואביי</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לותביה מהא</span> דלמא כתובת אשה שאני משום חינא ולותביה כתובה דמתניתין <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>לא פליגי</span> ולא והא קתני מתה מה יעשה בכתובתה ובנכסים הנכנסים ויוצאין עמה ב``ש אומרים יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב וב``ה אומרים נכסים בחזקתן הכי קאמר מתה מה יעשה בכתובתה ושבקה נכסים הנכנסים והיוצאים עמה ב``ש אומרים יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב וב``ה אומרים נכסים בחזקתן אמר רב אשי מתני' נמי דיקא דקתני יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב ולא קתני יורשי האב עם יורשי הבעל ש``מ אביי אמר רישא דנפלו לה כשהיא שומרת יבם סיפא דנפלו לה כשהיא תחתיו דבע


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לט,א גמרא
pgu: לט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>וקסבר אביי ידו כידה</span> א``ל רבא אי דנפלי לה כשהיא תחתיו דבעל דכ``ע לא פליגי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דידו עדיפא מידה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אלא אידי ואידי דנפלו לה כשהיא שומרת יבם רישא דלא עבד בה מאמר</span> סיפא דעבד בה מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>וקסבר רבא</span> מאמר לב``ש עושה ודאי ארוסה וספק נשואה ודאי ארוסה לדחות בצרה וספק נשואה לחלוק בנכסים איתמר משמיה דר' אלעזר כוותיה דרבא ואיתמר משמיה דרבי יוסי ברבי חנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כוותיה דאביי</span> ומי אמר רבי אלעזר הכי והא אמר רבי אלעזר מאמר לב``ש אינה קונה אלא לדחות בצרה בלבד איפוך ואי בעית אימא לעולם לא תיפוך אמר לך רבי אלעזר כי אמרי אנא דלא סגי לה בגט אלא דבעי נמי חליצה לחלוק בנכסים דלא קני מי אמרי אמר רב פפא דיוקא דמתניתין כוותיה דאביי ואע``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דקשיא מתה</span> דקתני נכסים הנכנסים ויוצאים עמה מאי נכנסין ומאי יוצאין לאו נכנסין לרשות הבעל ויוצאים מרשות הבעל לרשות האב ואע``ג דקשיא מתה אדמפלגי בגופה ולאחר מיתה לפלגו בחייה ולפירות <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ותו לא מידי</span>:  כנסה הרי היא כו':  למאי הלכתא א``ר יוסי בר חנינא לומר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שמגרשה בגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ומחזירה</span> מגרשה בגט פשיטא סד``א הואיל וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולקחה לו</span> לאשה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ויבמה</span> אמר רחמנא ועדיין יבומי הראשון עליה בחליצה אין בגט לא קמ``ל מחזירה פשיטא סד``א מצוה דרמיא רחמנא עליה עבדה השתא תיקום עליה באיסור אשת אח קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואימא הכי נמי</span> אמר קרא ולקחה לו לאשה כיון שלקחה הרי היא כאשתו לכל דבר:  ובלבד שתהא כתובתה כו':  מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אשה הקנו לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מן השמים</span> ואי לית לה מן הראשון תקינו לה משני כדי שלא תהא קלה בעיניו להוציאה


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לט,א משנה
pgu: לט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מצוה בגדול</span> לייבם לא רצה מהלכין על כל האחין לא רצו חוזרין אצל גדול ואומרים לו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עליך מצוה</span> או חלוץ או ייבם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תלה בקטן</span> עד שיגדיל או בגדול עד שיבא ממדינת הים או חרש או שוטה אין שומעין לו אלא אומרים לו עליך מצוה או חלוץ או ייבם


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לט,א גמרא
pgu: לט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ביאת קטן וחליצת גדול</span> פליגי בה ר' יוחנן ור' יהושע בן לוי חד אמר ביאת קטן עדיפא וחד אמר חליצת גדול עדיפא מאן דאמר ביאת קטן עדיפא דהא מצוה בייבום ומאן דאמר חליצת גדול עדיפא במקום גדול ביאת קטן לאו כלום היא תנן לא רצה מחזירין על כל האחין מאי לאו לא רצה לייבם אלא לחלוץ וקתני מהלכין אצל האחין שמע מינה ביאת קטן עדיפא לא לא רצה לחלוץ ולא לייבם דכוותה גבי האחין לא רצו לא לחלוץ ולא לייבם אמאי חוזרים אצל הגדול למיכפייה לכפייה לדידהו כיון דמצוה עליה דידיה רמיא לדידיה כייפינן תנן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>תלה בקטן</span> עד שיגדיל אין שומעין לו ואי ביאת קטן עדיפא אמאי אין שומעין לו נינטר דלמא גדיל ומייבם וליטעמיך <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ובגדול</span> עד שיבא ממדינת הים אין שומעין לו אמאי נינטר דלמא אתי וחליץ אלא כל שהויי מצוה לא משהינ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף לט,ב גמרא
pgu: לט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אית דאמרי בביאה כולי עלמא לא פליגי דביאת קטן עדיפא כי פליגי בחליצת קטן והכי איתמר חליצת קטן וחליצת גדול פליגי בה ר' יוחנן ור' יהושע בן לוי חד אמר חליצת גדול עדיפא וחד אמר כי הדדי נינהו מאן דאמר חליצת גדול עדיפא דהא מצוה בגדול ואידך כי אמרינן מצוה בגדול לענין יבום אבל לענין חליצה כהדדי נינהו תנן לא רצו חוזרין אצל גדול מאי לאו לא רצו לייבם אלא לחלוץ וקתני חוזרין אצל גדול וש``מ חליצת גדול עדיפא לא לא רצו לא לחלוץ ולא לייבם דכוותיה גבי גדול לא רצה לא לחלוץ ולא לייבם אלא אמאי חוזרין אצל גדול למכפייה לכפייהו לדידהו כיון דמצוה עליה דידיה רמיא לדידיה כייפינן ת``ש תלה בגדול עד שיבא ממדינת הים אין שומעין לו ואי ס``ד חליצת גדול עדיפא אמאי אין שומעין לו נינטר דלמא אתי וחליץ ולטעמיך בקטן עד שיגדיל אין שומעין לו אמאי נינטר דלמא גדיל ומייבם <אי נמי אתי איהו ומייבמה> אלא כל שהויי מצוה לא שהינן תנן התם מצות יבום קודמת למצות חליצה בראשונה שהיו מתכוונין לשם מצוה עכשיו שאין מתכוונין לשם מצוה אמרו מצות חליצה קודמת למצות יבום <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמר רב אין כופין</span> כי אתו לקמיה דרב אמר להו אי בעית חלוץ אי בעית ייבם בדידך תלא רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> ואם לא יחפוץ האיש הא אם חפץ אי בעי חליץ אי בעי ייבם ואף רב יהודה סבר אין כופין מדאתקין רב יהודה בגיטא דחליצה איך פלונית בת פלוני אקרבת ית פלוני יבמה קדמנא לבי דינא ואשתמודעינהו דאחוה דמיתנא מאבא ניהו ואמרי ליה אי צבית ליבם יבם ואי לא איטלע לה רגליך דימינא ואיטלע לה רגלא דימינא ושרת סיניה מעל רגלוהי וירקת באנפוהי רוקא דמתחזיא לבי דינא על ארעא ורבי חייא בר אויא מסיים בה משמיה דרב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואקרינהו</span> מה דכתיב בספר אורייתא דמשה אשתמודעינהו פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בעדים</span> וחד אמר אפילו קרוב אפילו אשה והלכתא גלויי מילתא בעלמא הוא ואפילו קרוב ואפילו אשה:  בראשונה שהיו מתכוונין לשם מצוה מצות יבום קודמת למצות חליצה ועכשיו שאין מתכוונין לשם מצוה אמרו מצות חליצה קודמת למצות יבום אמר רמי בר חמא א``ר יצחק חזרו לומר מצות יבום קודמת למצות חליצה א``ל רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אכשור דרי</span> מעיקרא סברי לה כאבא שאול ולבסוף סברי לה כרבנן דתניא אבא שאול אומר הכונס את יבמתו לשם נוי ולשום אישות ולשום דבר אחר כאילו פוגע בערוה וקרוב אני בעיני להיות הולד ממזר וחכמים אומרים<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> יבמה יבא עליה מכל מקום <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מאן תנא</span> להא דתנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>יבמה יבא עליה מצוה</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>שבתחלה</span> היתה עליו בכלל היתר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>נאסרה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וחזרה והותרה</span> יכול תחזור להתירה הראשון ת``ל יבמה יבא עליה מצוה מאן תנא אמר רבי יצחק בר אבדימי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אבא שאול היא</span> וה``ק יבמה יבא עליה מצוה שבתחלה היתה עליו בכלל היתר רצה לשם נוי כונסה רצה לשום אישות כונסה נאסרה חזרה והותרה יכול תחזור להתירה הראשון ת``ל יבמה יבא עליה למצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>רבא אמר אפי' תימא רבנן</span> והכי קאמר יבמה יבא עליה מצוה שבתחלה היתה בכלל היתר רצה כונסה רצה אינו כונסה נאסרה חזרה והותרה יכול תחזור להתירה הראשון רצה כונסה רצה אינו כונסה רצה אינו כונסה הא אגידה ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בכדי תיפוק</span> אלא אימא רצה כונסה רצה חולץ לה ת``ל יבמה יבא עליה מצוה אימא רישא<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl='9'> ויקרא ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מצות תאכל</span> במקום קדוש מצו


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מ,א גמרא
pgu: מ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שבתחלה</span> היתה עליו בכלל היתר נאסרה וחזרה והותרה יכול תחזור להיתירה הראשון ת``ל מצות תאכל במקום קדוש מצוה בשלמא לרבא דאמר הא מני רבנן היא הכא הכי קאמר מצות תאכל במקום קדוש מצוה שבתחלה היתה עליו בכלל היתר רצה אוכלה רצה אינו אוכלה <נאסרה חזרה והותרה יכול תחזור להיתירה הראשון> רצה אוכלה רצה אינו אוכלה רצה אינו אוכלה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0229' data-rgl='33'> שמות כט </span> ואכלו אותם אשר כופר בהם מלמד שהכהנים אוכלים ובעלים מתכפרין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>רצה הוא</span> אוכלה רצה כהן אחר אוכלה ת``ל מצות תאכל במקום קדוש מצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא לרב יצחק</span> בר אבדימי דאמר אבא שאול היא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הכא מאי תרי גווני איכא</span> וכי תימא רצה לתאבון אוכלה רצה אכילה גסה אוכלה אכילה גסה מי שמה אכילה והאמר ר``ל האוכל אכילה גסה ביוה``כ <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פטור</span> מלא תעונה אלא רצה מצה אוכלה רצה חמץ אוכלה והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0306' data-rgl='10'> ויקרא ו </span> לא תאפה חמץ חלקם ואמר ריש לקיש ואפילו חלקם לא תאפה חמץ אלא רצה מצה אוכלה רצה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חלוט</span> אוכלה האי חלוט היכי דמי אי מצה היא הא מצה היא ואי לא מצה היא מצות אמר רחמנא לא לעולם אימא לך מצה היא ולהכי תנא ביה קרא לעכב אלא חלוט מצה היא דקאמרינן למאי הלכתא לומר שאדם יוצא בה ידי חובתו בפסח אע``פ דחלטיה מעיקרא כיון דהדר אפייה בתנור לחם עוני קרינא ביה ואדם יוצא בה ידי חובתו בפסח


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מ,א משנה
pgu: מ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  החולץ ליבמתו הרי הוא כאחד מן האחין לנחלה ואם יש שם אב נכסים של אב הכונס את יבמתו זכה בנכסים של אחיו ר' יהודה אומר בין כך ובין כך אם יש שם אב נכסים של אב


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מ,א גמרא
pgu: מ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פשיטא</span> סד``א חליצה במקום יבום קיימא ונשקול כולהו נכסי קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>אי הכי</span> הרי הוא כאחד מן האחים אינו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אלא</span> כאחד מן האחים מיבעי ליה אלא סד``א הואיל ואפסדה מיבום לקנסיה קמ``ל:  אם יש שם אב:  דאמר מר אב קודם לכל יוצאי ירכו:  הכונס את יבמתו וכו':  מ``ט<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> יקום על שם אחיו אמר רחמנא והרי קם:  ר' יהודה אומר וכו':  אמר עולא הלכה כר' יהודה וכן א``ר יצחק נפחא הלכה כר' יהודה ואמר עולא ואיתימא ר' יצחק נפחא מ``ט דר' יהודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='6'> דברים כה </span> והיה הבכור אשר תלד כבכור מה בכור אין לו בחיי האב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>אף האי נמי</span> אין לו בחיי האב אי מה בכור נוטל פי שנים לאחר מיתת האב אף האי נוטל פי שנים לאחר מיתת האב מידי יקום על שם אביו כתיב יקום <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>על שם אחיו כתיב</span> ולא על שם אביו אימא היכא דליכא אב דלשקול נחלה תתקיים מצות יבום היכא דאיכא אב [דלא] שקיל נחלה לא תתקיים מצות יבום מידי יבום בנחלה תלה רחמנא יבומי מיבמי ואי איכא נחלה שקולי ואי לא לא שקיל יתיב ר' חנינא קרא קמיה דר' ינאי ויתיב וקאמר הלכה כר' יהודה א``ל פוק קרי קרייך לברא אין הלכה כר' יהודה תני תנא קמיה דרב נחמן אין הלכה כר' יהודה א``ל אלא כמאן כרבנן פשיטא יחיד ורבים הלכה כרבים א``ל אסמייה א``ל לא את הלכה אתנייך ומוקשה הוא דאקשי לך ואפכת ולמאי דאפכת שפיר אפכת


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מ,ב משנה
pgu: מ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הוא אסור באמה ובאם אמה ובאם <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אב</span>יה ובבתה ובבת בתה ובבת בנה ובאחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בזמן שהיא קיימת</span> והאחין מותרין והיא אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>באביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וב<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אבי אביו</span></span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>בבנו</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בבן בנו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>באחיו</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בבן אחיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מותר אדם בקרובת צרת חלוצתו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואסור בצרת קרובת חלוצתו</span>


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מ,ב גמרא
pgu: מ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>גזרו שניות בחלוצה או לא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בערוה דאורייתא</span> גזרו בהו רבנן שניות בחלוצה לא גזרו רבנן שניות <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>או דלמא לא שנא</span> ת``ש הוא אסור באמה ובאם אמה ואילו אם אם אמה לא קתני דלמא היינו טעמא דלא תני משום דקבעי למיתני סיפא והאחין מותרין ואי תנא אם אם אמה ה``א האחין מותרין דוקא באם אם אמה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אב</span>ל באם אמה ובאמה לא וליתני אם אם אמה וליתני האחין מותרין בכולן קשיא ת``ש היא אסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>באביו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וב<span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אבי אביו</span></span> קתני מיהא אבי אביו מאי לאו משום חולץ דהויא לה כלת בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>לא משום מיתנא</span> דהויא לה כלת בנו ת``ש ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בבן בנו</span> מאי לאו משום חולץ דהויא לה <משום> אשת אבי אביו לא משום מיתנא והויא לה אשת אחי אבי אביו הא אמימר מכשר באשת אחי אבי אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אמימר מוקי לה</span> בבר ברא דסבא אי הכי היינו אחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ובן אחיו</span> תנא אחיו מן האב <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וקתני אחיו מן האם</span> ת``ש דתני ר' חייא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ארבע מדברי תורה</span> וארבע מדברי סופרים אב <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ובנו</span> אחיו ובן אחיו מדברי תורה אבי אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ואבי אמו</span> בן בנו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ובן בתו</span> מד``ס קתני מיהא אבי אביו מאי לאו משום חולץ והויא לה כלת בנו לא משום מיתנא דהויא לה כלת בנו ת``ש אבי אמו מאי לאו משום חולץ דהויא לה כלת בתו לא משום מיתנא דהויא לה כלת בתו ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>ובן בנו</span> מאי לאו משום חולץ דהויא לה אשת אבי אביו לא משום מיתנא דהויא לה אשת אחי אבי אביו והא אמימר מכשיר באשת אחי אבי אביו אמימר מוקים לה משום חולץ וקסבר גזרו שניות בחלוצה ת``ש ובבן בתו מאי לאו משום חולץ דהויא לה אשת אבי אמו לא משום מיתנא דהויא לה אשת אחי אבי אמו והא גבי שניות דערוה לא גזרו אלא לאו משום חולץ ושמע מינה גזרו שניות בחלוצה שמע מינה:  מותר אדם וכו':  אמר רב טובי בר קיסנא אמר שמואל הבא על צרת חלוצה הולד ממזר מאי טעמא <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>באיסורה קיימא</span> אמר רב יוסף אף אנן נמי תנינא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מותר אדם בקרובת צרת חלוצתו</span> אי אמרת בשלמא צרה אבראי משום הכי מותר באחותה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>אלא אי אמרת צרה כחלוצה דמיא</span> אמאי מותר לימא תיהוי תיובתא דרבי יוחנן דאמר בין הוא בין אחין אין חייבין לא על החלוצה כרת <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>ולא על צרתה כרת</span> אמר לך רבי יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='36'>ותסברא</span> אחות חלוצה דאורייתא והאמר ר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='38'>כאן שנה רבי</span> אחות גרושה מדברי תורה אחות חלוצה מדברי סופרים <span class='tlm-rsh' data-nro='39'>מאי שנא</span> האי ומאי שנא הא


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מא,א גמרא
pgu: מא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הך דאזלא בהדה לבי דינא</span> גזרו בהו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>האי דלא אזלא בהדה לבי דינא</span> לא גזרו בהו רבנן


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מא,א משנה
pgu: מא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  החולץ ליבמתו ונשא אחיו את אחותה ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חולצת</span> ולא מתיבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וכן המגרש</span> את אשתו ונשא אחיו את אחותה ומת הרי זו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>פטורה</span> שומרת יבם שקידש אחיו את אחותה משום רבי יהודה בן בתירא אמרו אומרים לו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>המתן</span> עד שיעשה אחיך מעשה חלץ לה אחיו או כנסה יכנוס את אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מתה היבמה יכנוס את אשתו</span> מת יבם יוציא את אשתו בגט ואשת אחיו בחליצה


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מא,א גמרא
pgu: מא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מאי וכן אימא אבל המגרש אמר ריש לקיש כאן שנה רבי אחות גרושה מדברי תורה אחות חלוצה מדברי סופרים:  שומרת יבם שקידש וכו':  אמר שמואל הלכה כדברי רבי יהודה בן בתירא איבעיא להו מתה אשתו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מהו ביבמתו</span> רב ורבי חנינא דאמרי תרוייהו מתה אשתו מותר ביבמתו שמואל ורב אסי דאמרי תרוייהו מתה אשתו אסור ביבמתו אמר רבא מאי טעמא דרב משום דהואי יבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שהותרה</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נאסרה</span> וחזרה והותרה תחזור להיתירה הראשון מתיב רב המנונא ג' אחין ב' נשואין ב' אחיות ואחד מופנה מת אחד מבעלי אחיות ועשה בה מופנה מאמר ואחר כך מת אחיו השני ואחר כך מתה אשתו אחריו אותה יבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>חולצת</span> ולא מתיבמת ואמאי תיהוי כיבמה שהותרה ונאסרה וחזרה והותרה תחזור להיתירה הראשון אישתיק לבתר דנפק אמר אמאי לא אמרת ליה רבי אלעזר היא דאמר כיון שעמדה עליו שעה אחת באיסור נאסרה עליו עולמית הדר אמר אימור דא``ר אלעזר היכא דלא חזיא בשעת נפילה אבל היכא דחזיא בשעת נפילה מי אמר הדר אמר אין והתניא רבי אלעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מתה יבמתו</span> מותר באשתו מתה אשתו אותה יבמה חולצת ולא מתיבמת לימא שמואל ורב אסי דאמרי כר' אלעזר אפי' תימא כרבנן עד כאן לא קמיפלגי רבנן עליה דרבי אלעזר אלא משום דמנפילה ואילך לא מיתסר עלייהו אבל הכא דאיתסר אפילו רבנן מודו


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מא,א משנה
pgu: מא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  היבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>לא תחלוץ</span> ולא תתייבם עד שיש לה שלשה חדשים וכן כל שאר הנשים לא יתארסו ולא ינשאו עד שיהו להן שלשה חדשים אחד בתולות ואחד בעולות אחד גרושות ואחד אלמנות אחד נשואות ואחד ארוסות רבי יהודה אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>הנשואות יתארסו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>והארוסות ינשאו</span> חוץ מן הארוסות שביהודה מפני שלבו גס בה ר' יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כל הנשים יתארסו</span> חוץ מן האלמנ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מא,ב גמרא
pgu: מא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בשלמא לא תתייבם שמא יהיה הולד בן קיימא וקא פגע באיסור אשת אח דאורייתא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אלא לא תחלוץ אמאי</span> לימא תיהוי תיובתא דר``י דאמר חליצת מעוברת שמה חליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולאו מי אותביניה</span> לר' יוחנן חדא זימנא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לימא מהא נמי תיהוי תיובתא</span> לא הכא היינו טעמא שמא יהא ולד בן קיימא ונמצאת אתה מצריכה כרוז לכהונה ונצרכה דלמא איכא דהואי בחליצה ולא הוי בהכרזה ומפסלוה מן הכהונה תינח אלמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גרושה מאי איכא למימר</span> משום דמפסיד לה מזונות תינח נשואה ארוסה גרושה מאי איכא למימר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא משום דרבי יוסי</span> דתניא מעשה באדם אחד שבא לפני רבי יוסי א``ל מהו לחלוץ בתוך ג' א``ל לא תחלוץ ותחלוץ ומה בכך קרא עליו מקרא זה<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> אם לא יחפוץ הא אם חפץ יבם כל העולה לייבום עולה לחליצה כו' מתיב רב חיננא הספקות חולצות ולא מתיבמות מאי ספקות אילימא ספק קדושין אמאי לא מתיבמות תתייבם ואין בכך כלום אלא לאו ספק שקידש אחת משתי אחיות ואינו יודע איזו מהן קידש וקתני חולצת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הכי השתא</span> התם אם יבא אליהו ויאמר דהא קידש בת חליצה וייבום היא הכא אם יבא אליהו ויאמר דהא לא איעברה מי משגח ביה ויבמינן לה הא קטנה דלאו בת איעבורי היא ואפ``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צריכה להמתין</span> ג' חדשים ת``ר יבמה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>שלשה חדשים הראשונים</span> נזונת משל בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מכאן ואילך אינה נזונת לא משל בעל ולא משל יבם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>עמד בדין</span> וברח <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נזונת משל יבם</span> נפלה לפני יבם קטן <מאי> מיבם לית לה מבעל מאי פליגי בה רב אחא ורבינא חד אמר אית לה וחד אמר לית לה והלכתא לית לה משמיא קנסוה ת``ר יבמה שחלצו לה אחים בתוך שלשה צריכה להמתין שלשה חדשי


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מב,א גמרא
pgu: מב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לאחר ג' אין צריכה להמתין ג' חדשים <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוי</span> הג' חדשים שאמרו משעת מיתת הבעל ולא משעת חליצת היבם מ``ש מגט דרב אמר משעת נתינה ושמואל אמר משעת כתיבה אמר רבא ק``ו איסור כרת התרת איסור לאו לא כ``ש:  וכן שאר כל הנשים:  בשלמא יבמה כדאמרן אלא שאר כל הנשים אמאי אמר רב נחמן אמר שמואל משום דאמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0117' data-rgl='7'> בראשית יז </span> להיות לך לאלהים <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולזרעך אחריך</span> להבחין בין זרעו של ראשון לזרעו של שני מתיב רבא לפיכך <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>גר וגיורת</span> צריכין להמתין ג' חדשים הכא מאי להבחין איכא ה``נ איכא להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שלא נזרע בקדושה רבא אמר גזירה שמא ישא את אחותו מאביו וייבם אשת אחיו מאמו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ויוציא את אמו לשוק</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויפטור את יבמתו לשוק</span> מתיב רב חנניה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בכולן אני קורא בהן</span> משום תקנת ערוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>וכאן</span> משום תקנת ולד <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ואם איתא</span> כולהו משום תקנת ערוה האי משום תקנת ולד דלא לפגע בהו ערוה בשלמא תמתין ב' חדשים ותנשא לא דהיינו ספיקא אי בר תשעה לקמא אי בר שבעה לבתרא אלא תמתין חדש אחד ותנשא ואי לשבעה ילדה האי בר שבעה לבתרא הוא ואי לתמניא ילדה האי בר תשעה לקמא הוא אי נמי לתמניא ילדה איכא למימר דבתרא הוא דלמא אישתהויי אישתהא חדש אחד ואיעבר ותמתין שני חדשים ומחצה ותנשא דאי לשבעה ילדה האי בר שבעה לבתרא הוא ואי לשיתא ופלגא ילדה האי בר תשעה לקמא הוא דאי בר בתרא הוא בר שיתא ופלגא לא חיי א``נ לשיתא ופלגא ילדה איכא למימר דבתרא הוא דאמר מר זוטרא אפילו למאן דאמר יולדת לט' אינה יולדת למקוטעין ילדה לז' יולדת למקוטעין שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a01' data-rgl='20'> שמואל א א </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ויהי לתקופות הימים</span> מיעוט תקופות ב' מיעוט ימים ב' <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ותמתין משהו</span> ותנשא וכי מלו שלשה חדשים לבדקה אמר רב ספרא אין בודקין את הנשואות שלא יתגנו על בעליהן ונבדקה בהלוכה אמר רמי בר חמא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מחפה עצמה</span> כדי שיירש בנה בנכסי בעלה היכא דקים לן דמעוברת היא תנשא אלמה תניא לא ישא אדם מעוברת חברו ומינקת חברו ואם נשא יוציא ולא יחזיר עולמית גזרה שמא תעשה עוברה סנדל אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>דידיה נמי</span> אי למ``ד במוך במוך ואי למ``ד מן השמים ירחמו מן השמים ירחמו הכא נמי אי למאן דאמר במוך במוך אי למאן דאמר מן השמים ירחמו מן השמים ירחמו אלא משום <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>דחסה</span> אי הכי דידיה נמי דידיה חייס עילויה הכא נמי חייס עילויה אלא סתם מעוברת למניקה קיימ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מב,ב גמרא
pgu: מב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  דלמא איעברה ומעכר חלבה וקטלה ליה אי הכי דידיה נמי דידיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ממסמסא ליה</span> בביצים וחלב דידה נמי ממסמסא ליה בבצים וחלב <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לא יהב לה בעל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וליתבעיניה ליורשים</span> אמר אביי אשה בושה לבא לבית דין <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והורגת את בנה</span>:  אחת בתולות ואחת בעולות:  הי ניהו בתולות והי ניהו ארוסות הי ניהו בעולות והי ניהו נשואות א``ר יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הכי קאמר</span> אחת בתולות ואחת בעולות שנתארמלו או שנתגרשו בין מן האירוסין בין מן הנשואין ר' אלעזר לא על לבי מדרשא אשכחיה לר' אסי אמר ליה מאי אמור רבנן בבי מדרשא אמר ליה הכי א``ר יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הלכה כר' יוסי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מכלל דיחידאה פליג עליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אין והתניא</span> הרי שהיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>רדופה</span> לילך לבית אביה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>או שהיה לה כעס</span> בבית בעלה או שהיה בעלה חבוש בבית האסורין או שהיה בעלה זקן או חולה או שהיתה היא חולה או שהפילה אחר מיתת בעלה או שהיתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>עקרה</span> או זקנה או קטנה או <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אילונית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>או שאינה ראויה לילד</span> צריכה להמתין ג' חדשים דברי ר' מאיר ר' יהודה מתיר ליארס ולינשא מיד אמר רבי חייא בר אבא חזר בו רבי יוחנן אמר רב יוסף אי הדר ביה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>ממתני' דכרמא</span> הדר ביה דתניא אמר ר' ישמעאל בנו של ר' יוחנן בן ברוקה שמעתי מפי חכמים <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בכרם ביבנה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כולן צריכות להמתין</span> שלשה חדשים אמר ליה ר' ירמיה לר' זריקא כי עיילת לקמיה דר' אבהו רמי ליה מי אמר רבי יוחנן הלכה כרבי יוסי והאמר ר' יוחנן הלכה כסתם משנה ותנן כל הנשים לא ינשאו ולא יתארסו עד שיהו להם שלשה חדשים אחת בתולות ואחת בעולות אמר ליה דרמא לך הא לא חש לקמחיה סתם ואח``כ מחלוקת היא ואין הלכה כסתם דאמר רב פפא ואיתימא ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>מחלוקת ואחר כך סתם</span> הלכה כסתם <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>סתם ואחר כך מחלוקת</span> אין הלכה כסתם מסתמיך ואזיל ר' אבהו אכתפיה דרבי נחום שמעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מנקיט</span> ואזיל הלכתא מיניה בעא מיניה מחלוקת ואחר כך סתם מאי א``ל הלכה כסתם סתם ואחר כך מחלוקת מאי אמר ליה אין הלכה כסתם סתמא דמתני' ומחלוקת בברייתא מאי א``ל הלכה כסתם מחלוקת במתני' וסתמא בברייתא מאי א``


