# rshbvl

lvr: 31
pgn: 2
dfh: a
trm: חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן
txt:
<span class='five'>חמש עשרה נשים פוטרות צרותיהן. </span>כדתני [סיפא] שאם היתה אחת מהן נשואה לאחיו ולו אשה אחרת ומת בלא בנים שתיהן פטורות וטעמא יליף בגמרא: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: a
trm: ואם חמותו ואם חמיו
txt:
<span class='five'>ואם חמותו ואם חמיו. </span>שתיהן אסורות לו משום ערוה כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> ערות אשה ובתה לא תגלה את בת בנה ואת בת בתה ויש בכלל זה חמותו ואם חמותו ואם חמיו כדמפרש (ואזיל) באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(סנהדרין ד' עה.)</span> ובתו (ובת בתו ובת בנו) דהכא בבתו מאנוסתו קמיירי וכן בת בתו ובת בנו דאילו בתו מאשתו היינו בת אשתו דכיון דכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> אשה ובתה לא שנא ממנו ל'ש מאיש אחר אבל בתו מאנוסתו לא ילפא ליה מהכא דאשה ע'י קדושין משמע שהוא אישות ומקרא אחרינא נפקא כדמפרש בגמרא: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: a
trm: אחותו מאמו
txt:
<span class='five'>אחותו מאמו. </span>שנשאת לאחיו מאביו ומת וכן אחות אמו שנשאה אחיו מאביו שאין חיוב יבום אלא באחיו מן האב דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> כי ישבו אחים יחדו וילפינן אחוה אחוה מבני יעקב מה להלן מן האב אע'פ שאין מן האם ה'נ ל'ש: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: a
trm: ואשת אחיו מאמו
txt:
<span class='five'>ואשת אחיו מאמו. </span>שמת ונשאה אחיו מאביו שהיתה נכרית אצלו ומת בלא בנים ונפלה לפני יבם זה לייבום אסורה לו לפי שהיתה אשת אחיו מאמו תחלה ואסורה לו עולמית דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> ערות אשת אחיך ודרשינן לה בפ' הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לקמן ד' נה.)</span> אחיך בין מן האב בין מן האם:  ואשת


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: ואשת אחיו שלא היה בעולמו
txt:
<span class='five'>ואשת אחיו שלא היה בעולמו. </span>כגון ראובן שמת בלא בנים ונולד לו אח לאחר מיתה ושמו לוי ועמד שמעון וייבם אשתו ולו אשה אחרת ומת בלא בנים ונפלו שתיהן לפני לוי שתיהן פטורות לפי שאשת ראובן שנשאת לשמעון אסורה ללוי וענוש כרת עליה לפי שאשת אח בכרת כשאר עריות שבפרשה דכתיב בכולהו כי כל אשר יעשה מכל התועבות האלה ונכרתו ובמקום מצות יבום כשמת בלא בנים שריה רחמנא ואשת אחיו שלא היה בעולמו שמת קודם לידתו לא שרא ליה דכתיב כי ישבו אחים יחדיו שהיתה להם ישיבה אחת בעולם והלכך משמת ראובן נאסרה על לוי איסור עולם כאשת אח שיש לה בנים ואפילו עכשיו שנפלה לפניו מכח נשואי אחיו שמעון שהיה בעולמו אסורה לו בשביל ראובן וכשם שהיא אסורה לו כך צרתה אשת שמעון האחרת אסורה דילפינן לקמן על כל העריות העומדות עליו בכרת שנפלו לפניו לייבום עם צרותיהן ששתיהן פטורות ואם נשאן ענוש כרת שמאחר שפטרן הכתוב עומדות עליו באיסור אשת אח שיש לו בנים: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: וכולן שמתו
txt:
<span class='five'>וכולן שמתו. </span>שמתה בתו קודם לאחיו או מיאנה והיכי משכחת לה מיאון בבתו והרי הוא קיים ואין מיאון אלא ביתומה משכחת לה כגון שאביה השיאה לה לאחד ונתגרשה כשהיא קטנה ושוב אין לאביה רשות בה והלכה ונשאת לאחיו בעודה קטנה ויצאה במיאון ובפ' ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן קט.)</span> קרי לה יתומה בחיי האב ואם נתגרשה מאחיו או מיאנה באחיו או נמצאת אילונית שמקחו מקח טעות ולא הויא אשת אחיו וכשמת אחיו הרי היא כמו שאינו אשתו ומתייבמת צרתה: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: ואי אתה יכול לומר כו'
txt:
<span class='five'>ואי אתה יכול לומר כו'. </span>שכבר ילדו מאחר קודם שנישאו לאחיו הלכך לאו אילונית היא ומיאון נמי ליכא שהרי גדולות הן ואין ממאנת אלא יתומה קטנה כדמפרש לקמן בפ' ב'ש: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: כשם שבתו פטורה
txt:
<span class='five'>כשם שבתו פטורה. </span>שהרי אסורה לו ואין שם אח אלא הוא כך צרתה פטורה כדיליף בגמרא: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: הלכה צרת בתו ונשאת לאחיו השני
txt:
<span class='five'>הלכה צרת בתו ונשאת לאחיו השני. </span>דהיכא דיש אח אחר ששתיהן מותרות לו אינן פטורות שהרי יש כאן מצות יבום ומתייבמת האחת והשניה פטורה דכתיב את בית אחיו <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> בית אחד הוא בונה ולא שתים ואם ייבם האחד את צרת בתו ולו אשה אחרת ומת בלא בנים וחזרו ונפלו לפניו: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: כשם שצרת בתו פטורה
txt:
<span class='five'>כשם שצרת בתו פטורה. </span>שנאסרה עליו משעת נפילת אחיו הראשון שנפלה עם בתו לפניו ופטרתה בתו הימנו והרי היא עליו כאשת אח שיש לו בנים ואסורה לו עולמית: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: כך צרת צרתה
txt:
<span class='five'>כך צרת צרתה. </span>אשת אחיו השני האחרת פטורה שזו פוטרתה וטעמא יליף בגמרא מלצרור <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> שצרת ערוה פוטרת צרתה: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: ואפי' הם ק'
txt:
<span class='five'>ואפי' הם ק'. </span>אחים והלכה צרת צרתה של בתו ונתייבמה לאחיו השלישי ולו אשה אחרת ומת בלא בנים שתיהן נאסרות על זה וכן לעולם: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: וכל היכולה למאן
txt:
<span class='five'>וכל היכולה למאן. </span>כגון שהערוה קטנה ויכולה למאן ולא מיאנה ומת אחיו הואיל וקידושיה אינה אלא מדרבנן וזיקת נפילתה מדרבנן אינה פוטרת צרתה מן החליצה ולהתייבם אסורה כדמפרש טעמא בגמרא שנראית צרת ערוה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: ור'ש היא
txt:
<span class='five'>ור'ש היא. </span>דאמר בפ' ד' מיתות <span class='mareimakom'>(סנהדרין מט:)</span> שריפה חמורה ולהכי תנא רישא בתו ובת בתו כולהו עד אם חמיו בשריפה: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: בחמותו כתיב
txt:
<span class='five'>בחמותו כתיב. </span>ואיש אשר יקח את אשה ואת אמה זמה היא באש ישרפו <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> : 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: כלתו בסקילה
txt:
<span class='five'>כלתו בסקילה. </span>בפ' ד' מיתות <span class='mareimakom'>(שם דף נג.)</span> וכל שאר עריות דמתני' אינן במיתת בית דין אלא בכרת: 


lvr: 31
pgn: 2
dfh: b
trm: כיון דאתיא מדרשא
txt:
<span class='five'>כיון דאתיא מדרשא. </span>ליאסר עליו חביבא ליה לתנא ואקדמה ברישא ולקמן מפרשי לה:  כולהו


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: עיקר איסורייהו
txt:
<span class='five'>עיקר איסורייהו. </span>שאסורים משום ערוה בכל מקום בהדיא כתיב בהו אבל בתו מאנוסתו דאיירי בה במתני' עיקר איסורה מדרשא אתיא: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: אתיא הנה הנה
txt:
<span class='five'>אתיא הנה הנה. </span>לאיסורא אתיא זמה זמה לשריפה דבתו מאשתו וכן בת בתו ובת בנו ילפא מערות אשה ובתה לא תגלה והרי בתו מאשתו בכלל בת אשתו אבל בתו מאנוסתו לא משתמעא דכתיב ערות אשה ולשון אישות דעל ידי קידושין משמע וגלי רחמנא בבת בתו ובת בנו מאנוסתו בהאי קרא ערות בת בנך או בת בתך והכא לשון אישות לא כתיב ואכתי בתו לא כתיב הכא וילפינן בג'ש כתיב הכא בקרא דאנוסה כי ערותך הנה וכתיב בקרא אחרינא דאישות שארה הנה מה התם בתו כבת בתו אף כאן בתו כבת בתו: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: אתיא זמה זמה
txt:
<span class='five'>אתיא זמה זמה. </span>לשריפה כתיב הכא בבתו מאשתו זמה היא וכתיב בשריפה זמה היא באש ישרפו מה להלן שריפה אף כאן שריפה ובתו מאנוסתו הא ילפינן מהנה הנה מבת אשתו: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: להאי בבא
txt:
<span class='five'>להאי בבא. </span>כל איסור [אחוותא] ליתני לבסוף ויקדים כלתו לאחותו כי היכי דתיהוי אחות אשה לבסוף: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: למעלה דידה
txt:
<span class='five'>למעלה דידה. </span>חמותו ולמעלה דידיה לא מצי למיתני מידי דהא אמו לא אתיא ליה לייבום שהרי אסורה לאחיו מאביו משום אשת אביו: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: ותני אחותו ואחות אמו דקרובי עצמו
txt:
<span class='five'>ותני אחותו ואחות אמו דקרובי עצמו. </span>טפי מכלתו דכלתו לאו קרובתו היא אלא מכח קדושי בנו נאסרה עליו: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: דלאו משום קורבא הוא דאסור
txt:
<span class='five'>דלאו משום קורבא הוא דאסור. </span>כלומר וכיון דקרובין נקט ואזיל וכלתו ואשת אחיו שלא היה בעולמו ואשת אחיו מאמו לאו משום קורבא דידיה הוא דאסירן ליה בדין הוא דליתני כלתו מקמי אשת אחיו שלא היה בעולמו ומקמי אשת אחיו מאמו נמי משום דכלתו חמירא טפי מנייהו והוה ליה למנקט חומרי כיון דלא מצי למינקט קורבי: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: ליתני אסורות
txt:
<span class='five'>ליתני אסורות. </span>דהא ודאי אסורות הן מאחר שאינן זקוקות לייבום וקיימי באיסור אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: ה'א אוסרות
txt:
<span class='five'>ה'א אוסרות. </span>לייבום וחליצה לא משתמעא מהכא שאין איסור בחליצה והוה אמינא מיחלץ חלצי על כרחו שאין אשת אח מאב בלא בנים נפטרת בלא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: אלמה לא
txt:
<span class='five'>אלמה לא. </span>שייך [לשון] איסור הא ודאי שייך שאם אתה אומר חולצת אתי למימר מתייבמת: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: כיון דבמקום מצות יבום הוא דאסירה
txt:
<span class='five'>כיון דבמקום מצות יבום הוא דאסירה. </span>צרת הבת וכדמפרש במתני' דמשפטרה הכתוב מזיקת ייבום קיימא ליה באשת אח שיש לו בנים: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: שלא במקום מצוה שריא
txt:
<span class='five'>שלא במקום מצוה שריא. </span>כגון נכרי שנעשה חתנו ולו אשה אחרת ומת מותרת אשתו לחמיו כדתנן לקמן <span class='mareimakom'>(דף יג.)</span> גבי שש עריות חמורות מאלו במתני': 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: משום הכי תנא פוטרות
txt:
<span class='five'>משום הכי תנא פוטרות. </span>דאי תנא אוסרות משמע שהבת אוסרתה עליו ליקח [וק'ו] שלא במקום מצוה אבל פוטרות לא משתמע איסורא משום צרתה של בת אלא הבת פוטרתה מייבום ואיסורא שכיב עלה ממילא דהויא באיסור אשת אח שיש לה בנים ומשום אשת אח הוא דמיתסר שלא במקום מצוה דליכא איסור אשת אח עלה שריא: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: ה'א מיחלץ חלצה
txt:
<span class='five'>ה'א מיחלץ חלצה. </span>שלא להפקיע מצות ייבום אבל יבומי לא משום גזירת הכתוב דלצרור קמ'ל מתני' הואיל ופטרה הבת מזיקת יבום פטורה מן החליצה דכל העולה לזיקת ייבום עולה לזיקת חליצה וכל שאין עולה לזיקת ייבום פטורה מן החליצה וכל היכא דאמרינן חולצת ולא מתייבמת משום ספקא הוא: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: וניתני ייבום ברישא
txt:
<span class='five'>וניתני ייבום ברישא. </span>דהוא עיקר דהא כתיב אם לא יחפוץ האיש לקחת וחלצה <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> הא אם חפץ לייבם מייבם אלמא מצות ייבום ברישא: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: a
trm: אבא שאול היא
txt:
<span class='five'>אבא שאול היא. </span>בפ' החולץ <span class='mareimakom'>(לקמן לט:)</span> אבא שאול אומר הכונס יבמתו לשום נוי ולשום אישות כאילו פוגע בערוה וקרוב בעיני להיות הולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: דרב ודרב אסי
txt:
<span class='five'>דרב ודרב אסי. </span>דאמר רב צרת סוטה אסורה שאם זינתה אשתו ולו אשה אחרת ומת בלא בנים שתיהן פטורות ורב אסי אמר צרת אילונית אסורה שאם היה נשוי אילונית ואשה אחרת ומת בלא בנים שתיהן פטורות ותרוייהו בפירקין <span class='mareimakom'>(דף יא.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: צרת ממאנת
txt:
<span class='five'>צרת ממאנת. </span>הרי שהיה לאחיו יתומה קטנה ואשה אחרת ומת ומיאנה הקטנה ביבם זה היא וצרתה אסורה לו ומתני' אשמעי' דאף ע'ג דאסירא עליה לא מיפטרה מחליצה דהך איסורא מדרבנן היא כדאיתא בפירקין גזירה משום צרת בתו ממאנת: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: מחזיר גרושתו
txt:
<span class='five'>מחזיר גרושתו. </span>אחיו שגירש אחת משתי נשיו ונשאת לאחר ועבר והחזירה לאחר מיתת בעלה ומת בלא בנים שתיהן אסורות א] להתייבם ואשמועינן מיעוטא דמתני' דחליצה בעיא: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: לפי שאינן בצרת צרה
txt:
<span class='five'>לפי שאינן בצרת צרה. </span>דכל הנך דמתני' איכא למיתני הלכה צרתה ונשאת לאחיו השני כו' שהרי אינה ערוה אלא לזה אבל לאחיו השני ראויות הן ואם ייבם אפי' את הצרה ולו אשה אחרת ומת ונפלו לפני זה פטורה אף הנכרית מפני שהיא צרת צרתה של בתו אבל בסוטה ואילונית ליכא למיתני הלכה צרתה ונשאת לאחיו השני דהא על כל האחין היא אסורה ושהאיסור בא לה מכח קדושי בעלה הראשון וכולן שוין בהן: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: עליה מה תלמוד לומר
txt:
<span class='five'>עליה מה תלמוד לומר. </span>לכתוב לגלות ערותה בחייה ותשמע נמי שבחיי אשתו נאסרת עליו אחותה ולאחר מיתה מותרת: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: זדונה כרת
txt:
<span class='five'>זדונה כרת. </span>בפרשת עריות <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span>  כתיב בתר כולהו ונכרתו הנפשות העושות וכל שזדונו כרת שגגתו חטאת כדיליף בפירקין <span class='mareimakom'>(דף ט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: ט'ו נשים
txt:
<span class='five'>ט'ו נשים. </span>תו ליכא עריות בכרת חוץ משש עריות של משנתינו שאין בהם צד ייבום לעולם: 


lvr: 31
pgn: 3
dfh: b
trm: שאין צרה אלא מאח
txt:
<span class='five'>שאין צרה אלא מאח. </span>הואיל ופטרה הכתוב מזיקתו הרי היא עליו באיסור אשת אח שיש לה בנים שהיא בכרת דכתיב ערות אשת אחיך אבל בעלמא לא רמי' איסור אשת אח עלה ושריא ליה: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: לא תלבש שעטנז
txt:
<span class='five'>לא תלבש שעטנז. </span>וסמיך ליה גדילים תעשה לך ודרשינן סמוכין ושרינן כלאים בציצית אלמא אתי עשה ודחי לא תעשה: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: שאין חוסמין
txt:
<span class='five'>שאין חוסמין. </span>אין [סותמין] טענותיה לכופה להתייבם לו אלא כופין אותו וחולץ חוסמין לישנא דקרא קא נקט דיליף לה מלא תחסום: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: סמכו ענין לו
txt:
<span class='five'>סמכו ענין לו. </span>ענין הפרשה סמוכה פרשת מכשף אצל שוכב עם בהמה דגבי הדדי כתיבי: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: מה שוכב עם בהמה בסקילה
txt:
<span class='five'>מה שוכב עם בהמה בסקילה. </span>דכתיב באשה הנרבעת לבהמה דמיהם בם וכל דמיהם בם בסקילה היא דגמרינן <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף כג.)</span> מאוב וידעוני דכתיב בהו ירגמו אותם דמיהם בם <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> : 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: להקיש אליהן
txt:
<span class='five'>להקיש אליהן. </span>שזו מדה בתורה כל דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד לא ללמד על עצמו יצא אלא ללמד על הכלל כולו יצא: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: נושא אדם אנוסת אביו
txt:
<span class='five'>נושא אדם אנוסת אביו. </span>שלא נאסרה עליו עולמית אלא אשת אביו כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> ערות אשת אביך ואשת משמע ע'י אישות דקדושין: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: ורבנן אי הוה סמיך ליה כדקאמרת השתא דלא סמיך ליה בשומרת יבם כו'
txt:
<span class='five'>ורבנן אי הוה סמיך ליה כדקאמרת השתא דלא סמיך ליה בשומרת יבם כו'. </span>לא סמיך ליה דכתיב לא יקח איש את אשת אביו בנתים: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: a
trm: לכתביה רחמנא
txt:
<span class='five'>לכתביה רחמנא. </span>לההיא לא יגלה כנף אביו לגבי עריות אי לטפויי לאוי גבי אשת אב קאתי:  לאפנויי


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: צמר ופשתים למה לי
txt:
<span class='five'>צמר ופשתים למה לי. </span>אי לאשמועינן דכלאים צמר ופשתים הוא דקאסר לא צריך דמכדי בכלאים כתיב בגד ותנא דבי ר' ישמעאל כו': 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: באחד מהם
txt:
<span class='five'>באחד מהם. </span>גבי נגעים בבגד צמר או בבגד פשתים <span class='mareimakom'>(ויקרא יג)</span> : 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: ואכתי איצטריך
txt:
<span class='five'>ואכתי איצטריך. </span>למכתב צמר ופשתים הכא גבי לבישה ואע'ג דכתיב בגד בהעלא' דמשמע צמר ופשתים דס'ד כו': 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: ותנא דבי רבי ישמעאל
txt:
<span class='five'>ותנא דבי רבי ישמעאל. </span>דילפינן אליביה כלאים בציצית מדאייתר צמר ופשתים למיסמכיה לגדילים תעשה לך: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: טעמא דכתב רחמנא כו' כל בגדים צמר ופשתים הם
txt:
<span class='five'>טעמא דכתב רחמנא כו' כל בגדים צמר ופשתים הם. </span>והאי בגדיהם דציצית משמע בין של צמר בין של פשתים ואמר רחמנא עביד ותכלת נמי לפשתים: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: ותכלת עמרא
txt:
<span class='five'>ותכלת עמרא. </span>מדשש כיתנא דכתי' <span class='mareimakom'>(שמות לט)</span> מכנסי בד שש משזר ובד היינו פשתים כדמפרש בבא לו כ'ג במסכת יומא <span class='mareimakom'>(דף עא:)</span> בד דבר העולה בד בבד תכלת עמרא וכן שאר צבעים האמורים בבגדי כהונה ארגמן ותולעת שני שאין בגדי כהונה אלא מצמר ופשתים דכתיב בספר יחזקאל <span class='mareimakom'>(מד)</span> ביוה'כ בגדי פשתים ילבשו ולא יעלה עליהם צמר ש'מ שעבודות החיצונות יש בהם צמר עם פשתן ולא מין אחר ומדמפרש קרא שש באחד מן המינין שמע מינה שאר המינין צמר היו: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: סד'א כדרבא
txt:
<span class='five'>סד'א כדרבא. </span>אי לא כתב רחמנא צמר ופשתים הוה דרשי' הכנף מין כנף כרבא למימר דלבגד פשתים עשה פשתן ולצמר עשה צמר וצבעי' תכלת אבל כלאים לא קמ'ל דרשא דסמוכין דאפילו כלאים והכי הוי מסקנא דמילתא אלא דקא מפרש ואזיל מילתי' דרבא: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: כתיב הכנף
txt:
<span class='five'>כתיב הכנף. </span>עשה ציצית ממין הכנף ואם טלית של משי עשה ציצית של משי וכתיב צמר ופשתים גדילים תעשה לך דמשמע עשה ציצית מצמר ופשתים: 


lvr: 31
pgn: 4
dfh: b
trm: והא תנא דבי ר' ישמעאל לית ליה דרבא
txt:
<span class='five'>והא תנא דבי ר' ישמעאל לית ליה דרבא. </span>דדריש הכנף מין כנף דהא לתנא דבי רבי ישמעאל טלית של שאר מינין אינה חייבת בציצית דהא בגד כתיב ותנא דבי רבי ישמעאל קאמר כל בגד צמר ופשתים: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: תינח לתנא דבי רבי ישמעאל
txt:
<span class='five'>תינח לתנא דבי רבי ישמעאל. </span>דאייתור ליה צמר ופשתים אלא לרבנן דלית להו כל בגדים צמר ופשתים והא צמר ופשתים לא מייתר מנא להו דאתי עשה ודוחה לא תעשה: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: ראשו מה ת'ל
txt:
<span class='five'>ראשו מה ת'ל. </span>במצורע כתיב יגלח את כל שערו הרי ראשו בכלל למה לי דכתיב ראשו: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: וקסבר האי תנא
txt:
<span class='five'>וקסבר האי תנא. </span>דאיצטריך ליה ראשו לדחות לאו דלא תקיפו דהקפת כל הראש שמה הקפה ולא אמרינן פאת כתב רחמנא הלכך אי לאו דרבי קרא ה'א לא ליקוף אלמא אשמעינן קרא דאתי עשה ודחי לא תעשה ומהכא נפקא הלכך איצטריך עליה למיסר ערוה לייבום דלא תימא אתי עשה דייבום ודחי לאו דאחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: שאין שוה בכל
txt:
<span class='five'>שאין שוה בכל. </span>דנשים אינן בלאו דהקפה בפ'ק דקידושין <span class='mareimakom'>(דף לה:)</span> תאמר בלאו דאחות אשה שכשם שהוא מוזהר עליה כך היא מוזהרת עליו דכתיב הנפשות העושות <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span>  שניהם במשמע: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: תלמוד לומר זקנו
txt:
<span class='five'>תלמוד לומר זקנו. </span>לרבות זקן כהן מצורע דאתי עשה ודחי לא תעשה (ואע'ג דהאי נמי לאו שאין שוה בכל ילפינן מיניה דכל לא תעשה נמי דחי דאם אינו ענין ללאו שאין שוה בכל דאתי עשה ודחי ליה דהא נפקא לן מראשו תנהו ענין כו'): 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: ואכתי איצטריך
txt:
<span class='five'>ואכתי איצטריך. </span>לגופיה לאשמועינן דלאו דפאת זקן כהנים מידחי דלא נפקא לן מראשו ואע'ג דאין שוה בכל הוא דסד'א שאני לאוי דכהנים דחמירי שריבה בהן הכתוב מצות רבות אכתי לאו השוה בכל מנלן דדחי: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: a
trm: ת'ל ראשו
txt:
<span class='five'>ת'ל ראשו. </span>אלמא אתי עשה ודחי ל'ת ואע'ג דלאו שאינו שוה בכל הוא אם אינו ענין ללאו שאין שוה בכל דהא נפקא לן מזקנו דאידך תנא תנהו ענין ללאו השוה בכל: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: מקרא קמא
txt:
<span class='five'>מקרא קמא. </span>דכלאים בציצית ודקאמרת לרבנן דלא אייתר להו צמר ופשתים מנא להו דכלאים בציצית שרי דליתי עשה ודחי לא תעשה: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: גדילין ארבע
txt:
<span class='five'>גדילין ארבע. </span>חוטין דמיעוט גדילין שנים וכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר טו)</span> ונתנו על ציצית הכנף פתיל אמרה תורה עשה מהנך ארבע חוטין גדיל אחד דהוו להו ח' חוטין כשתוחבן בכנף הבגד: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: ופותלהו מתוכו
txt:
<span class='five'>ופותלהו מתוכו. </span>שיהיו תלויין פתילין שלא יעשה כולו גדיל אלא קצת גדיל וקצת ענף: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: תכיפה
txt:
<span class='five'>תכיפה. </span>פויינ'ט שתוחב תחיבה אחת במחט וחיבר כלאים בגד צמר ובגד פשתים יחד אינו חיבור בפחות משתי תכיפות להכי כתיב יחדיו עד שיחברם יחד יפה: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: שוע טווי ונוז
txt:
<span class='five'>שוע טווי ונוז. </span>מן התורה אינו חייב עד שיהי' הצמר והפשתן מתוקן יחד היטב במסרק: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: שוע
txt:
<span class='five'>שוע. </span>לשון חלק שמתרגמינן שעיע <span class='mareimakom'>(בראשית כז)</span> : 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: כולה משעטנז נפקא
txt:
<span class='five'>כולה משעטנז נפקא. </span>דאי לאפנויי לחוד נכתוב לא תלבש כלאים צמר ופשתים ומדאפיק רחמנא בלשון שעטנז דרוש ביה נמי הא: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: עולה שהקריבו ישראל במדבר
txt:
<span class='five'>עולה שהקריבו ישראל במדבר. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כד)</span> ויעלו עולות עולת תמיד הוה: 