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מג,א גמרא
pgu: מג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וכי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבי לא שנאה</span> ר' חייא מנין לו אמר ליה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הא</span> תנן מסרק של פשתן שניטלו שיניו ונשתיירו בו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>שתים טמאות</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אחת טהורה</span> וכולן שניטלו אחת אחת בפני עצמן טמאות של צמר שניטלו שיניו אחת מבינתים טהור נשתיירו בו ג' במקום אחד טמא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>היתה החיצונה</span> אחת מהן טהור ניטלו ב' ועשאן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>למלקט</span> טמאות אחת והתקינה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לנר</span> או למיתוח <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='11'>טמאה</span></span> וקי``ל דאין הלכה כאותה משנה אמר ליה בר מינה דההיא דר' יוחנן ור``ל דאמרי תרוייהו זו אינה משנה מ``ט אמר רב הונא בר מנוח משמיה דרב אידי בריה דרב איקא משום דקשיא רישא לסיפא דקתני של צמר שניטלו שיניו אחת מבינתים טהור הא נשתיירו בו שתים במקום אחד טמא והדר תני נשתיירו בו ג' טמא ג' אין שתים לא ומאי קושיא דלמא הא בגווייתא הא בברייתא אלא מהכא דקתני וכולן שניטלו אחת אחת בפני עצמן טמאות ואע``ג דלא התקינה אימא סיפא אחת והתקינה לנר או למיתוח טמאה התקינה אין לא התקינה לא אמר אביי ומאי קושיא דלמא הא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בקתייהו</span> הא בלא קתייהו א``ר פפא ומאי קושיא ודלמא הא בקטינתא הא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלימתא</span> אלא משום דמסיימי בה דווקני זו דברי ר``ש שלח ר' חייא בר אבין מארסין תוך ג' וכן עושים מעשה וכן היה ר' אלעזר מלמדנו משום רבי חנינא הגדול <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>רובו</span> של ראשון ורובו של שלישי ואמצעי שלם אמימר שרא ליארס ביום תשעים אמר ליה רב אשי לאמימר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והא</span> רב ושמואל דאמרי תרוייהו צריכה להמתין ג' חדשים חוץ מיום שמת בו וחוץ מיום שנתארסה בו ההוא לענין מינקת איתמר דרב ושמואל דאמרי תרוייהו צריכה להמתין כ``ד חודש חוץ מיום שנולד בו וחוץ מיום שנתארסה בו והא ההוא דעבד סעודת אירוסין ביום תשעים ואפסדיה רבא לסעודתיה ההיא סעודת נשואין הואי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>והלכתא</span> צריכה להמתין כ``ד חודש חוץ מיום שנולד בו וחוץ מיום שנתארסה בו וצריכה להמתין ג' חדשים חוץ מיום שמת בו וחוץ מיום שנתארסה בו:  חוץ מן האלמנה וכו':  אמר רב חסדא ק``ו ומה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>במקום שאסור לכבס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>מותר ליארס</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מקום שמותר לכבס</span> אינו דין שמותר ליארס מאי היא דתנן שבת שחל תשעה באב בתוכה אסור לספר ולכבס ובחמישי מותר מפני כבוד השבת ותניא <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קודם הזמן הזה</span> העם ממעטין בעסקיהם מלישא ומליתן מלבנות ולנטוע <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ומארסין</span> אבל לא כונסין ואין עושין סעודת אירוסין <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>כי תניא ההיא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>קודם דקודם</span> <תניא> אמר רבא וקודם דקודם נמי ק``ו ומה במקום שאסור לישא וליתן מותר ליארס מקום שמותר לישא וליתן אינו דין שמותר ליארס לא תימא דרבי יוסי אומר כל הנשים יתארסו אלא אימא כל הנשים ינשא


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מג,ב גמרא
pgu: מג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ולית ליה לרבי יוסי להבחין לית ליה ואיבעית אימא לעולם אית ליה ואימא רבי יוסי אומר כל ארוסות גרושות ינשאו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אי הכי היינו ר' יהודה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איכא בינייהו נשואה ליארס</span> רבי יהודה סבר נשואה מותרת ליארס ורבי יוסי סבר נשואה אסורה ליארס וסבר ר' יוסי נשואה אסורה ליארס והתניא רבי יוסי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כל הנשים יתארסו</span> חוץ מן האלמנה מפני האיבול וכמה איבול שלה שלשים יום <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='7'>וכולן</span></span> לא ינשאו עד שיהו להן ג' חדשים האי מאי קושיא אילימא דקתני רבי יוסי אומר כל הנשים יתארסו מי אלימא ממתני' דאוקימנא בארוסות גרושות ינשאו ה``נ כל ארוסות גרושות ינשאו <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא מסיפא דקתני וכולן לא ינשאו</span> עד שיהו להן ג' חדשים אינסובי הוא דלא הא איתרוסי שפיר דמי אמר רבא תריץ ואימא הכי ר' יוסי אומר כל ארוסות גרושות ינשאו חוץ מן האלמנה מפני האיבול וכמה איבול שלה שלשים יום ונשואות לא יתארסו עד שיהא להן שלשה חדשים ואלמנה מן האירוסין מי אית לה איבול והתני רבי חייא בר אמי אשתו ארוסה לא אונן ולא מיטמא לה וכן היא לא אוננת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא מיטמאה</span> לו מתה אינו יורשה מת הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>גובה כתובתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אלא תנאי היא</span> דתניא מראש חדש ועד התענית העם ממעטין מעסקיהן מלישא ומליתן מלבנות ולנטוע ומליארס ומלישא שבת שחל תשעה באב בתוכה אסור לספר ולכבס <ואסור ליארס> וי``א כל החדש אסור מתקיף לה רב אשי ממאי דליארס ליארס ממש דלמא למיעבד סעודת אירוסין הוא דאסור הא ליארס שפיר דמי אי הכי מלישא לינשא נמי למיעבד סעודת נשואין הוא דאסור הא לישא שפיר דמי הכי השתא בשלמא נשואין בלא סעודה איכא שמחה אלא אירוסין בלא סעודה מי איכא שמחה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אלא אמר רב אשי</span> שאני אבילות חדשה מאבילות ישנה ושאני אבילות דרבים מאבילות דיחיד


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מג,ב משנה
pgu: מג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  ארבעה אחין נשואין ארבע נשים ומתו אם רצה הגדול שבהם לייבם את כולן הרשות בידו מי שהיה נשוי לשתי נשים ומת ביאתה או חליצתה של אחת מהן פוטרת צרת


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מד,א משנה
pgu: מד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>היתה אחת כשרה</span> ואחת פסולה אם היה חולץ חולץ לפסולה ואם היה מייבם מייבם לכשרה


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מד,א גמרא
pgu: מד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ארבעה אחין ס``ד אלא אימא ארבעה מאחין:  הרשות בידו:  ושבקי ליה והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='8'> דברים כה </span> וקראו לו זקני עירו הן ולא שלוחן ודברו אליו מלמד שמשיאין לו עצה הוגנת לו שאם היה הוא ילד והיא זקנה הוא זקן והיא ילדה אומרין לו מה לך אצל ילדה מה לך אצל זקנה כלך אצל שכמותך ואל תשים קטטה בביתך לא צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דאפשר ליה</span> א``ה אפילו טובא נמי עצה טובה קמ``ל ד' אין טפי לא כי היכי דנמטייה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עונה בחדש</span>:  מי שהיה נשוי וכו':  ונייבם לתרוייהו א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='9'> דברים כה </span> אשר לא יבנה את בית אחיו בית אחד הוא בונה ואין בונה שני בתים ונחלוץ לתרוייהו אמר מר זוטרא בר טוביה אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='10'> דברים כה </span> בית חלוץ הנעל בית אחד הוא חולץ ואין חולץ שני בתים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונייבם לחדא</span> ונחלוץ לחדא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='7'> דברים כה </span> אם לא יחפוץ הא חפץ ייבם כל העולה ליבום עולה לחליצה כל שאין עולה לייבום אין עולה לחליצה ועוד שלא יאמרו בית מקצתו בנוי ומקצתו חלוץ ויאמרו אי דמייבם והדר חליץ הכי נמי אלא [דלמא] חליץ והדר מייבם וקם ליה בלא יבנה ואימא כי איכא חדא תתקיים מצות יבום כי איכא תרתי לא תתקיים מצות יבום א``כ צרת ערוה דאסר רחמנא למה לי השתא ב' בעלמא אמרת לאו בני חליצה ויבום נינהו צרת ערוה מיבעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלמה לא</span> אצטריך סד``א ערוה אבראי קיימא ותתייבם צרתה קמ``ל דאסירא אלא יבמתו יבמתו ריבה:  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>היתה אחת כשרה</span>:  אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כאן שנה רבי</span> לא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מד,א משנה
pgu: מד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>המחזיר גרושתו</span> והנושא חלוצתו והנושא קרובת חלוצתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יוציא והולד ממזר</span> דברי ר``ע וחכ``א אין הולד ממזר ומודים בנושא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קרובת גרושתו</span> שהולד ממזר


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מד,א גמרא
pgu: מד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  וסבר ר' עקיבא הנושא קרובת חלוצתו הולד ממזר והאמר ריש לקיש <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כאן שנה רבי</span> אחות גרושה מדברי תורה אחות חלוצה מדברי סופרים תני <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קרובת גרושתו</span> הכי נמי מסתברא דקתני סיפא ומודים בנושא קרובת גרושתו שהולד ממזר אי אמרת בשלמא איירי בה היינו דקתני ומודים אלא אי אמרת לא איירי בה מאי ומודים ודלמא הא קא משמע לן דיש ממזר מחייבי כריתות הא קתני לה לקמן איזהו ממזר כל שאר בשר שהוא בלא יבא דברי ר``ע ר``ש התימני אומר כל שחייבין עליו כרת בידי שמים והלכה כדבריו ודלמא קסתים לן תנא כר``ש התימני א``כ ליתני שאר חייבי כריתות קרובת גרושתו למה לי אלא ש``מ איירי בה [ודלמא] לעולם לא איירי בה ואיידי דתנא מחזיר גרושתו ונושא חלוצתו וקרובת חלוצתו תני נמי קרובת גרושתו אלא קרובת חלוצתו לרבי עקיבא הוי ממזר אמר ר' חייא בר אבא א``ר יוחנן היינו טעמא דר``ע דאמר קרא בית חלוץ הנעל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>הכתוב קראו ביתו</span> אמר רב יוסף אמר ר``ש ב``ר הכל מודים במחזיר גרושת


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מד,ב גמרא
pgu: מד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שהולד פגום</span> לכהונה מאן הכל מודים שמעון התימני דאע``ג דאמר שמעון התימני אין ממזר מחייבי לאוין נהי דממזר לא הוי פגום מיהא הוי מק``ו מאלמנה ומה אלמנה לכ``ג שאין איסורה שוה בכל בנה פגום זו שאיסורה שוה בכל אינו דין שבנה פגום איכא למיפרך מה לאלמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שכן היא עצמה מתחללת</span> ועוד היא תועבה כתיב ואין בניה תועבין ועוד תניא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>המחזיר גרושתו</span> והנושא חלוצתו והנושא קרובת חלוצתו ר``ע אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אין לו בה קדושין</span> ואינה צריכה הימנו גט <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>והיא פסולה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>וולדה פסול</span> וכופין אותו להוציא וחכ``א יש לו בה קדושין וצריכה הימנו גט והיא כשרה וולדה כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>למאן</span> לאו לכהונה לא לקהל אי הכי היא כשרה למאן אילימא לקהל פשיטא משום דזניא אפסלה לקהל אלא לאו לכהונה ומדהיא לכהונה ולדה נמי לכהונה מידי איריא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הא כדאיתא והא כדאיתא</span> הכי נמי מסתברא דקתני רישא היא פסולה וולדה פסול היא פסולה למאן אילימא לקהל משום דזניא אפסלה ליה לקהל אלא לאו לכהונה וולדה פסול למאן אילימא לכהונה הא לקהל כשר האמר רבי עקיבא הולד ממזר אלא פשיטא לקהל ומדרישא הא כדאיתא והא כדאיתא סיפא נמי הא כדאיתא והא כדאיתא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>והיא תועבה</span> נמי היא תועבה ואין צרתה תועבה אבל בניה תועבין אלא אלמנה קשיא מה לאלמנה שכן היא עצמה מתחללת אלא אי אתמר הכי אתמר אמר רב יוסף אמר ר' שמעון ברבי הכל מודים בבא על חייבי כריתות שהולד פגום מאן הכל מודים רבי יהושע דאע``ג דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ר' יהושע</span> אין ממזר מחייבי כריתות נהי דממזר לא הוי פגום מיהא הוי מק``ו מאלמנה ומה אלמנה לכ``ג שאין איסורה שוה בכל בנה פגום זו שאיסורה שוה בכל אינו דין שבנה פגום וכ``ת מה לאלמנה שכן היא עצמה מתחללת הכא נמי כיון שבעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עשאה זונה</span> אמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן הכל מודים בעבד <ועובד כוכבים> {וגוי} הבא על בת ישראל שהולד ממזר מאן הכל מודים שמעון התימני דאע``ג דאמר שמעון התימני אין ממזר מחייבי לאוין ה``


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מה,א גמרא
pgu: מה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ<span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חייבי לאוין דתפסי בהו קדושין</span> אבל הכא <עובד כוכבים> {גוי} ועבד כיון דלא תפסי בהו קדושין כחייבי כריתות דמי מיתיבי <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר רבי שמעון בן יהודה אומר אין ממזר אלא ממי שאיסורו איסור ערוה וענוש כרת אלא אמר רב יוסף מאן הכל מודים רבי אף על גב דרבי אומר אין הדברים הללו אמורים אלא לדברי ר``ע שהיה עושה חלוצה כערוה וליה לא סבירא ליה <בעובד כוכבים> {בגוי} ועבד מודה דכי אתא רב דימי אמר רב יצחק בר אבודימי משום רבינו <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר רבי אחא שר הבירה ור' תנחום בריה דרבי חייא איש כפר עכו פרוק הנהו שבוייתא דאתו מארמון לטבריא הוה חדא דאעברא <מעובד כוכבים> {מגוי} ואתו לקמיה דר' אמי אמר להו ר' יוחנן ור' אלעזר ור' חנינא דאמרי <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר אמר רב יוסף רבותא למחשב גברי הא רב ושמואל בבבל ורבי יהושע בן לוי ובר קפרא בארץ ישראל ואמרי לה חלופי בר קפרא ועיילי זקני דרום דאמרי <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד כשר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלא אמר רב יוסף רבי היא</span> דכי אתא רב דימי אמר רבי יצחק בר אבודימי משום רבינו אמרו <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר רבי יהושע בן לוי אומר הולד מקולקל למאן אילימא לקהל הא אמר רבי יהושע הולד כשר אלא לכהונה דכולהו אמוראי דמכשרי מודו שהולד פגום לכהונה מק``ו מאלמנה מה אלמנה לכהן גדול שאין איסורה שוה בכל בנה פגום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>זו שאיסורה שוה בכל</span> אינו דין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שבנה פגום</span> מה לאלמנה לכהן גדול שכן היא עצמה מתחללת הכא נמי כיון שנבעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>פסלה</span> דאמר רבי יוחנן משום רבי שמעון מנין <לעובד כוכבים> {לגוי} ועבד הבא על הכהנת ועל הלויה ועל הישראלית <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שפסלוה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 12, 13'> ויקרא כב </span> ובת כהן כי תהיה אלמנה וגרושה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מי שיש לו אלמנות וגירושין בה</span> יצאו <עובד כוכבים> {גוי} ועבד שאין להם אלמנות וגירושין בה אמר ליה אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאי חזית דסמכת אדרב דימי</span> סמוך אדרבין דכי אתא רבין אמר רבי נתן ורבי יהודה הנשיא מורים בה להיתירא ומאן רבי יהודה הנשיא רבי ואף רב מורה בה היתירא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דההוא דאתא</span> לקמיה דרב אמר ליה <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל מהו אמר לו הולד כשר אמר ליה הב לי ברתך לא יהיבנא לך אמר שימי בר חייא לרב אמרי אינשי גמלא במדי אקבא רקדא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הא קבא והא גמלא והא מדי</span> ולא רקדא א``ל אי ניהוי כיהושע בן נון לא יהיבנא ליה ברתי א``ל אי הוה כיהושע בן נון אי מר לא יהיב ליה אחריני יהבי ליה האי אי מר לא יהיב ליה אחריני לא יהבי ליה לא הוה קאזיל מקמיה יהיב ביה עיניה ושכיב ואף רב מתנה מורה בה להיתירא ואף רב יהודה מורה בה להיתירא דכי אתא לקמיה דרב יהודה א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זיל איטמר</span> או נסיב <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בת מינך</span> וכי אתא לקמיה דרבא א``ל או <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>גלי</span> או נסיב בת מינך שלחו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>בני בי מיכסי</span> לרבה מי שחציו עבד וחציו בן חורין הבא על בת ישראל מהו א``ל השתא עבד כולו אמרי' כשר חציו מיבעיא אמר רב יוסף מרא דשמעת


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מה,ב גמרא
pgu: מה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מנו רב יהודה</span> והא אמר רב יהודה מי שחציו עבד וחציו בן חורין הבא על בת ישראל אותו ולד אין לו תקנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כי איתמר</span> דרב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>כגון דקדיש</span> בת ישראל דנמצא צד עבדות שבו משתמש באשת איש והאמרי נהרדעי משמיה דרבי יעקב לדברי הפוסל פוסל אפילו בפנויה לדברי המכשיר מכשיר אפי' באשת איש ושניהם לא למדוה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אלא מאשת אב</span> מאן דפסיל סבר מה אשת אב דלא תפסי בה קדושין [הולד ממזר] אף כל דלא תפסי בה קדושין הולד ממזר ומאן דמכשר סבר מה אשת אב דלדידיה לא תפסי בה קדושין לאחריני תפסי בה קדושין לאפוקי <עובד כוכבים> {גוי} ועבד דלא תפסי בהו קדושין כלל אלא כי איתמר דרב יהודה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כגון שבא על אשת איש</span> ונמצא צד חירות שבו משתמש באשת איש אמר רבינא אמר לי רב גזא איקלע ר' יוסי בר אבין לאתרין והוה עובדא בפנויה ואכשר באשת איש ופסיל א``ר ששת לדידי אמר לי רב גזא לא ר' יוסי בר אבין הוה אלא רבי יוסי ברבי זבידא הוה ואכשר בין בפנויה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בין באשת איש</span> א``ל רב אחא בריה דרבה לרבינא איקלע אמימר לאתרין ואכשר בין בפנויה בין באשת איש והלכתא <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד כשר בין בפנויה בין באשת איש רבא אכשריה ל<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>רב מרי בר רחל</span> ומנייה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בפורסי דבבל</span> ואע``ג דאמר מר<span class='tlm-sfr' data-chp='0517' data-rgl='15'> דברים יז </span> שום תשים עליך מלך כל משימות שאתה משים אל יהו אלא מקרב אחיך האי כיון דאמו מישראל מקרב אחיך קרינן ביה עבדיה דרבי חייא בר אמי אטבלה לההיא <עובדת כוכבים> {גויה} לשם אנתתא אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יכילנא לאכשורי בה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ובברתה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>בה כדרב אסי</span> דאמר רב אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מי לא טבלה לנדותה</span> בברתה <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד כשר ההוא דהוו קרו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בר ארמייתא</span> אמר רב אסי מי לא טבלה לנדותה ההוא דהוו קרו ליה בר ארמאה אמר ריב``ל מי לא טבל לקריו אמר רב חמא בר גוריא אמר רב הלוקח עבד מן <העובד כוכבים> {הגוי} וקדם וטבל לשם בן חורין קנה עצמו בן חורין מאי טעמ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מו,א גמרא
pgu: מו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <עובד כוכבים> {גוי} גופא לא קני ליה מאי דקני ליה הוא דמקני ליה לישראל וכיון דקדם וטבל לשם בן חורין אפקעיה לשעבודיה כדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>הקדש חמץ <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ושחרור</span></span> מפקיעין מידי שעבוד מתיב רב חסדא מעשה בבלוריא הגיורת שקדמו עבדיה וטבלו לפניה ובא מעשה לפני חכמים ואמרו קנו עצמן בני חורין לפניה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאחריה לא</span> אמר רבא לפניה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בין בסתם</span> בין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>במפורש</span> לאחריה במפורש אין בסתם לא אמר רב אויא לא שנו אלא בלוקח מן <העובד כוכבים> {הגוי} אבל <עובד כוכבים> {גוי} גופיה קני דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='45'> ויקרא כה </span> וגם מבני התושבים הגרים עמכם מהם תקנו אתם קונים מהם ולא הם קונים מכם ולא הם קונים זה מזה ולא הם קונים מכם למאי אילימא למעשה ידיו אטו <עובד כוכבים> {גוי} לא קני ליה לישראל למעשה ידיו והכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='47'> ויקרא כה </span> או לעקר משפחת גר ואמר מר משפחת גר זה <העובד כוכבים> {הגוי} אלא לאו לגופיה וקאמר רחמנא אתם קונין מהם אפילו גופיה פריך רב אחא <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אימא בכספא ובטבילה</span> קשיא אמר שמואל וצריך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לתקפו במים</span> כי האי דמנימין עבדיה דרב אשי בעא לאטבולי מסריה ניהלייהו לרבינא ולרב אחא ברי' דרבא אמר להו חזו דמינייכו קבעית ליה רמו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ארויסא</span> בצואריה ארפו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וצמצמו</span> ליה ארפו ליה כי היכי דלא להוי חציצה צמצמו ליה כי היכי דלא לקדים ולימא להו לשם בן חורין אני טובל בהדי דדלי רישיה ממיא אנחו ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>זולטא דטינא</span> ארישיה ואמרו ליה זיל אמטי לבי מרך א``ל רב פפא לרבא חזי מר הני דבי פפא בר אבא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דיהבי זוזי לאינשי לכרגייהו</span> ומשעבדי בהו כי נפקי צריכי גיטא דחירותא או לא א``ל איכו שכיבי לא אמרי לכו הא מילתא הכי א``ר ששת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מוהרקייהו דהני</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ב<span class='tlm-rsh' data-nro='20'>טפסא</span> דמלכא</span> מנח ומלכא אמר מאן דלא יהיב כרגא משתעבד למאן דיהיב כרגא ר' חייא בר אבא איקלע לגבלא חזא בנות ישראל דמעברן מגרים שמלו ולא טבלו וחזא חמרא דישראל דמזגי <עובדי כוכבים> {גוים} ושתו ישראל וחזא תורמוסין דשלקי <עובדי כוכבים> {גוים} ואכלי ישראל ולא אמר להו ולא מידי אתא לקמיה דר' יוחנן א``ל צא והכרז על בניהם שהם ממזרים <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ועל יינם משום יין נסך</span> ועל תורמוסן משום בישולי <עובדי כוכבים> {גוים} לפי שאינן בני תורה על בניהן שהם ממזרים ר' יוחנן לטעמיה דאמר ר' חייא בר אבא אמר ר' יוחנן לעולם אין גר עד שימול ויטבול וכיון דלא טביל <עובד כוכבים> {גוי} הוא ואמר רבה בר בר חנה א``ר יוחנן <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר ועל יינם משום יין נסך משום לך לך אמרין נזירא סחור סחור לכרמא לא תקרב ועל תורמוסן משום בשולי <עובדי כוכבים> {גוים} לפי שאינן בני תורה הא בני תורה שרי והאמר רב שמואל בר רב יצחק משמי' דרב כל הנאכל כמות שהוא חי אין בו משום בשולי <עובדי כוכבים> {גוים} והא תורמוס אינו נאכל כמות שהוא חי ויש בו משום בשולי <עובדי כוכבים> {גוים} ר' יוחנן כאידך לישנא סבירא ליה דאמר רב שמואל בר רב יצחק משמי' דרב כל שאין עולה על שולחן מלכים לאכול בו את הפת אין בו משום בשולי <עובדי כוכבים> {גוים} וטעמא דאינן בני תורה הא בני תורה שרי ת``ר גר שמל ולא טבל ר``א אומר הרי זה גר שכן מצינו <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>באבותינו שמלו</span> ולא טבלו טבל ולא מל ר' יהושע אומר הרי זה גר שכן מצינו <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>באמהות</span> שטבלו ולא מלו וחכמים אומרים טבל ולא מל מל ולא טבל אין גר עד שימול ויטבול ורבי יהושע נמי נילף מאבות ור``א נמי נילף מאמהות וכי תימא אין דנין אפשר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'><span class='tlm-rsh' data-nro='30'>משאי אפשר</span></span> והתניא ר``א אומר מנין לפסח דורות שאין בא <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>אלא מן החולין</span> נאמר פסח במצרים ונאמר פסח בדורות מה פסח האמור במצרים <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אין בא אלא מן החולין</span> אף פסח האמור לדורות אין בא אלא מן החולין א``ל ר' עקיבא וכי דנין אפשר משאי אפשר א``ל אע``פ שאי אפשר ראיה גדולה היא ונלמד הימנה אל