lvr: 31
pgn: 5
dfh: b
trm: סד'א
txt:
<span class='five'>סד'א. </span>אי לא כתיב עליה לדרשא תיתי עשה ודחי לא תעש' שיש בו כרת מכיבוד אב ואם: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: לאו דמחמר
txt:
<span class='five'>לאו דמחמר. </span>אחר בהמה שהוא בלאו דלא תעשה כל מלאכה אתה ובהמתך <span class='mareimakom'>(שמות כ)</span> ובהאי לאו ליכא כרת דלא עביד מעשה בגופיה וכמ'ד בפ' מי שהחשיך <span class='mareimakom'>(שבת דף קנד.)</span> המחמר אחר בהמתו בשבת פטור: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: וכי תימא שאני לאוי דשבת דחמירי
txt:
<span class='five'>וכי תימא שאני לאוי דשבת דחמירי. </span>דקי'ל <span class='mareimakom'>(עירובין דף סט:)</span> מחלל שבת כעובד עבודת כוכבים ומשום הכי אפי' לאו גרידא לא דחי ומנייהו לא גמרינן: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: והא תנא בעלמא קאי ולא פריך
txt:
<span class='five'>והא תנא בעלמא קאי ולא פריך. </span>והא אשכחן תנא בעלמא דיליף שאר לאוי כגון לאו דלא יטמא דכהן ולאו דלא תוכל להתעלם מלאו דשבת לחומרא ולא פרכינן שאני לאוי דשבת דחמירי: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: היטמא
txt:
<span class='five'>היטמא. </span>בבית הקברות להשיב אבידה או שהיתה עומדת בחוץ ואמר לו אל תחזיר יכול ישמע לו ת'ל איש אמו ואביו וילפינן לאו דטומאה ולאו דהשבת אבדה מלאוי דשבת: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לעולם דאמר ליה שחוט לי בשל לי ואפ'ה לא איצטריך עליה דאיכא למיפרך מה להנך שחוט לי בשל לי שכן הכשר מצוה בחילול שבת בעקירת לא תעשה הוא מקיים עשה דכיבוד וזהו הכשר קיומו ואי אפשר לקיימו בלא עקירת לאו הלכך אי לא כתב את שבתותי תשמורו ה'א לידחי אבל ייבום לא זה בלבד הכשר קיום העשה שהרי יכול לחלוץ ולא יעקור לאו של ערוה ולא איצטריך עליה: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: מאי לאו בבונה וסותר
txt:
<span class='five'>מאי לאו בבונה וסותר. </span>איצטריך למיסר אף על גב דאב מלאכה הוא ואיכא כרת אי לאו דאשמועינן ה'א אתי עשה דועשו לי מקדש ודחי לאו דשבת: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: a
trm: תיפוק לי מהתם
txt:
<span class='five'>תיפוק לי מהתם. </span>מאיש אמו ואביו תיראו דהכשר מצוה הוא ולא דחי למה ליה למיהדר למכתב הכא את שבתותי תשמורו אלא לאו דתילף מיניה דאפילו בלא הכשר מצוה אי לא כתיב קרא בהדיא דלא דחי אמרינן דדחי אם כן איצטריך עליה: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: קפנדריא
txt:
<span class='five'>קפנדריא. </span>לקצר הילוכו שלא להקיף ויכנס בפתח זה ויצא בשכנגדו ולא לשם עבודה אלא לעשות צרכיו: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: מק'ו
txt:
<span class='five'>מק'ו. </span>מפרש בברכות בפ' הרואה <span class='mareimakom'>(דף סב:)</span> מכי אין לבא אל שער המלך בלבוש שק שאינו מאוס ק'ו לרוק שהוא מאוס לפני הקב'ה: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: לחלק
txt:
<span class='five'>לחלק. </span>שלא תאמר אינו חייב סקילה עד שיחלל שבת בכל מלאכות לכך יצתה הבערה מן הכלל לחלק מה הבערה מיוחדת שהיא אב מלאכה וחייב עליה כרת וסקילה בפני עצמה אף כל שהוא אב מלאכה כו': ה'ג 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: ואמר רבא כו'</span>: <span class='five'>מושבותיכם
txt:
<span class='five'>ואמר רבא כו'</span>: <span class='five'>מושבותיכם. </span>בכל מקום שאתם יושבים אפילו בחוצה לארץ: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm:
מה מושבות האמורים להלן במיתת ב'ד הכתוב מדבר אף כאן כו'</span>: <span class='five'>מאי לאו ר' נתן היא

txt:
<span class='five'>מה מושבות האמורים להלן במיתת ב'ד הכתוב מדבר אף כאן כו'</span>: <span class='five'>מאי לאו ר' נתן היא. </span>דאמר הבערה אב מלאכה היא ובכרת ואפ'ה אי לאו דאשמועינן ה'א אתי עשה דוהומת ודחי ליה: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: פתילה
txt:
<span class='five'>פתילה. </span>של אבר מתיך וזורקה לתוך פיו ויורדת לתוך מעיו והאי בישול גמור הוא ואב מלאכה הוא דממשכן ילפינן ובישול סמנין היה במלאכת המשכן לצבע תכלת ותולעת שני: 


lvr: 31
pgn: 6
dfh: b
trm: אמר רב שימי האי תנא
txt:
<span class='five'>אמר רב שימי האי תנא. </span>דאיצטריך דנסיב לה קרא למיסר מיתת בית דין בשבת לאו משום דאי לא דאשמועינן ה'א דחיא משום טעמא דעשה דחי אלא משום דהוה מייתי ליה בקל וחומר דדחי שבת:  רציחה


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: רציחה דוחה אותה
txt:
<span class='five'>רציחה דוחה אותה. </span>שאם היה רוצח כהן ורוצה לעבוד עבודה ב'ד שולחים ומביאין אותו למות אלא א'כ היה על גגו של מזבח ועבודה בידו: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: ומאי או אינו דקאמר
txt:
<span class='five'>ומאי או אינו דקאמר. </span>הואיל ומקל וחומר אתיא דדחיא היכי מצינו למימר או אינו אלא אפי' מיתת ב'ד לא דחיא: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: קבורת מת מצוה דחיא עבודה
txt:
<span class='five'>קבורת מת מצוה דחיא עבודה. </span>מולאחותו בפ'ק דמגילה <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span> ואינו דוחה את השבת אף אני אביא רציחה דאף על פי שדוחה עבודה לא תדחה שבת והאי דהדר אמר או אינו אלא אפילו בשבת הכי הדר ואמר קבורת מת מצוה גופה תדחה שבת כו': 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: ולמאי דסליק אדעתיה למימר מעיקרא
txt:
<span class='five'>ולמאי דסליק אדעתיה למימר מעיקרא. </span>דהאי דאיצטריך ליה קרא משום דאי לא כתביה ה'א אתי עשה ודחי לא תעשה: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: אימור דאמרינן כו'
txt:
<span class='five'>אימור דאמרינן כו'. </span>היינו דהדר ואמר או אינו אלא אפי' במיתת ב'ד לא תדחי לאו דשבת שהרי יש בו כרת: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: אלא סלקא דעתך
txt:
<span class='five'>אלא סלקא דעתך. </span>לעיל קאי דאוקימנא דהא דאיצטריך לא תבערו משום דאי לא כתב רחמנא הוה מייתינן בק'ו ולאו משום דאתי עשה ודחי ל'ת דכרת ועליה למה לי אלא סד'א כו': 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: בכלל כל הקדשים היו
txt:
<span class='five'>בכלל כל הקדשים היו. </span>שכבר כלל כרת בכולן כל איש אשר יקרב מכל זרעכם אל הקדשים אשר יקדישו וגו': 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: שאין ת'ל כחטאת
txt:
<span class='five'>שאין ת'ל כחטאת. </span>דהא אשם זה אם לשחיטה בצפון הלא כבר נאמר בו ושחט את הכבש במקום אשר ישחט את החטאת ואם למתן דמים ואכילתו הרי הוא ככל אשמות בכלל זאת תורת האשם בצו את אהרן: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: a
trm: לידון בדבר החדש
txt:
<span class='five'>לידון בדבר החדש. </span>שאינו בשאר אשמות בבהן יד ובבהן רגל והואיל ויצא מכללו יכול לא יהא טעון מתן דמים ואימורים לגבי מזבח ת'ל כו':  תרי


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: הואיל ואישתרי
txt:
<span class='five'>הואיל ואישתרי. </span>איסור אשת אח שהיה עליה כשמת אחיו בלא בנים אישתרי נמי איסור אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: שמיני שלו
txt:
<span class='five'>שמיני שלו. </span>שהוא יום הבאת קרבנותיו וצריך לבא בהר הבית ולעמוד בשער נקנור ולהכניס ידיו לעזרה ליתן מן הדם לבהונות : 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: וראה קרי
txt:
<span class='five'>וראה קרי. </span>להכי נקט קרי ולא טומאת שרץ ונבלה דטמא שרץ ואפי' טמא מת נכנסין להר הבית כדמפרש באלו דברים <span class='mareimakom'>(פסחים דף סז.)</span> שנאמר ויקח משה את עצמות יוסף עמו ושערי נקנור לא נתקדשו בקדושת עזרה כדאמרינן בכיצד צולין <span class='mareimakom'>(שם דף פה:)</span> והרי הן כהר הבית ויכול טמא מת ליכנס לשם אבל בעל קרי משתלח חוץ לשני מחנות כזב כדמפרש באלו דברים זב וכל זב לרבות בעל קרי: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: אע'פ
txt:
<span class='five'>אע'פ. </span>דטבול יום אחר דקרי אינו נכנס להר הבית דכל טבול יום הרי הוא בטומאה עדיין לתרומה ולקדשים ולמקדש: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: שיבא עשה דפסח שיש בו כרת
txt:
<span class='five'>שיבא עשה דפסח שיש בו כרת. </span>דאם לא יכניס ידיו לבהונות לא יטהר לאכול פסחו לערב: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: וידחה עשה
txt:
<span class='five'>וידחה עשה. </span>דוישלחו מן המחנה שאין בו כרת שאין ענוש כרת אלא על ביאת עזרה וזה לא יכנס לעזרה אלא לשערי ניקנור שלא נתקדשו ויכניס ידיו לבהונות ויטהר מצרעתו וישלח פסחו לעזרה לשחוט ולערב יערב שמשו ויטהר מקרויו: 


lvr: 31
pgn: 7
dfh: b
trm: ואמר עולא
txt:
<span class='five'>ואמר עולא. </span>במסכת זבחים <span class='mareimakom'>(דף לב:)</span> דאמר עולא ביאה במקצת שמה ביאה ואותיבניה מהא דקתני זה נכנס ומכניס ידו לבהונות ואי אמרת ביאה במקצת שמה ביאה נהי נמי דנכנס להר הבית משום דעשה שאין בו כרת הוא לבהונות היכי מצי מעייל ידיה אידי ואידי עשה שיש בו כרת הוא דקיימא לן במנחות בהקומץ רבה <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span> מחוסר כפורים שנכנס למקדש ענוש כרת ואין צריך לומר טבול יום ושאר כל הטמאים ושני עולא שאני מצורע הואיל והותרה לו ביאה במקצת לצרעתו שהרי עדיין מחוסר כפורים הוא ובכרת והותרה לו מן התורה ביאה זו במקצת הותר נמי לקרויו אלמא הואיל ואישתראי חד איסורא אישתראי נמי אידך דהוה גביה:  תינח


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: ואח'כ נשא חי
txt:
<span class='five'>ואח'כ נשא חי. </span>את אחותה וניתוספת איסור אחות אשה על יבמתו וכשמת אחיו בלא בנים ואישתראי איסור אשת אח המוקדם אישתראי נמי אחות אשה המאוחר כדעולא דאמר הואיל והותר לצרעתו שהיא ראשונה הותר לקריו שהיא אחרונה: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: אלא נשא החי
txt:
<span class='five'>אלא נשא החי. </span>אשתו תחילה ועמדה עליו באיסור אחות אשה ואח'כ נשאה אחיו המת וניתוסף איסור אשת אח איסור אחות אשה קדים ואף על גב דהותר איסור אחרון עומד ראשון במקומו: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: ואפי' נשא מת נמי
txt:
<span class='five'>ואפי' נשא מת נמי. </span>ברישא דקדים ליה איסור אשת אח לא דמיא לדעולא דהתם הרואה קרי בשמיני שלו כבר היה מותר מאיסור הראשון קודם ראיית הקרי משהאיר המזרח והכא נמי תינח היכא דנשא מת ומת תחילה והותר איסור אשת אח ואח'כ נשא חי את אחותה: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: אלא נשא מת ולא מת
txt:
<span class='five'>אלא נשא מת ולא מת. </span>עד שנשא חי את אחותה הא לא איתחזאי כלל ומי לא מודה עולא בכהאי גוונא שאם ראה קרי בליל יום שמיני שאין מכניס ידיו מחר לבהונות משום קרי דמעכב עליה הואיל ולא יצא מצרעתו לשעה הראויה להבאת קרבנותיו דקודם שהותר מצרעתו בא עליו קרי: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: כי איצטריך עליה לנשא מת ומת ואח'כ נשא חי</span>: <span class='five'>ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>כי איצטריך עליה לנשא מת ומת ואח'כ נשא חי</span>: <span class='five'>ואיבעית אימא. </span>איצטריך עליה דאי לא כתביה הוה אמינא תיתי ייבום אחות אשה להתיר בהיקישא דר' יונה דאמר רבי יונה כי כל אשר יעשה מכל התועבות האלה הוקשו כל העריות זו לזו ולענין העראה קנסיב ליה ר' יונה בהבא על יבמתו הכי נמי ה'א הוקשו כולן לאשת אח ואע'ג דהכא חד איסורא והכא תרי איסורי אין משיבין על ההיקש להכי איצטריך עליה: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: ולקחה לו לאשה ויבמה
txt:
<span class='five'>ולקחה לו לאשה ויבמה. </span>המ'ל ולקח אשה וייבם וכתיב ולקחה משמע מיעוט זו ולא אחרת: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: וחד למישרי צרת ערוה שלא במקום מצוה
txt:
<span class='five'>וחד למישרי צרת ערוה שלא במקום מצוה. </span>מרבויא דקרא יתירא דויבמה דרשינן הכי במקום ויבמה הוא דאמינא לך מיעוטא ולקחה דמיעט צרה אבל שלא במקום יבום כגון צרת בתו מנכרי שריא: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: צרה נמי לא תיבעי
txt:
<span class='five'>צרה נמי לא תיבעי. </span>עליה קרא לדרשא דאין עשה דוחה לא תעשה שיש בה כרת דכתיב לצרור דמשמע לא אחות אשה ולא צרתה וכתיב כרת בסוף העריות: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: a
trm: למישרי צרה שלא במקום מצוה
txt:
<span class='five'>למישרי צרה שלא במקום מצוה. </span>דאי לא כתיב עליה הוה ילפינן מלצרור דצרת אחות אשה אסורה בכל מקום:  מאי