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מו,ב גמרא
pgu: מו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  בטבל ולא מל כולי עלמא לא פליגי דמהני כי פליגי במל ולא טבל רבי אליעזר יליף מאבות ורבי יהושע באבות נמי טבילה הוה מנא ליה אילימא מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0219' data-rgl='10'> שמות יט </span> לך אל העם וקדשתם היום ומחר וכבסו שמלותם ומה במקום שאין טעון כבוס טעון טבילה מקום שטעון כבוס אינו דין שטעון טבילה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דלמא נקיות בעלמא</span> אלא מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0224' data-rgl='8'> שמות כד </span> ויקח משה את הדם <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ויזרוק על העם</span> וגמירי דאין הזאה בלא טבילה ורבי יהושע טבילה באמהות מנלן סברא הוא דאם כן במה נכנסו תחת כנפי השכינה א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן לעולם אינו גר עד שימול ויטבול פשיטא יחיד ורבים הלכה כרבים מאן חכמים רבי יוסי דתניא הרי שבא ואמר מלתי ולא טבלתי מטבילין אותו <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ומה בכך</span> דברי ר' יהודה רבי יוסי אומר אין מטבילין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לפיכך</span> מטבילין גר בשבת דברי ר' יהודה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ר' יוסי אומר אין מטבילין</span> אמר מר לפיכך מטבילין גר בשבת פשיטא כיון דא``ר יהודה בחדא סגיא היכא דמל לפנינו מטבילין מאי לפיכך מהו דתימא לרבי יהודה טבילה עיקר וטבילה בשבת לא דקא מתקן גברא קמ``ל דר' יהודה או הא או הא בעי ר' יוסי אומר אין מטבילין פשיטא דכיון דאמר רבי יוסי תרתי בעינן תקוני גברא בשבת לא מתקנינן מהו דתימא לר' יוסי מילה עיקר והתם הוא דלא הואי מילה בפנינו אבל היכא דהויא מילה בפנינו אימא ליטבל זה בשבתא קמ``ל דרבי יוסי תרתי בעי אמר רבה עובדא הוה בי רבי חייא בר רבי ורב יוסף מתני רבי אושעיא בר רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורב ספרא מתני</span> ר' אושעיא בר' חייא דאתא לקמיה גר שמל ולא טבל א``ל שהי כאן עד למחר ונטבלינך ש``מ תלת ש``מ גר צריך שלשה וש``מ אינו גר עד שימול ויטבול וש``מ אין מטבילין גר בלילה ונימא ש``מ נמי בעינן מומחין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דלמא דאיקלעו</span> אמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן גר צריך ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>משפט כתיב ביה</span> ת``ר מי שבא ואמר גר אני יכול נקבלנו ת``ל אתך במוחזק לך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בא ועדיו עמו מנין</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='33'> ויקרא יט </span> וכי יגור אתך גר בארצכ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מז,א גמרא
pgu: מז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אין לי אלא בארץ בח``ל מנין תלמוד לומר אתך <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בכל מקום שאתך</span> אם כן מה ת``ל בארץ בארץ <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>צריך להביא ראיה</span> בח``ל אין צריך להביא ראיה דברי ר' יהודה וחכמים אומרים בין בארץ בין בחוצה לארץ צריך להביא ראיה בא הוא ועדיו עמו קרא למה לי אמר רב ששת דאמרי שמענו שנתגייר בב``ד של פלוני סד``א לא ליהמנייהו קמ``ל בארץ אין לי אלא בארץ בח``ל מנין ת``ל אתך בכל מקום שאתך והא אפיקתיה חדא מאתך וחדא מעמך וחכ``א בין בארץ בין בח``ל צריך להביא ראיה ואלא הא כתיב בארץ ההוא מיבעי ליה דאפילו בארץ מקבלים גרים דסד``א משום טיבותא דארץ ישראל קמגיירי והשתא נמי דליכא טיבותא איכא לקט שכחה ופאה ומעשר עני קמ``ל א``ר חייא בר אבא אמר ר' יוחנן הלכה בין בארץ בין בח``ל צריך להביא ראיה פשיטא יחיד ורבים הלכה כרבים מהו דתימא מסתבר טעמא דרבי יהודה דקמסייעי ליה קראי קמ``ל ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0501' data-rgl='16'> דברים א </span> ושפטתם צדק בין איש ובין אחיו ובין גרו מכאן א``ר יהודה גר שנתגייר בב``ד הרי זה גר בינו לבין עצמו אינו גר מעשה באחד שבא לפני רבי יהודה ואמר לו נתגיירתי ביני לבין עצמי א``ל רבי יהודה יש לך עדים אמר ליה לאו יש לך בנים א``ל הן א``ל נאמן אתה לפסול את עצמך ואי אתה נאמן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לפסול את בניך</span> [ומי] א``ר יהודה אבנים לא מהימן והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='17'> דברים כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>יכיר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יכירנו לאחרים</span> מכאן א``ר יהודה נאמן אדם לומר זה בני בכור וכשם שנאמן לומר זה בני בכור כך נאמן לומר בני זה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בן גרושה הוא</span> או בן חלוצה הוא וחכ``א אינו נאמן א``ר נחמן בר יצחק ה``ק ליה לדבריך <עובד כוכבים> {גוי} אתה ואין עדות <לעובד כוכבים> {לגוי} רבינא אמר הכי קאמר ליה יש לך בנים הן יש לך בני בנים הן א``ל נאמן אתה לפסול בניך ואי אתה נאמן לפסול בני בניך תניא נמי הכי ר' יהודה אומר נאמן אדם לומר על בנו קטן ואין נאמן על בנו גדול ואמר ר' חייא בר אבא א``ר יוחנן לא קטן קטן ממש ולא גדול גדול ממש אלא קטן ויש לו בנים זהו גדול גדול ואין לו בנים זהו קטן והלכתא כוותיה דרב נחמן בר יצחק והתניא כוותיה דרבינא ההוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לענין יכיר</span> איתמר תנו רבנן גר שבא להתגייר בזמן הזה אומרים לו מה ראית שבאת להתגייר אי אתה יודע שישראל בזמן הזה דוויים דחופים סחופים ומטורפין ויסורין באין עליהם אם אומר יודע אני <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ואיני כדאי</span> מקבלין אותו מיד ומודיעין אותו מקצת מצות קלות ומקצת מצות חמורות ומודיעין אותו עון לקט שכחה ופאה ומעשר עני ומודיעין אותו ענשן של מצות אומרים לו הוי יודע שעד שלא באת למדה זו אכלת חלב אי אתה ענוש כרת חללת שבת אי אתה ענוש סקילה ועכשיו אכלת חלב ענוש כרת חללת שבת ענוש סקילה וכשם שמודיעין אותו ענשן של מצות כך מודיעין אותו מתן שכרן אומרים לו הוי יודע שהעולם הבא אינו עשוי אלא לצדיקים וישראל בזמן הזה אינם יכולים לקב


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מז,ב גמרא
pgu: מז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  לא רוב טובה ולא רוב פורענות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ואין מרבין עליו</span> ואין מדקדקין עליו קיבל מלין אותו מיד נשתיירו בו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ציצין</span> המעכבין את המילה חוזרים ומלין אותו שניה נתרפא מטבילין אותו מיד ושני ת``ח עומדים על גביו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומודיעין אותו מקצת מצות</span> קלות ומקצת מצות חמורות טבל ועלה הרי הוא כישראל לכל דבריו אשה נשים מושיבות אותה במים עד צוארה ושני ת``ח עומדים לה מבחוץ ומודיעין אותה מקצת מצות קלות ומקצת מצות חמורות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחד גר ואחד עבד משוחרר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ובמקום שנדה טובלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שם גר ועבד משוחרר טובלין</span> וכל דבר שחוצץ בטבילה חוצץ בגר ובעבד משוחרר ובנדה אמר מר גר שבא להתגייר אומרים לו מה ראית שבאת להתגייר ומודיעים אותו מקצת מצות קלות ומקצת מצות חמורות מ``ט <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>דאי פריש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נפרוש</span> דא``ר חלבו קשים גרים לישראל כספחת דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1014' data-rgl='1'> ישעיהו יד </span> ונלוה הגר עליהם ונספחו על בית יעקב:  ומודיעים אותו עון לקט שכחה ופאה ומעשר עני:  מ``ט א``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן בן נח נהרג על פחות משוה פרוטה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ולא ניתן להשבון</span> <ומודיעים אותו עון שכחה ופאה>:  ואין מרבים עליו ואין מדקדקים עליו:  אמר רבי אלעזר מאי קראה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='18'> רות א </span> ותרא כי מתאמצת היא ללכת אתה ותחדל לדבר אליה אמרה לה אסיר לן תחום שבת<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl=''> רות א </span> באשר תלכי אלך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אסיר לן יחוד</span><span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='16'> רות א </span> באשר תליני אלין מפקדינן שש מאות וי``ג מצות<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='16'> רות א </span> עמך עמי אסיר לן <עבודת כוכבים> {עבודה זרה}<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='16'> רות א </span> ואלהיך אלהי ארבע מיתות נמסרו לב``ד<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='17'> רות א </span> באשר תמותי אמות <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ב' קברים</span> נמסרו לב``ד<span class='tlm-sfr' data-chp='2901' data-rgl='17'> רות א </span> ושם אקבר מיד ותרא כי מתאמצת היא וגו':  קיבל מלין אותו מיד:  מ``ט שהויי מצוה לא משהינן:  נשתיירו בו ציצין המעכבין המילה וכו':  כדתנן אלו הן ציצין המעכבין המילה בשר החופה את רוב ה<span class='tlm-rsh' data-nro='16'>עטרה</span> ואינו אוכל בתרומה וא``ר ירמיה בר אבא אמר רב בשר החופה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>רוב גובהה</span> של עטרה:  נתרפא מטבילין אותו מיד:  נתרפא אין לא נתרפא לא מאי טעמא משום דמיא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מרזו מכה</span>:  ושני ת``ח עומדים על גביו:  והא א``ר חייא א``ר יוחנן גר צריך שלשה הא א``ר יוחנן לתנא תני שלשה:  טבל ועלה הרי הוא כישראל לכל דבריו:  למאי הלכתא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דאי הדר ביה</span> ומקדש בת ישראל ישראל מומר קרינא ביה וקידושיו קידושין:  אחד גר ואחד עבד משוחרר:  קסלקא דעתך לקבל עליו עול מצות ורמינהו במה דברים אמורים בגר אבל בעבד משוחרר אין צריך לקבל אמר רב ששת לא קשיא הא ר``ש בן אלעזר הא רבנן דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='13'> דברים כא </span> ובכתה את אביה ואת אמה וגו' בד``א <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>שלא קבלה עליה</span> אבל קבלה עליה מטבילה ומותר בה מיד ר``ש בן אלעזר אומר אע``פ שלא קבלה עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>כופה ומטבילה לשם שפחות</span> וחוזר ומטבילה לשם שחרור ומשחרר


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מח,א גמרא
pgu: מח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ומותר בה מיד</span> אמר רבא מאי טעמא דרבי שמעון בן אלעזר דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='44'> שמות יב </span> כל עבד איש מקנת כסף <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עבד איש ולא עבד אשה</span> אלא עבד איש אתה מל בעל כרחו ואי אתה מל בן איש בעל כרחו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ורבנן</span> אמר עולא כשם שאי אתה מל בן איש בעל כרחו כך אי אתה מל עבד איש בעל כרחו ואלא הכתיב כל עבד איש ההוא מיבעי ליה לכדשמואל דאמר שמואל המפקיר עבדו יצא לחירות ואין צריך גט שחרור שנאמר כל עבד איש מקנת כסף עבד איש ולא עבד אשה אלא עבד שיש לו רשות לרבו עליו קרוי עבד ושאין רשות לרבו עליו אין קרוי עבד מתקיף לה רב פפא אימור דשמעת להו לרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ביפת תואר</span> דלא שייכא במצות <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אבל עבד</span> דשייך במצות הכי נמי דאפי' רבנן מודו דתניא אחד גר ואחד לוקח עבד מן <העובד כוכבים> {הגוי} צריך לקבל הא לוקח מישראל אין צריך לקבל מני אי רבי שמעון בן אלעזר האמר לוקח מן <העובד כוכבים> {הגוי} נמי אין צריך לקבל אלא לאו רבנן וש``מ דלוקח מן <העובד כוכבים> {הגוי} צריך לקבל אבל לוקח מישראל אין צריך לקבל ואלא קשיא אחד גר ואחד עבד משוחרר כי תניא ההיא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>לענין טבילה תניא</span> תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='12'> דברים כא </span> וגלחה את ראשה ועשתה את צפרניה רבי אליעזר אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>תקוץ</span> רבי עקיבא אומר תגדיל אמר רבי אליעזר נאמרה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>עשיה בראש</span> ונאמרה עשיה בצפרנים מה להלן העברה אף כאן העברה רבי עקיבא אומר נאמר עשיה בראש ונאמר עשיה בצפרנים מה להלן ניוול אף כאן ניוול וראיה לדברי רבי אליעזר<span class='tlm-sfr' data-chp='08b19' data-rgl='25'> שמואל ב יט </span> ומפיבושת בן שאול ירד לקראת המלך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא עשה רגליו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולא עשה שפמו</span> מאי עשיה העברה ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0521' data-rgl='13'> דברים כא </span> ובכתה את אביה ואת אמ


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מח,ב גמרא
pgu: מח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ר' אליעזר אומר אביה אביה ממש אמה אמה ממש ר``ע אומר אביה ואמה זו <עבודת כוכבים> {עבודה זרה} וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1102' data-rgl='27'> ירמיהו ב </span> אומרים לעץ אבי אתה וגו' ירח ימים ירח שלשים יום ר``ש בן אלעזר אומר תשעים יום ירח שלשים ימים שלשים ואחר כן שלשים מתקיף לה רבינא אימא ירח שלשים ימים שלשים ואחר כן <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כי הני</span> קשיא ת``ר מקיימין עבדים שאינם מלין דברי רבי ישמעאל רבי עקיבא אומר אין מקיימין אמר ליה ר' ישמעאל הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='12'> שמות כג </span> וינפש בן אמתך א``ל בלוקח עבד בין השמשות ולא הספיק למולו הכתוב מדבר דכ``ע מיהת וינפש בן אמתך בעבד ערל כתיב מאי משמע דתניא וינפש בן אמתך בעבד ערל הכתוב מדבר אתה אומר בעבד ערל או אינו אלא בעבד מהול כשהוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0505' data-rgl='13'> דברים ה </span> למען ינוח עבדך ואמתך כמוך הרי עבד מהול אמור הא מה אני מקיים וינפש בן אמתך בעבד ערל והגר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גר תושב</span> אתה אומר זה גר תושב או אינו אלא גר צדק כשהוא אומר וגרך אשר בשעריך הרי גר צדק אמור הא מה אני מקיים והגר זה גר תושב אמר רבי יהושע בן לוי הלוקח עבד מן <העובד כוכבים> {הגוי} ולא רצה למול מגלגל עמו עד י``ב חדש לא מל חוזר ומוכרו <לעובדי כוכבים> {לגוים} אמרוה רבנן קמיה דרב פפא כמאן דלא כר' עקיבא דאי ר``ע <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>האמר אין מקיימין</span> אמר להו רב פפא אפילו תימא ר' עקיבא הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>היכא דלא פסקא למילתיה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אבל היכא דפסקא למילתיה</span> פסקא אמר רב כהנא אמריתא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לשמעתא</span> קמיה דרב זביד מנהרדעא אמר לי אי הכי כי אמר ליה ר``ע בלוקח עבד בין השמשות <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לישני ליה הא</span> חדא מתרי טעמי קאמר שלח רבין משמיה דרבי אילעאי וכל רבותי אמרו לי משמו איזהו עבד ערל שמותר לקיימו זה שלקחו רבו על מנת שלא למולו אמרוה רבנן קמיה דרב פפא כמאן דלא כרבי עקיבא דאי ר``ע האמר אין מקיימין אמר להו רב פפא אפילו תימא רבי עקיבא ה``מ היכא דלא אתני בהדיה אבל היכא דאתני אתני אמר רב כהנא אמריתא לשמעתא קמיה דרב זביד מנהרדעא וא``ל אי הכי כי קאמר ליה רבי עקיבא בלוקח עבד בין השמשות ולא הספיק למולו לישני ליה הא וליטעמיך לישני ליה הך אלא חד מתרי ותלת טעמי קאמר יתיב רבי חנינא בר פפי ורבי אמי ור' יצחק נפחא אקילעא דרבי יצחק נפחא ויתבי וקאמרי עיר אחת היתה בארץ ישראל ולא רצו עבדיה למול וגלגלו עמהם עד שנים עשר חדש וחזרו ומכרום <לעובדי כוכבים> {לגוים} כמאן כי האי תנא דתניא הלוקח עבד מן <העובד כוכבים> {הגוי} ולא רצה למול מגלגל עמו עד שנים עשר חדש לא מל חוזר ומוכרו <לעובדי כוכבים> {לגוים} ר' שמעון בן אלעזר אומר אין משהין אותו בארץ ישראל מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הפסד טהרות</span> ובעיר הסמוכה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>לספר</span> אין משהין אותו כל עיקר שמא ישמע דבר וילך ויאמר לחברו <עובד כוכבים> {גוי} תניא רבי חנניא בנו של רבן גמליאל אומר מפני מה גרים בזמן הזה מעונין ויסורין באין עליהן מפני שלא קיימו שבע מצות בני נח רבי יוסי אומר גר שנתגייר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>כקטן שנולד</span> דמי אלא מפני מה מעונין לפי שאין בקיאין בדקדוקי מצות כישראל אבא חנן אומר משום ר' אלעזר לפי שאין עושין מאהבה אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מיראה</span> אחרים אומרים מפני ששהו עצמם להכנס תחת כנפי השכינה אמר ר' אבהו ואיתימא ר' חנינא מאי קראה<span class='tlm-sfr' data-chp='2902' data-rgl='12'> רות ב </span> ישלם ה' פעלך ותהי משכורתך שלמה מעם ה' אלהי ישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אשר באת</span> לחסות וגומר


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מט,א משנה
pgu: מט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  איזהו ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>כל שאר בשר שהוא בלא יבא</span> דברי ר``ע שמעון התימני אומר כל שחייבים עליו כרת בידי שמים והלכה כדבריו ורבי יהושע אומר כל שחייבין עליו מיתת בית דין אמר רבי שמעון בן עזאי מצאתי מגלת יוחסין בירושלים וכתוב בה איש פלוני ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאשת איש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>לקיים דברי רבי יהושע</span> אשתו שמתה מותר באחותה גרשה ומתה מותר באחותה נשאת לאחר ומתה מותר באחותה יבמתו שמתה מותר באחותה חלץ לה ומתה מותר באחותה נשאת לאחר ומתה מותר באחותה


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מט,א גמרא
pgu: מט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דרבי עקיבא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='1'> דברים כג </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא יקח</span> איש את אשת אביו ולא יגלה כנף אביו כנף שראה אביו לא יגלה וסבר לה כר' יהודה דאמר באנוסת אביו הכתוב מדבר דהויא לה חייבי לאוין וסמיך ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='3'> דברים כג </span> לא יבא ממזר בקהל ה' אלמא מהני הוי ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולרבי סימאי</span> דמרבה שאר חייבי לאוין דלאו דשאר ולרבי ישבב דמרבה אפילו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חייבי עשה</span> נפקא להו מולא ושמעון התימני <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סבר לה כרבנן</span> דאמרי בשומרת יבם של אביו הכתוב מדבר דהויא לה חייבי כריתות וסמיך ליה לא יבא ממזר אלמא מחייבי כריתות הוי ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ורבי יהושע לכתוב רחמנא לא יגלה</span> לא יקח <ולא יגלה> למה לי אלא לאו הכי קאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מלא יקח עד לא יגלה</span> הוי ממזר טפי לא הוי ממזר אמר אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>הכל מודים</span> בבא על הנד


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף מט,ב גמרא
pgu: מט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ועל הסוטה שאין הולד ממזר נדה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דהא תפסי בה קידושין</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0315' data-rgl='24'> ויקרא טו </span> ותהי נדתה עליו אפי' בשעת נדתה תפסי בה קידושין סוטה נמי דהא תפסי בה קידושין תניא נמי הכי הכל מודים בבא על הנדה ועל הסוטה ועל <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>שומרת יבם</span> שאין הולד ממזר ואביי שומרת יבם מספקא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי כרב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי כשמואל</span>:  א``ר שמעון בן עזאי כו':  תני שמעון בן עזאי אומר מצאתי מגלת יוחסין בירושלים וכתוב בה איש פלוני ממזר מאשת איש וכתוב בה משנת ר' אליעזר בן יעקב קב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ונקי</span> וכתוב בה מנשה הרג את ישעיה אמר רבא מידן דייניה וקטליה אמר ליה משה רבך אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0233' data-rgl='20'> שמות לג </span> כי לא יראני האדם וחי ואת אמרת<span class='tlm-sfr' data-chp='1006' data-rgl='1'> ישעיהו ו </span> ואראה את ה' יושב על כסא רם ונשא משה רבך אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0504' data-rgl=''> דברים ד </span> מי כה' אלהינו בכל קראנו אליו ואת אמרת<span class='tlm-sfr' data-chp='1055' data-rgl='6'> ישעיהו נה </span> דרשו ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בהמצאו</span> משה רבך אמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0223' data-rgl='26'> שמות כג </span> את מספר ימיך <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אמלא</span> ואת אמרת<span class='tlm-sfr' data-chp='09b20' data-rgl='6'> מלכים ב כ </span> והוספתי על ימיך חמש עשרה שנה אמר ישעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ידענא ביה</span> דלא מקבל מה דאימא ליה ואי אימא ליה אישוייה מזיד אמר שם איבלע בארזא אתיוה לארזא ונסרוה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כי מטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>להדי פומא</span> נח נפשיה משום דאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1006' data-rgl='5'> ישעיהו ו </span> ובתוך עם טמא שפתים אנכי יושב מכל מקום קשו קראי אהדדי ואראה את ה' כדתניא כל הנביאים נסתכלו באספקלריא שאינה מאירה משה רבינו נסתכל באספקלריא המאירה דרשו ה' בהמצאו הא ביחיד הא בצבור ויחיד אימת אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה אלו עשרה ימים שבין ראש השנה ליום הכפורים את מספר ימיך אמלא תנאי היא דתניא את מספר ימיך אמל


id: 3104
lvr: 31
prk: 04
nru: דף נ,א גמרא
pgu: נ
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שני דורות</span> זכה משלימין לו לא זכה פוחתין לו דברי ר' עקיבא וחכמים אומרים זכה מוסיפים לו לא זכה פוחתין לו אמרו לו לרבי עקיבא הרי הוא אומר והוספתי על ימיך חמש עשרה שנה אמר להם <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>משלו הוסיפו לו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תדע</span> שהרי נביא עומד ומתנבא<span class='tlm-sfr' data-chp='09a13' data-rgl='2'> מלכים א יג </span> הנה בן נולד לבית דוד יאשיהו שמו ועדיין לא נולד מנשה ורבנן מי כתיב מחזקיה לבית דוד כתיב אי מחזקיה נולד אי מאינש אחרינא:  אשתו שמתה וכו' יבמתו שמתה וכו':  אמר רב יוסף כאן שנה רבי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>משנה שאינה צריכה</span>:
<BR


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נ,א משנה
pgu: נ
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רבן גמליאל אומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין גט אחר גט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ולא מאמר אחר מאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ולא בעילה אחר בעילה</span> ולא חליצה אחר חליצה וחכמים אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>יש גט אחר גט</span> ויש מאמר אחר מאמר אבל לא אחר בעילה ולא אחר חליצה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כיצד</span> עשה מאמר ביבמתו ונתן לה גט <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>צריכה הימנו חליצה</span> עשה מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>וחליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>צריכה הימנו גט</span> עשה מאמר ובעל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הרי זו כמצותה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>נתן גט ועשה מאמר</span> צריכה גט וחליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נתן גט ובעל</span> צריכה גט וחליצה נתן גט וחלץ <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אין אחר חליצה כלום</span> חלץ ועשה מאמר נתן גט ובעל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>או בעל ועשה מאמר</span> נתן גט וחלץ אין אחר חליצה כלו


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נ,ב משנה
pgu: נ
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אחת יבמה אחת ליבם אחד ואחת שתי יבמות ליבם אחד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כיצד</span> עשה מאמר בזו ומאמר בזו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>צריכות שני גיטין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וחליצה</span> מאמר בזו וגט לזו צריכה גט וחליצה מאמר בזו ובעל את זו צריכות ב' גיטין וחליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מאמר בזו וחלץ לזו</span> הראשונה צריכה גט גט לזו וגט לזו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>צריכות הימנו חליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גט לזו ובעל את זו צריכה גט וחליצה</span> גט לזו ומאמר בזו צריכה גט וחליצה גט לזו וחלץ לזו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אין אחר חליצה כלום</span> חלץ וחלץ או חלץ ועשה מאמר נתן גט ובעל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>או בעל</span> ובעל <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>או בעל ועשה מאמר</span> נתן גט וחלץ אין אחר חליצה כלום בין יבם אחד לשתי יבמות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בין שני יבמין ליבמה אחת</span> חלץ ועשה מאמר נתן גט ובעל או בעל ועשה מאמר ונתן גט וחלץ אין אחר חליצה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בין בתחלה בין באמצע</span> בין <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בסוף</span> והבעילה בזמן שהיא בתחלה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אין אחריה כלום</span></span> באמצע <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ובסוף</span> יש אחריה כלום רבי נחמיה אומר אחת בעילה ואחת חליצה בין בתחלה בין באמצע בין בסוף אין אחריה כלום


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נ,ב גמרא
pgu: נ
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  עד כאן לא פליגי אלא בגט אחר גט ומאמר אחר מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אבל גט אחד ביבמה</span> [ומאמר אחד ביבמה] מהני מ``ט אמור רבנן גט ביבמה מהני <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>משום דמהני בעלמא</span> דאי אמרת לא מהני <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אמרי</span> גט להוציאה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וחליצה</span> להוציאה ומדגט לא מהני חליצה נמי לא מהני ואתי למיבעל אחר חליצה ומאי טעמא אמור רבנן מאמר ביבמה מהני משום דמהני בעלמא דאי אמרת לא מהני אמרי מאמר לקנות וביאה לקנות ומדמאמר לא מהני ביאה נמי לא מהניא ואתי למיבעל אחר ביאה ומ``ט אמור רבנן ביאה פסולה יש אחריה כלום אמרי <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>אי ביאה אחר הגט היא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>גזירה ביאה אחר הגט משום ביאה אחר חליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ואי ביאה אחר מאמר היא</span> גזירה ביאה אחר מאמר משום ביאה אחר ביאה ומ``ט אמור רבנן האי <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>חליצה פסולה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'><span class='tlm-rsh' data-nro='32'>אין אחריה כלום</span></span> אמרי מאי לגזור נגזור חליצה אחר הגט <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>משום חליצה אחר חליצה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>כל כי הני תחלוץ ותיזיל</span> ליגזור חליצה אחר מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>משום חליצה אחר ביאה</span> אטו חליצה אחר מאמר מי לא בעיא גט למאמרו חליצה אחר ביאה נמי בעיא גט לביאתו אמר רב


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נא,א גמרא
pgu: נא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מ``ט דר``ג דמספקא ליה גט אי דחי אי לא דחי מאמר אי קני אי לא קני גט אי דחי אי לא דחי אי קמא דחי בתרא מאי קעביד אי קמא לא דחי בתרא נמי לא דחי מאמר אי קני אי לא קני אי קמא קני בתרא מאי קעביד ואי קמא לא קני בתרא נמי לא קני איתיביה אביי ומודה ר``ג <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>שיש גט אחר מאמר</span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאמר אחר הגט</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וגט אחר ביאה ומאמר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומאמר אחר ביאה וגט</span> ואי מספקא ליה לר``ג תהוי כביאה דלכתחלה ותקני דהא תנן הבעילה בזמן שהיא בתחלה אין אחריה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אלא</span> אמר אביי לעולם פשיטא ליה לר``ג בגט דדחי ומאמר דקני מיהו אמור רבנן הא יבמה בחד צד מהני בה גט ובחד צד מהני בה מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>גט אחר גט לא דחי דהא דחה ליה קמא</span> ומאמר אחר מאמר לא קני דהא קני ליה קמא גט אחר מאמר ומאמר אחר הגט האי מילתא קא דחי והאי מילתא קא קני <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ורבנן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כל חד וחד</span> תקינו ליה רבנן גט ומאמר ביבמה והאי ביאה פסולה עדיפא ממאמר וגריעא ממאמר עדיפא ממאמר דאילו מאמר אחר מאמר לא מהני ואילו ביאה אחר מאמר מהני וגריעא ממאמר דאילו מאמר אחר הגט קני לכוליה שיורא דגט <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ואילו ביאה אחר הגט לא קניא ליה לכוליה שיורא דגט</span> ת``ר כיצד אר``ג אין גט אחר גט שתי יבמות שנפלו לפני יבם אחד ונתן גט לזו וגט לזו ר``ג אומר חולץ לראשונה ואסור בקרובותיה ומותר בקרובות שניה וחכמים אומרים נתן גט לזו וגט לזו אסור בקרובות שתיהן וחליצה לאחת מהן וכן אתה אומר בשני יבמים ויבמה אחת כיצד אמר ר``ג אין מאמר אחר מאמר שתי יבמות שנפלו לפני יבם אחד ועשה מאמר בזו ומאמר בזו רבן גמליאל אומר נותן גט לראשונה וחולץ לה ואסור בקרובותיה ומותר בקרובות שניה וחכמים אומרים נותן גט לשתיהן ואסור בקרובות שתיהן וחליצה לאחת מהן וכן אתה אומר בשני יבמים ויבמה אחת אמר מר נותן גט לזו וגט לזו ר``ג אומר חולץ לראשונה ואסור בקרובותיה ומותר בקרובות שניה לימא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>תיהוי</span> תיובתא דשמואל דאמר שמואל חלץ לבעלת הגט לא נפטרה צרה אמר לך שמואל כי אמרי אנא אליבא דמאן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>יש זיקה</span> ור``ג סבר אין זיקה ומדר``ג סבר אין זיק


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נא,ב גמרא
pgu: נא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>רבנן סברי יש זיקה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>וקתני סיפא וכן אתה אומר בשני יבמין</span> ויבמה אחת לימא תיהוי תיובתא דרבה בר רב הונא אמר רב דאמר רבה בר רב הונא אמר רב חליצה פסולה צריכה לחזור על כל האחין אמר לך רבה בר רב הונא בין לר``ג בין לרבנן סברי אין זיקה והכא בגט אחר גט ומאמר אחר מאמר קמיפלגי אמר מר עשה מאמר בזו ומאמר בזו רבן גמליאל אומר נותן גט לראשונה וחולץ לה ואסור בקרובותיה ומותר בקרובות שניה מכדי קסבר רבן גמליאל אין מאמר אחר מאמר ראשונה נמי תתייבם גזירה דלמא אתי לייבומי לשניה אמר רבי יוחנן רבן גמליאל וב``ש ור``ש ובן עזאי ורבי נחמיה כולהו סבירא להו מאמר קונה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>קנין גמור</span> רבן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא דאמרן</span> ב``ש דתנן שלשה אחין שנים מהם נשואין לשתי אחיות ואחד מופנה מת אחד מבעלי אחיות ועשה בה מופנה מאמר ואח``כ מת אחיו השני ב``ש אומרים <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אשתו עמו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הלזו</span> תצא</span> משום אחות אשה ר``ש דתניא אמר להו ר``ש לחכמים אם ביאת ראשון ביאה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ביאת שני אינה ביאה</span> אם ביאת ראשון אינה ביאה ביאת שני נמי אינה ביאה והא ביאת בן תשע ד<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>כמאמר שויוה רבנן</span> וקאמר ר' שמעון אינה ביאה בן עזאי דתניא בן עזאי אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד</span> ר' נחמיה דתנן ר' נחמיה אומר אחת בעילה ואחת חליצה בין בתחלה בין באמצע בין בסוף אין אחריה כלום והא ביאה פסולה דכמאמר שויוה רבנן וקתני אין אחריה כלום:  כיצד עשה מאמר כו'