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: תרי קראי כתיבי
txt:
<span class='five'>תרי קראי כתיבי. </span>מעיקרא כתיב לצרור דמשמע לא היא ולא צרתה והדר כתיב לגלות ערותה דמשמע חדא הוא דאסירא: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: ואיפוך אנא במקום מצוה היא אסורה וצרתה מותרת
txt:
<span class='five'>ואיפוך אנא במקום מצוה היא אסורה וצרתה מותרת. </span>דהא עליה אלגלות ערותה סמיך דמשמע חדא למדרש הכי במקו' עליה הוא דלא אסיר לן אלא חדא וקרא דלצרור אשלא במקום מצוה: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: א'כ לא יאמר עליה
txt:
<span class='five'>א'כ לא יאמר עליה. </span>דבלא עליה נמי כי קשו לן קראי אהדדי משנינן להו מסברא הכי היתירא למצוה ואיסורא שלא במקום מצוה הלכך עליה לחדושי אתא למדרשיה אלצרור ולמיסר צרה במקום מצוה כערוה. ממאי דהאי עליה לאיסורא. אצרה ולא לערוה דלמא למישרי תרוייהו במקום מצוה אתא והכי משמע ואשה אל אחותה לא תקח לצרור לא היא ולא צרה ואם עליה דמקום מצוה היא אפי' בחייה יתקיים (כמו) יבמה יבא עליה דייבום: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: לכדר' שמעון
txt:
<span class='five'>לכדר' שמעון. </span>בפרק ד' אחים <span class='mareimakom'>(לקמן דף כח:)</span> ג' אחין שנים מהם נשואין שתי אחיות או אשה ובתה ומתו ונפלו לפני השלישי הרי אלו חולצות ולא מתייבמו' לפי ששתיהן זקוקות לו מקדושי שני אחיו וזיקה הוי כקצת קדושין ואי מייבם חדא מנייהו קנסיב אחות זקוקתו בחייה וזקוקתו הויא כאשתו אבל חליצה בעיא דלא אלים למיהוי כאחות אשה ממש להפטר בלא כלום ותניא בברייתא רבי שמעון פוטר בשתיהן מן החליצה ומן הייבום ויליף טעמא מלצרור בשעה שנעשו צרות זו לזו כגון הכא דנעשו האחיות צרות זו לזו בזיקה לא יהא לך ליקוחין אפילו באחת מהן: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: א'כ
txt:
<span class='five'>א'כ. </span>דהאי ולקחה לגופיה הוא דאתא נימא קרא ולקח מאי ולקחה דמשמע דשתים נפלו לו מאחיו ואמר רחמנא ולקחה לאחת ולא לשתיהן אי קרינא ולקחה בכל חדא מינייהו שריין כל חדא מינייהו ואי לא קרינן ולקחה בכל חדא מנייהו כגון שהאחת ערוה תרוייהו אסורין וצרות צרותיהן נמי מהכא נפקא דמשנפלה לו צרת ערוה מאחיו הראשון ונדחית הערוה ממנו נאסרה עליו עולמית משום אשת אח וכשנתייבמה לאחיו השני ולו אשה אחרת ומת וחזרה ונפלה לפני זה לא קרינא בה בזו שנאסרה עליו ולקחה הלכך תרוייהו אסורים וכן לעולם: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: מלמד שמגרשה בגט ומחזירה
txt:
<span class='five'>מלמד שמגרשה בגט ומחזירה. </span>לאחר שנשאה נעשית כאשתו ואם רצה לגרשה מגרשה בגט ואינה צריכה חליצה: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: ומחזירה
txt:
<span class='five'>ומחזירה. </span>אם רצה להחזיר ולא אמרינן מצוה רמא רחמנא עליה ועבדה ומהשתא תיקום עליה באיסור אשת אח להכי כתיב ולקחה לו לאשה דכיון שלקחה נעשית כאשתו לכל דבר: 


lvr: 31
pgn: 8
dfh: b
trm: בעל כרחה
txt:
<span class='five'>בעל כרחה. </span>שאם בא עליה יבם אפילו בעל כרחה קנאה ויורשה ומטמא לה ולכל דבר היא אשתו בהך ביאה: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: אלא על דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת
txt:
<span class='five'>אלא על דבר שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת. </span>כגון זיבוח וקיטור ונסוך והשתחוואה אבל מחבק ומנשק לא והך דרשא מעליה נפקא כדמפרש ואזיל: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: תורה אחת
txt:
<span class='five'>תורה אחת. </span>לענין קרבן כתיב בפר עבודת כוכבים תורה כל התורה במשמע הוקשה כל התורה לענין קרבן לעבודת כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: מה עבודת כוכבים על דבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת
txt:
<span class='five'>מה עבודת כוכבים על דבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת. </span>כדכתיב התם והנפש אשר תעשה ביד רמה ונכרתה אלמא כולה פרשתא בדבר שזדונו כרת ושגגתו חטאת מישתעי: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: אשכחן יחיד ונשיא ומשיח
txt:
<span class='five'>אשכחן יחיד ונשיא ומשיח. </span>בהך היקישא לא משמע אלא הני דכתיב והנפש ואלו לבדן במשמע שהן יחידין דהני קראי כתיבי בפרשת ואם נפש אחת בעבודת כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: יכול נחלק בקרבנותיהם
txt:
<span class='five'>יכול נחלק בקרבנותיהם. </span>אם עבדו בני עיר אחת עבודת כוכבים בשוגג יהו חלוקים בקרבנם שלא יביא כל אחד קרבנו שעיר כיחיד: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: ת'ל כו'
txt:
<span class='five'>ת'ל כו'. </span>אין חלוקים מתורת יחיד אלא רוב ישראל או כולן כדכתיב ואם מעיני העדה <span class='mareimakom'>(במדבר טו)</span> אבל בני עיר אחת יחידים הם: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: א'נ
txt:
<span class='five'>א'נ. </span>אפי' לא משכחת לה קרבן לחלק נימא צריכים הני מרובים חילוק בין יחיד וליכא הלכך אין להם כפרה קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: אמו אנוסת אביו
txt:
<span class='five'>אמו אנוסת אביו. </span>שנשאה אחיו מאביו אחרי כן ומת בלא בנים ונפלה לפני בנה לייבום: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: בפלוגתא דר' יהודה ורבנן
txt:
<span class='five'>בפלוגתא דר' יהודה ורבנן. </span>כדאמרי' לעיל <span class='mareimakom'>(דף ד.)</span> ורבי יהודה אוסר באנוסת אביו ולר' יהודה לא משכחת לה אם נופלת לפני בנה ליבום אלא לרבנן ובאנוסה ולהכי לא תנא לה דבפלוגתא לא קא מיירי: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: a
trm: והרי איסור מצוה ואיסור קדושה
txt:
<span class='five'>והרי איסור מצוה ואיסור קדושה. </span>לקמן בפרק כיצד כו' <span class='mareimakom'>(דף כ.)</span> כל שאיסורו איסור ערוה לא חולצת ולא מתייבמת. איסור מצוה כגון שניות מד'ס כדמפרש לקמן בפ'ב <span class='mareimakom'>(כא.)</span>. או איסור קדושה כגון שנפלה לפניו ממזרת או נתינה שהיא בלאו חולצת ולא מתייבמת חולצת דלא אלים איסור לאו בלא כרת לאפקועי ייבום לגמרי ולא מתייבמת דהא אסורה לי' ופליג ר'ע דאמר בפ' החולץ <span class='mareimakom'>(לקמן דף מט.)</span> חייבי לאוין כחייבי כריתות דקתני איזהו ממזר כל שאר בשר שהוא בלא יבא דיש ממזר מחייבי לאוין ולר'ע אלים לאו למיפטרה בולא כלום כערוה גמור': 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: b
trm: בנולד ולבסוף ייבם לא פליג ר'ש
txt:
<span class='five'>בנולד ולבסוף ייבם לא פליג ר'ש. </span>היכא דמת ראובן בלא בנים ועד שלא יבמה שמעון נולד לוי אחיהם ועודה זקוקה ליבם והיתה לו אסורה בנפילה זו משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ויבמה שמעון ומת בלא בנים מודה ר'ש שאסורה ללוי הואיל ונאסרה עליו שעה אחת בנפילה ראשונה וכי פליג ר'ש בייבם שמעון את אשת ראובן ואח'כ נולד לוי ומת שמעון דהתם שרי ליה ר'ש לייבומי דלא נפלה לפניו מכח ראובן אחיו שמת כבר ולא נאסרה עליו כלום שכשנפלה לפניו מכח שמעון שהיה בעולמו נפלה: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: b
trm: והאמר רב יהודה אמר רב
txt:
<span class='five'>והאמר רב יהודה אמר רב. </span>בפרק ד' אחין דתנן ד' אחין שנים נשאו שתי אחיות ומתו הנשואין את האחיות הרי אלו חולצות ולא מתייבמות לפי ששתיהן זקוקות לזה ושתיהן זקוקות לזה ואי נסיב האי קא פגע באחות זקוקתו ודמיא לאחות אשה בחייה וקתני התם היתה אחת מהן אסורה על האחד איסור ערוה כגון שהיתה חמותו או כלתו אסור בה ומותר באחותה דלאו אחות זקוקתו היא משום דהך ערוה היא ולא זקוקה ליה דרחמנא פטרה מיניה מדרשת עליה עליה והשני אסור בשתיהן היתה השניה אסורה על השני איסור ערוה כגון שהיתה חמותו האסורה לזה מותרת לזה כגון רחל ולאה שתי אחיות ונפלו לפני לוי ויהודה רחל חמותו של לוי ולאה חמותו של יהודה רחל אסורה ללוי ומותרת ליהודה דלאו אחות זקוקתו היא דלאה לא זקוקה ליה דהא חמותו היא ולאה אסורה ליהודה ומותרת ללוי ואינה אחות זקוקתו דרחל לא זקוקה ליה דהא חמותו היא וקתני התם זו היא שאמרו אחותה כשהיא יבמתה או חולצת או מתייבמת שתי אחיות שהן יבמות זו לזו שנשאו לשני אחין ונפלו לפני שני אחים או חולצות או מתייבמות ראויות לחליצה או לייבום וכגון שהיתה כל אחת אסורה על האחד איסור ערוה כדפרישית וקאמר רב יהודה בכולן ט'ו עריות אני קורא בהם משנה זו האסורה לזה מותרת לזה כו' כלומר אפשר להתקיים ומשכחת בכולן שיהו ב' אחיות נופלות לפני ב' אחים וזו אסורה לזה משום בתו וזו אסורה לזה משום בתו וכן בת בתו וכן כולן ותהא האסורה לזה מותרת לזה והאסורה לזה מותרת לזה ויתייבמו שתיהן אע'פ שהן שתי אחיות ולא אמרינן אחות זקוקתו היא בתו לא משכחת לה אלא בתו מאנוסתו שאי אפשר לבתו של ראובן ובתו של שמעון להיות אחיות מן האם שהרי אשת ראובן שילדה לו בת וגירשה לא נישאת שוב לשמעון שגרושת אחיו היא אלא הכי משכחת לה ראובן אנס אשה וילדה לו בת וחזר שמעון ואנס את אנוסת אחיו שמותרת לו דלא אסרה תורה אלא אשת אח על ידי קידושין וחזרה וילדה לו בת לשמעון הרי בת ראובן ובת שמעון אחיות מן האם ונישאו ללוי ויהודה אחי אביהן ומתו ונפלו לפני ראובן ושמעון בת שמעון מתייבמת לראובן דלאו אחות זקוקתו היא ובת ראובן לשמעון וכן בת בתו של ראובן ובת בתו של שמעון שהיו אחיות מן האב ונישאו ללוי ויהודה וכן בת בנו של ראובן [וכן בת בנו של] שמעון שהיו אחיות מן האם וכן בת אשתו של ראובן ובת אשתו של שמעון שהיו אחיות מן האב כגון נחשון שנשא ב' נשים וילדו לו ב' בנות ומת נחשון ונישאו ב' נשיו לראובן ושמעון וב' בנותיו ללוי ויהודה ומתה לוי ויהודה בת אשת שמעון תתייבם לראובן ואחותה לשמעון וכן בת בתה של אשת ראובן ובת בתה של אשת שמעון שהיו אחיות מן האב וכן בת בנה של אשת זה ושל אשת זה שהיו אחיות מן האם וכן חמותו של ראובן וחמותו של שמעון שהיו אחיות וכן אם חמותו וכן אם חמיו וכן אחותו של ראובן מאמו ואחות שמעון מאמו היו אחיות מן האב ונפלו לפניהם מלוי ויהודה כגון ראובן ולוי בני יעקב מרחל היו ולה בת מנחשון וכן שמעון ויהודה בני יעקב מבלהה וגם לה היה בת מנחשון ונשא לוי בת בלהה מנחשון ויהודה נשא בת רחל מנחשון והן שתי אחיות ומתו לוי ויהודה ונפלו לפני ראובן ושמעון בת בלהה אשת לוי אחות שמעון מאמו ואסורה לו מתייבמת לראובן ובת רחל אשת יהודה אחות ראובן מאמו [אסורה לו] ומותרת לשמעון וכן אחות אמו של ראובן ואחות אמו של שמעון היו אחיות מן האב כגון כלב שנשא שתי נשים חלאה ונערה <span class='mareimakom'>(דה'א ד)</span>  וילדו לו שתי בנות ומת ונשא יחצאל לאחר מיתתו את שתי נשיו וילדו לו שתי בנות ונשא יעקב את שתי בנות יחצאל זו לאחר מיתת אחותה וילדה לו בת חלאה מיחצאל את ראובן ובת נערה מיחצאל את שמעון ולוי בן יעקב מאשה אחרת נשא את בת כלב מחלאה שהיא אחות אמו של ראובן מן האם ויהודה נשא את בת כלב מנערה שהיא אחות אמו של שמעון מן האם ומתו לוי ויהודה אשת לוי אחות אם ראובן מותרת לשמעון שהיא בת כלב מחלאה ואם שמעון היתה בת יחצאל מנערה ואשת יהודה אחות אם שמעון מותרת לראובן וכן אשת אחיו מאמו כגון יעקב שנשא בלהה ולה נפתלי מאיש אחר והוליד ממנה ראובן ולוי ועוד נשא זלפה ולה יששכר מאיש אחר וילדה ליעקב שמעון ויהודה ונשאו נפתלי ויששכר שתי אחיות ומתו ועמד לוי ונשא אשת יששכר בן זלפה שלא היה קרוב לו ויהודה נשא אשת נפתלי בן בלהה שהרי נכרית אצלו ומתו בלא בנים ונפלו לפני ראובן ושמעון אשת לוי אסורה לשמעון מפני יששכר בעלה שהיה אחיו מאמו ומותרת לראובן ואשת יהודה אסורה לראובן מפני נפתלי בעלה הראשון שהיה אחיו מאמו ומותרת לשמעון וכן אחות אשתו [כגון] נפתלי שהיו לו שתי נשים עדה וצלה וילדה לו עדה את דינה וצלה ילדה את נעמה ומת ונישאו נשיו לאחר וילדו שתי בנות ונשאו ראובן ושמעון את הבנות האחרונות ראובן נשא את בת עדה ושמעון בת צלה ולוי ויהודה נשאו את שתי בנות נפתלי לוי דינה בת עדה ויהודה נעמה בת צלה ומתו בלא בנים ונפלו אחיות הללו לפני ראובן ושמעון ונמצאת אשת לוי אחות אשתו של ראובן מותרת לשמעון ואשת יהודה אחות אשתו של שמעון מותרת לראובן: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: b
trm: אשת אחיו שלא היה בעולם
txt:
<span class='five'>אשת אחיו שלא היה בעולם. </span>לא משכחת לה אלא אליבא דר'ש דשרי בייבם ולבסוף נולד וסימניך מת נולד וייבם מת נולד וייבם כגון ראובן ושמעון ולוי ויהודה בני יעקב ונשאו ראובן ושמעון שתי אחיות ומת ראובן בלא בנים ונולד יששכר ליעקב ומצאה ליבמתו זקוקה לייבום אסורה לו משום אשת אחיו שלא היה בעולמו ויבמה לוי ומת שמעון אחרי כן ונולד זבולון ומצאה עליו באיסור ויבמה יהודה ומתו לוי ויהודה ונפלו אחיות הללו לפני יששכר וזבולון אשת לוי אסורה ליששכר מפני שבא ומצאה באיסור נפילת ראובן שהיה אחיו שלא היה בעולמו ומותרת לזבולון שבא ומצאה בהיתר דכשנולד זבולון כבר נתייבמה זו ללוי ובייבם ולבסוף נולד שרי רבי שמעון ואשת יהודה אסורה לזבולון מפני שבא ומצאה באיסור נפילת נישואי שמעון אחיו שלא היה בעולם ומותרת ליששכר שראה שמעון ויהודה כלתו כגון בן ראובן ובן שמעון נשאו שתי אחיות ומתו ונשאו לוי ויהודה אחי ראובן ושמעון ומתו בלא בנים כלתו של זה מותרת לזה ושל זה מותרת לזה ונמצאו שתי אחיות מתייבמות: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: b
trm: ורב יהודה מתרגם
txt:
<span class='five'>ורב יהודה מתרגם. </span>להא דרב מחמותו ואילך אבל שש עריות דבבא דרישא לא תני בו אני קורא בהן ואף על גב דבכולהו משכחת לה: 


lvr: 31
pgn: 9
dfh: b
trm: כיון דבתו
txt:
<span class='five'>כיון דבתו. </span>לא מיתוקמה אלא בבת אנוסה וכדפרשינן באונסין לא קא מיירי מתניתין ואיידי דלא תני בתו לא תני להו לכולהו עריות משום צד בתו:  וסמניך


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: וסמניך מת נולד ויבם כו'
txt:
<span class='five'>וסמניך מת נולד ויבם כו'. </span>כדפי' אלמא מדתני רבי חייא בכולן אני קורא בהן ואפילו באשת אחיו שלא היה בעולם אלמא תנא דמתני' תני פלוגתא דהא רבי חייא אמתני' קאי: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: לרבי לית ליה הני כללי
txt:
<span class='five'>לרבי לית ליה הני כללי. </span>דר' חייא הלכך לא מוקמי מתני' בפלוגתא אלא בנולד ולבסוף ייבם לדברי הכל: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: אמו אנוסת אביו בחדא משכחת לה
txt:
<span class='five'>אמו אנוסת אביו בחדא משכחת לה. </span>להכי לא נקט לה במתני' שאי אתה קורא בה האסורה לזה מותרת לזה ואחותה כשהיא יבמתה מתייבמת שיהו ב' אחיות נופלות להתייבם ותהא זו אסורה לזה משום אמו וכן זו על זה ומותרת לשני אלא חדא משכחת לה או האסורה לזה מותרת לזה או אחותה כשהיא יבמתה: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: אי יעקב שתי אחיות אנס
txt:
<span class='five'>אי יעקב שתי אחיות אנס. </span>וילדה לו האחת לוי והאחת יהודה ונשא ראובן אנוסת אביו אמו של לוי ושמעון נשא אנוסת אביו אמו של יהודה: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: האסורה לזה מותרת לזה לא משכחת לה
txt:
<span class='five'>האסורה לזה מותרת לזה לא משכחת לה. </span>לפי ששתיהן אסורות על שניהם אמו של לוי אסורה לו משום אמו ואחותה משום אחות האם וכן ליהודה ושתיהן פטורות מן החליצה ומן הייבום: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: ואי שתי נכריות אנס
txt:
<span class='five'>ואי שתי נכריות אנס. </span>וילדו לו ב' בנים ונשאום ב' בנים מאשה אחרת ונפלו לפני בניהם האסורה לזה מותרת לזה משכחת לה אבל לאו אחיות נינהו ועיקר מילתיה דרבי חייא משום ייבום שתי אחיות נקט: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: רב אשי אמר לעולם לית ליה לר' הני כללי ובפלוגתא קא מיירי
txt:
<span class='five'>רב אשי אמר לעולם לית ליה לר' הני כללי ובפלוגתא קא מיירי. </span>כלומר לא תימא דהא דלא תני אמו אנוסת אביו משום דלא משכחת [בה] הני כללי דלרבי ל'ל הני כללי ולא תימא להכי שבקיה דלא מיירי בפלוגתא דבפלוגתא ודאי קמיירי ומאי אין לו מוח דקאמר ליה ה'ק ליה כו': 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: a
trm: היתה אמו נשואת אביו ונשאת לאחיו מאביו ומת
txt:
<span class='five'>היתה אמו נשואת אביו ונשאת לאחיו מאביו ומת. </span>לא תפסי קדושין בה שהרי אשת אב בכרת ואמרינן לקמן אין קדושין תופסין בחייבי כריתות דברי הכל הלכך כשמת רשע זה לא נפלה זו לייבום לפני בנה דלאו אשת אח הואי ואינה פוטרת צרתה:  היתה


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: היתה אמו אנוסת אביו ונשאת לאחיו מאביו
txt:
<span class='five'>היתה אמו אנוסת אביו ונשאת לאחיו מאביו. </span>קידושין תופסין בה ואפילו לר' יהודה הקידושין תופסין בחייבי לאוין וכשמת נמצא' צרתה צרת ערוה ופטורה: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: וחזר וקדשה
txt:
<span class='five'>וחזר וקדשה. </span>וקידושין תופסין לו בה דאינה עליו אלא בלאו דכתיב אשר לא יבנה את בית אחיו כיון שלא בנה שוב לא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: דמיגו דהיא אסורה לאחים
txt:
<span class='five'>דמיגו דהיא אסורה לאחים. </span>דקיימא עלייהו בכרת לר'ל דאמר לקמן בשמעתין האחין של חולץ חייבין על החלוצה כרת צרתה נמי אסורה: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: לפי שאינה בצרת צרה
txt:
<span class='five'>לפי שאינה בצרת צרה. </span>דליכא למיתני בה הלכה צרתה ונשאת לאחד מן האחין דהא לכולהו אסירא דכל עריות דמתני' על האחד מהם ערוה ועל שאר אחין מותרות ומצי למיתני בה הלכה צרתה ונשאת לאחיו השני אבל הכא כולהו אחין אסירי בתרוייהו: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: ולימא ליה
txt:
<span class='five'>ולימא ליה. </span>רבי יוחנן לר'ל חייבי לאוין נינהו האחין על חלוצה זו שחזרה ונפלה לפניהם ולא קיימא עלייהו בכרת דהא איהו פליג עליה דר'ש בן לקיש לקמן ואמר בין שאר האחים בין החולץ אין חייבין על החלוצה כרת ולא על הצרה כרת: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: וחייבי לאוין בני חליצה ויבום נינהו
txt:
<span class='five'>וחייבי לאוין בני חליצה ויבום נינהו. </span>כלומר זקוקה היא להתייבם ואין איסור לאו פוטרת מן החליצה דהא מאחות אשה ילפינן שהיא ערוה וחייבין על זדונה כרת והלכך לא מצי למיתנייה במתני': 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: על הצרה
txt:
<span class='five'>על הצרה. </span>אם היתה לה צרה ונפטרה בחליצתה של זו דכתיב בית חלוץ הנעל בית אחד הוא חולץ ואין חולץ שני בתים ואותה צרה חמורה לעמוד על כולן באיסור אשת אח בכרת שנפטרה מהן כדמפרש טעמא: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: ור' יוחנן
txt:
<span class='five'>ור' יוחנן. </span>אמר לך מי איכא מידי דמעיקרא אי בעי האי אח חליץ ואי בעי האי אח חליץ שהרשות ביד כולן ולענין צרתה נמי מעיקרא אי בעי להאי חליץ ואי בעי להאי חליץ והשתא משום דחליץ חד לחדא קאי על צרה בכרת וכן אחיו על כולהו בכרת: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: האי שליחותא דידהו עבד
txt:
<span class='five'>האי שליחותא דידהו עבד. </span>דמעיקרא היה הרשות ביד כולן וכן היא שליחותא דצרה עבדה וכי היכי דהוא עלה בלא יבנה כן על צרתה בלא יבנה וכן האחים על שתיהם: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: אמאי צריכה חליצה
txt:
<span class='five'>אמאי צריכה חליצה. </span>נהי נמי דקידושין תפסי בה דאיהו לא קאי עלה בכרת מיהו כשמת תיפטר ותצא מן האחים משום ערוה הואיל ובכרת היא עלייהו: 