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נב,א גמרא
pgu: נב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>האי גט אחר גט הוא</span> אמר רב יהודה הכי קאמר גט אחר הגט ומאמר אחר מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כדאמרן</span> יבם אחד ויבמה אחת כיצד התרתן עשה מאמר ביבמתו ו<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נתן לה גט</span> צריכה הימנו חליצה:  עשה מאמר ובעל הרי זו כמצותה:  לימא מסייע ליה לרב הונא דאמר רב הונא מצות יבמה מקדש ואח``כ בועל אימא אף זה כמצותה פשיטא סד``א כיון דאמר מר העושה מאמר ביבמתו פרחה הימנו זיקת יבמין וחלה עליו זיקת ארוסין ונשואין אימא לאו מצוה קעביד קמ``ל גופא אמר רב הונא מצות יבמין מקדש ואחר כך בועל ואם בעל ועשה מאמר קנה אם בעל ועשה מאמר פשיטא דהא קניה בביאה אלא אימא אם בעל בלא מאמר קנה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והתניא לוקה</span> מכת מרדות מדרבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>דרב מנגיד</span> מאן דמקדש בביאה ומאן דמקדש בשוקא ומאן דמקדש בלא שדוכי ומאן דמבטל גיטא ומאן דמסר מודעא אגיטא ומאן דפקיר שליחא דרבנן ומאן דשהי שמתא דרבנן עליה תלתין יומין ולא אתי לבי דינא ותבע לשמתיה ועל חתנא דדאיר בבי חמוהי דדאיר אין דחליף לא והא ההוא דחליף אבבא דבי חמוהי ונגדיה רב ששת ההוא מידם הוה דיים מחמתיה נהרדעי אמרי בכולהו לא מנגיד רב אלא למקדש בביאה ובלא שדוכי ואיכא דאמרי אפילו בשדוכי נמי משום פריצותא ת``ר כיצד מאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נתן לה כסף או שוה כסף</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ובשטר כיצד</span> בשטר כיצד כדאמרן כתב לה על הנייר או על החרס אע``פ שאין בו שוה פרוטה הרי את מקודשת לי <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אמר אביי</span> ה``ק שטר כתובת יבמין כיצד כתב לה אנא פלוני בר פלוני קבילית ית פלונית יבמתי עלי לזון ולפרנסה כראוי ובלבד שתהא כתובתה <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>על נכסי בעלה הראשון</span> ואי לית לה מראשון תקינו לה רבנן משני כדי שלא תהא קלה בעיניו להוציאה בעא מיניה אביי מרבה נתן לה גט ואמר הרי את מגורשת הימני ואי את מותרת לכל אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מהו</span> גט יבמה דרבנן הוא גט דמהני באשת איש מהני ביבמה גט דלא מהני באשת איש לא מהני ביבמה או דלמא אתי לאחלופי בגיטא [א``ל חיישינן דלמא אתי לאחלופי בגיטא] מתקיף לה רבה בר חנן אלא מעתה יהיב לה ניירא בעלמא ה``נ דפסלה א``ל התם לא פסיל בכהונה הכא קפסיל בכהונה דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='7'> ויקרא כא </span> ואשה גרושה מאישה לא יקחו אפילו לא נתגרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא מאישה</span> לא יקחו והיינו ריח הגט שפוסל בכהונה אמר רמי בר חמא הרי אמרו אמר אחד ללבלר כתוב גט לארוסתי לכשאכנסנה אגרשנה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>הרי זה גט</span> מפני שבידו לגרש


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נב,ב גמרא
pgu: נב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ולאשה בעלמא</span> אין גט מפני שאין בידו לגרשה בעי רמי בר חמא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ליבמתו מהו</span> כיון דאגידא ביה כארוסתו דמיא או דלמא כיון דלא עבד בה מאמר לא תיקו בעי רב חנניה כתב גט לזיקתו ולא למאמרו למאמרו ולא לזיקתו מהו מאמר עילוי זיקה קא רמי והוה ליה כמגרש חצי אשה והמגרש חצי אשה לא עשה ולא כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>או דלמא האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי</span> ותפשוט ליה מדרבא דאמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נתן גט למאמרו</span> הותרה צרתה לרבא פשיטא ליה לרב חנניה מיבעיא ליה מאי תיקו:  חלץ ועשה מאמר:  אמר רב יהודה אמר רב זו דברי ר' עקיבא דאמר אין קדושין תופסין בחייבי לאוין אבל חכ``א יש אחר חליצה כלום ומי מצית מוקמת לה כרבי עקיבא והא קתני רישא נתן גט ועשה מאמר צריכה גט וחליצה ואי רבי עקיבא כיון דיהב לה גט מי מהני בה מאמר והתניא רבי עקיבא אומר מנין לנותן גט ליבמתו שנאסרה עליו עולמית שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='4'> דברים כד </span> לא יוכל בעלה הראשון אשר שלחה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אחר שילוח</span> אמר רב אשי גט יבמין מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא תניא נמי הכי אמר רבי אין הדברים הללו אמורים אלא לדברי ר' עקיבא שהיה עושה חלוצה כערוה אבל חכמים אומרים יש אחר חליצה כלום ואני אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אימתי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בזמן שקדשה לשום אישות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אבל קדשה לשום יבמות</span> אין אחר חליצה כלום תניא אידך החולץ ליבמתו וחזר וקדשה רבי אומר אם קדשה לשום אישות צריכה הימנו גט לשום יבמות אין צריכה הימנו גט וחכמים אומרים בין שקדשה לשום אישות בין שקדשה לשום יבמות צריכה הימנו גט אמר רב יוסף מ``ט דרבי עשאוה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כעודר</span> בנכסי הגר וכסבור שלו הן דלא קני א``ל אביי מי דמי התם לא קא מכוין למיקני הכא קא מכוין למיקני הא לא דמיא אלא לעודר בנכסי גר זה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>וכסבור של גר אחר הוא</span> דקני אלא אמר אביי הכא במאי עסקינן כגון דאמר לה התקדשי לי במאמר יבמין רבי סבר מאמר עילוי זיקה קא רמי ואתאי חליצה אפקעתה לזיקה ורבנן סברי האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי מעיקרא אילו אמר לה התקדשי לי במאמר יבמין מי לא מהני השתא נמי מהני רבא אמר אי דאמר לה במאמר יבמין כולי עלמא לא פליגי דמהניא והכא במאי עסקינן כגון דאמר לה התקדשי לי בזיקת יבמין רבי סב


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נג,א גמרא
pgu: נג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יש זיקה</span> ואתאי חליצה אפקעתיה לזיקה ורבנן סברי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אין זיקה</span> מעיקרא אילו אמר לה התקדשי לי בזיקת יבמין מי לא מהני השתא נמי מהני <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>רב שרביא אמר</span> בחליצה כשירה אי דאמר לה התקדשי לי בזיקת יבמין כ``ע לא פליגי דלא מהני <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והכא בחליצה פסולה</span> קמיפלגי מר סבר חליצה פסולה פוטרת ומר סבר חליצה פסולה אינה פוטרת רב אשי אמר דכ``ע חליצה פסולה אינה פוטרת והכא ב<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>יש תנאי בחליצה</span> קמיפלגי מר סבר יש תנאי בחליצה ומר סבר אין תנאי בחליצה רבינא אמר דכ``ע יש תנאי בחליצה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>והכא בתנאי כפול קמיפלגי</span> מר סבר בעינן תנאי כפול ומר סבר לא בעינן תנאי כפול:  חלץ ועשה מאמר ונתן גט ובעל וכו':  וניתני נמי אין אחר ביאה כלום אביי ורבא דאמרי תרוייהו תני אין אחר ביאה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ותנא דידן</span> התרת יבמה לשוק עדיפא ליה:  אחד יבמה אחת אחד שתי יבמות:  מתני' <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>דלא כבן עזאי</span> דתניא בן עזאי אומר יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד:  כיצד מאמר לזו וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לימא מסייע ליה לשמואל</span> דאמר שמואל חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרתה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ותיובתא דרב יוסף</span> מי קתני חולץ חלץ קתני דיעבד:  גט לזו וגט לזו כו':  לימא מסייע ליה לרבה בר רב הונא דאמר רבה בר רב הונא חליצה פסולה צריכה לחזר על כל האחין מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>צריכות</span> צריכות דעלמא:  גט לזו וחלץ לזו:  לימא מסייע ליה לשמואל ותהוי תיובתא דרב יוסף מי קתני חולץ חלץ קתני דיעבד:  חלץ וחלץ או חלץ וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>וליתני נמי אין אחר ביאה כלום</span> אביי ורבא דאמרי תרוייהו תני אין אחר ביאה כלום ותנא דידן התרת יבמה לשוק עדיפא ליה:  בין יבם אחד לשתי יבמות כו':  בשלמא לרבי יוחנן דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>כולה ביתא</span> בלאו קאי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>איצטריך לאשמועינן</span> דאין קדושין תופסין בחייבי לאוין אלא לר``ל דאמר כולה ביתא בכרת קאי איצטריך לאשמועינן דאין קדושין תופסין בחייבי כריתות אמר לך ר``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>וליטעמיך סיפא</span> דקתני בעל ועשה מאמר איצטריך לאשמועינן דאין קדושין תופסין באשת איש אלא איידי דתנא התרת יבם אחד ויבמה אחת תנא נמי שתי יבמות ויבם אחד ואיידי דתנא שתי יבמות ויבם אחד תנא נמי שתי יבמין ויבמה אחת


id: 3105
lvr: 31
prk: 05
nru: דף נג,ב גמרא
pgu: נג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חלץ ועשה מאמר</span> ונתן וכו':  <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בשלמא חלץ ועשה מאמר איצטריך</span> סד``א נגזור מאמר דבתר חליצה אטו מאמר דקמי חליצה קמ``ל דלא גזרינן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא</span> חלץ ונתן גט</span> למה לי ולטעמיך אימא סיפא בעל ועשה מאמר בעל ונתן גט בשלמא בעל ונתן גט איצטריך סד``א נגזור גט דבתר בעילה אטו גט דקמי בעילה קמ``ל דלא גזרינן אבל בעל ועשה מאמר למה לי אלא איידי דתנא חלץ ועשה מאמר תנא נמי בעל ועשה מאמר ואיידי דבעי למיתני בעל ונתן גט תנא נמי חלץ ונתן גט:  בזמן שהיא וכו':  מתניתין דלא כי האי תנא דתניא אבא יוסי בן יוחנן איש ירושלים אומר משום רבי מאיר אחת בעילה ואחת חליצה בתחלה אין אחריה כלום באמצע ובסוף יש אחריה כלום <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ושלש מחלוקת בדבר תנא קמא</span> סבר ביאה דאיכא למיגזר גזרינן חליצה דליכא למיגזר לא גזרינן ור' נחמיה סבר ביאה נמי ליכא למיגזר ודקאמרת ליגזור ביאה אחר הגט משום ביאה אחר חליצה כיון דחליצה דאורייתא מידע ידעי ודקאמרת ליגזור ביאה אחר מאמר משום ביאה אחר ביאה כיון דביאה דאורייתא הא מידע ידיעי ואבא יוסי בן חנן סבר לה כרבנן דגזרי בביאה וגזר חליצה משום ביאה:
<BR


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נג,ב משנה
pgu: נג
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  הבא על יבמתו בין בשוגג בין ב<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מזיד</span> בין באונס בין ברצון <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אפי'</span> הוא שוגג <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והיא מזידה</span> הוא מזיד והיא שוגגת הוא אנוס והיא לא אנוסה היא אנוסה והוא לא אנוס אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>המערה</span> ואחד הגומר <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קנה</span> ולא חילק <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בין ביאה לביאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וכן הבא על אחת מכל העריות</span> שבתורה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>או פסולות</span> כגון אלמנה לכ``ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ממזרת ונתינה</span> לישראל בת ישראל לממזר ולנתין פסלה ולא חילק בין ביאה לביאה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נג,ב גמרא
pgu: נג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מאי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אפי'</span> לא מיבעיא קאמר לא מיבעיא הוא שוגג והיא קמכוונה למצוה אי נמי הוא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מזיד</span> והיא קמכוונה למצוה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא</span> אפי' הוא שוגג <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>והיא מזידה</span> דתרוייהו לא קמכווני לשם מצוה אפילו הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>קנה</span> תני ר' חייא אפי' שניהם שוגגים שניהם מזידים שניהם אנוסים אנוס דמתניתין היכי דמי אילימא כשאנסוהו <עובדי כוכבים> {גוים} ובא עליה והאמר רבא אין אונס לערוה לפי שאין קישוי אלא לדעת <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אלא בישן</span> והאמר רב יהוד


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נד,א גמרא
pgu: נד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ישן לא קנה</span> ביבמתו אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בנתקע</span> והא אמר רבה נפל מן הגג ונתקע חייב בארבעה דברים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>וביבמתו לא קנה</span> אלא כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שנתכוון לאשתו</span> ותקפתו יבמתו ובא עליה שניהם אנוסים דבי רבי חייא היכי דמי כגון שנתכוון לאשתו ותקפוהו <עובדי כוכבים> {גוים} ודבקום זה בזה ובא עליה מנא הני מילי דתנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl='5'> דברים כה </span> יבמה יבא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מצוה</span> דבר אחר יבמה יבא עליה בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון והא אפיקתיה למצוה למצוה<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> מואם לא יחפוץ האיש נפקא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הא חפץ</span> יבם וכי אתא קרא בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון תניא אידך יבמה יבא עליה כדרכה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ולקחה שלא כדרכה</span> ויבם ביאה גומרת בה ואין כסף ושטר גומרין בה ויבמה בעל כרחה ד``א יבמה יבא עליה בין בשוגג כו' והא אפיקתי' לכדרכה ההוא<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> מלהקים לאחיו שם נפקא במקום שמקים שם וכי אתא קרא בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון גופא אמר רב יהודה ישן לא קנה ביבמתו דאמר קרא יבמה יבא עליה עד דמכוין לה לשם ביאה והתניא בין ער [בין ישן אימא בין ערה בין ישנה והתניא בין ער] הוא בין ישן הוא בין ערה היא בין ישנה היא הכא במאי עסקינן במתנמנם ה``ד מתנמנם אמר רב אשי נים ולא נים תיר ולא תיר כגון דקרו ליה ועני ולא ידע לאהדורי סברא וכי מדכרו ליה מדכר גופא אמר רבה נפל מן הגג ונתקע חייב בארבעה דברים וביבמתו לא קנה ב<span class='tlm-rsh' data-nro='9'>נזק</span> בצער בשבת ברפוי אבל בושת לא מיחייב דאמר מר אין חייב על הבושת עד שיתכוון אמר רבא נתכוון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>להטיח בכותל</span> והטיח ביבמתו לא קנה להטיח בבהמה והטיח ביבמה קנה דהא קמכוין לשם ביאה בעולם:  אחד המערה:  אמר עולא מנין להעראה מן התורה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='18'> ויקרא כ </span> ואיש אשר ישכב את אשה דוה וגלה את ערותה את מקורה הערה מכאן להעראה מן התורה אשכחן נדה שאר עריות מנין וכ``ת נילף מנדה מה לנדה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שכן מטמאה את בועלה</span> אלא אתיא מאשת אח דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=' 14, 17, 21'> ויקרא כ </span> ואיש אשר יקח את אשת אחיו נדה היא וכי אשת אחיו [לעולם] נדה היא אלא כנדה מה נדה בהעראה אף אשת אח בהעראה מה לאשת אח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכן בידו</span> לרבות <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>דאי בעי מקדש ואזיל כי אלפא</span> אלא אתיא מאחות אב ואחות אם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='19'> ויקרא כ </span> וערות אחות אמך ואחות אביך לא תגלה כי את שארו הערה איכא למיפרך מה לאחות אב ואחות אם <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שכן איסור הבא מאליו</span> מחדא לא אתיא תיתי [חדא] מתרתי מהי תיתי תיתי מאשת אח ואחות אב ואחות אם מה להנך שכן אסורין משום שאר אלא תיתי מנדה ואחות אב ואחות אם מה להנך שכן איסור הבא מאליו אלא תיתי מנדה ואשת אח דמאי פרכת מתקיף לה רב אחא בריה דרב איקא מה לנדה ואשת אח שכן אין להם היתר <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בחיי אוסרן</span> תאמר באשת איש שכן יש לה היתר בחיי אוסרה אמר ליה רב אחא מדפתי לרבינא אטו נדה ואשת אח בחיי אוסרן הוא דאין להם היתר אבל לאחר מכאן יש להם היתר נד


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נד,ב גמרא
pgu: נד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ביומי תליא מילתא</span> אשת אח <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בבנים תליא</span> רחמנא אלא פריך הכי מה לנדה ואשת אח שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין אוסרן מתירן</span> תאמר באשת איש שאוסרה מתירה אלא אמר ר' יונה ואיתימא רב הונא בריה דרב יהושע אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='29'> ויקרא יח </span> כי כל אשר יעשה מכל התועבות האלה ונכרתו הנפשות העושות הוקשו כל העריות כולן לנדה מה נדה בהעראה אף כל בהעראה ואלא נדה דכתיבא גבי אשת אח למה לי לכדרב הונא דאמר רב הונא רמז ליבמה מן התורה מנין מנין הא כתיב יבמה יבא עליה אלא רמז ליבמה שאסורה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בחיי בעלה</span> מנין האי סברא היא מדאמר רחמנא לאחר מיתת בעלה שריא מכלל דבחיי בעלה אסורה ודלמא לאחר מיתת בעלה מצוה בחיי בעלה רשות אי נמי לאחר מיתת בעלה אין בחיי בעלה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולאו הבא מכלל עשה עשה</span> אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=' 14, 17, 21'> ויקרא כ </span> ואיש אשר יקח את אשת אחיו נדה היא וכי אשת אחיו נדה היא אלא כנדה מה נדה אף על פי שיש לה היתר לאחר מכאן בשעת איסורא בכרת אף אשת אח [נמי] אף על פי שיש לה היתר לאחר מכאן בחיי בעלה בכרת אלא העראה דכתיבא גבי אחות אב ואחות אם למה לי לכדבעא מיניה רבינא מרבא המערה בזכור מהו בזכור <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>משכבי אשה</span> כתיבא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>המערה בבהמה</span> מהו אמר ליה אם אינו ענין להעראה דכתיבא גבי אחות אב ואחות אם דאתיא בהקישא מדרבי יונה תנהו ענין להעראה דבהמה מכדי בהמה חייבי מיתות בית דין היא מאי טעמא כתיב להעראה דידה גבי חייבי כריתות לכתוב גבי מיתת בית דין ונילף מיתת ב``ד ממיתת ב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>איידי דכוליה קרא</span> לדרשא אתי כתיב ביה נמי הא מילתא לדרשא מאי דרשא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='12'> ויקרא יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ערות אחות אביך</span> לא תגלה בין מן האב בין מן האם אתה אומר בין מן האב בין מן האם או אינו אלא מן האב ולא מן האם ודין הוא חייב כאן וחייב באחותו <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מה אחותו בין מן האב בין מן האם</span> אף כאן בין מן האב בין מן האם או כלך לדרך זו חייב כאן וחייב בדודתו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מה דודתו מן האב ולא מן האם</span> אף כאן מן האב ולא מן האם נראה למי דומה דנין איסור הבא מאליו מאיסור הבא מאליו ואל תוכיח דודתו שאין איסור הבא מאליו או כלך לדרך זה דנין קרובי האב מקרובי האב ואל תוכיח אחותו שקרובי עצמו תלמוד לומר ערות אחות אביך לא תגלה בין מן האב בין מן האם ערות אחות אמך לא תגלה בין מן האב בין מן האם <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>למה לי למכתב</span>א באחות אב למה לי למכתבא באחות אם אמר רבי אבהו צריכי דאי כתב רחמנא באחות אב שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>יש לה חייס</span> אבל אחות אם אימא לא ואי כתב רחמנא באחות אם שכן ודאית אבל אחות אב אימא לא צריכא ודודתו דפשיטא ליה לתנא דמן האב ולא מן האם מנא ליה אמר רבא אתיא דודו דודו כתיב הכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='20'> ויקרא כ </span> ערות דודו גלה וכתיב התם<span class='tlm-sfr' data-chp='0325' data-rgl='49'> ויקרא כה </span> או דודו או בן דודו יגאלנו <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>מה להלן מן האב</span> ולא מן האם אף כאן מן האב ולא מן האם והתם מנלן אמר קרא ממשפחתו יגאלנו משפחת אב קרויה משפחה משפחת אם אינה קרויה משפחה והדתנן אמרו לו מתה אשתך ונשא אחותה מאביה מתה ונשא אחותה מאמה מתה ונשא אחותה מאביה מתה ונשא אחותה מאמה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מותר בראשונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ובשלישית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ובחמישית</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>ופוטרות צרותיהן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>ואסור בשניה</span> וברביעית ואין ביאת אחת מהן פוטרת צרתה ואם בא על השניה לאחר מיתת הראשונה מותר בשניה וברביעית ופוטרות צרותיהן ואסור בשלישית ובחמישי


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נה,א גמרא
pgu: נה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אלמא אחות אשתו בין מן האב בין מן האם אסורות מנלן יליף מאחותו מה אחותו בין מן האב בין מן האם אף כאן בין מן האב בין מן האם ולילף מדודתו מה דודתו מן האב ולא מן האם אף כאן מן האב ולא מן האם מסתברא מאחותו הוה ליה למילף שכן קרובי עצמו מקרובי עצמו אדרבה מדודתו הוה ליה למילף שכן דבר על ידי קדושין מדבר שעל ידי קדושין אלא מאשת אח ילפינן דשכן דבר על ידי קדושין וקרובי עצמו ואשת אח גופה מנ``ל דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl='16'> ויקרא יח </span> ערות אשת אחיך לא תגלה בין מן האב בין מן האם אתה אומר בין מן האב בין מן האם או אינו אלא מן האב ולא מן האם ודין הוא חייב כאן וחייב באחותו מה אחותו בין מן האב בין מן האם אף כאן בין מן האב בין מן האם או כלך לדרך זו חייב כאן וחייב בדודתו מה דודתו מן האב ולא מן האם אף כאן מן האב ולא מן האם נראה למי דומה דנין קרובי עצמו מקרובי עצמו ואל תוכיח דודתו שקרובי האב או כלך לדרך זו דנין דבר שעל ידי קדושין מדבר שעל ידי קדושין ואל תוכיח אחותו שאיסור הבא מאליו ת``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ערות אחיך היא</span> בין מן האב בין מן האם ואימא אידי ואידי באשת אח מן האב חדא דיש לה בנים בחיי בעלה וחדא דאין לה בנים בחיי בעלה אין לה בנים בחיי בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מדרב הונא</span> נפקא ואימא אידי ואידי באשת אח מן האב חדא דיש לה בנים בחיי בעלה וחדא דיש לה בנים לאחר מיתת בעלה יש לה בנים לאחר מיתת בעלה לא צריכא קרא מדאמר רחמנא שאין לה בנים מותרת הא יש לה בנים אסורה ודלמא אין לה בנים אסורה לעלמא ושריא ליבם יש לה בנים שריא לעלמא ושריא ליבם אי נמי אין לה בנים מצוה יש לה בנים רשות אי נמי אין לה בנים אין יש לה בנים לא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולאו הבא מכלל עשה עשה</span> כתב קרא אחרינא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='21'> ויקרא כ </span> ערות אחיו גלה ואימא אשת אח מן האם כאשת אח מן האב מה אשת אח מן האב לאחר מיתת בעלה שריא אף אשת אח מן האם לאחר מיתת בעלה שריא אמר קרא היא בהוייתה תהא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אחותו דכתב בה כרת למה לי</span> לכדרבי יוחנן דאמר ר' יוחנן שאם עשאן כולם בהעלם אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>חייב על כל אחת ואחת</span> ולרבי יצחק דאמר כל חייבי כריתות בכלל היו ולמה יצתה כרת באחותו לדונו בכרת ולא במלקות לחלק מנלן נפקא ליה<span class='tlm-sfr' data-chp='0318' data-rgl=''> ויקרא יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מואל אשה</span> בנדת טומאתה לחייב על כל אשה ואשה דודתו דכתב בה רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ערירים</span> יהיו ל``ל לכדרבה דרבה רמי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='21'> ויקרא כ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ערירים יהיו</span> וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl='20'> ויקרא כ </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ערירים ימותו</span> הא כיצד יש לו בנים קוברן אין לו בנים הולך ערירי ואיצטריך למכתב ערירים יהיו ואיצטריך למכתב ערירים ימותו דאי כתב רחמנא ערירים יהיו ה``א עד חטאיה אבל מחטאיה ואילך לא כתב רחמנא ערירים ימותו ואי כתב רחמנא ערירים ימותו ה``א מחטאיה ואילך אבל מעיקרא לא צריכא:  העראה דחייבי לאוין מנלן מדגלי רחמנא<span class='tlm-sfr' data-chp='0319' data-rgl='20'> ויקרא יט </span> שכבת זרע גבי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>שפחה חרופה</span> מכלל דחייבי לאוין בהעראה אדרבה מדגלי רחמנא העראה בחייבי כריתות מכלל דחייבי לאוין בגמר ביאה אמר רב אשי אם כן <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>לשתוק קרא</span> משפחה חרופה העראה דחייבי לאוין <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>דכהונה מנלן</span> אתיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0320' data-rgl=''> ויקרא כ </span> קיחה<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> קיחה <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דחייבי עשה</span> מנל


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נה,ב גמרא
pgu: נה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ביאה ביאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יבמה לשוק</span> מנלן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אי למאן דאמר לאו</span> לאו <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אי למאן דאמר עשה</span> עשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא יבמה ליבם מנלן</span> אתיא ביאה ביאה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אשה לבעלה</span> מנלן אתיא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>קיחה קיחה</span> אמר רבא למה לי דכתב רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>שכבת זרע</span> בשפחה חרופה שכבת זרע באשת איש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שכבת זרע בסוטה</span> דשפחה חרופה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>כדאמרן</span> דאשת איש פרט <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למשמש מת</span> הניחא למאן דאמר משמש מת בעריות פטור אלא למ``ד חייב מאי איכא למימר אלא פרט <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>למשמש מתה</span> דסד``א [הואיל] לאחר מיתה נמי איקרי שארו אימא ליחייב עלה באשת איש קמ``ל דסוטה למה לי לכדתניא שכבת זרע פרט לדבר אחר מאי דבר אחר אמר רב ששת פרט <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>לשקינא לה שלא כדרכה</span> א``ל רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>משכבי אשה כתיב</span> אלא אמר רבא פרט לשקינא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>דרך אברים</span> א``ל אביי פריצותא אסר רחמנא אלא אמר אביי פרט לשקינא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>בנשיקה</span> הניחא למ``ד העראה זו הכנסת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>עטרה</span> אלא למ``ד זו נשיקה מאי איכא למימר אלא לעולם לשקינא לה דרך אברים ואיצטריך סד``א בקפידא דבעל תלה רחמנא והא קא קפיד קמ``ל אמר שמואל העראה זו נשיקה משל לאדם שמניח אצבעו על פיו אי אפשר שלא ידחוק הבשר כי אתא רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן גמר ביאה בשפחה חרופה זו הכנסת עטרה מתיב רב ששת שכבת זרע אינו חייב אלא על ביאת ה<span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מירוק</span> מאי לאו מירוק גיד לא מירוק עטרה כי אתא רב דימי א``ר יוחנן העראה זו הכנסת עטרה אמרו ליה והא רבה בר בר חנה לא אמר הכי אמר להו או איהו שקראי או אנא שקרי כי אתא רבין א``ר יוחנן העראה זו הכנסת עטרה אדרבה בר בר חנה ודאי פליג <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>אדשמואל</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>מי לימא פליג</span> לא מנשיקה ועד הכנסת עטרה העראה קרי לה כי אתא רב שמואל בר יהודה א``ר יוחנן העראה זו הכנסת עטרה גמר ביאה גמר ביאה ממ