lvr: 31
pgn: 10
dfh: b
trm: אין לה עליו כלום
txt:
<span class='five'>אין לה עליו כלום. </span>דאין קידושין תופסין לו בה ואינה צריכה הימנו גט דאין קידושין תופסין בחייבי כריתות: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: ומתרץ לה
txt:
<span class='five'>ומתרץ לה. </span>לרישא דברייתא דקתני צריך חליצה באחים שנולדו לאחר חליצה וקדושין של שני וכר' שמעון דאמר ייבם ולבסוף נולד לא מהניא נפילתה מן הראשון למהוי עלה אשת אחיו שלא היה בעולמו הלכך זיקת ההיא נפילה לא אסרה לה עליה דהאי הואיל וכשנולד כבר קדשה זה: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: רבינא סבר לה כרבי יוחנן
txt:
<span class='five'>רבינא סבר לה כרבי יוחנן. </span>דאמר חייבי לאוין נינהו ורישא ניחא ומתרץ לסיפא דקתני אין לה עליו כלום באחין שנולדו לאחר מכאן וכרבנן דאמרי אשת אחיו שלא היה בעולמו היא ולא תקשי רישא לסיפא: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: הילודים
txt:
<span class='five'>הילודים. </span>שנולדו אחר קדושין של זה ולא איתסרא עלייהו בחליצתו דהא זיקה קמייתא לא רמאי קמייהו לייבומי ומשום אשת אחיו שלא היה בעולמו לא מיתסרא כר'ש דאמר ייבם ולבסוף נולד שריא: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: עמד אחד מן הילודים
txt:
<span class='five'>עמד אחד מן הילודים. </span>אחר חליצה או אפילו אחר קדושין וכשמת זה החולץ קדשה אותו ילוד אין לה עליו כלום ולאו משום חליצה אלא משום דהויא אשת אחיו שלא היה בעולמו מנפילה ראשונה: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: מ'ד בעשה כרבי יוחנן
txt:
<span class='five'>מ'ד בעשה כרבי יוחנן. </span>דאמר איהו שליחותא דאחין קעביד וכי היכי דלדידיה הויא צרה בעשה לאחים נמי הויא בעשה: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: ומ'ד בכרת כר'ל
txt:
<span class='five'>ומ'ד בכרת כר'ל. </span>דאמר לאו שליחות דאחים קעביד הלכך הוא ניהו דקאי עלה בעשה אבל אחים כדקיימי קיימי באיסור אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: צרת סוטה אסורה
txt:
<span class='five'>צרת סוטה אסורה. </span>היה נשוי ב' נשים וזינתה האחת תחתיו ויש עדים ומת בלא בנים היא וצרתה פטורות אף מן החליצה מאי טעמא טומאה כתיב בה ונסתרה והיא נטמאה <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> : 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: כעריות
txt:
<span class='five'>כעריות. </span>דכתיב אל תטמאו בכל אלה <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> : 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: ביאתה או חליצתה וכו'
txt:
<span class='five'>ביאתה או חליצתה וכו'. </span>האשה שהלך בעלה למדינת הים ובאו ואמרו לה מת בעליך ונשאת ואח'כ בא בעלה תצא מזה ומזה מתו אחיו של זה ואחיו של זה חולצין ולא מייבמין רבי שמעון אומר ביאתה או חליצתה מאחיו של ראשון פוטרת היא לכתחלה את צרתה שהרי היא כשאר נשים לגבי יבם דלא קנסוה רבנן מיבם דודאי שריא ליה שאנוסה היתה  ששמעה שמת אלמא נבעלה תחת בעלה שריא צרתה לייבם ואפי' רבנן לא פליגי אר'ש אלא בדידה אבל בצרתה מודו: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: ואת אמרת לי סוטה דרבנן
txt:
<span class='five'>ואת אמרת לי סוטה דרבנן. </span>דהא מדאורייתא שריא שניסת ע'פ ב'ד בעד אחד ואנוסה היא ורחמנא שריא דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> ועד אין בה תרי אלא אחד והיא לא נתפסה אסורה הא נתפסה מותרת ורבנן הוא דגזרו בה כי היכי דתידוק שפיר שמת בעלה עד שלא תנשא: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: קסבר
txt:
<span class='five'>קסבר. </span>האי דפריך כל דתקון רבנן כעין דאורייתא תקון ואי סוטה דאורייתא היא וצרתה אסורה הכי נמי הוו אסרי רבנן צרה מייבום ומצרכי לה חליצה: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: a
trm: לביתה
txt:
<span class='five'>לביתה. </span>לבעלה שמא זינתה שרגלים לדבר שהרי קינא לה ונסתרה ואם כהנת היא אסורה בתרומה כדיליף במסכת סוטה <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> נטמאה נטמאה ונטמאה ג' פעמים אחד לבעל ואחד לבועל ואחד לתרומה:  ולא


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: אחת זו ואחת זו אסורה
txt:
<span class='five'>אחת זו ואחת זו אסורה. </span>דכתיב והיתה לאיש אחר והויה היינו קידושין וכתיב לא יוכל בעלה הראשון אשר שלחה וגו': 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: מ'ט הויה ואישות כתיב בה
txt:
<span class='five'>מ'ט הויה ואישות כתיב בה. </span>באותה  הנאסרה לבעלה יש בה הויה דכתיב והיתה לאיש אחר אישות דכתיב או כי ימות האיש האחרון לא יוכל בעלה הראשון משניסת לאחר על ידי קידושין ואישות וכגון דגירשה הראשון הוא דקאי קמא בלא יוכל אבל מזנה תחתיו לא: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: ואי משום דכתיב בה תועבה היא
txt:
<span class='five'>ואי משום דכתיב בה תועבה היא. </span>דמשמע מיעוטא היא ולא צרתה איכא למידרש מיעוטא אבניה דאין בתה הימנו פסולה לכהונה:  


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: היתה אחת כשרה
txt:
<span class='five'>היתה אחת כשרה. </span>מי שנפלו לפניו שתי יבמות מאח אחד ביאתה או חליצתה של אחת מהן פוטרת צרתה היתה אחת כשרה ואחת פסולה וכו': 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: פסולה פסולה ליה
txt:
<span class='five'>פסולה פסולה ליה. </span>וכשרה  לעלמא לכל העולם ומאי ניהו כגון שהחזיר אחיו גרושתו ולו אשה אחרת ומת דהוי הגרושה פסולה לזה שאינה ראויה לאחיו ואשמועינן דאע'ג דכתיב בה טומאה צרתה כשרה דכתיב היא תועבה דאי שאר חייבי לאוין כגון אלמנה לכ'ג וגרושה לכהן הדיוט מאי אתא לאשמעינן: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: כאן שנה רבי
txt:
<span class='five'>כאן שנה רבי. </span>במשנה זו דקתני חולץ לפסולה למדנו רבי לא ישפוך אדם מי בורו אע'פ שאין צריך להם ואחרים צריכים להם כגון הכא מכיון דיכול לחלוץ לפסולה ותפטר הכשרה לא יחלוץ לכשרה ויפסלנה לכהונה והא דרב יוסף בפ' החולץ <span class='mareimakom'>(לקמן מד.)</span> עלה דהא משנה: 


lvr: 31
pgn: 11
dfh: b
trm: במותר לה
txt:
<span class='five'>במותר לה. </span> בעלה זה שמת נאסרה תחלה כשנשאת לשני וחזר הראשון והחזירה באיסור ולמחר מת: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: א'ל תניתוה
txt:
<span class='five'>א'ל תניתוה. </span>אתרווייהו לישני מהדר דקתני אחת כשרה ואחת פסולה אלמא היא אסורה וצרתה מותרת: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: צרת ממאנת
txt:
<span class='five'>צרת ממאנת. </span>נפלו לפניו ב' יבמות מאח אחד גדולה וקטנה ומיאנה בו הקטנה צרתה אסורה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: אלא לדידיה
txt:
<span class='five'>אלא לדידיה. </span>ליבם שמיאנה בו אסורה דמיאון עקר ליה לזיקה וקאי עליה באשת אח וא'ת מיאון נישואין קמאי עקר והרי היא נכרית אצלו ומותרת לו גזירה דרבנן היא הואיל ולא מיאנה בראשון ומכח נישואין נפלה להתייבם נראית כאשת אחיו והכי אמרי' לקמן משעת נפילה נראית ככלתו כו' והא דשמואל בפ' ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן דף קז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: משום צרת בתו ממאנת
txt:
<span class='five'>משום צרת בתו ממאנת. </span>דאתי למישרי צרת בתו קטנה שנפלה לו לייבום ומיאנה בו דאמרינן נישואין קמאי קא עקרא ואין זו צרת ערוה וה'ד מיאון בבתו הואיל והוא קיים דאין מיאון אלא ביתומה שלא קיבל אביה קידושיה משכחת לה ביתומה בחיי האב כדתנן בפרק ב'ש קטנה שהשיאה אביה ונתגרשה הרי היא יתומה בחיי האב דפקע לה זכותיה מינה משיצתה מרשותו ואם הלכה ונשאת לאחי אביה יכולה למאן ביבם בחיי אביה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: מיאנה בבעל
txt:
<span class='five'>מיאנה בבעל. </span>קטנה יתומה נכרית שמיאנה בבעל מותרת לחמיה לפי שעקרתה לקדושין והרי היא כמפותה ולא כלתו היא: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: ביבם אסורה לאביו
txt:
<span class='five'>ביבם אסורה לאביו. </span>דכיון דאהנו נישואין קמאי לזקקה ליבם נראית כאשתו גמורה ונראית ככלתו של זה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: משעת נפילה
txt:
<span class='five'>משעת נפילה. </span>שנפלה בתו לפניו לייבום והוצרכה למאן בו נראית כאשת אחיו ונראית צרתה צרת הבת: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: צרת אילונית
txt:
<span class='five'>צרת אילונית. </span>הרי שהיה נשוי ב' נשים והא' אילונית אילונית דוכרניתא דלא ילדה לשון איל זכר מן הצאן: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: שנאמר והיה הבכור אשר תלד בראויה לילד פרט לאילונית
txt:
<span class='five'>שנאמר והיה הבכור אשר תלד בראויה לילד פרט לאילונית. </span>וכיון דפטורה קיימא עליה באשת אח וצרתה צרת ערוה ואע'ג דהאי והיה הבכור אשר תלד מיתוקם במכילתין לקמן <span class='mareimakom'>(דף כד.)</span> בגדול האחים ומהכא נפקא לן מצוה בגדול לייבם מ'מ דרשינן הך פרט לאילונית מאשר תלד דקרא יתירא הוא כיון דהבכור ביבם גופיה משתעי: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: חולצות
txt:
<span class='five'>חולצות. </span>דאילו כנסה הוה פקעה זיקה קמייתא ולא הוה עלה אלא זיקת נשואי האחרון אבל מאמר לא מפקע זיקה והויא עלה קצת זיקת ראשון וקצת זיקת האחרון: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: דכתיב ומת אחד מהם
txt:
<span class='five'>דכתיב ומת אחד מהם. </span>ולא זו שמתו ב' בעליה וזיקת שניהם עליה ושתיהן אסורות מדרבנן וקרא אסמכתא בעלמא כדמפרש בפ' ד' אחין ובחליצה דחדא לא מיפטרא אידך דלאו מבית אחד קאתו הואיל ולא כנסה ואי לא עבד בה מאמר לא הואי עלה אלא זיקת ראשון והוו להו שתי יבמות הבאות מב' בתים ושתיהן מתייבמות: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: שלא מצינו בכל התורה
txt:
<span class='five'>שלא מצינו בכל התורה. </span>שתאסר אלא מדרבנן הוא דמיתסרא שאין כאן איסור ערוה ואסורה צרתה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: a
trm: כאן שהכיר בה
txt:
<span class='five'>כאן שהכיר בה. </span>דרב אסי בשהכיר בה כשנשאה שהיא אילונית ואין כאן מקח טעות והרי היא אשתו וצרתה הויא צרת אילונית ורחמנא פטרה מאשר תלד ומתני' בשלא הכיר בה כשנשאה שתהא אילונית ומקחו מקח טעות ולאו אשתו היא לפיכך צרתה מותרת דלאו צרת אילונית היא: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: הלכתא צרת אילונית מותרת
txt:
<span class='five'>הלכתא צרת אילונית מותרת. </span>ואע'ג דהכיר בה אחיו וקיימא והויא אשתו לא מיתסרא צרתה משום צרת הבת דכי אסר רחמנא צרת ערוה במקום מצוה הוא דאסרה והא כיון דאילונית היא דבלאו ערוה נמי לא חזיא לייבום הוי צרתה צרת ערוה שלא במקום מצוה וכך מפורש בהלכות גדולות: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: סנדל
txt:
<span class='five'>סנדל. </span>ולד שאין לו צורת פנים וקיימא לן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף כה:)</span> אין סנדל שאין עמו ולד משל לאדם שסטר את חבירו והחזיר צורתו לאחוריו דכשהיא מעוברת וחוזרת ומתעברת דוחק האחד את חבירו ופוחת צורתו: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: שמא תגמול את בנה
txt:
<span class='five'>שמא תגמול את בנה. </span>אם תתעבר תהא צריכה לגמול את בנה מלהניק כמו ויגמל <span class='mareimakom'>(בראשית כא)</span> לשון הבדלה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: מצינו חמותו ממאנת
txt:
<span class='five'>מצינו חמותו ממאנת. </span>כגון שילדה בקטנו' בתוך זמן האמור למעלה בשנת י'ב שנתעברה ולא מתה וקדש אדם את בתה ונמצאת זאת חמותו קטנה וראויה למאן עד י'ב שנה: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: שכבר ילדו
txt:
<span class='five'>שכבר ילדו. </span>ומדתלי טעמא בולד מכלל דקטנה היא דאי לאו קטנה היא ליתני שכבר גדלו: 


lvr: 31
pgn: 12
dfh: b
trm: ואפי' לר'י דאמר
txt:
<span class='five'>ואפי' לר'י דאמר. </span>במסכת נדה אף משהביאה שתי שערות ממאנת עד שירבה השחור שיהיו שם שערות הרבה:  אין


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: אין בנים בלא סימנים
txt:
<span class='five'>אין בנים בלא סימנים. </span>והיולדת בקטנות חזקה הביאה סימנים ומשהביאה סימנים בתוך י'ב לא תמאן דהני סימנים גמורים נינהו דס'ל לרב זביד תוך זמן כלאחר זמן לענין סימן ולא אמרינן שומא נינהו: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: הניחא למ'ד כו'
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד כו'. </span>פלוגתא בפ' יוצא דופן <span class='mareimakom'>(נדה דף מו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: נתגרשו צרותיהן מותרות
txt:
<span class='five'>נתגרשו צרותיהן מותרות. </span>ואפי' כנס אחיו את הנכרית ולבסוף גירש את בת אחיו דהוו להו צרות זו לזו קודם גירושין אפ'ה קשרינן ליה לייבומי כדקתני ומתה בתו או נתגרשה הואיל ובשעת נפילה לא הוו צרות זו לזו: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: וכנסה המגרש ומת
txt:
<span class='five'>וכנסה המגרש ומת. </span>ונפלה נכרית לפני שלישי שנשוי אחות אשתו של  זו הראשונה דהויא להו צרת אחות אשה משנתגרשה צרותיהן מותרות הואיל ולא היתה אחות אשתו של זה צרה לנכרית זו שקודם נשואים של זו נתגרשה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: האי תנא
txt:
<span class='five'>האי תנא. </span>דמתני' סבר מיתת הבעל מפלת נשיו לייבום הלכך אפי' כנס ולבסוף גירש כיון דבשעת מיתה לאו צרת הבת היא שריא: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: ותנא
txt:
<span class='five'>ותנא. </span> דברייתא סבר נישואין הראשונים שהאשה נשאת לבעלה מפילים אותה לייבום הלכך משנעשית צרת ערוה שעה אחת אסורה עולמית: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: זו
txt:
<span class='five'>זו. </span>דמתני' דהכא דכנס ולבסוף גירש מותרת כדקתני ומתה בתו או נתגרשה ואין צ'ל זו דג' אחים דגירש ולבסוף כנס: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: ותמאן
txt:
<span class='five'>ותמאן. </span>הערוה השתא ותאמר אי איפשי בקדושין שקדשוני אמי ואחי לבעלי המת ותעקור קידושין הראשונים ותתייבם צרתה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: למאמרו
txt:
<span class='five'>למאמרו. </span>הוא דממאנת שאם עשה היבם מאמר ביבמה קטנה ומיאנה בו מפקיע מיאון את המאמר וחזרה לזיקה לבדה וחולצת ואע'ג דגדולה שעשה בה מאמר ולא רצה לכנוס קי'ל בפ' ר'ג <span class='mareimakom'>(לקמן דף נ:)</span>  צריכה גט למאמרו וחליצה לזיקתו הכא מיאון עקר למאמרו ולא בעיא גיטא: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: ואין ממאנת לזיקתו
txt:
<span class='five'>ואין ממאנת לזיקתו. </span>לעקור נשואים ראשונים ולהפקיע זיקת ייבום ולצאת בלא חליצה ה'נ גבי ערוה לא עקר ליה מיאון דהשתא לנשואין קמאי למישרי צרתה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: צרת ערוה שאני
txt:
<span class='five'>צרת ערוה שאני. </span>רבנן גזרו שלא תמאן ליבומי צרתה דלא לזלזולי בצרת ערוה דלמא אתי למישרי: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: מיאנה
txt:
<span class='five'>מיאנה. </span>כלתו בבעלה מותרת לחמיה דעקרתה לנישואיה והויא כמפותת בנו ומותרת לו אבל מת בנו בעלה הראשון ומיאנה בזיקת יבם אע'ג דנשואין קמאי עקרה אסורה לאביו אלמא משעת נפילה כלתו היא משעה שנפלה להתייבם ונזקקה ליבם מחמת נישואין הראשונים נראים אותם נישואין גמורים למיהוי אשת המת וכלתו של זה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: ה'נ
txt:
<span class='five'>ה'נ. </span>בצרת ערוה משעת נפילה שנזקקה הבת ליבם למאן בו מחמת קידושי ראשון נראים נישואים גמורים למיהוי אשת המת וצרתה צרת הבת ואי שרית ליה אתי למישרי צרת הבת בעלמא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: שש עריות
txt:
<span class='five'>שש עריות. </span>יש שחמורות מאלו ומהו חומר שלהן שנשואות לאחרים ואינן יכולין להנשא לאחיו מאביו ואם מתו בעליהן שהן נכריות אצל זה צרותיהן מותרות להנשא לזה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: a
trm: אמו
txt:
<span class='five'>אמו. </span>אינה יכולה להנשא לאחיו של זה מאביו שהרי היא לו אשת האב וכן אשת האב ואחות אביו ואשת אחיו מאביו שהיו לו בנים ואשת אחי אביו כולן אסורות לאחיו מאביו כשם שאסורות עליו ואין בהן צד ייבום על זה לעולם ואם נישאו לאחרים ולהם נשים אחרות ומתו מותרות לינשא לזה שאין צרת ערוה אסורה אלא כשנפלה לייבום עם הערוה פעם אחת שכיון שפטרה לצרת ערוה עמדה עולמית באיסור אשת אח שיש לה בנים: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: ובית הלל פוסלין
txt:
<span class='five'>ובית הלל פוסלין. </span>שנבעלו לאסור להן והנבעלה לפסול לה עשאה זונה והזונה אסורה לכהונה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: לא נמנעו כו'
txt:
<span class='five'>לא נמנעו כו'. </span>אע'פ שבני הצרה שנתייבמו כב'ש ממזרים [הם לב'ה] שהרי באיסור אשת אח היא עליהם ואשת אח בכרת ובני עריות שהן חייבי כריתות ממזרים הם כדאמרינן בפירקין אפ'ה לא נמנעו ב'ה מלישא נשים מב'ש לפי שהיו מודיעים להם אותן הבאות מן הצרות ופורשים: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: אלו על גבי אלו
txt:
<span class='five'>אלו על גבי אלו. </span>אלו משאילים כליהם לאלו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: שאין קידושין תופסין ביבמה
txt:
<span class='five'>שאין קידושין תופסין ביבמה. </span>יבמה שלא חלצה מנין אם נתקדשה לשוק שאין קדושין תופסין  אע'ג דחייבי לאוין בעלמא תפסי בהו קידושין: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: לרבות ארוסה
txt:
<span class='five'>לרבות ארוסה. </span>שאם נתארמלה מן האירוסין צריכה ליבם כנשואה וחוצה משמע חיצונה שלא נתקרבה עדיין לביאה: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: אין איסור
txt:
<span class='five'>אין איסור. </span>אשת אח חל על בתו של זה אצל אביה הלכך לא רמיא קמיה לייבומי והוה כמאן דליתא וכן באחות אשה ובכולן והכי מפרשא מילתיה דרבא במסקנא דמילתא ומיהו הא דפריך תינח היכא דנשא כו' לא ידע מילתיה דרבא וסבר דרבא אאחות אשה וכיוצא בה לחודייהו קאי שקורבתו ע'י קדושין: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: פשיטא
txt:
<span class='five'>פשיטא. </span>כיון דלב'ש זקוקות ליבם פשיטא אם חלצו פסולות ולב'ה כיון דפטרי להו מזיקת יבום אם חלצו כשרות לכהונה דלאו חליצה היא: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: בואו ונתקן לצרות
txt:
<span class='five'>בואו ונתקן לצרות. </span>העריות שיהו חולצות וכיון דבעו חליצה חליצתה פוסלת אפי' לב'ה קמ'ל דב'ה אפי' תקנתא דרבנן לית להו בצרות דליחלצו: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: וב'ה פוסלין
txt:
<span class='five'>וב'ה פוסלין. </span>דזונה היא ופסולה לכהונה אבל מתרומה דבי נשא לא מיפסלה בבעילת כרת אלא בבעילת חלל ונתין וממזר ועובד כוכבים ועבד בפרק אלמנה לכ'ג <span class='mareimakom'>(לקמן סח:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: לא תעשו אגודות אגודות
txt:
<span class='five'>לא תעשו אגודות אגודות. </span>דנראה כנוהגין ב' תורות כשקורין כפרים את המגילה ביום כניסה ועיירות גדולות בי'ד ומוקפין חומה בט'ו: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: אמינא לך אנא איסורא
txt:
<span class='five'>אמינא לך אנא איסורא. </span>דאסרי להו רבנן לבני ארביסר דאי בעו למיקרא בחמיסר לא מצו וכן בני ט'ו בי'ד ודמיא לשתי תורות: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: ואת אמרת לי מנהגא
txt:
<span class='five'>ואת אמרת לי מנהגא. </span>דהתם לכ'ע שרי ומיהו באתרא דאחמור לא ישנה את דרכו מפני המחלוקת: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: והא קתני התם בלילה
txt:
<span class='five'>והא קתני התם בלילה. </span>בליל בדיקת חמץ ב'ש אוסרים וב'ה מתירים לעשות מלאכה ואיכא דעבדי כב'ה ואיכא דעבדי כבית שמאי והרי כאן אגודות: 


lvr: 31
pgn: 13
dfh: b
trm: א'ל התם
txt:
<span class='five'>א'ל התם. </span>לא דמי לשתי תורות דהרואה את זה שאין עושה מלאכה אומר דאין לו מה לעשות:  בת


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: בת קול
txt:
<span class='five'>בת קול. </span>בעירובין בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יג.)</span> יצאת בת קול ואמרה הלכה כב'ה: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: היו כורתים עצים בשבת לעשות פחמים
txt:
<span class='five'>היו כורתים עצים בשבת לעשות פחמים. </span>לבו ביום כדי לעשות ברזל איזמל של מילה דקסבר ר'א מכשירי מצוה דוחין שבת כמצוה עצמה: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: בשר עוף בחלב
txt:
<span class='five'>בשר עוף בחלב. </span>שהיה דורש בחלב אמו מי שיש לו חלב אמו יצא בשר עוף שאין לו חלב אם והכי אמרי' בפ' כל הבשר: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: מטלטל שרגא
txt:
<span class='five'>מטלטל שרגא. </span>נר שהדליקו בו בשבת וכבה דסבר לה רבי יהושע כר'ש דלית ליה מוקצה ור' יוחנן סבר לה כר' יהודה דאית ליה מוקצה אפי' שלא מחמת איסור: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: והא איכא שמעא
txt:
<span class='five'>והא איכא שמעא. </span>דרבי אבהו דלא מסיק אדעתיה ומטלטל באתריה דר' יוחנן הואיל וחזי לר' אבהו בעלמא דמטלטל: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: בני חייבי לאוין נינהו
txt:
<span class='five'>בני חייבי לאוין נינהו. </span>הנך דב'ה שהצרות נישאות לשוק בלא חליצה אפי' לב'ש דאמרי חליצה בעי בלאו בעלמא נינהו לא תהיה אשת המת ואין ממזר אלא מחייבי כריתות כדאמרי' לקמן בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: a
trm: אין ממזר מחייבי כריתות
txt:
<span class='five'>אין ממזר מחייבי כריתות. </span>אלא מחייבי מיתות ב'ד כגון אמו וחמותו וכלתו וכיוצא בהן וכל הנך דאיסור אחוה לית בהו מיתה: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: פשיטא בני חייבי לאוין כשרים נינהו</span>: <span class='five'>מדר'ע
txt:
<span class='five'>פשיטא בני חייבי לאוין כשרים נינהו</span>: <span class='five'>מדר'ע. </span>לקמן בפרק החולץ <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: ובספק אשת איש
txt:
<span class='five'>ובספק אשת איש. </span>בפרק ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן קז.)</span> דתנן בש'א אין ממאנים אלא ארוסות וכו' והקטנה בת מיאון קרי ספק אשת איש דלמא ממאנת ונפקא לישנא אחרינא נראה שכיב מרע שכתב לאשה זה גיטיך מהיום אם מתי מחולי זה כל אותם הימים נקראת ספק אשת איש  כדתנן <span class='mareimakom'>(גיטין דף עד.)</span> מה היא כל אותן הימים ר' יוסי אומר בעילתו ספק ר'מ אומר בעילתו תלויה ותנן לא תתייחד עמו אלא ע'פ עדים אע'פ שלא שנינו בה מחלוקת ב'ש וב'ה על כרחך נחלקו בה אותו מחלוקת שנחלקו במגרש את אשתו ולנה עמו בפונדק <span class='mareimakom'>(שם דף פא.)</span> לב'ש דאמרי לא אמרי' הן הן עדי ייחוד הן הן עדי ביאה אינה צריכה הימנו גט שני ולב'ה דאמרי הן הן עידי ייחוד הן הן עדי ביאה צריכה הימנו גט שני ובפ' מי שאחזו קורדייקוס <span class='mareimakom'>(שם עג:)</span> איפליגו בה ר' יוסי בר' יהודה ורבנן דקתני ראוה שנתייחדה עמו באפלה כו' ומוקמינן התם דאליבא דב'ה דמגרש אשתו ולנה עמו בפונדקי הוא דאיפליגו בה דאמר כמאן אזלא הא דא'ר יוחנן מחלוקת כשראוה כשנבעלה כו' וההיא דר' יוחנן גבי פלוגתא דב'ש וב'ה איתמר: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: גט ישן
txt:
<span class='five'>גט ישן. </span> המגרש את אשתו ולנה עמו בפונדקי במס' גיטין בהזורק <span class='mareimakom'>(ד' פא.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: בכסף ושוה כסף בפרוטה ושוה פרוטה
txt:
<span class='five'>בכסף ושוה כסף בפרוטה ושוה פרוטה. </span>לענין קידושי אשה ב'ש אומרים בדינר ושוה דינר ובה'א בפרוטה ושוה פרוטה ודינר הוא כסף צורי ופרוטה היא של נחושת וה'ק הכא בכסף ובשוה כסף לב'ש בפרוטה ובשוה פרוטה לב'ה ובפ'ק דקדושין <span class='mareimakom'>(דף יא.)</span> קרי לדינר דב'ש כסף דאמר רב אסי כל כסף האמור בתורה סתם כסף צורי ואותבינן והרי קידושי אשה כו' לימא רב אסי דאמר כב'ש: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: מן הספק
txt:
<span class='five'>מן הספק. </span>קא ס'ד השתא באיסור ספק כגון מגרש ולנה עמו בפונדקי דליכא אלא ספק דשמא בא עליה לשם קידושין: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: לצרה עצמה
txt:
<span class='five'>לצרה עצמה. </span>הא דקתני נמנעים מצרה עצמה ולעולם ב'ש נמי נמנעים מב'ה מלישא צרת הבת בלא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: מן הסתם
txt:
<span class='five'>מן הסתם. </span>כל כמה דלאו מודעי להו לא היו פרשי מסתמא דודאי אי הוי מהנך דלא סבירא להו הוו מודעי להו: 


lvr: 31
pgn: 14
dfh: b
trm: הולד פגום לדברי ב'ש
txt:
<span class='five'>הולד פגום לדברי ב'ש. </span>דאם היה כהן פסול לכהונה ואע'ג דבני חייבי לאוין כשרים לקהל חללים הם לענין כהונה דאתא בק'ו מאלמנה לכ'ג לקמן בשמעתין:  שיהו