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נו,א גמרא
pgu: נו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מכאן ואילך</span> אינו אלא נשיקה ופטור עליה ופליג אדשמואל:  אחד המערה ואחד הגומר קנה:  מאי קנה רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>קנה לכל</span> ושמואל אמר לא קנה אלא לדברים <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>האמורים בפרשה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לירש</span> בנכסי אחיו ולפוטרה מן הייבום <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מן הנשואין</span> לד``ה אכלה דהא הות קאכלה מעיקרא כי פליגי מן האירוסין רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אוכלת</span> דהא רבי רחמנא ביאת שוגג כמזיד ושמואל אמר כי רבי רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לאוקמיה במקום בעל</span> לאלומי מבעל לא ואזדא שמואל לטעמיה דאמר רב נחמן אמר שמואל כל שהבעל מאכיל יבם מאכיל וכל שאין הבעל מאכיל יבם אינו מאכיל מיתיבי בת ישראל פקחת שנתארסה לכהן פקח ולא הספיק לכונסה עד שנתחרש <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אינה אוכלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מת</span> ונפלה לפני יבם חרש אוכלת ובזו יפה כח היבם מכח הבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בשלמא לרב</span> ניחא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לשמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>קשיא</span></span> אמר לך שמואל אימא הכי ולא הספיק לכונסה עד שנתחרש אינה אוכלת בתרומה כנס ואח``כ נתחרש אוכלת מת ונפלה לפני יבם חרש אוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>ומאי בזו</span> דאילו בעל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>חרש מעיקרא</span> לא אוכלת ואילו יבם חרש מעיקרא אכלה ואיכא דאמרי מן האירוסין ד``ה לא אכלה דהא לא אכלה בחיי בעל כי פליגי מן הנשואין רב אמר אוכלת דהא הות אכלה מעיקרא ושמואל אמר אינה אוכלת כי רבי רחמנא ביאת שוגג כמזיד לדברים האמורים בפרשה אבל לכל מילי לא והאמר רב נחמן אמר שמואל כל שהבעל מאכיל יבם מאכיל אימא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כל ביאה שהבעל מאכיל</span> בה יבם מאכיל בה וכל ביאה שאין הבעל מאכיל בה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אין היבם מאכיל</span> בה מיתיבי בת ישראל פקחת שנתארסה לכהן פקח ולא הספיק לכונסה עד שנתחרש אינה אוכלת מת ונפלה לפני יבם חרש אוכלת ובזו יפה כח יבם מכח בעל בשלמא לרב מתרץ כדתריץ מעיקרא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא לשמואל</span> קשיא קשיא:  ת``ר בת ישראל פקחת שנתארסה לכהן פקח ולא הספיק לכונסה עד שנתחרש אינה אוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נולד לה בן אוכלת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מת הבן</span> רבי נתן אומר אוכלת וחכמים אומרים אינה אוכלת מאי טעמא דרבי נתן אמר רבה הואיל שכבר אכלה א``ל אביי אלא מעתה בת ישראל שניסת לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ומית ליה</span> תיכול שכבר אכלה אלא כיון דמית ליה פקע ליה קדושתיה מינה הכא נמי כיון דמית ליה פקע קדושתיה מינה אלא אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>קסבר ר' נתן נשואי חרש</span> מאכילין בתרומה ולא גזרינן נשואי חרש אטו קדושי חרש א``ל אביי <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>אי הכי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>נולד לה בן למה לי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>משום רבנן</span> וליפלוג רבי נתן עלייהו ברישא שביק להו לרבנן עד דמסיימי מילתייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>והדר פליג עלייהו</span> אי הכי <span class='tlm-rsh' data-nro='30'>ליתני מת הבן אינה אוכלת רבי נתן אומר אוכלת</span> קשיא:  וכן הבא על אחת מכל העריות:  אמר רב עמרם הא מלתא אמר לן רב שש


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ואנהרינהו לעיינין ממתניתין</span> אשת ישראל שנאנסה אע``פ שמותרת לבעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פסולה לכהונה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ותנא תונא</span> וכן הבא על אחת מכל העריות האמורות בתורה או פסולות <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מאי וכן</span> מאי לאו לא שנא בשוגג ולא שנא במזיד ולא שנא באונס ולא שנא ברצון וקתני פסלה לא מאי וכן אהעראה העראה דמאן אילימא דעריות למימרא דעריות ילפי' מיבמה אדרבה יבמה ילפינן מעריות דעיקר העראה בעריות כתיב אלא מאי וכן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אשלא כדרכה</span> דעריות אדרבה עיקר משכבי אשה בעריות כתיב <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלא מאי וכן אשלא כדרכה דחייבי לאוין</span> אמר רבא אשת כהן שנאנסה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>בעלה לוקה עליה משום זונה</span> משום זונה אין <span class='tlm-rsh' data-nro='10'><span class='tlm-rsh' data-nro='12'>משום טומאה</span> לא</span> אימא אף משום זונה מתיב רבי זירא<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='13'> במדבר ה </span> והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת ויש לך אחרת שאע``פ שנתפשה אסורה ואי זו זו אשת כהן ולאו הבא מכלל עשה עשה אמר רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>הכל היו בכלל זונה</span> כשפרט לך הכתוב גבי אשת ישראל והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת מכלל דאשת כהן כדקיימא קיימא ואיכא דאמרי אמר רבה אשת כהן שנאנסה בעלה לוקה עליה משום טומאה משום טומאה אין משום זונה לא אלמא באונס לא קרינא ביה זונה מתיב רבי זירא והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת ויש לך אחרת שאף על פי שנתפשה אסורה ואיזו זו אשת כהן ולאו הבא מכלל עשה עשה אמר רבא הכל היו בכלל<span class='tlm-sfr' data-chp='0524' data-rgl='4'> דברים כד </span> אחרי אשר הוטמאה כשפרט לך הכתוב גבי אשת ישראל והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת מכלל דאשת כהן כדקיימא קיימא


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נו,ב משנה
pgu: נו
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מן האירוסין לא יאכלו בתרומה</span> רבי אלעזר ורבי שמעון מכשירין <span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>נתארמלו או נתגרשו</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>מן הנשואין פסולות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מן האירוסין כשרות</span>


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נו,ב גמרא
pgu: נו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תניא אמר ר``מ ק``ו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>ומה קדושי רשות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אין מאכילין</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>קדושי עבירה</span> לא כ``ש אמרו לו לא אם אמרת בקידושי רשות שכן אין לו להאכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>במקום אחר</span> תאמר בקדושי עבירה שכן יש לו להאכיל במקום אחר א``ר אלעזר א``ר אושעיא <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>פצוע דכא</span> כהן שקדש בת ישראל באנו למחלוקת ר``מ ורבי אלעזר ור``ש לר``מ דאמר משתמרת לביאה פסולה דאורייתא לא אכלה הא נמי לא אכלה לר' אלעזר ור' שמעון דאמרי משתמרת לביאה פסולה דאורייתא אכל


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נז,א גמרא
pgu: נז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הא נמי אכלה</span> ממאי דלמא עד כאן לא קאמרי רבי אלעזר ורבי שמעון התם אלא דיש לו להאכיל במקום אחר אבל הכא דאין לו להאכיל במקום אחר לא וכי תימא הכא נמי יש לו להאכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בבת גרים</span> והא מיבעיא בעי לה רבי יוחנן מרבי אושעיא ולא פשיט ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>איתמר</span> אביי אמר הואיל ומאכילה בלא ידעה רבא אמר הואיל ומאכילה בעבדיו ושפחותיו הכנענים אביי לא אמר כרבא קנין דאישות מקנין דאישות ילפינן ולא ילפינן קנין דאישות מקנין דעבדים ורבא לא אמר כאביי שאני התם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>שכבר אכלה</span> ואביי שכבר אכלה לא אמרינן דאי לא תימא הכי בת ישראל שניסת לכהן ומית תיכול שכבר אכלה ורבא התם פקע קניניה הכא לא פקע קניניה גופא בעא מיניה רבי יוחנן מרבי אושעיא פצוע דכא כהן שנשא בת גרים מהו שיאכילנה בתרומה אישתיק ולא אמר ליה ולא מידי לסוף אתא גברא רבה אחרינא ובעא מיניה מילתא [אחריתא] ופשט ליה ומנו ריש לקיש א``ל רבי יהודה נשיאה לר' אושעיא אטו ר' יוחנן לאו גברא רבה הוא אמר ליה דקבעי מינאי מילתא דלית לה פתרי למאן אי לרבי יהודה בין בקדושתיה קאי בין לאו בקדושתיה קאי לא אכלה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אי בקדושתיה קאי לא אכלה דהא אמר מר בת גר זכר כבת חלל זכר</span> אי לאו בקדושתיה קאי לא אכלה דהא אמרינן קהל גרים איקרי קהל ואי לר' יוסי בין בקדושתיה קאי בין לאו בקדושתיה קאי אכלה בקדושתיה קאי אכלה דהא אמר אף גר שנשא גיורת בתו כשרה לכהונה אי לאו בקדושתיה קאי אכלה דהא אמר קהל גרים לא איקרי קהל אלא אליבא דהאי תנא דתנן רבי אליעזר בן יעקב אומר אשה בת גרים לא תנשא לכהונה עד שתהא אמה מישראל והכי קמיבעיא ליה כשרות מיתוספא בה ואכלה או דלמא קדושה מיתוספא בה ולא אכלה תא שמע כי אתא רבי אחא בר חיננא מדרומא אתא ואייתי מתניתא בידיה מנין לפצוע דכא כהן שנשא בת גרים שמאכילה בתרומה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> וכהן כי יקנה נפש קנין כספו וגו' יאכל בו למאן אילימא לרבי יהודה האמר בין בקדושתיה קאי בין לאו בקדושתיה קאי לא אכלה ואי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לרבי יוסי</span> ל``ל קרא האמר בין בקדושתיה קאי בין לאו בקדושתיה קאי אכלה אלא לאו לרבי אליעזר בן יעקב וש``מ <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כשרות איתוספא בה</span> ואכלה ש``מ איתמר רב אמ


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נז,ב גמרא
pgu: נז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>יש חופה לפסולות</span> ושמואל אמר אין חופה לפסולות אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומודה לי אבא</span> בתינוקת פחותה מבת שלש שנים ויום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הואיל ואין לה ביאה</span> אין לה חופה אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אף אנן נמי תנינא</span> בת שלש שנים ויום אחד מתקדשת בביאה ואם בא עליה יבם קנאה וחייבין עליה משום אשת איש <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ומטמאה את בועלה</span> לטמא משכב תחתון כעליון נשאת לכהן אוכלת בתרומה בא עליה אחד מכל הפסולין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>פסלה</span> בת שלש שנים ויום אחד הוא דמפסלה בביאה מפסלה בחופה הא פחותה מבת שלש שנים ויום אחד דלא מפסלה בביאה לא מפסלה נמי בחופה שמע מינה אמר רמי בר חמא יש חופה לפסולות באנו למחלוקת רבי מאיר ורבי אלעזר ורבי שמעו


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נח,א גמרא
pgu: נח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  לרבי מאיר דאמר קדושין פסלי <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>חופה</span> נמי פסלה לר' אלעזר ור' שמעון דאמרי קדושין לא פסלי חופה נמי לא פסלה וממאי דלמא עד כאן לא קאמר ר``מ התם אלא בקדושין <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דקני לה</span> אבל חופה דלא קנה לה לא א``נ עד כאן לא קאמרי רבי אלעזר ורבי שמעון התם אלא בקדושין דלא קריבי לביאה אבל חופה דקריבא לביאה הכי נמי דפסלה אלא אי איכא למימר בפלוגתא דהני תנאי דתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נישאו</span> זו וזו כשרות ופסולות או שנכנסו לחופה ולא נבעלו אוכלות משלו ואוכלות בתרומה נכנסו מכלל דנישאו נישאו ממש אלא לאו כגון שנכנסו לחופה ולא נבעלו וקתני אוכלות משלו ואוכלות בתרומה רבי ישמעאל בנו של ר' יוחנן בן ברוקה אומר כל שביאתה מאכילתה חופתה מאכילתה וכל שאין ביאתה מאכילתה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אין חופתה מאכילתה</span> ממאי דלמא רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה כר' מאיר סבירא ליה דאמר קדושין לא אכלה האי כל שאין ביאתה מאכילתה אין חופתה מאכילתה כל שאין ביאתה מאכילתה אין כספה מאכילתה מיבעי ליה דלמא איידי דאמר ת``ק חופה אמר איהו נמי חופה אמר רב עמרם הא מילתא אמר לן רב ששת ואנהרינהו לעיינין ממתניתין יש חופה לפסולות ותנא תונא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אמן</span> שלא שטיתי ארוסה ונשואה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>שומרת יבם וכנוסה</span> האי ארוסה היכי דמי אילימא דקני לה כשהיא ארוסה וקא משקה לה כשהיא ארוסה ארוסה בת משתיא היא והא תנן ארוסה ושומרת יבם <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא שותות</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ולא נוטלות כתובה</span> אלא דקני לה כשהיא ארוסה ואיסתתרה וקמשקה לה כשהיא נשואה מי בדקי לה מיא והתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='31'> במדבר ה </span> ונקה האיש מעון בזמן שהאיש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מנוקה מעון</span> המים בודקין את אשתו אין האיש מנוקה מעון אין המים בודקין את אשתו אלא דקני לה כשהיא ארוסה ואיסתתרה ונכנסה לחופה ולא נבעלה ושמע מינה יש חופה לפסולות אמר רבא ותסברא דהא מתרצתא היא והא כי אתא רבי אחא בר חנינא מדרומא אתא ואייתי מתניתא בידיה<span class='tlm-sfr' data-chp='0405' data-rgl='20'> במדבר ה </span> מבלעדי אישך מי שקדמה שכיבת בעל לבועל ולא שקדמה שכיבת בועל לבעל אמר רמי בר חמא משכחת לה כגון שבא עליה ארוסה בבית אביה דכוותה גבי שומרת יבם שבא עליה יבם בבית חמי


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נח,ב גמרא
pgu: נח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  שומרת יבם קרית לה אשתו מעליא היא דהא אמר רב קנה לכל כשמואל דאמר לא קנה אלא לדברים האמורים בפרשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מידי הוא טעמא אלא לרב</span> הא אמר רב קנה לכל הכא במאי עסקינן כגון דעבד בה מאמר וב``ש היא דאמרי מאמר קונה קנין גמור <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אי הכי היינו ארוסה</span> ולטעמיך נשואה וכנוסה לאו חדא מילתא היא אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>נשואה דידיה</span> וכנוסה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>דחבריה</span> הכא נמי ארוסה דידיה ושומרת יבם דחבריה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>רב פפא אמר</span> האי תנא הוא דתניא אין מקנין לה לארוסה להשקותה כשהיא ארוסה אבל מקנין אותה להשקותה כשהיא נשואה רב נחמן בר יצחק אמר על ידי גלגול שלח רב חנינא משמיה דרבי יוחנן העושה מאמר ביבמתו [ו<span class='tlm-rsh' data-nro='14'>יש</span> לו אח] אפילו הוא כהן והיא כהנת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>פסלה מן התרומה</span> למאן אילימא לרבי מאיר אימר דאמר רבי מאיר <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>משתמרת לביאה פסולה</span> לא אכלה מ<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>דאורייתא</span> דרבנן מי אמר ואלא לרבי אלעזר ורבי שמעון השתא משתמרת לביאה פסולה דאורייתא אכלה דרבנן מיבעיא אלא כי אתא רבין אמר עשה בה מאמר ביבמתו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דברי הכל</span> אכלה יש לו אח חלל דברי הכל אינה אוכלת לא נחלקו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלא שנתן לה גט</span> רבי יוחנן אמר אוכלת ריש לקיש אמר אינה אוכלת רבי יוחנן אמר אוכלת אפילו לרבי מאיר דאמר אינה אוכלת הני מילי משתמרת לביאה פסולה דאורייתא אבל דרבנן אכלה וריש לקיש אמר אינה אוכלת אפילו לר``א ורבי שמעון דאמרי אוכלת הני מילי דיש לו להאכיל במקום אחר אבל הכא כיון דאין לו להאכיל במקום אחר לא וכי תימא הכא נמי יש לו להאכילה בחוזרת חוזרת פסקה מיניה וקרובה לבי נשא אבל הא אגידא ביה:  נתארמלו או נתגרשו וכו':  בעא מיניה רבי חייא בר יוסף משמואל כהן גדול שקדש את הקטנה ובגרה תחתי


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מהו</span> בתר נישואין אזלינן או בתר אירוסין אזלינן א``ל תניתוה נתארמלו או נתגרשו מן הנשואין פסולות <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מן האירוסין כשרות</span> אמר ליה לשוויה חללה לא קמיבעיא לי דביאה היא דמשוויה חללה כי קמיבעיא לי<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='13'> ויקרא כא </span> והוא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בבתוליה</span></span> יקח מאי קיחה דקדושין בעינן או קיחה דנישואין בעינן אמר ליה הא נמי תניתוה אירס את האלמנה ונתמנה להיות כהן גדול <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יכנוס</span> שאני התם דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=' 14, 7'> ויקרא כא </span> יקח אשה הכא נמי כתיב אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אחת ולא שתים</span> ומה ראית <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הא אישתני גופה</span> והא לא אישתני גופה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נט,א משנה
pgu: נט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כהן גדול לא ישא אלמנה בין אלמנה מן האירוסין בין אלמנה מן הנישואין <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא ישא את הבוגרת</span> ר' אלעזר ור' שמעון מכשירין בבוגרת [ולא ישא את מוכת עץ]


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נט,א גמרא
pgu: נט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תנו רבנן<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='14'> ויקרא כא </span> אלמנה לא יקח בין אלמנה מן האירוסין בין אלמנה מן הנישואין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>פשיטא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מהו</span> דתימא לילף אלמנה אלמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>מתמר</span> מה להלן מן הנישואין אף כאן מן הנישואין קמ``ל ואימא הכי נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דומיא דגרושה</span> מה גרושה בין מן הנישואין בין מן האירוסין אף אלמנה בין מן האירוסין בין מן הנישואין:  <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ולא ישא את הבוגרת</span>:  תנו רבנן והוא אשה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'><span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בבתוליה</span></span> יקח פרט לבוגרת שכלו לה בתוליה דברי ר' מאיר ר' אלעזר ור' שמעון מכשירין בבוגרת במאי קא מיפלגי רבי מאיר סבר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>בתולה</span> אפילו מקצת בתולים משמע בתוליה עד דאיכא כל הבתולים בבתוליה בכדרכה אין שלא כדרכה לא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ורבי אלעזר ורבי שמעון סברי</span> בתולה בתולה שלימה משמע בתוליה ואפי' מקצת בתולים בבתוליה עד שיהיו כל בתוליה קיימין בין בכדרכה בין שלא כדרכה אמר רב יהודה אמר רב נבעלה שלא כדרכה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>פסולה לכהונה</span> מתיב רבא<span class='tlm-sfr' data-chp='0522' data-rgl=' 19, 29'> דברים כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ולו תהיה לאשה</span> באשה הראויה לו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>פרט לאלמנה</span> לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>היכי דמי</span> אלימא בכדרכה מאי איריא משום אלמנה תיפוק ליה משום דהויא לה בעולה אלא לאו שלא כדרכה ומשום אלמנה אין משום בעולה ל


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף נט,ב גמרא
pgu: נט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא מני ר' מאיר היא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ורב</span> דאמר כר' אלעזר אי כרבי אלעזר מאי איריא משום בעולה תיפוק ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דהויא לה זונה</span> דהא א``ר אלעזר פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה אמר רב יוסף כגון שנבעלה לבהמה דהתם משום בעולה איכא משום זונה ליכא אמר ליה אביי ממה נפשך אי בעולה הויא זונה נמי הויא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אי זונה לא הויא</span> בעולה נמי לא הויא וכי תימא מידי דהויא אמוכת עץ שלא כדרכה אם כן אין לך אשה שכשרה לכהונה שלא נעשית מוכת עץ על ידי צרור אלא אמר רבי זירא בממאנת אמר רב שימי בר חייא נבעלה לבהמה כשרה לכהונה תניא נמי הכי נבעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>למי שאינו איש</span> אע``פ <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שבסקילה</span> כשרה לכהונה כי אתא רב דימי אמר מעשה בריבה אחת <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>בהיתלו</span> שהיתה מכבדת את הבית ורבעה כלב <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>כופרי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>מאחריה</span> והכשירה רבי לכהונה אמר שמואל ולכהן גדול בימי רבי כהן גדול מי הוה אלא ראויה לכהן גדול א``ל רבא מפרקין לרב אשי מנא הא מילתא דאמור רבנן אין זנות לבהמה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='19'> דברים כג </span> לא תביא אתנן זונה ומחיר כלב ותנן <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>אתנן כלב</span> ומחיר זונה מותרין <משום> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='19'> דברים כג </span> גם שניהם שנים ולא ארבעה ת``ר אנוסת עצמו ומפותת עצמו <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>לא ישא</span> ואם נשא נשוי אנוסת חבירו ומפותת חבירו לא ישא ואם נשא ר' אליעזר בן יעקב אומר הולד חלל וחכמים אומרים הולד כשר:  אם נשא נשוי:  אמר רב הונא אמר רב ומוציא בגט ואלא הא דקתני אם נשא נשוי אמר רב אחא בר יעקב לומ


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף ס,א גמרא
pgu: ס
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>שאין משלם קנס במפותה</span> אזל רב גביהה מבי כתיל <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>אמרה לשמעתא</span> קמיה דרב אשי אמר ליה והא רב ור' יוחנן דאמרי תרוייהו בוגרת ומוכת עץ לא ישא ואם נשא נשוי אלמא סופה להיות בוגרת תחתיו <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>סופה להיות מוכת עץ תחתיו</span> הכא נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>סופה להיות בעולה תחתיו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קשיא</span>:  אנוסת חבירו ומפותת חבירו לא ישא ואם נשא ר' אלעזר בן יעקב אומר הולד חלל וחכמים אומרים הולד כשר:  אמר רב הונא אמר רב הלכה כר' אליעזר בן יעקב וכן אמר רב גידל אמר רב הלכה כרבי אליעזר בן יעקב איכא דאמרי אמר רב הונא אמר רב מאי טעמא דרבי אליעזר בן יעקב סבר לה כרבי אלעזר ומי סבר לה כותיה והא קיימא לן משנת ר' אליעזר בן יעקב קב ונקי ואילו בהא אמר רב עמרם אמר רב אין הלכה כרבי אלעזר קשיא רב אשי אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ביש חלל מחייבי עשה</span> קמיפלגי רבי אליעזר בן יעקב סבר יש חלל מחייבי עשה ורבנן סברי אין חלל מחייבי עשה מ``ט דראב``י דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='14'> ויקרא כא </span> אלמנה וגרושה וחללה זונה את אלה לא יקח כי אם בתולה וגו' וכתיב ולא יחלל זרעו בעמיו אכולהו ורבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אלה הפסיק הענין</span> ורבי אליעזר בן יעקב אמר אלה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>למעוטי נדה</span> כמאן אזלא הא דתניא מאלה אתה עושה חלל ואי אתה עושה חלל מנדה כמאן כרבי אליעזר בן יעקב ורבי אליעזר בן יעקב נכתביה לאלה לבסוף קשיא תנו רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אחותו ארוסה</span> רבי מאיר ור' יהודה אומרים מטמא לה רבי יוסי ורבי שמעון אומרים אין מטמא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>אנוסה ומפותה</span> ד``ה אין מטמא לה ומוכת עץ אין מטמא לה דברי ר' שמעון שהיה ר' שמעון אומר ראויה לכ``ג מטמא לה שאין ראויה לכ``ג אין מטמא לה ובוגרת מטמא לה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>דברי כל אדם</span> מאי טעמא דר``מ ור' יהודה דדרשי הכי<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='3'> ויקרא כא </span> ולאחותו הבתולה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>פרט לאנוסה ומפותה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>יכול שאני מוציא אף מוכת עץ</span> ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='3'> ויקרא כא </span> אשר לא היתה לאיש מי שהוייתה על ידי איש יצאה זו שאין הוייתה על ידי איש הקרובה לרבות הארוסה אליו לרבות הבוגרת הא למה לי קרא והאמר רבי מאיר בתולה אפילו מקצת בתולה משמע איצטריך סלקא דעתך אמינא נילף בתולה בתולה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מהתם</span> מה להלן נערה אף כאן נמי נערה קא משמע לן ורבי יוסי ורבי שמעון מאי טעמייהו דרשי הכי ולאחותו הבתולה פרט לאנוסה ומפותה ומוכת עץ אשר לא היתה פרט לארוסה הקרובה לרבות ארוסה שנתגרשה אליו לרבות את הבוגרת הקרובה לרבות ארוסה שנתגרש


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף ס,ב גמרא
pgu: ס
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  והא אמר רבי שמעון ראויה לכהן גדול מטמא לה שאין ראויה לכהן גדול אין מטמא לה שאני התם דרבי רחמנא קרובה א``ה מוכת עץ נמי [רבי] קרובה אחת ולא שתים ומה ראית הא אתעביד בה מעשה הא לא אתעביד בה מעשה ורבי יוסי <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מדשבקיה לבר זוגיה</span> מכלל דבמוכת עץ כרבי מאיר סבירא ליה מנא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מלא היתה</span> לאיש והא אפיקתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>חד מלא היתה</span> וחד <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מלאיש</span> אליו לרבות הבוגרת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>והא אמר ר' שמעון</span> בתולה בתולה שלימה משמע טעמא דידיה נמי התם מהכא דדריש הכי מדאליו לרבות הבוגרת מכלל דבתולה בתולה שלימה משמע תניא ר' שמעון בן יוחי אומר גיורת פחותה מבת שלש שנים ויום אחד כשירה לכהונה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl='18'> במדבר לא </span> וכל הטף בנשים אשר לא ידעו משכב זכר החיו לכם והרי פנחס עמהם ורבנן לעבדים ולשפחות אי הכי בת שלש שנים ויום אחד נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>כדרב הונא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>דרב הונא רמי</span> כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl='17'> במדבר לא </span> כל אשה יודעת איש למשכב זכר הרוגו הא אינה יודעת קיימו מכלל דהטף בין ידעו בין לא ידעו קיימו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl='18'> במדבר לא </span> וכל הטף בנשים אשר לא ידעו משכב זכר החיו לכם הא ידעי הרוגו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>הוי אומר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>בראויה ליבעל</span> הכתוב מדבר תניא נמי הכי וכל אשה יודעת איש בראויה ליבעל הכתוב מדבר אתה אומר בראויה ליבעל או אינו אלא נבעלה ממש כשהוא אומר וכל הטף בנשים אשר לא ידעו משכב זכר הוי אומר בראויה ליבעל הכתוב מדבר מנא ידעי אמר רב הונא בר ביזנא אמר ר' שמעון חסידא העבירום לפני הציץ כל ש<span class='tlm-rsh' data-nro='13'>פניה מוריקות</span> בידוע שהיא ראויה ליבעל כל שאין פניה מוריקות בידוע שאינה ראויה ליבעל אמר רב נחמן סימן לעבירה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הדרוקן</span> כיוצא בדבר אתה אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0721' data-rgl='12'> שופטים כא </span> וימצאו מיושבי יבש גלעד ארבע מאות נערה בתולה אשר לא ידעו איש למשכב זכר מנא ידעי אמר רב כהנא הושיבום על פי חבית של יין בעולה ריחה נודף בתולה אין ריחה נודף ונעברינהו לפני ציץ אמר רב כהנא בריה דרב נתן<span class='tlm-sfr' data-chp='0228' data-rgl='38'> שמות כח </span> לרצון להם כתיב לרצון ולא לפורענות אי הכי במדין נמי אמר רב אשי להם כתיב להם לרצון ולא לפורענות <ולעובדי כוכבים> {ולנכרים} אפילו לפורענות אמר רבי יעקב בר אידי אמר רבי יהושע בן לוי הלכה כרבי שמעון בן יוחאי אמר ליה רבי זירא לרבי יעקב בר אידי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>בפירוש שמיע לך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>או מכללא</span> שמיע לך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאי כללא</span> דאמר ר' יהושע בן לוי עיר אחת היתה בארץ ישראל שקרא עליה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ערער</span> ושגר רבי את רבי רומנוס ובדקה ומצא בה בת גיורת פחותה מבת שלש שנים ויום אחד והכשירה רבי לכהונה אמר ליה בפירוש שמיע לי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ואי מכללא מאי</span> דלמא שאני התם הואיל ואנסיב אנסיב דהא רב ורבי יוחנן דאמרי תרוייהו בוגרת ומוכת עץ לא ישא ואם נשא נשוי הכי השתא בשלמא התם סופה להיות בוגרת תחתיו סופה להיות בעולה תחתיו <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>הכא סופה להיות זונה תחתיו</span> רב ספרא מתני לה מכללא <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>וקשיא ליה</span> ומשני ליה הכי ההוא כהנא דאנסיב גיורת פחותה מבת שלש שנים ויום אחד אמר ליה ר``נ בר יצחק מאי האי אמר ליה דאמר רבי יעקב בר אידי אמר ר' יהושע בן לוי הלכה כר``ש בן יוחאי אמר ליה זיל אפיק ואי לא מפיקנא לך ר' יעקב בר אידי מאונך תניא וכן היה ר``ש בן יוחאי אומ


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  קברי <עובדי כוכבים> {גוים} אינן מטמאין באהל שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='1234' data-rgl='31'> יחזקאל לד </span> ואתן צאני צאן מרעיתי אדם אתם אתם קרויין אדם ואין <העובדי כוכבים> {הנכרים} קרויין אדם מיתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl=' 40, 46'> במדבר לא </span> ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>נפש אדם</span> ששה עשר אלף משום בהמה<span class='tlm-sfr' data-chp='1704' data-rgl='11'> יונה ד </span> אשר יש בה הרבה משתים עשרה רבוא אדם אשר לא ידע בין ימינו לשמאלו <ובהמה רבה> משום בהמה<span class='tlm-sfr' data-chp='0431' data-rgl='19'> במדבר לא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>כל הורג נפש</span> וכל נוגע בחלל תתחטאו דלמא איקטיל חד מישראל ורבנן לא נפקד ממנו איש ור' שמעון בן יוחי לא נפקד ממנו איש לעבירה רבינא אמר נהי דמעטינהו קרא מאטמויי באהל דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0419' data-rgl='14'> במדבר יט </span> אדם כי ימות באהל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ממגע ומשא מי מעטינהו</span> קרא


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א משנה
pgu: סא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אירס את האלמנה ונתמנה להיות כהן גדול יכנוס ומעשה ביהושע בן גמלא שקדש את מרתא בת ביתוס ומנהו המלך להיות כה``ג וכנסה שומרת יבם שנפלה לפני כהן הדיוט ונתמנה להיות כה``ג אע``פ שעשה בה מאמר הרי זה לא יכנוס


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר מנין שאם אירס את האלמנה ונתמנה להיות כהן גדול שיכנוס ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=' 14, 7'> ויקרא כא </span> יקח אשה א``ה שומרת יבם נמי אשה ולא יבמה:  מעשה ביהושע וכו':  מנהו אין <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>נתמנה לא</span> אמר רב יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>קטיר קחזינא הכא</span> דאמר רב אסי תרקבא דדינרי עיילה ליה מרתא בת ביתוס לינאי מלכא עד דמוקי ליה ליהושע בן גמלא בכהני רברבי


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א משנה
pgu: סא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כהן גדול שמת אחיו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>חולץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ולא מייבם</span>


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  קא פסיק ותני לא שנא מן האירוסין ולא שנא מן הנשואין בשלמא מן הנשואין עשה ולא תעשה הוא ואין עשה דוחה ל``ת ועשה אלא מן האירוסין יבא עשה וידחה את לא תעשה גזירה ביאה ראשונה אטו ביאה שניה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א משנה
pgu: סא
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  כהן הדיוט לא ישא אילונית אלא א``כ יש לו אשה ובנים רבי יהודה אומר אע``פ שיש לו אשה ובנים לא ישא אילונית <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שהיא זונה האמורה בתורה</span> וחכמים אומרים אין זונה אלא גיורת ומשוחררת <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>ושנבעלה בעילת זנות</span>


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,א גמרא
pgu: סא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  א``ל ריש גלותא לרב הונא מ``ט משום פריה ורביה אפריה ורביה כהנים הוא דמפקדי וישראל לא מפקדי אמר ליה משום דקא בעי למיתני סיפא רבי יהודה אומר אע``פ שיש לו אש


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ויש לו בנים לא ישא אילונית שהיא זונה האמורה בתורה דאזונה כהנים הוא דמפקדי וישראל לא מפקדי משום הכי קתני כהן אמר רב הונא מאי טעמא דר' יהודה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1304' data-rgl='10'> הושע ד </span> אכלו ולא ישבעו הזנו ולא יפרוצו כל ביאה שאין בה פירצה אינה אלא בעילת זנות תניא רבי אליעזר אומר כהן לא ישא את הקטנה אמר ליה רב חסדא לרבה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>פוק עיין בה</span> דלאורתא בעי לה רב הונא מינך נפק עיין בה רבי אליעזר סבר לה כרבי מאיר וסבר לה כרבי יהודה סבר לה כרבי מאיר דחייש למיעוטא וסבר לה כרבי יהודה דאמר אילונית זונה הויא וכרבי מאיר מי סבר לה והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>קטן וקטנה</span> לא חולצין ולא מיבמין דברי רבי מאיר אמרו לו לרבי מאיר יפה אמרת שאין חולצין<span class='tlm-sfr' data-chp='0525' data-rgl=''> דברים כה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>איש כתיב</span> בפרשה ומקשינן אשה לאיש אלא מאי טעמא אין מיבמין [א``ל] קטן שמא ימצא סריס קטנה שמא תמצא אילונית ונמצאו פוגעין בערוה ותניא קטנה מתייבמת <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>ואינה חולצת</span> דברי רבי אליעזר וכרבי יהודה מי סבר לה והתניא זונה זונה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כשמה</span> דברי רבי אליעזר רבי עקיבא אומר זונה זו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מופקרת</span> רבי מתיא בן חרש אומר אפי' <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>הלך בעלה</span> להשקותה ובא עליה בדרך עשאה זונה רבי יהודה אומר זונה זו אילונית וחכמים אומרים אין זונה <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלא גיורת</span> ומשוחררת <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ושנבעלה</span> בעילת זנות ר' אליעזר אומר פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה אלא אמר רב אדא בר אהבה הכא בכ``ג עסקינן לאימת קני לה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לכי גדלה</span> בעולה היא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מכלי לב</span> אי דקדשה אבוה מההיא שעתא הוא דקני לה ואי דקדשה נפשה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>הא רבי אליעזר היא ולא רבנן</span> אלא אמר רבא לעולם בכהן הדיוט וחיישינן שמא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תתפתה</span> עליו א``ה ישראל נמי פתויי קטנה אונס הוא ואונס בישראל מישרא שרי רב פפא אמר בכ``ג והאי תנא הוא דתניא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl=''> ויקרא כא </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>בתולה</span> יכול קטנה ת``ל אשה אי אשה יכול בוגרת ת``ל בתולה הא כיצד יצתה מכלל קטנות ולכלל בגרות לא באתה רב נחמן בר יצחק אמר האי תנא הוא דתניא בתולה אין בתולה אלא נערה וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0124' data-rgl='16'> בראשית כד </span> והנערה טובת מראה מאד בתולה ר' אלעזר אומר פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה אמר רב עמרם אין הלכה כרבי אלעזר


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,ב משנה
pgu: סא
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  לא יבטל אדם מפריה ורביה אלא א``כ יש לו בנים ב``ש אומרים שני זכרים וב``ה אומרים זכר ונקבה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0105' data-rgl='2'> בראשית ה </span> זכר ונקבה בראם


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סא,ב גמרא
pgu: סא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  הא יש לו בנים מפריה ורביה בטיל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>מאשה לא בטיל</span> מסייעא ליה לרב נחמן אמר שמואל דאמר אע``פ שיש לו לאדם כמה בנים אסור לעמוד בלא אשה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl='18'> בראשית ב </span> לא טוב היות האדם לבדו ואיכא דאמרי הא יש לו בנים בטיל מפריה ורביה ובטיל נמי מאשה נימא תיהוי תיובתא דרב נחמן אמר שמואל לא אין לו בנים נושא אשה בת בנים יש לו בנים נושא אשה דלאו בת בנים נפקא מינה למכור ספר תורה בשביל בנים:  בית שמאי אומרים שני זכרים:  מאי טעמייהו דבית שמאי <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ילפינן ממשה</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='25a23' data-rgl='15'> דברי הימים א כג </span> בני משה גרשום ואליעזר ובית הלל ילפינן <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>מברייתו של עולם</span> ובית שמאי לילפי מברייתו של עולם אין דנין אפש


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סב,א גמרא
pgu: סב
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>משאי אפשר</span> ובית הלל נמי לילפו ממשה אמרי לך משה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מדעתיה</span> הוא דעבד דתניא שלשה דברים עשה משה מדעתו והסכימה דעתו לדעת המקום פירש מן האשה ושיבר הלוחות ו<span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הוסיף יום אחד</span> פירש מן האשה מאי דרש אמר ומה ישראל שלא דברה עמהם שכינה אלא לפי שעה וקבע להם זמן אמרה תורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0219' data-rgl='15'> שמות יט </span> אל תגשו אל אשה אני שמיוחד לדבור בכל שעה ושעה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ולא קבע לי זמן</span> על אחת כמה וכמה והסכימה דעתו לדעת המקום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0505' data-rgl='26'> דברים ה </span> לך אמור להם שובו לכם <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לאהליכם</span> ואתה פה עמוד עמדי שיבר את הלוחות מאי דרש אמר ומה פסח שהוא אחד משש מאות ושלש עשרה מצות אמרה תורה<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='43'> שמות יב </span> כל בן נכר לא יאכל בו התורה כולה וישראל מומרים על אחת כמה וכמה והסכימה דעתו לדעת המקום דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0234' data-rgl='1'> שמות לד </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אשר</span> שברת ואמר ריש לקיש אמר ליה הקב``ה למשה יישר כחך ששברת הוסיף יום אחד מדעתו מאי דרש דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0219' data-rgl='10'> שמות יט </span> וקדשתם היום ומחר היום כמחר מה מחר לילו עמו אף היום לילו עמו ולילה דהאידנא נפק ליה ש``מ תרי יומי לבר מהאידנא והסכימה דעתו לדעת המקום דלא שריא שכינה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>עד שבתא</span> תניא רבי נתן אומר ב``ש אומרים שני זכרים ושתי נקבות ובה``א זכר ונקבה א``ר הונא מ``ט דרבי נתן אליבא דב``ש דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0104' data-rgl='2'> בראשית ד </span> ותוסף ללדת את אחיו את הבל הבל ואחותו קין ואחותו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0104' data-rgl='25'> בראשית ד </span> כי שת לי אלהים זרע אחר תחת הבל כי הרגו קין ורבנן אודויי הוא דקא מודית תניא אידך ר' נתן אומר ב``ש אומרים זכר ונקבה ובה``א או זכר או נקבה אמר רבא מ``ט דר' נתן אליבא דב``ה שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='1045' data-rgl='18'> ישעיהו מה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>לא תהו בראה</span> לשבת יצרה והא עבד לה שבת איתמר היו לו בנים בהיותו <עובד כוכבים> {גוי} ונתגייר ר' יוחנן אמר קיים פריה ורביה וריש לקיש אמר לא קיים פריה ורביה רבי יוחנן אמר קיים פריה ורביה דהא הוו ליה וריש לקיש אמר לא קיים פריה ורביה גר שנתגייר כקטן שנולד דמי ואזדו לטעמייהו דאיתמר היו לו בנים בהיותו <עובד כוכבים> {גוי} ונתגייר רבי יוחנן אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>אין לו בכור לנחלה</span> דהא הוה ליה ראשית אונו וריש לקיש אמר יש לו בכור לנחלה גר שנתגייר כקטן שנולד דמי וצריכא דאי אשמעינן בההיא קמייתא בההיא קאמר רבי יוחנן משום דמעיקרא נמי בני פריה ורביה נינהו אבל לענין נחלה דלאו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בני נח</span>לה נינהו אימא מודי ליה לריש לקיש ואי איתמר בהא בהא קאמר ריש לקיש אבל בההיא אימא מודה ליה לר' יוחנן צריכא איתיביה ר' יוחנן לר``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='09b20' data-rgl='12'> מלכים ב כ </span> בעת ההיא שלח בראדך <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בלאדן בן בלאדן</span> מלך בבל וגו' א``ל בהיותן <עובדי כוכבים> {גוים} אית להו <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>חייס</span> נתגיירו לית להו חייס אמר רב הכל מודין בעבד שאין לו חייס דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0122' data-rgl='5'> בראשית כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>שבו לכם פה</span> עם החמור עם הדומה לחמור מיתיבי<span class='tlm-sfr' data-chp='08b09' data-rgl='10'> שמואל ב ט </span> ול<span class='tlm-rsh' data-nro='18'>ציבא</span> חמשה עשר בנים ועשרים עבדים אמר רב אחא בר יעקב כפר בן בקר א``ה ה``נ שאני התם דיחסינהו בשמייהו ובשמא דאבוהון והכא לא מפרש ואיבעית אימא יחסינהו בדוכתא אחריתי באבוהון ובאבא דאבוהון דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='09a15' data-rgl='18'> מלכים א טו </span> וישלחם המלך אסא אל בן הדד בן טברימון בן חזיון מלך ארם היושב בדמשק לאמר איתמר היו לו בנים ומתו רב הונא אמר קיים פריה ורביה רבי יוחנן אמר לא קיים רב הונא אמר קיים <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>משום דרב אסי</span> דאמר רב אסי אין בן דוד בא עד שיכלו כל נשמות שבגוף שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1057' data-rgl='16'> ישעיהו נז </span> כי רוח מלפני יעטוף וגו' ורבי יוחנן אמר לא קיים פריה ורביה לשבת יצרה בעינן והא ליכא מיתיב


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סב,ב גמרא
pgu: סב
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>בני בנים הרי הן כבנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כי תניא ההיא להשלים</span> מיתיבי בני בנים הרי הם כבנים מת אחד מהם או שנמצא סריס לא קיים פריה ורביה תיובתא דרב הונא תיובתא:  בני בנים הרי הם כבנים:  סבר אביי למימר ברא לברא וברתא לברתא וכ``ש ברא לברתא אבל ברתא לברא לא א``ל רבא לשבת יצרה בעיא והא איכא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>דכולי עלמא</span> מיהת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>תרי מחד</span> לא ולא והא אמרי ליה רבנן לרב ששת נסיב איתתא ואוליד בני ואמר להו בני ברתי בני נינהו התם דחויי קמדחי להו דרב ששת איעקר מפירקיה דרב הונא אמר ליה רבה לרבא בר מארי מנא הא מילתא דאמור רבנן בני בנים הרי הן כבנים אילימא מדכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0131' data-rgl='43'> בראשית לא </span> הבנות בנותי והבנים בני אלא מעתה והצאן צאני הכי נמי אלא דקנית מינאי הכא נמי דקנית מינאי אלא מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='25a02' data-rgl='21'> דברי הימים א ב </span> ואחר בא חצרון אל בת מכיר אבי גלעד ותלד לו את שגוב וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0705' data-rgl='14'> שופטים ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>מני מכיר ירדו מחוקקים</span> וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2660' data-rgl='9'> תהילים ס </span><span class='tlm-sfr' data-chp='0108'> תהילים קח</a> יהודה מחוקקי <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>מתניתין</span> דלאו כרבי יהושע דתניא רבי יהושע אומר נשא אדם אשה בילדותו ישא אשה בזקנותו היו לו בנים בילדותו יהיו לו בנים בזקנותו שנא'<a href='3111' data-rgl='6'> קוהלת יא </span> בבקר זרע את זרעך ו<span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לערב</span> אל תנח ידך כי אינך יודע <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אי זה יכשר</span> הזה או זה ואם שניהם כאחד טובים ר``ע אומר למד תורה בילדותו ילמוד תורה בזקנותו היו לו תלמידים בילדותו יהיו לו תלמידים בזקנותו שנא' בבקר זרע את זרעך וגו' אמרו שנים עשר אלף זוגים תלמידים היו לו לרבי עקיבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מגבת עד אנטיפרס</span> וכולן מתו בפרק אחד מפני שלא נהגו כבוד זה לזה והיה העולם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>שמם</span> עד שבא ר``ע אצל רבותינו שבדרום ושנאה להם ר``מ ור' יהודה ור' יוסי ורבי שמעון ורבי אלעזר בן שמוע והם הם העמידו תורה אותה שעה תנא כולם מתו מפסח ועד עצרת אמר רב חמא בר אבא ואיתימא ר' חייא בר אבין כולם מתו מיתה רעה מאי היא א``ר נחמן אסכרה א``ר מתנא הלכה כרבי יהושע אמר רבי תנחום א``ר חנילאי כל אדם שאין לו אשה שרוי בלא שמחה בלא ברכה בלא טובה בלא שמחה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0514' data-rgl='26'> דברים יד </span> ושמחת אתה ו<span class='tlm-rsh' data-nro='12'>ביתך</span> בלא ברכה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1244' data-rgl='30'> יחזקאל מד </span> להניח ברכה אל ביתך בלא טובה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl='18'> בראשית ב </span> לא טוב היות האדם לבדו במערבא אמרי בלא תורה בלא חומה בלא תורה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2706' data-rgl='13'> איוב ו </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>האם אין עזרתי בי</span> ותושיה נדחה ממני בלא חומה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1131' data-rgl='21'> ירמיהו לא </span> נקבה תסובב גבר רבא בר עולא אמר בלא שלום דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2705' data-rgl='24'> איוב ה </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>וידעת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>כי שלום אהלך</span></span> ופקדת נוך ולא תחטא אמר ריב``ל כל היודע באשתו שהיא יראת שמים ואינו פוקדה נקרא חוטא שנאמר וידעת כי שלום אהלך וגו' ואמר ריב``ל חייב אדם לפקוד את אשתו בשעה שהוא יוצא לדרך שנא' וידעת כי שלום אהלך וגו' הא מהכא נפקא מהתם נפקא ואל אישך <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>תשוקתך</span> מלמד שהאשה משתוקקת על בעלה בשעה שהוא יוצא לדרך א``ר יוסף <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא נצרכה אלא סמוך לווסתה</span> וכמה אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עונה</span> והני מילי לדבר הרשות אבל לדבר מצוה מיטרידי ת``ר האוהב את אשתו כגופו והמכבדה <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>יותר מגופו</span> והמדריך בניו ובנותיו בדרך ישרה והמשיאן סמוך לפירקן עליו הכתוב אומר וידעת כי שלום אהלך האוהב את שכיניו והמקרב את קרוביו והנושא את בת אחות


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סג,א גמרא
pgu: סג
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  והמלוה סלע לעני בשעת דחקו עליו הכתוב אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='1058' data-rgl='9'> ישעיהו נח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אז תקרא</span> וה' יענה תשוע ויאמר הנני:  סי' אש``ה וקרק``ע עז``ר זא``ת שת``י הברכו``ת תגר``י פחת``י:  א``ר אלעזר כל אדם שאין לו אשה אינו אדם שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0105' data-rgl='2'> בראשית ה </span> זכר ונקבה בראם ויקרא את שמם אדם ואמר רבי אלעזר כל אדם שאין לו קרקע אינו אדם שנא'<span class='tlm-sfr' data-chp='26b6' data-rgl=''> תהילים קטז </span> השמים שמים לה' והארץ נתן לבני אדם ואמר רבי אלעזר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl='18'> בראשית ב </span> אעשה לו עזר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כנגדו</span> זכה עוזרתו לא זכה כנגדו ואיכא דאמרי ר' אלעזר רמי כתיב כנגדו וקרינן כניגדו זכה כנגדו לא זכה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מנגדתו</span> אשכחיה רבי יוסי לאליהו א``ל כתיב אעשה לו עזר במה אשה עוזרתו לאדם א``ל אדם מביא חיטין חיטין כוסס פשתן פשתן לובש לא נמצאת מאירה עיניו ומעמידתו על רגליו וא``ר אלעזר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0102' data-rgl='23'> בראשית ב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>זאת הפעם</span> עצם מעצמי ובשר מבשרי מלמד שבא אדם על כל בהמה וחיה ולא נתקררה דעתו עד שבא על חוה ואמר ר' אלעזר מאי דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0112' data-rgl='3'> בראשית יב </span> ונברכו בך כל משפחות האדמה אמר ליה הקב``ה לאברהם <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שתי ברכות</span> טובות יש לי להבריך בך <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>רות המואביה ונעמה העמונית</span> כל משפחות האדמה אפילו משפחות הדרות באדמה אין מתברכות אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>בשביל ישראל</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='18'> בראשית יח </span> כל גויי הארץ אפילו ספינות הבאות מגליא לאספמיא אינן מתברכות אלא בשביל ישראל ואמר רבי אלעזר עתידים כל בעלי אומניות <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>שיעמדו על הקרקע</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1227' data-rgl='29'> יחזקאל כז </span> וירדו מאניותיהם כל תופשי משוט מלחים כל חובלי הים על הארץ יעמדו ואמר ר' אלעזר אין לך אומנות פחותה מן הקרקע שנאמר וירדו רבי אלעזר חזיא לההיא ארעא דשדי ביה כרבא <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפותיא</span> א``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אי תשדייה לאורכיך</span> הפוכי בעיסקא טב מינך רב על לביני שיבלי חזנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>דקא נייפן</span> אמר להו אי נייפת איתנופי הפוכי בעיסקא טב מינך אמר רבא מאה זוזי בעיסקא כל יומא בשרא וחמרא מאה זוזי בארעא מילחא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='15'><span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חפורה</span></span> ולא עוד אלא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>מגניא ליה אארעא</span> ומרמיא ליה תיגרי אמר רב פפא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>זרע</span> ולא תזבין אע``ג דכי הדדי נינהו הני מברכן זבין ולא תיזול הני מילי <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>ביסתרקי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>אבל גלימא</span> לא מיתרמיא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>טום</span> ולא תשפיץ <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שפוץ</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ולא תיבני</span> שכל העוסק בבנין מתמסכן קפוץ זבין ארעא <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>מתון נסיב איתתא</span> נחית דרגא נסיב איתתא סק דרגא בחר <span class='tlm-rsh' data-nro='31'>שושבינא</span> א``ר אלעזר בר אבינא אין פורענות באה לעולם אלא בשביל ישראל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2103' data-rgl='6'> צפניה ג </span> הכרתי גוים נשמו פנותם החרבתי חוצותם וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2103' data-rgl='7'> צפניה ג </span> אמרתי אך תיראי אותי תקחי מוסר רב הוה מיפטר מרבי חייא אמר ליה רחמנא ליצלך ממידי דקשה ממותא ומי איכא מידי דקשה ממותא נפק דק ואשכח<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl='26'> קוהלת ז </span> ומוצא אני מר ממות את האשה וגו' רב הוה קא מצערא ליה דביתהו כי אמר לה עבידי לי טלופחי עבדא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>חימצי</span> חימצי עבדא ליה טלופחי כי גדל חייא בריה <span class='tlm-rsh' data-nro='34'>אפיך לה</span> אמר ליה איעליא לך אמך אמר ליה אנא הוא דקא אפיכנא לה אמר ליה היינו דקא אמרי אינשי דנפיק מינך <span class='tlm-rsh' data-nro='35'>טעמא מלפך</span> את לא תעביד הכי שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1109' data-rgl='4'> ירמיהו ט </span> למדו לשונם דבר שקר העוה וגו' רבי חייא הוה קא מצערא ליה דביתהו <span class='tlm-rsh' data-nro='37'>כי הוה משכח מידי</span> צייר ליה בסודריה ומייתי ניהלה אמר ליה רב והא קא מצערא ליה למר א``ל דיינו שמגדלות בנינו ומצילות אותנ


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סג,ב גמרא
pgu: סג
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מן החטא</span> מקרי ליה רב יהודה לרב יצחק בריה<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl='26'> קוהלת ז </span> ומוצא אני מר ממות את האשה א``ל כגון מאן כגון אמך והא מתני ליה רב יהודה לרב יצחק בריה אין אדם מוצא קורת רוח אלא מאשתו ראשונה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2805' data-rgl='19'> משלי ה </span> יהי מקורך ברוך ושמח מאשת נעוריך וא``ל כגון מאן כגון אמך מתקיף תקיפא ו<span class='tlm-rsh' data-nro='1'>עבורי מיעברא במלה</span> היכי דמי אשה רעה אמר אביי מקשטא ליה תכא ומקשטא ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>פומא</span> רבא אמר מקשטא ליה תכא <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ומהדרא ליה גבא</span> אמר רבי חמא בר חנינא כיון שנשא אדם אשה עונותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>מתפקקין</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2818' data-rgl='22'> משלי יח </span> מצא אשה מצא טוב ויפק רצון מה' במערבא כי נסיב אינש איתתא אמרי ליה הכי מצא או מוצא מצא דכתיב מצא אשה מצא טוב מוצא דכתיב ומוצא אני מר ממות את האשה אמר רבא אשה רעה מצוה לגרשה דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2822' data-rgl='10'> משלי כב </span> גרש לץ ויצא מדון וישבות דין וקלון ואמר רבא אשה רעה וכתובתה מרובה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>צרתה בצדה</span> דאמרי אינשי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>בחברתה</span> ולא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בסילתא</span> ואמר רבא קשה אשה רעה כיום <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>סגריר</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2827' data-rgl='15'> משלי כז </span> דלף טורד ביום סגריר ואשת מדינים נשתוה ואמר רבא בא וראה כמה טובה אשה טובה וכמה רעה אשה רעה כמה טובה אשה טובה דכתיב מצא אשה מצא טוב אי בגוה משתעי קרא כמה טובה אשה טובה שהכתוב משבחה אי בתורה משתעי קרא כמה טובה אשה טובה שהתורה נמשלה בה כמה רעה אשה רעה דכתיב ומוצא אני מר ממות את האשה אי בגוה משתעי קרא כמה רעה אשה רעה שהכתוב מגנה אי בגיהנם משתעי קרא כמה רעה אשה רעה שגיהנם נמשלה בה<span class='tlm-sfr' data-chp='1111' data-rgl='11'> ירמיהו יא </span> הנני מביא רעה אשר לא יוכלו לצאת ממנה אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה זו אשה רעה וכתובתה מרובה<span class='tlm-sfr' data-chp='3201' data-rgl=''> איכה א </span> נתנני ה' בידי לא אוכל קום אמר רב חסדא אמר מר עוקבא בר חייא זו אשה רעה וכתובתה מרובה במערבא אמרו זה שמזונותיו <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>תלוין בכספו</span><span class='tlm-sfr' data-chp='0528' data-rgl='32'> דברים כח </span> בניך ובנותיך נתונים לעם אחר אמר רב חנן בר רבא אמר רב זו אשת האב<span class='tlm-sfr' data-chp='0532' data-rgl='21'> דברים לב </span> בגוי נבל אכעיסם אמר רב חנן בר רבא אמר רב זו אשה רעה וכתובתה מרובה רבי אליעזר אומר אלו הצדוקים וכן הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='2614' data-rgl='1'> תהילים יד </span> אמר נבל בלבו <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>אין אלהים</span> וגו' במתניתא תנא אלו אנשי ברבריא ואנשי מרטנאי שמהלכין ערומים בשוק שאין לך משוקץ ומתועב לפני המקום יותר ממי שמהלך בשוק ערום רבי יוחנן אמר אלו <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>חברי</span>ם אמרו ליה לר' יוחנן אתו חברי לבבל <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שגא</span> נפל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמרו ליה מקבלי שוחדא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>תריץ</span> יתיב גזרו על ג' מפני ג' <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>גזרו על הבשר</span> מפני המתנות גזרו על המרחצאות מפני הטבילה קא <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>מחטטי שכבי</span> מפני <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>ששמחים ביום אידם</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='08a12' data-rgl='15'> שמואל א יב </span> והיתה יד ה' <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>בכם ובאבותיכם</span> אמר רבה בר שמואל זו חטוטי שכבי דאמר מר בעון חיים מתים מתחטטין א``ל רבא לרבה בר מארי כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1108' data-rgl='2'> ירמיהו ח </span> לא יאספו ולא יקברו לדומן על פני האדמה יהיו וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1108' data-rgl='3'> ירמיהו ח </span> ונבחר מות מחיים אמר ליה נבחר מות לרשעים שלא יחיו בעולם הזה ויחטאו ויפלו בגיהנם כתוב בספר בן סירא אשה טובה מתנה טובה לבעלה וכתיב טובה בחיק ירא אלהים תנתן אשה רעה צרעת לבעלה מאי תקנתיה יגרשנה ויתרפא מצרעתו אשה יפה אשרי בעלה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>מספר ימיו כפלים</span> העלם עיניך <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>מאשת חן</span> פן תלכד במצודתה אל תט אצל בעלה למסוך עמו יין ושכר כי בתואר אשה יפה רבים הושחתו ועצומים כל הרוגיה רבים היו פצעי <span class='tlm-rsh' data-nro='26'>רוכל</span> המרגילים לדבר ערוה כניצוץ מבעיר גחלת <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>ככלוב</span> מלא עוף כן בתיהם מלאים מרמה אל תצר צרת מחר כי לא תדע מה ילד יום שמא מחר בא ואיננו נמצא מצטער על העולם שאין שלו מנע רבים מתוך ביתך ולא הכל תביא ביתך רבים יהיו דורשי שלומך גלה סוד לאחד מאלף אמר רבי אסי אין בן דוד בא עד שיכלו כל הנשמות שב<span class='tlm-rsh' data-nro='30'>גוף</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1057' data-rgl='16'> ישעיהו נז </span> כי רוח מלפני <span class='tlm-rsh' data-nro='32'>יעטוף</span> ונשמות אני עשיתי תניא רבי אליעזר אומר כל מי שאין עוסק בפריה ורביה כאילו שופך דמים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0109' data-rgl='6'> בראשית ט </span> שופך דם האדם באדם דמו ישפך וכתיב בתריה <span class='tlm-rsh' data-nro='33'>ואתם פרו ורבו</span> רבי יעקב אומר כאילו ממעט הדמות שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0109' data-rgl='6'> בראשית ט </span> כי בצלם אלהים עשה את האדם וכתיב בתריה ואתם פרו וגו' בן עזאי אומר כאילו שופך דמים וממעט הדמות שנאמר ואתם פרו ורבו אמרו לו לבן עזאי יש נאה דורש ונאה מקיים נאה מקיים ואין נאה דורש ואתה נאה דורש ואין נאה מקיים אמר להן בן עזאי ומה אעשה שנפשי חשקה בתורה אפשר לעולם שיתקיים על ידי אחרים תניא אידך רבי אליעזר אומר כל מי שאין עוסק בפריה ורביה כאילו שופך דמים שנאמר שופך דם האדם וסמיך ליה ואתם פרו וגו' רבי אלעזר בן עזריה אומר כאילו ממעט הדמות בן עזאי אומר וכו' אמרו לו לבן עזאי יש נאה דורש וכו' ת``ר<span class='tlm-sfr' data-chp='0410' data-rgl=''> במדבר י </span> ובנחה יאמר שובה ה' רבבות אלפי ישרא


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מלמד שאין השכינה שורה על פחות משני אלפים ושני רבבות מישראל הרי שהיו ישראל שני אלפים ושני רבבות חסר אחד וזה לא עסק בפריה ורביה לא נמצא זה גורם לשכינה שתסתלק מישראל אבא חנן אמר משום רבי אליעזר חייב מיתה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0403' data-rgl='4'> במדבר ג </span> ובנים לא היו להם הא היו להם בנים לא מתו אחרים אומרים גורם לשכינה שתסתלק מישראל שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0117' data-rgl='7'> בראשית יז </span> להיות לך לאלהים ולזרעך אחריך בזמן שזרעך אחריך שכינה שורה אין זרעך אחריך על מי שורה על העצים ועל האבנים


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סד,א משנה
pgu: סד
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  נשא אשה ושהה עמה עשר שנים ולא ילדה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אינו רשאי לבטל</span> גירשה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>מותרת לינשא לאחר</span> ורשאי השני לשהות עמה י' שנים ואם הפילה מונה משעה שהפילה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סד,א גמרא
pgu: סד
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ת``ר נשא אשה ושהה עמה עשר שנים ולא ילדה יוציא ויתן כתובה שמא לא זכה להבנות ממנה אע``פ שאין ראיה לדבר זכר לדבר<span class='tlm-sfr' data-chp='0116' data-rgl='3'> בראשית טז </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מקץ עשר שנים</span> לשבת אברם בארץ כנען ללמדך שאין ישיבת חו``ל עולה לו מן המנין <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לפיכך</span> חלה הוא או שחלתה היא או שניהם חבושים בבית האסורים אין עולין לו מן המנין א``ל רבא לרב נחמן <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>ולילף מיצחק</span> דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl='20'> בראשית כה </span> ויהי יצחק בן ארבעים שנה בקחתו את רבקה וגו' וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl='26'> בראשית כה </span> ויצחק בן ששים שנה בלדת אותם א``ל יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>עקור היה</span> א``ה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אברהם נמי עקור היה</span> ההוא מיבעי ליה לכדר' חייא בר אבא דא``ר חייא בר אבא א``ר יוחנן למה נמנו שנותיו של ישמעאל כדי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לייחס בהן</span> שנותיו של יעקב אמר רבי יצחק יצחק אבינו עקור היה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0125' data-rgl='21'> בראשית כה </span> וי<span class='tlm-rsh' data-nro='11'>עתר</span> יצחק לה' לנכח אשתו על אשתו לא נאמר אלא לנוכח מלמד ששניהם עקורים היו א``ה ויעתר לו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ויעתר להם מיבעי ליה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לפי שאינו דומה</span> תפלת צדיק בן צדיק לתפלת צדיק בן רשע א``ר יצחק מפני מה היו אבותינו עקורים מפני שהקב``ה מתאוה לתפלתן של צדיקים א``ר יצחק למה נמשלה תפלתן של צדיקים כעתר מה עתר זה מהפך התבואה ממקום למקום כך תפלתן של צדיקים מהפכת מדותיו של הקב``ה ממדת רגזנות למדת רחמנות אמר רבי אמי אברהם ושרה טומטמין היו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='1051' data-rgl='1'> ישעיהו נא </span> הביטו אל צו


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סד,ב גמרא
pgu: סד
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>חוצבתם</span> ואל מקבת בור <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נוקרתם</span> וכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='1051' data-rgl='2'> ישעיהו נא </span> הביטו אל אברהם אביכם ואל שרה תחוללכם אמר רב נחמן אמר רבה בר אבוה שרה אמנו אילונית היתה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0111' data-rgl='30'> בראשית יא </span> ותהי שרי עקרה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אין לה ולד</span> אפי' בית ולד אין לה אמר רב יהודה בריה דרב שמואל בר שילת משמיה דרב <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>לא שנו</span> אלא בדורות הראשונים ששנותיהן מרובות אבל בדורות האחרונים ששנותיהן מועטות שתי שנים ומחצה כנגד <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>שלשה עיבורים</span> רבה אמר רב נחמן שלש שנים כנגד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>שלש פקידות</span> דאמר מר בר``ה נפקדו שרה רחל וחנה אמר רבה ליתנהו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>להני כללי</span> מכדי מתני' מאן תקין רבי והא בימי דוד אימעוט שני דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='2690' data-rgl='10'> תהילים צ </span> ימי שנותינו בהם שבעים שנה והאי שמא לא זכה להבנות הימנה <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ודלמא איהי דלא זכיא</span> איהי כיון דלא מפקדא אפריה ורביה לא מיענשה איני והא אמרו ליה רבנן לר' אבא בר זבדא נסיב איתתא ואוליד בני ואמר להו אי זכאי הוו לי מקמייתא התם דחוי קא מדחי להו לרבנן דר' אבא בר זבדא איעקר מפרקיה דרב הונא רב גידל איעקר מפרקיה דרב הונא רבי חלבו איעקר מפרקיה דרב הונא רב ששת איעקר מפרקיה דרב הונא רב אחא בר יעקב אחדתיה <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>סוסכינתא</span> תליוה בארזא דבי רב ונפק מיניה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>כהוצא ירקא</span> אמר רב אחא בר יעקב שיתין סבי הוינא וכולהו איעקור מפרקיה דרב הונא לבר מאנא דקיימי בנפשאי<span class='tlm-sfr' data-chp='3107' data-rgl='12'> קוהלת ז </span> החכמה תחיה בעליה:  גירשה מותרת וכו':  שני אין <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>שלישי לא</span> מתניתין מני רבי היא דתניא מלה הראשון ומת שני ומת שלישי לא תמול דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר שלישי תמול רביעי לא תמול והתניא איפכא הי מינייהו אחריניתא ת``ש דאמר ר' חייא בר אבא א``ר יוחנן מעשה בארבע אחיות בצפורי שמלה ראשונה ומת שניה ומת שלישית ומת רביעית באת לפני רבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אמר לה אל תמולי</span> ודלמא אי אתיא שלישית נמי הוה אמר לה א``כ מאי אסהדותיה דר' חייא בר אבא ודלמא הא קמ``ל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>דאחיות מחזקות</span> אמר רבא השתא דאמרת אחיות מחזקות לא ישא אדם אשה לא ממשפחת <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>נכפין</span> ולא ממשפחת מצורעים והוא דאתחזק תלתא זימני מאי הוה עלה כי אתא רב יצחק בר יוסף אמר עובדא הוה קמיה דר' יוחנן בכנישתא דמעון ביוה``כ שחל להיות בשבת ומלה ראשונה ומת שניה ומת שלישית באה לפניו אמר לה לכי ומולי א``ל אביי חזי דקשרית <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>איסורא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>וסכנתא</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>סמך עלה אביי</span> ואזל נסבה לחומה ברתא דאיסי בריה דרב יצחק בריה דרב יהודה דנסבה רחבא דפומבדיתא ושכיב רב יצחק בריה דרבה בר בר חנה ושכיב ונסבה הוא ושכיב אמר רבא ומי איכא דעביד עובדא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בנפשיה</span> כי האי והא איהו דאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>אבין דסמכא</span> יצחק סומקא לאו בר סמכא אבין <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ישנו בחזרה</span> יצחק סומקא אינו בחזרה ועוד אימר דפליגי לענין מילה בנישואין מי פליגי אין והתניא ניסת לראשון ומת לשני ומת לשלישי לא תנשא דברי רבי רבן שמעון בן גמליאל אומר לשלישי תנשא לרביעי לא תנשא בשלמא גבי מילה איכא משפחה דרפי דמא ואיכא משפחה דקמיט דמא אלא נישואין מ``ט א``ל רב מרדכי לרב אשי הכי אמר אבימי מהגרוניא משמיה דרב הונא מעין גורם ורב אשי אמר מזל גורם מאי בינייהו איכא בינייהו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>דאירסה</span> ומית <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>אי נמי</span> דנפל מדיקלא ומית א``ל רב יוסף בריה דרבא לרבא בעי מיניה מרב יוסף הלכה כרבי ואמר לי אין הלכה כרבן שמעון בן גמליאל ואמר לי אין אחוכי אחיך בי א``ל לא סתמי היא ופשיט לך נישואין ומלקיות כרבי וסתות ושור המועד כרבן שמעון בן גמליאל <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>נישואין הא דאמרן</span> מלקיות דתנן מי שלקה ושנה ב``ד <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>כונסין אותו לכיפה</span> ומאכילין אותו שעורים עד שתהא כריסו נבקעת וסתות דתנן אין האש


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סה,א גמרא
pgu: סה
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>קובעת לה וסת</span> עד שתקבענה שלש פעמים ואין מטהרת מן הוסת עד שתעקר ממנה שלש פעמים ושור המועד דתנן אין השור נעשה מועד עד שיעידו בו שלשה פעמים:  ת``ר ניסת לראשון ולא היו לה בנים לשני ולא היו לה בנים לשלישי לא תנשא <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אלא</span> למי שיש לו בנים נישאת למי שאין לו בנים תצא בלא כתובה איבעיא להו נישאת לשלישי ולא היו לה בנים מהו דליתבעוה הנך קמאי מי מצו אמרי לה איגלאי מילתא דאת הוא דגרמת או דלמא מצית אמרה להו השתא הוא דכחשי מסתברא מצית אמרה להו השתא הוא דכחשי איבעיא להו נישאת לרביעי והיו לה בנים מהו דתיתבעיה לשלישי אמרינן לה שתיקותיך יפה מדיבוריך דמצי אמר לה אנא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>אדעתא דהכי לא גרשתיך</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מתקיף לה רב פפא</span> אי איהי שתקא אנן מי שתקינן נמצא גט בטל ובניה ממזרין אלא אמרינן השתא הוא דברייתא:  הוא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>מינה</span> והיא אמרה מיניה אמר רבי אמי דברים שבינו לבינה נאמנת וטעמא מאי היא קיימא לה ביורה כחץ הוא לא קים ליה ביורה כחץ אמר איהו איזיל אינסיב איתתא ואיבדוק נפשאי אמר רבי אמי אף בזו יוציא ויתן כתובה שאני אומר כל הנושא אשה על אשתו יוציא ויתן כתובה רבא אמר נושא אדם כמה נשים על אשתו והוא דאית ליה למיזיינינה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הוא אמר אפלת בגו עשר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והיא אמרה לא אפלית</span> א``ר אמי אף בזו היא נאמנת דאם איתא דהפילה נפשה בעקרתה לא מחזקה הפילה וחזרה והפילה וחזרה והפילה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>הוחזקה לנפלים</span> הוא אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אפילה תרי</span> והיא אמרה תלת אמר רבי יצחק בן אלעזר <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עובדא הוה</span> בי מדרשא ואמרו <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>היא מהימנא</span> דאם איתא דלא אפלה נפשה בניפלי לא מחזקה


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סה,ב משנה
pgu: סה
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  האיש מצווה על פריה ורביה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל לא האשה</span> רבי יוחנן בן ברוקה אומר על שניהם הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl=' 22, 28'> בראשית א </span> ויברך אותם אלהים ויאמר להם [אלהים] פרו ורבו


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סה,ב גמרא
pgu: סה
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  מנא הני מילי אמר ר' אילעא משום ר' אלעזר בר' שמעון אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0101' data-rgl='28'> בראשית א </span> ומלאו את הארץ וכבשוה איש דרכו לכבש ואין אשה דרכה לכבש אדרבה וכבשוה תרתי משמע אמר רב נחמן בר יצחק וכבשה כתיב רב יוסף אמר מהכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0135' data-rgl='11'> בראשית לה </span> אני אל שדי פרה ורבה ולא קאמר פרו ורבו ואמר רבי אילעא משום ר' אלעזר בר' שמעון כשם שמצוה על אדם <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>לומר דבר הנשמע</span> כך מצוה על אדם שלא לומר דבר שאינו נשמע רבי אבא אומר חובה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='2809' data-rgl='8'> משלי ט </span> אל תוכח לץ פן ישנאך הוכח לחכם ויאהבך וא``ר אילעא משום רבי אלעזר בר' שמעון מותר לו לאדם לשנות בדבר השלום שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0150'>בראשית נ</a> <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>אביך צוה</span> וגו' כה תאמרו ליוסף אנא שא נא וגו' ר' נתן אומר מצוה שנאמר<a href='08a16' data-rgl='2'> שמואל א טז </span> ויאמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>איך אלך</span> ושמע שאול והרגני וגו' דבי רבי ישמעאל תנא גדול השלום שאף הקדוש ברוך הוא שינה בו דמעיקרא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0118' data-rgl='12'> בראשית יח </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואדוני זקן</span> ולבסוף כתיב ואני זקנתי:  רבי יוחנן בן ברוקה אומר:  אתמר רבי יוחנן ור' יהושע בן לוי חד אמר הלכה כרבי יוחנן בן ברוקה וחד אמר אין הלכה כרבי יוחנן בן ברוקה תסתיים דרבי יוחנן הוא דאמר אין הלכה דיתיב ר' אבהו וקאמר <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>משמיה דרבי יוחנן</span> הלכה ואהדרינהו רבי אמי ורבי אסי לאפייהו ואיכא דאמרי רבי חייא בר אבא אמר ואהדרינהו רבי אמי ורבי אסי לאפייהו אמר רב פפא בשלמא למאן דאמר רבי אבהו אמרה משום כבוד בי קיסר לא אמרו ליה ולא מידי אלא למאן דאמר רבי חייא בר אבא אמרה לימרו ליה לא אמר רבי יוחנן הכי מאי הוה עלה ת``ש דאמר ר' אחא בר חנינא אמר ר' אבהו אמר ר' אסי <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>עובדא הוה</span> קמיה דרבי יוחנן בכנישתא דקיסרי ואמר יוציא ויתן כתובה ואי ס``ד לא מפקדה כתובה מאי עבידתה דלמא בבאה מחמת טענה כי ההיא דאתאי לקמיה דר' אמי אמרה ליה הב לי כתובה אמר לה זיל לא מיפקדת אמרה ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מסיבו דילה</span> מאי תיהוי עלה דהך אתתא אמר כי הא ודאי כפינן ההיא דאתאי לקמיה דרב נחמן אמר לה לא מיפקדת אמרה ליה לא בעיא הך אתתא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>חוטרא לידה</span> ומרה לקבורה אמר כי הא ודאי כפינן יהודה וחזקיה תאומים היו אחד נגמרה צורתו לסוף תשעה ואחד נגמרה צורתו לתחלת שבעה יהודית דביתהו דר' חייא הוה לה צער לידה שנאי מנא ואתיא לקמיה דר' חייא אמרה אתתא מפקדא אפריה ורביה אמר לה לא אזלא אשתיא סמא דעקרתא לסוף איגלאי מילתא אמר לה <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>איכו ילדת לי חדא כרסא</span> אחריתא דאמר מר יהודה וחזקיה <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אחי</span> פזי וטו


id: 3106
lvr: 31
prk: 06
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אחוותא</span> ולא מיפקדי והאמר רב אחא בר רב קטינא א``ר יצחק מעשה באשה אחת שחציה שפחה וחציה בת חורין וכפו את רבה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ועשאה בת חורין</span> אמר רב נחמן בר יצחק <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>מנהג הפקר נהגו בה</span>:
<BR


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סו,א משנה
pgu: סו
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  אלמנה לכהן גדול גרושה וחלוצה לכהן הדיוט הכניסה לו עבדי מלוג ועבדי צאן ברזל <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עבדי מלוג לא יאכלו</span> בתרומה עבדי צאן ברזל יאכלו ואלו הן עבדי מלוג אם מתו מתו לה ואם הותירו הותירו לה אע``פ שהוא חייב במזונותן הרי אלו לא יאכלו בתרומה ואלו הן עבדי צאן ברזל אם מתו מתו לו ואם הותירו הותירו לו הואיל והוא חייב באחריותן הרי אלו יאכלו בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>בת ישראל שניסת לכהן</span> והכניסה לו עבדים בין עבדי מלוג בין עבדי צאן ברזל הרי אלו יאכלו בתרומה ובת כהן שניסת לישראל והכניסה לו עבדים בין עבדי מלוג בין עבדי צאן ברזל הרי אלו לא יאכלו בתרומה


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סו,א גמרא
pgu: סו
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  ו<span class='tlm-rsh' data-nro='4'>עבדי מלוג לא יאכלו</span> בתרומה אמאי להוי כקנינו שקנה קנין דתניא מנין לכהן שנשא אשה וקנה עבדים שיאכלו בתרומה שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>וכהן כי יקנה נפש קנין כספו</span> הוא יאכל בו <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומנין לאשה</span> שקנתה עבדים <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>ועבדיו שקנו עבדים</span> שיאכלו בתרומה שנאמר וכהן כי יקנה נפש קנין כספו הוא יאכל בו קנינו שקנה קנין אוכל כל האוכל מאכיל כל שאין אוכל אינו מאכיל ולא והרי ערל וכל הטמאים שאינן אוכלין ומאכילין התם <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>פומייהו כאיב להו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>והרי ממזר</span> שאין אוכל ומאכיל אמר רבינא קנין אוכל קאמר קנין אוכל מאכיל שאינו אוכל אינו מאכיל ורבא אמר מדאורייתא מיכל אכלי ורבנן הוא דגזרי בהו כדי שתאמר אני איני אוכלת עבדי אינן אוכלין זונה היא אצלו הלכך אתי לאפוקה רב אשי אמר גזירה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שמא תאכיל</span> לאחר מיתה אלא מעתה בת ישראל שנשאת לכהן לא תאכיל <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גזירה שמא תאכיל לאחר מיתה</span> אלא אמר רב אשי <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>באלמנה כהנת</span> דאתיא לאורויי מעיקרא אכלי בתרומה דבי נשא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אינסבי ליה</span> להאי אכלי בתרומה דגבראי והשתא הדרי לי למילתיה קמייתא ולא ידעה דמעיקרא לא שויתה לנפשה חללה השתא שויתה לנפשה חללה תינח אלמנה כהנת <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלמנה בת ישראל</span> מאי איכא למימר באלמנותה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>לא פליגי</span> רבנן איתמר <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>המכנסת שום לבעלה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>היא אומרת כלי אני נוטלת והוא אומר דמים אני נותן</span> הדין עם מי רב יהודה אמ


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סו,ב גמרא
pgu: סו
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הדין עמה</span> ור' אמי אמר הדין עמו רב יהודה אמר הדין עמה משום שבח בית אביה דידה הוי ר' אמי אמר הדין עמו כיון דאמר מר אם מתו מתו לו ואם הותירו הותירו לו הואיל וחייב באחריותן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>יאכלו</span> אמר רב ספרא מי קתני והן שלו הואיל וחייב באחריותן קתני ולעולם לאו דידיה נינהו וכל היכא דחייב באחריותן אכלי בתרומה והתנן ישראל ששכר פרה מכהן הרי זה <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>יאכילנה כרשיני תרומה</span> כהן <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ששכר פרה מישראל</span> אע``פ שמזונותיה עליו לא יאכילנה כרשיני תרומה ותסברא נהי נמי דמחייב בגנבה ואבדה באונסיה בכחשה ובנפחת דמיה מי מיחייב <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>הא</span> לא דמיא אלא לסיפא ישראל ששם פרה מכהן לא יאכילנה כרשיני תרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אבל כהן ששם פרה מישראל</span> יאכילנה כרשיני תרומה יתיב רבה ורב יוסף בשילהי פרקיה דרב נחמן ויתבי וקאמרי תניא כותיה דרב יהודה ותניא כותיה דרבי אמי תניא כותיה דר' אמי עבדי צאן ברזל יוצאין <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בשן ועין לאיש</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אבל לא לאשה</span> תניא כותיה דרב יהודה המכנסת שום לבעלה אם רצה הבעל למכור <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>לא ימכור</span> ולא עוד אלא אפילו הכניס לה שום משלו אם רצה הבעל למכור לא ימכור <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>מכרו שניהם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>לפרנסה</span> זה היה מעשה לפני רשב``ג ואמר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>הבעל מוציא</span> מיד הלקוחות אמר רבא אמר רב נחמן הלכה כרב יהודה א``ל רבא לרב נחמן והתניא כותיה דר' אמי אע``ג דתניא כותיה דר' אמי מסתברא טעמא דרב יהודה משום שבח בית אביה ההיא איתתא דעיילה ליה לגברא איצטלא דמילתא בכתובתה שכיב שקלוה יתמי ופרסוה אמיתנא אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קנייה מיתנא</span> אמר ליה נאנאי בריה דרב יוסף בריה דרבא לרב כהנא והאמר רבא אמר רב נחמן הלכה כרב יהודה אמר ליה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי לא מודה רב יהודה דמחוסר גוביינא</span> וכיון דמחוסר גוביינא ברשותיה קאי רבא לטעמיה דאמר רבא הקדש חמ


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>ושחרור</span> מפקיעין מידי שעבוד א``ר יהודה הכניסה לו שני כלים באלף זוז ושבחו ועמדו על שני אלפים אחד נוטלתו <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>בכתובתה</span> ואחד נותנת דמים ונוטלתו מפני שבח בית אביה מאי קא משמע לן שבח בית אביה דידה הוי הא אמרה רב יהודה חדא זימנא מהו דתימא ה``מ היכא דמטיא למשקל בכתובתה אבל מיתן דמי ומישקל לא קמ``ל


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,א משנה
pgu: סז
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  בת ישראל שניסת לכהן ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ו<span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הניחה מעוברת</span></span> לא יאכלו עבדיה בתרומה מפני חלקו של עובר <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שהעובר פוסל</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואינו מאכיל</span></span> דברי ר' יוסי אמרו לו מאחר שהעדת לנו על בת ישראל לכהן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אף בת כהן לכהן</span> ומת והניחה מעוברת לא יאכלו עבדיה בתרומה מפני חלקו של עובר


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,א גמרא
pgu: סז
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  איבעיא להו טעמא דרבי יוסי משום דקסבר עובר במעי זרה זר הוא או דלמא ילוד מאכיל שאינו ילוד אינו מאכיל למאי נפקא מינה לעובר <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>במעי כהנת</span> מאי אמר רבה היינו טעמא דרבי יוסי דקסבר עובר במעי זרה זר הוא רב יוסף אמר ילוד מאכיל שאין ילוד אינו מאכיל מיתיבי אמרו לו לר' יוסי מאחר שהעדת לנו על בת ישראל לכהן בת כהן לכהן מהו אמר להם זו שמעתי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>וזו לא שמעתי</span> אי אמרת בשלמא עובר במעי זרה זר הוא היינו דקא``ל זו שמעתי וזו לא שמעתי אלא אי אמרת ילוד מאכיל שאין ילוד אין מאכיל מאי זו שמעתי וזו לא שמעתי איהי היא קשיא אמר רב יהודה אמר שמואל זו דברי ר' יוסי אבל חכמים אומרים יש לו בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>אוכלים</span> משום בנים אין לו בנים אוכלים משום אחים אין לו אחים אוכלים משום משפחה כולה זו ולא ס``ל הא א``ל שמואל לרב חנא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>בגדתאה</span> פוק אייתי לי <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>בי עשרה</span> דאימא לך באנפייהו המזכה לעובר קנה אלא זו וס``ל מאי קמ``ל דפליגי רבנן עליה דרבי יוסי ומי פליגי מתיב רבי זכאי זו עדות העיד ר' יוסי מפי שמעיה ואבטליון והודו לו אמר רב אשי מי קתני וקבלו והודו לו קתני דמסתבר טעמיה ת``ר <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הניח בנים</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אלו ואלו</span> אוכלים <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הניחה מעוברת</span> אלו ואלו אין אוכלים הניח בנים <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>והניחה מעוברת</span> עבדי מלוג אוכלים כדרך שהיא אוכלת <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>עבדי צאן ברזל לא יאכלו מפני חלקו של עובר</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'><span class='tlm-rsh' data-nro='21'>שהעובר פוסל</span></span> <span class='tlm-rsh' data-nro='5'><span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ואינו מאכיל</span></span> דברי ר' יוסי רבי ישמעאל ברבי יוסי אומר משום אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>הבת מאכלת</span> הבן אינו מאכיל ר``ש בן יוחי אומר זכרים יאכלו כולן נקבות לא יאכלו שמא ימצא עובר זכר ואין לבנות במקום הבן כלום מאי איריא שמא ימצא עובר זכר <span class='tlm-rsh' data-nro='25'>תיפוק ליה</span> דנקבה נמי פסלה חדא ועוד קאמר חדא דנקבה נמי פסלה ועוד שמא ימצא עובר זכר ואין לבנות במקום הבן כלום זכרים יאכלו והאיכא עובר קסב


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אין חוששין למיעוטא</span> ואיבעית אימא לעולם קסבר חוששין למיעוטא <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>דעבדינן ליה תקנתא</span> כרב נחמן אמר שמואל דאמר רב נחמן אמר שמואל <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יתומים</span> שבאו לחלוק בנכסי אביהם ב``ד מעמידין להם אפוטרופוס ובורר להם חלק יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>הגדילו</span> יכולין למחות ורב נחמן דידיה אומר הגדילו אין יכולין למחות דא``כ מה כח ב``ד יפה <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>לימא דרב נחמן תנאי היא</span> לא דכ``ע אית להו דרב נחמן והכא בחוששין למיעוטא קמיפלגי ר' ישמעאל בר' יוסי אומר משום אביו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>הבת מאכיל</span> הבן אינו מאכיל מ``ש בן דלא מאכיל משום חלקו של עובר בת נמי לא תאכיל מפני חלקו של עובר אמר אביי הכא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>בנכסים מועטים</span> עסקינן וכגון דאיכא בן בהדי בת מה נפשך אי האי דמעברא בן הוא לא עדיף מהאי דקאי אי בת היא אמאי אכלה בתקנתא דרבנן כמה דלא נפק לאויר העולם לא תקינו רבנן במאי אוקימתא בנכסים מועטים אימא סיפא שמא ימצא העובר זכר ואין לבנות במקום בן כלום אדרבה נכסים מועטים דבנות נינהו סיפא אתאן לנכסים מרובין ונכסים מועטים דבנות נינהו והאמר רבי אסי א``ר יוחנן יתומין שקדמו ומכרו בנכסים מועטים <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מה שמכרו מכרו</span> ואלא מאי בת דקתני אם א``ה היינו ר' יוסי כולה ר' ישמעאל בר' יוסי קתני לה


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,ב משנה
pgu: סז
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  העובר <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>והיבם</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והאירוסין</span> והחרש ובן תשע שנים ויום אחד פוסלין ולא מאכילין ספק שהוא בן ט' שנים ויום אחד ספק שאינו ספק הביא ב' שערות וספק שלא הביא <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>נפל הבית עליו ועל בת אחיו</span> ואין ידוע אי זה מת ראשון <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>צרתה חולצת ולא מתייבמת</span>


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סז,ב גמרא
pgu: סז
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  העובר:  אי בת כהן לישראל היא פסיל לה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='13'> ויקרא כב </span> כנעוריה פרט למעוברת אי בת ישראל לכהן היא לא מאכיל לה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ילוד מאכיל</span> שאינו ילוד אינו מאכיל:  היבם:  אי בת כהן לישראל היא פסיל לה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='13'> ויקרא כב </span> ושבה אל בית אביה פרט לשומרת יבם אי בת ישראל לכהן היא לא מאכיל לה<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='11'> ויקרא כב </span> קנין כספו אמר רחמנא והא קנין דאחיו הוא:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>והאירוסין</span>:  אי בת כהן לישראל היא פסיל ל


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סח,א גמרא
pgu: סח
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  דהא קניה בהויה ואי בת ישראל לכהן היא לא מאכיל לה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>משום דעולא</span>:  והחרש:  אי בת כהן לישראל היא פסיל לה דהא קניה <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בתקנתא דרבנן</span> ואי בת ישראל לכהן היא לא מאכיל קנין כספו אמר רחמנא והאי לאו בר קנין הוא:  ובן תשע שנים וכו':  קס``ד בשומרת יבם לבן תשע ויום אחד למאי אי למיפסל קטן נמי מיפסל פסיל אי לאכולי גדול נמי לא מאכיל אמר אביי הכא ביבם בן תשע שנים ויום אחד <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>הבא על יבמתו</span> עסקינן דמדאורייתא קניא ליה סד``א הואיל ומדאורייתא קניא ליה וביאתו ביאה אימא לוכיל קמ``ל עשו ביאת בן ט' שנים ויום אחד כמאמר בגדול א``ל רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>אי הכי</span> סיפא דקתני ספק בן ט' שנים ויום אחד ספק שאינו השתא ודאי בן ט' לא מאכיל ספק מיבעיא אלא אמר רבא בבן תשע שנים ויום אחד דהנך פסולים קתני דפסלי בביאתן וכדתניא בן תשע שנים ויום אחד גר עמוני ומואבי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מצרי ואדומי</span> כותי נתין <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>חלל</span> וממזר שבאו על כהנת לויה וישראלית <span class='tlm-rsh' data-nro='12'><span class='tlm-rsh' data-nro='15'>פסלוה</span></span> והא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מדקתני סיפא</span> אם אינן ראוין לבא בישראל הרי אלו פוסלים מכלל דרישא לאו בפסולים עסקינן רישא פסולי קהל <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>סיפא פסולי כהונה</span>:  גופא בן ט' שנים ויום א' גר עמוני ומואבי מצרי ואדומי כותי נתין חלל וממזר שבאו על כהנת לויה וישראלית פסלן רבי יוסי אומר כל שזרעו פסול פוסל כל שאין זרעו פסול אינו פוסל רשב``ג אומר כל שאתה נושא בתו אתה נושא אלמנתו וכל שאין אתה נושא בתו אי אתה נושא אלמנתו:  מנא הני מילי אמר רב יהודה אמר רב אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 12, 13'> ויקרא כב </span> ובת כהן כי תהיה לאיש זר כיון שנבעלה לפסול לה פסלה האי מיבעי ליה דקאמר רחמנא בת כהן דמינסבא לזר לא תיכול ההיא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=''> ויקרא כב </span> מושבה אל בית אביה כנעוריה מלחם אביה תאכל נפקא מדקאמר רחמנא ושבה אל בית אביה תאכל מכלל דמעיקרא לא אכלה אי מההיא הוה אמינא לאו הבא מכלל עשה עשה כתב רחמנא האי ללאו [לאו]<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='3'> ויקרא כב </span> מוכל זר לא יאכל קדש נפק


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סח,ב גמרא
pgu: סח
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  ההוא מיבעי ליה לגופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>תרי וכל זר כתיבי</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>ואכתי</span> מיבעי ליה לכדר' יוסי בר' חנינא דא``ר יוסי ברבי חנינא וכל זר זרות אמרתי לך ולא אנינות דרבי יוסי ברבי חנינא מן זר וכל זר נפקא ואכתי מיבעי ליה לכדתניא כשהיא חוזרת חוזרת לתרומה ואינה חוזרת לחזה ושוק ואמר רב חסדא אמר רבינא בר רב שילא מאי קרא דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 12, 13'> ויקרא כב </span> ובת כהן כי תהיה לאיש זר היא בתרומת הקדשים לא תאכל לא תאכל במורם מן הקדשים א``כ לכתוב קרא היא בקדשים לא תאכל מאי בתרומת הקדשים שמעת מינה תרתי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>אשכחן כהנת</span> לויה וישראלית מנלן כדא``ר אבא אמר רב בת ובת הכא נמי בת ובת כמאן כר``ע דדריש ווין אפילו תימא רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>כוליה ובת קרא יתירא הוא</span> אשכחן לתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>לכהונה מנלן</span> אטו לויה וישראלית לא לכהונה מרבינן להו דאי לתרומה בנות מיכל תרומה נינהו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אלמה לא</span> משכחת לה דקאכלה בשביל בנה בשביל בנה ק``ו ומה כהנת דבקדושה דנפשה אכלה פסיל לה לויה וישראלית דלא אכלה אלא בשביל בנה לא כ``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>והיא הנותנת</span> כהנת דקדיש גופה פסיל לה הא דלא קדיש גופה לא פסיל לה אלא לכהונה ק``ו מגרושה ומה גרושה שמותרת בתרומה אסורה לכהונה זו שאסורה בתרומה אינו דין שפסולה לכהונה וכי מזהירין מן הדין <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>גלוי מילתא בעלמא הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ואימא נבעלה לפסול לה חייבי כריתות</span> כי תהיה אמר רחמנא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>הנך דאית בהו הויה</span> חייבי כריתות לאו בני הויה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אי הכי</span> <עובד כוכבים> {גוי} ועבד לא ליפסלו הנך פסלי מדרבי ישמעאל דא``ר יוחנן משום רבי ישמעאל מנין <לעובד כוכבים> {לגוי} ועבד שבא על בת ישראל ועל כהנת ולויה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>שפסלוה</span> שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 12, 13'> ויקרא כב </span> ובת כהן כי תהיה אלמנה וגרושה וגו


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סט,א גמרא
pgu: סט
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  מי שיש לו אלמנות וגירושין בה יצאו <עובד כוכבים> {גוי} ועבד שאין לו אלמנות וגירושין <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>אשכחן כהנת</span> לויה וישראלית מנא לן כדאמר ר' אבא אמר רב בת ובת ה``נ בת ובת כמאן כרבי עקיבא דדריש ווי אפילו תימא רבנן <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כולה ובת קרא יתירא הוא</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואימא</span> מי שיש לו אלמנות וגירושין בה כי לית ליה זרע קאכלה כי אית ליה זרע לא אכלה מי שאין לו אלמנות וגירושין בה אע``ג דאית ליה זרע נמי תיכול <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>אם כן</span> רבויי לויה וישראלית למה לי ולרבי עקיבא דאמר אין קדושין תופסין בחייבי לאוין ומאי כי תהיה לאיש זר כי תיבעל <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>אלמנה וגרושה</span> למה לי אלמנה להחמיר עליה וגרושה להקל עליה וצריכא דאי אשמעינן אלמנה אלמנה הוא דכי לית לה זרע אכלה משום דחזיא לכהונה אבל גרושה דלא חזיא לכהונה אימא אע``ג דלית לה זרע לא אכלה ואי אשמעינן גרושה גרושה הוא דכי אית לה זרע לא אכלה משום דלא חזיא לכהונה אבל אלמנה דחזיא לכהונה אימא אע``ג דאית לה זרע נמי תיכול צריכא <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ואימא נבעלה לפסול לה אף מחזיר גרושתו</span> לאיש זר אמר רחמנא מי שזר אצלה מעיקרא לאפוקי האי דלא זר אצלה מעיקרא הוא אי הכי חלל דלאו זר הוא מעיקרא לא לפסול אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0321' data-rgl='15'> ויקרא כא </span> לא יחלל זרעו בעמיו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>מקיש זרעו</span> לו מה הוא פוסל אף זרעו נמי פוסל ואימא משעת הויה דומיא דכהן גדול באלמנה מה כהן גדול באלמנה בביאה אף האי נמי בביאה ואימא עד דאיכא הויה וביאה דומיא דכ``ג באלמנה מה כהן גדול באלמנה בביאה לחודה אף האי נמי בביאה לחודה ורבי יוסי אומר כל שזרעו פסול פוסל וכל שאין זרעו פסול אינו פוסל מאי איכא בין ת``ק לרבי יוסי אמר ר' יוחנן <span class='tlm-rsh' data-nro='12'>מצרי שני</span> ואדומי שני איכא בינייהו ושניהם לא למדוה אלא מכהן גדול באלמנה ת``ק סבר מה כ``ג באלמנה שביאתו בעבירה ופוסל אף האי נמי פוסל ורבי יוסי סבר ככהן גדול מה כהן גדול שזרעו פסול ופוסל אף כל שזרעו פסול פוסל לאפוקי מצרי שני דאין זרעו פסול דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0523' data-rgl='9'> דברים כג </span> בנים אשר יולדו להם דור שלישי יבא להם בקהל ה':  רשב``ג אומר <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כל שאתה</span> נושא בתו אתה נושא אלמנתו וכו':  מאי איכא בין ר' יוסי לרבן שמעון בן גמליאל אמר עולא <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>גר עמוני</span> ומואבי איכא בינייהו ושניהם לא למדוה אלא מכהן גדול באלמנה רבי יוסי סבר מה כהן גדול באלמנה שזרעו פסול ופוסל אף כל שזרעו פסול פוסל רשב``ג סבר מה כהן גדול באלמנה שכל זרעו פסול ופוסל אף שכל זרעו פסול ופוסל לאפוקי עמוני ומואבי דאין כל זרעו פסול דאמר מר עמוני ולא עמונית מואבי ולא מואבית


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סט,א משנה
pgu: סט
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  האונס והמפתה <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>והשוטה</span> לא פוסלין ולא מאכילין ואם אינן ראויין לבא בישראל <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הרי אלו פוסלין</span> כיצד <היה> ישראל שבא על בת כהן תאכל בתרומ


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סט,ב משנה
pgu: סט
dfu: ב
typ: m
dfh: b
tpu: משנה
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עיברה לא תאכל</span></span> בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>נחתך העובר במעיה תאכל</span> היה כהן שבא על בת ישראל לא תאכל בתרומה עיברה לא תאכל ילדה תאכל נמצא כחו של בן <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>גדול משל אב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>העבד פוסל משום ביאה</span> ואינו פוסל משום זרע כיצד בת ישראל לכהן בת כהן לישראל וילדה הימנו בן והלך הבן <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>ונכבש על השפחה</span> וילדה הימנו בן <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>הרי זה עבד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>היתה אם אביו</span> בת ישראל לכהן לא תאכל בתרומה בת כהן לישראל תאכל בתרומה ממזר פוסל ומאכיל כיצד בת ישראל לכהן ובת כהן לישראל וילדה הימנו בת והלכה הבת ונישאת לעבד או <לעובד כוכבים> {לנכרי} וילדה הימנו בן הרי זה ממזר היתה אם אמו בת ישראל לכהן תאכל בתרומה בת כהן לישראל לא תאכל בתרומה כהן גדול פעמים שהוא פוסל כיצד בת כהן לישראל וילדה הימנו בת והלכה הבת וניסת לכהן וילדה הימנו בן ה``ז ראוי להיות כהן גדול עומד ומשמש על גבי המזבח <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>מאכיל את אמו</span> ופוסל אם אמו זאת אומרת לא כבני כ``ג שהוא פוסלני מן התרומה


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף סט,ב גמרא
pgu: סט
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  תנינא להא דת``ר שוטה וקטן שנשאו נשים <span class='tlm-rsh' data-nro='22'>ומת</span>ו <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>נשותיהן פטורות</span> מן החליצה ומן הייבום:  כיצד היה ישראל שבא על בת כהן תאכל בתרומה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'><span class='tlm-rsh' data-nro='2'>עיברה לא תאכל</span></span>:  <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>כיון</span> דעיברה לא תאכל ליחוש שמא עיברה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>מי לא תנן</span> מפרישין אותן ג' חדשים שמא מעוברות הן אמר רבה בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>ליוחסין חששו</span> לתרומה לא חששו ולתרומה לא חששו והתניא <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הרי זה גיטיך</span> שעה אחת קודם למיתתי <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אסורה לאכול בתרומה מיד</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>אלא אמר רבה</span> בר רב הונא <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>בנישואין</span> חששו בזנות לא חששו ובנישואין מי חששו והתניא בת כהן שנישאת לישראל ומת <span class='tlm-rsh' data-nro='23'>טובלת</span> ואוכלת בתרומה לערב אמר רב חסדא טובלת ואוכלת עד ארבעים דאי לא מיעברא הא לא מיעברא ואי מיעברא עד ארבעים מיא בעלמא היא אמר ליה אביי אי הכי אימא סיפא הוכר עוברה במעיה <span class='tlm-rsh' data-nro='24'>תהא מקולקלת למפרע</span> מאי מקולקלת עד ארבעים איתמר הבא על ארוסתו בבית חמיו רב אמר <span class='tlm-rsh' data-nro='26'><span class='tlm-rsh' data-nro='33'>הולד ממזר</span></span> ושמואל אמר הולד <span class='tlm-rsh' data-nro='27'>שתוקי</span> אמר רבא <span class='tlm-rsh' data-nro='28'>מסתברא מילתיה דרב</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='29'>דדיימא מעלמא</span> אבל לא דיימא מעלמא בתרא דידיה שדינן ליה אמר רבא מנא אמינא לה דקתני ילדה תאכל היכי דמי אילימא דדיימא מעלמא ילדה אמאי תאכל אלא לאו מיניה דיימא ולא דיימא מעלמא ומה התם דלהאי איסורא ולהאי איסורא בתרא דידיה שדינן ליה הכא דלהאי איסורא ולהאי היתירא לא כל שכן א``ל אביי לעולם אימא לך כל היכא דדיימא מיניה אע``ג דלא דיימא מעלמא אמר רב הולד ממזר מ``ט דאמרינן מדאפקרא נפשה לגבי ארוס אפקרא נפשה לעלמא ומתני' שהיו שניהם חבושים בבית האסורין איכא דאמרי בבא עליה כ``ע לא פליגי דבתריה דידיה שדינן ליה והכי איתמר ארוסה שעיברה רב אמר הולד ממזר ושמואל אמר הולד שתוקי אמר רבא מסתברא מילתיה דרב דלא דיימא מיניה ודיימא מעלמ


id: 3107
lvr: 31
prk: 07
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  אבל דיימא מניה אע``ג דדיימא מעלמא בתריה דידיה שדינן ליה אמר רבא מנא אמינא לה דקתני ילדה תאכל היכי דמי אילימא דדיימא מניה ולא דיימא מעלמא צריכא למימר דתיכול אלא לאו דדיימא נמי מעלמא ומה התם דלהאי איסורא ולהאי איסורא בתריה דידיה שדינן ליה הכא דלהאי איסורא ולהאי היתירא לא כל שכן א``ל אביי לעולם אימא לך כל היכא דדיימא מעלמא אע``ג דדיימא מניה אמר רב הולד ממזר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>ומתני' בדלא דיימא כלל</span>:  העבד פוסל משום ביאה כו':  מ``ט אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0221' data-rgl='4'> שמות כא </span> האשה וילדיה תהיה וגו':  ממזר פוסל ומאכיל:  ת``ר וזרע אין לה אין לי אלא זרעה זרע זרעה מנין ת``ל וזרע אין לה מכל מקום אין לי אלא זרע כשר זרע פסול מנין ת``ל וזרע אין לה עיין עלה והא אפיקתיה לזרע זרעה זרע זרעה לא איצטריך קרא <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>בני בנים הרי הן כבנים</span> כי איצטריך קרא לזרע פסול א``ל ר``ל לרבי יוחנן כמאן כר``ע דאמר יש ממזר מחייבי לאוין אפילו תימא רבנן <בעובד כוכבים> {בגוי} ועבד מודו דכי אתא רב דימי א``ר יצחק בר אבדימי <span class='tlm-rsh' data-nro='4'>משום רבינו</span> <עובד כוכבים> {גוי} ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר:  כ``ג פעמים שפוסל:  ת``ר הריני כפרת בן בתי <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>כוזא</span> שמאכילני בתרומה ואיני כפרת בן בתי <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>כדא</span> שפוסלני מן התרומה:
<BR


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף ע,א משנה
pgu: ע
dfu: א
typ: m
dfh: a
tpu: משנה
htm:
  הערל וכל הטמאים לא יאכלו בתרומה נשיהן ועבדיהן יאכלו בתרומה פצוע דכא וכרות שפכה הן ועבדיהן יאכלו ונשיהן לא יאכלו <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>ואם לא ידעה</span> משנעשה פצוע דכא וכרות שפכה הרי אלו יאכלו ואי זהו פצוע דכא כל שנפצעו הביצים שלו ואפילו אחת מהן וכרות שפכה כל שנכרת הגיד <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>ואם נשתייר מעטרה</span> אפי' כחוט השערה כשר


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף ע,א גמרא
pgu: ע
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  תניא א``ר אלעזר מנין לערל שאין אוכל בתרומה נאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='45'> שמות יב </span> תושב ושכיר בפסח ונאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='10'> ויקרא כב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>תושב ושכיר בתרומה</span> מה תושב ושכיר האמור בפסח ערל אסור בו אף תושב ושכיר האמור בתרומה ערל אסור בו רבי עקיבא אומר אינו צריך הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 18, 3, 4, 5'> ויקרא כב </span> איש איש לרבות הערל אמר מר ר``א אומר נאמר תושב ושכיר בפסח ונאמר תושב ושכיר בתרומה מה תושב ושכיר האמור בפסח ערל אסור בו אף תושב ושכיר האמור בתרומה ערל אסור בו מופנה דאי לאו מופנה איכא למיפרך מה לפסח <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>שכן חייבין עליו</span> משום פיגול ונותר וטמא לאיי אפנויי מופנה הי מופנה אי דתרומה מצרך צריכי דתניא תושב זה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>קנוי קנין עולם</span> שכיר זה קנוי <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>קנין שנים</span> ויאמר תושב ואל יאמר שכיר ואני אומר קנוי קנין עולם אינו אוכל קנוי קנין שנים לא כל שכן <span class='tlm-rsh' data-nro='16'>אילו כן</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>הייתי אומר תושב זה קנוי קנין שנים</span> אבל קנוי קנין עולם אוכל בא שכיר ולימד על תושב שאף על פי שקנוי קנין עולם אין אוכל <span class='tlm-rsh' data-nro='18'>אלא דפסח מופני</span> האי תושב ושכיר דכתב רחמנא בפסח מאי ניהו אי נימא תושב ושכיר ממש משום דהוה ליה תושב ושכיר איפטר ליה מפסח והא קיימא לן גבי תרומה דלא אכי


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף ע,ב גמרא
pgu: ע
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  אלמא לא קני ליה רביה <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>הכא נמי לא קני</span> ליה רביה אלא לאפנויי ואכתי מופנה מצד אחד הוא ושמעינן ליה לר' אלעזר דאמר מופנה מצד אחד למדין ומשיבין <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>כיון דלגופיה לא צריך</span> שדי חד אלמד ושדי חד אמלמד והוה ליה גזירה שוה מופנה משני צדדין אי מה פסח אונן אסור בו אף תרומה אונן אסור בה א``ר יוסי בר חנינא אמר קרא <זר><span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 10, 13, 3'> ויקרא כב </span> וכל זר זרות אמרתי לך ולא אנינות אימא ולא ערלות הא כתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl='10'> ויקרא כב </span> תושב ושכיר ומה ראית מסתברא ערלות הו``ל לרבויי שכן <מעשי``ם כרותי``ם בדב``ר העב``ד> מחוסר מעשה ומעשה בגופו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>וענוש כרת</span> וישנו לפני הדבור <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>ומילת זכריו ועבדיו</span> מעכבת <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>אדרבה אנינות</span> הוה ליה לרבויי שכן ישנה בכל שעה ונוהגת באנשים ונשים ואין בידו לתקן את עצמו הנך נפישן רבא אמר בלא הנך נפישן נמי <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>לא מצית אמרת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>שבקינן ערלות דכתיב בגופיה דפסח</span> וילפינן אנינות מפסח דפסח גופיה <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>ממעשר גמר</span>ינן אי מה פסח מילת זכריו ועבדיו מעכבת אף תרומה מילת זכריו ועבדיו מעכבת אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> ומלתה אותו אז יאכל בו מילת זכריו ועבדיו מעכבת בו מלאכול בפסח ואין מילת זכריו ועבדיו מעכבת בתרומה אי הכי אימא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='48'> שמות יב </span> כל ערל לא יאכל בו בו אינו אוכל אבל אוכל הוא בתרומה הא כתיב תושב ושכיר ומה ראית מסתברא ערלות דגופיה הוה ליה לרבויי שכן מעשה בגופו וענוש כרת אדרבה מילת זכריו ועבדיו הוה ליה לרבויי שכן ישנה בכל שעה הנך נפישן ואב``א בלא [הנך] נפישן נמי לא מצית אמרת מי איכא מידי דערלות דגופיה לא מעכבא ביה ערלות דאחריני מעכבא ביה השתא דאמרת בו לדרשה הוא דאתא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='43'> שמות יב </span> כל בן נכר לא יאכל בו למה לי ב


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עא,א גמרא
pgu: עא
dfu: א
typ: g
dfh: a
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>המרת דת פוסלת</span> ואין המרת דת פוסלת במעשר <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>כל ערל לא יאכל בו למה לי</span> בו אינו אוכל אבל אוכל הוא במצה ומרור ואיצטריך למכתב ערל ואיצטריך למכתב כל בן נכר דאי כתב רחמנא ערל משום דמאיס אבל בן נכר דלא מאיס אימא לא ואי כתב רחמנא כל בן נכר משום דאין לבו לשמים אבל ערל דלבו לשמים אימא לא צריכא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>ממנו</span> ממנו למה לי לכדרבה א``ר יצחק אמר מר ר``ע אומר אינו צריך הרי הוא אומר<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 18, 3, 4, 5'> ויקרא כב </span> איש איש לרבות את הערל ואימא לרבות את האונן א``ר יוסי בר' חנינא אמר קרא<span class='tlm-sfr' data-chp='0322' data-rgl=' 10, 13, 3'> ויקרא כב </span> וכל זר זרות אמרתי לך ולא אנינות אימא ולא ערלות הא כתיב איש איש ומה ראית מסתברא ערלות הוה ליה לרבויי שכן מעשי``ם כרותי``ם בדב``ר העב``ד מחוסר מעשה ומעשה בגופו וענוש כרת וישנו לפני הדבור ומילת זכריו ועבדיו מעכבת אדרבה אנינות הוה ליה לרבויי שכן ישנה בכל שעה ונוהגת באנשים ונשים ואין בידו לתקן עצמו הנך נפישן רבא אמר בלא הנך נפישן נמי לא מצית אמרת אמר קרא איש איש איזהו דבר שישנו באיש ואינו באשה הוי אומר זה ערלות ורבי עקיבא האי תושב ושכיר מאי עביד ליה אמר רב שמעיא לאתויי ערבי מהול ו<span class='tlm-rsh' data-nro='6'>גבעוני</span> מהול <span class='tlm-rsh' data-nro='7'>והני מולין נינהו</span> והא תנן קונם שאני נהנה לערלים מותר <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>בערלי ישראל</span> ואסור במולי <עובדי כוכבים> {האומות} קונם שאני נהנה למולין מותר במולי <עובדי כוכבים> {האומות} ואסור בערלי ישראל אלא לאתויי גר שמל ולא טבל וקטן שנולד כשהוא מהול וקסבר צריך להטיף ממנו דם ברית ור' אליעזר לטעמיה דאמר גר שמל ולא טבל גר מעליא הוא וקסבר קטן כשנולד מהול אין צריך להטיף ממנו דם ברית ור' אליעזר האי איש איש מאי עביד ליה דברה תורה כלשון בני אדם בעי רב חמא בר עוקבא <span class='tlm-rsh' data-nro='11'>קטן ערל</span> מהו לסוכו בשמן של תרומה ערלות שלא בזמנה <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מעכבא</span> או לא מעכבא א``ר זירא ת``ש <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>אין לי</span> אלא מילת זכריו בשעת עשיה ועבדיו בשעת אכילה מנין ליתן את האמור של זה בזה ואת האמור של זה בזה ת``ל<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl=''> שמות יב </span> אז אז לגזירה שוה בשלמא עבדיו משכחת לה דאיתנהו בשעת אכילה וליתנהו בשעת עשיה כגון דזבנינהו ביני ביני <span class='tlm-rsh' data-nro='17'>אלא זכריו</span> דאיתנהו בשעת אכילה וליתנהו בשעת עשיה היכי משכחת לה לאו דאתילוד בין עשיה לאכילה ש``מ ערלות שלא בזמנה הויא ערלות אמר רבא ותסברא<span class='tlm-sfr' data-chp='0212' data-rgl='48'> שמות יב </span> המול לו כל זכר אמר רחמנא ואז יקרב לעשותו והאי לאו בר מהילא הוא אלא הכא במאי עסקינן כגון שחלצתו חמה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>וניתוב ליה כל שבעה</span> <דאמר שמואל חלצתו חמה נותנין לו כל שבעה> <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>דיהבינן ליה</span> כל שבעה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>ונימהליה מצפרא</span> בעינ


id: 3108
lvr: 31
prk: 08
nru: דף עא,ב גמרא
pgu: עא
dfu: ב
typ: g
dfh: b
tpu: גמרא
htm:
  <span class='tlm-rsh' data-nro='0'>מעת לעת</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='1'>והתני לודאה</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='2'>יום הבראתו כיום הולדו</span> <span class='tlm-rsh' data-nro='3'>מאי לאו</span> מה יום הולדו לא בעינן מעת לעת אף יום הבראתו לא בעינן מעת לעת לא עדיף יום הבראתו מיום הולדו דאילו יום הולדו לא בעינן מעת לעת ואילו יום הבראתו בעינן מעת לעת רב פפא אמר כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='5'>דכאיב ליה עיניה לינוקא ואיתפח</span> ביני וביני רבא אמר כגון שהיו אביו ואמו <span class='tlm-rsh' data-nro='6'>חבושין</span> בבית האסורין רב כהנא בריה דרב נחמיה אמר כגון טומטום שנקרע ונמצא זכר ביני וביני רב שרביא אמר כגון שהוציא ראשו חוץ לפרוזדור ומי חיי <span class='tlm-rsh' data-nro='8'>והתניא</span> כיון שיצא לאויר העולם נפתח הסתום ונסתם הפתוח שאלמלא כן <span class='tlm-rsh' data-nro='9'>אין יכול לחיות</span> אפילו שעה אחת הכא במאי עסקינן כגון <span class='tlm-rsh' data-nro='10'>דזנתיה אישתא</span> אישתא דמאן אילימא אישתא דידיה אי הכי כל שבעה בעי אלא דזנתיה אישתא דאימיה ואיבעית אימא ה``מ היכא דלא <span class='tlm-rsh' data-nro='13'>מעוי</span> אבל היכא דמעוי מחייא חיי אמר ר' יוחנן משום רבי בנאה <span class='tlm-rsh' data-nro='14'>ערל</span> מקבל הזאה <span class='tlm-rsh' data-nro='15'>שכן מצינו באבותינו</span> שקבלו הזאה כשהן ערלים שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0604' data-rgl='19'> יהושוע ד </span> והעם עלו מן הירדן בעשור לחדש הראשון בעשרה לא מהילי משום חולשא דאורחא הזאה אימת עביד להו לאו כשהן ערלים ודלמא לא עבוד פסח כלל לא ס``ד דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0605' data-rgl='10'> יהושוע ה </span> ויעשו את הפסח מתקיף לה מר זוטרא ודלמא פסח הבא בטומאה היה א``ל רב אשי תניא בהדיא מלו וטבלו ועשו פסחיהן בטהרה אמר רבה בר יצחק אמר רב לא ניתנה פריעת מילה לאברהם אבינו שנאמר<span class='tlm-sfr' data-chp='0605' data-rgl='2'> יהושוע ה </span> בעת ההיא אמר ה' אל יהושע עשה לך חרבות צורים וגו' ודלמא הנך דלא מהול דכתיב<span class='tlm-sfr' data-chp='0605' data-rgl='5'> יהושוע ה </span> כי מולים היו כל העם היוצאים וכל העם הילודים וגו' א``כ מאי שוב אלא לאו לפריעה <span class='tlm-rsh' data-nro='19'>ומאי שנית</span> לאקושי <span class='tlm-rsh' data-nro='20'>סוף מילה</span> לתחלת מילה מה תחלת מילה מעכבת אף סוף מילה מעכבין בו דתנן אלו הן ציצין המעכבין את המילה בשר החופה את [רוב] העטרה ואין אוכל בתרומה אמר רבינא ואיתימא רב ירמיה בר אבא אמר רב בשר החופה <span class='tlm-rsh' data-nro='21'>את רוב גובהה</span> של עטרה ובמדבר מאי טעמא לא מהול איבעית אימא משום חולשא דאורח