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: מה נעשה לצרות הראשונות
txt:
<span class='five'>מה נעשה לצרות הראשונות. </span>שנתייבמו ובניהם ממזרים אם נגמור הלכה שלא יתייבמו: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: לצרה עצמה
txt:
<span class='five'>לצרה עצמה. </span>ואצרות דב'ה שנישאו לשוק קאי והאי ומאי נעשה לאו אבנים קאי דהא אפי' לב'ש כשרים לקהל אלא אצרה עצמה: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: הכיר בה ולא הכיר בה איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>הכיר בה ולא הכיר בה איכא בינייהו. </span>ול'ג אלא לת'ק דוקא דלא הכיר בה הוא דהוי מקח טעות אבל הכיר בה צרתה אסור' ולאחרים אפי' הכיר בה מותר' דקתני היתה ולא קתני נמצאת: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: כנס ולבסוף גירש איכא בינייהו
txt:
<span class='five'>כנס ולבסוף גירש איכא בינייהו. </span>לת'ק על ידי שגירש אחיו את בתו קודם מיתה אע'פ שכבר כנס הנכרית והיו צרות זו על זו מותרת הואיל וגירש את הערוה לבסוף ולאחרים הואיל וכנס את הנכרית קודם גירושין דערוה אסורה אלא בתו של ר'ג אילונית היתה: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: יש תנאי בביאה
txt:
<span class='five'>יש תנאי בביאה. </span>הכונס אשה על תנאי שאין עליה מומין או נדרים ונמצא שיש עליה לת'ק מהני תנאי והוי מקח טעות ותנאי היה לו לאחיו של ר'ג בבתו ולא נתקיים הילכך לאו אשתו היא וצרתה מותרת ואחרים סברי דאין תנאי מועיל בביאה דכיון דבעיל אחולי אחיל כדאמרינן בכתובות בהמדיר <span class='mareimakom'>(ד' עג.)</span> אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות אלא משום דאילונית היתה: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: באחד בשבט
txt:
<span class='five'>באחד בשבט. </span>ושנה שניה הנכנסת לשלישית היתה ונהג בה שני עישורין מעשר שני כב'ה דאמרי ט'ו בשבט ר'ה לאילנות ואכתי שניה היא ומעשר עני כב'ש דאמרי בא' בשבט ר'ה לאילנות ושלישית היא: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: נעשים על גבה
txt:
<span class='five'>נעשים על גבה. </span>מטבילים בתוכה ואין בה מ' סאה אבל מקוה שלם הוה במים שבצדה ומתערבין ממעיין השוקת דרך נקב כשפופרת הנוד: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: עירוב מקואות
txt:
<span class='five'>עירוב מקואות. </span>מקוה חסר שבצד מקוה שלם ומתערבים המים דרך חריץ ונקב ושיעור הנקב לצרף המקואות ולהכשיר החסר: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: כשפופרת הנוד
txt:
<span class='five'>כשפופרת הנוד. </span>קנה שנותנים בפי הנוד שיהא שיעור חלל החריץ כעוביה וחללה של שפופרת דהיינו כשתי אצבעות: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: a
trm: החוזרות למקומן
txt:
<span class='five'>החוזרות למקומן. </span>מתהפכות בחלל הנקב בריוח והיינו כבית הלל אבל לבית שמאי עד שתפחת רובה:  הרואה


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: הרואה אומר כו'
txt:
<span class='five'>הרואה אומר כו'. </span>ולא דמי לשתי תורות אבל היכא דדמי לאגודות אגודות לא עשו בית שמאי כדבריהם: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: שהן לחין
txt:
<span class='five'>שהן לחין. </span>והוכשרו לקבל טומאה וכלי חרס טמא על גבי עם הארץ ושמא נגע בגב החבית וטמאה מדרבנן וטימאתם: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: חבית היתה נקובה
txt:
<span class='five'>חבית היתה נקובה. </span>משוליה היתה נקובה כדי שיצא משקה הזב מן הזיתים לחוץ וכיון דגלי דעתיה דלא ניחא ליה ביה לא מכשר: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: מגולגלים
txt:
<span class='five'>מגולגלים. </span>כמו ביצה מגולגלת <span class='mareimakom'>(עוקצין פ'ב מ'ו)</span> דחוקין ועומדים בחבית: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: צריכה לנקב
txt:
<span class='five'>צריכה לנקב. </span>שמוהל מכשיר כשמן [וצריכה לנקוב] שיצא המשקה לחוץ לגלויי דעתיה דלא ניחא ליה ביה: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: ירוצו
txt:
<span class='five'>ירוצו. </span>כמו ותרץ גלגלתו דאבימלך <span class='mareimakom'>(שופטים ט)</span> ל' ריצוץ: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: ומהן כהנים גדולים וכו'
txt:
<span class='five'>ומהן כהנים גדולים וכו'. </span>לקמן פריך קא בעו מיניה צרות וקפשיט להו בני צרות דאפילו לב'ש פשיטא דכשרים דבני חייבי לאוין בעלמא נינהו: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: הא א'ר יהושע
txt:
<span class='five'>הא א'ר יהושע. </span>לקמן בפ' החולץ <span class='mareimakom'>(דף מט.)</span> אין ממזר אלא מחייבי מיתות ב'ד ואפי' פשיטא ליה דהלכה כב'ה לא משוי להו ממזרים: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: מאלמנה מה אלמנה לכה'ג שאין איסורה שוה בכל בנה פגום
txt:
<span class='five'>מאלמנה מה אלמנה לכה'ג שאין איסורה שוה בכל בנה פגום. </span>לכהונה דכתיב לא יחלל זרעו <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: למיפשט ולד מחזיר גרושתו
txt:
<span class='five'>למיפשט ולד מחזיר גרושתו. </span>משנשאת לאחר והחזירה וילדה לו בת אותה הבת מה היא לכהנים לב'ה ומבית שמאי בבני צרות נשמע לב'ה בבת מחזיר גרושתו דהוי נמי חייבי לאוין: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: היא עצמה מתחללת
txt:
<span class='five'>היא עצמה מתחללת. </span>שאם מת כהן גדול פסולה זו להדיוט או אם היתה בת כהן נפסלת מן התרומה דשוייה חללה בביאתו דכתי' <span class='mareimakom'>(שם)</span> לא יחלל זרעו בעמיו ועמיו היינו אשתו ומשמע דשניהם מתחללים האשה והזרע תאמר במחזיר גרושתו שאין מתחללת בביאה זו דאי לינשא לכהן כבר מיפסלה משעת גרושין ואי בתרומה דבי נשא לא מיפסלה כדאמרי' בפ' אלמנה לכה'ג <span class='mareimakom'>(לקמן סט.)</span> דאין נפסלת בביאת חייבי לאוין אלא בזר אצלה מעיקרא לאפוקי מחזיר גרושתו ויבמה לשוק דלאו זר מעיקרא הוא ולעיל גבי חייבי כריתות בני צרות דבית שמאי דלא פרכינן מה לאלמנה לכהן גדול שכן היא עצמה מתחללת התם נמי כיון דנבעלה לחייבי כריתות עשאה זונה ומתרומה דבי נשא מיפסלא כדאמרינן בפ' אלמנה לכה'ג ולהנשא לכהן נמי מיפסלא כדתנן במתניתין <span class='mareimakom'>(דף יג:)</span> נתייבמו ב'ה פוסלים: 


lvr: 31
pgn: 15
dfh: b
trm: צרות מתיירא אני
txt:
<span class='five'>צרות מתיירא אני. </span>לומר הלכה כדברי מי דמשוי להו לצרות דבית שמאי בני חייבי כריתות:  בני


lvr: 31
pgn: 16
dfh: a
trm: בימי ר' דוסא הותרה
txt:
<span class='five'>בימי ר' דוסא הותרה. </span>אחיו של ר' דוסא שהי' מתלמידי ב'ש התירה כדתני לקמן ועשו על פיו ונהגו כן: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: a
trm: בכור שטן הוא
txt:
<span class='five'>בכור שטן הוא. </span>חריף ועומד על שמועה ועושה מעשה ואינו שב משמועתו לעשות כרבים: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: a
trm: עמון ומואב
txt:
<span class='five'>עמון ומואב. </span>ישראלים הדרים בארץ עמון ומואב שכיבש משה מסיחון ונתקדשו בקדושת א'י ועכשיו בבית שני בטלה קדושתה וזורעין בשביעית ותקנו להן מעשר ראשון ומעשר עני בשביעית כדמפרש לקמן מפני פרנסת עניים שבא'י שאין להם מה לאכול בשביעית לפי שבטל לקט שכחה ופיאה והולכים שם ונוטלים לקט שכחה ופיאה ומעשר עני: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: a
trm: ומקבלים גרים מן הקרדויין כו'
txt:
<span class='five'>ומקבלים גרים מן הקרדויין כו'. </span>ולא אמרינן ממזרים הן מבנות ישראל שבאו עליהן עובדי כוכבים דאיכא רבנן דפסלי: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: a
trm: וקדושה ראשונה
txt:
<span class='five'>וקדושה ראשונה. </span>דבימי יהושע קדשה לשעתה ולא לעתיד הלכך זורעים בהן בשביעית שיסמכו עליהן עניים לשכור עצמן לחרוש ולקצור ועוד ליטול לקט שכחה ופיאה ומעשר עני: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: עבדי שלמה
txt:
<span class='five'>עבדי שלמה. </span>שנשאו בנות ישראל מחמת עושרן ודרין שם בחזקת עובדי כוכבים וקסבר עובד כוכבים ועבד הבא על בת ישראל הולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: משום בנות ירושלים
txt:
<span class='five'>משום בנות ירושלים. </span>לקמיה מפרש לה בנות ירושלים בחורבנה כשבאו עובדי כוכבים ונשאום: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: אלא למ'ד משום בנות ירושלים מאי היא</span>: <span class='five'>קשתויי
txt:
<span class='five'>אלא למ'ד משום בנות ירושלים מאי היא</span>: <span class='five'>קשתויי. </span>מושכי קשת: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: הומניא לפום נהרא
txt:
<span class='five'>הומניא לפום נהרא. </span>בהומניא יונים הם ומצירין לבני פום נהרא שהם ישראל עניים: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: מעשרת שבטים הוא
txt:
<span class='five'>מעשרת שבטים הוא. </span>שנשאו עובדות כוכבים וקסבר דעובדת כוכבים שילדה מישראל הולד ממזר וחוששין לקידושי ממזר: 


lvr: 31
pgn: 16
dfh: b
trm: בדוכתא דקביעי
txt:
<span class='five'>בדוכתא דקביעי. </span>בני עשרת השבטים וכל קבוע כמחצה על מחצה דמי והיכא קביעי כדכתיב וינחם בחלח ובחבור:  זו


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: זו חדייב נהר גוזן וכו' מושכי חידקי ודומקיא</span>: <span class='five'>לפסול
txt:
<span class='five'>זו חדייב נהר גוזן וכו' מושכי חידקי ודומקיא</span>: <span class='five'>לפסול. </span>רובן ממזרים שנטמעו עשרת השבטים בעובדות כוכבים ובניהן הרי הן כישראלים ונוהג בהן איסור ממזרות והן לא נזהרו ונשאו זה אחותו או בתו והרי הן ממזרים: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: כי אמריתה קמיה דשמואל
txt:
<span class='five'>כי אמריתה קמיה דשמואל. </span>עד השתא מילתיה דרב יהודה (משמיה דרב אסי קאמר ואחר פטירתו של רב אסי בא לפני שמואל) וקאמר כי הדר אמריתה להא דרב אסי קמיה דשמואל דחוששין לקדושין: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: אמר בנך הבא מישראלית קרוי בנך ואין בנך הבא מן העובדת כוכבים קרוי בנך אלא בנה
txt:
<span class='five'>אמר בנך הבא מישראלית קרוי בנך ואין בנך הבא מן העובדת כוכבים קרוי בנך אלא בנה. </span>דנפקא לן מכי יסיר את בנך מאחרי <span class='mareimakom'>(דברים ז)</span> ולא כתיב כי תסיר את בנך אלמא לאו אבתו לא תקח לבנך מהדר דא'כ היה לו לומר כי העובדת כוכבים תסיר ש'מ דאי נמי יולדת בן לעבודת כוכבים לא בנך מיקרי ולא קרינן ביה כי תסיר את בנך הילכך עובדי כוכבים גמורים הם: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: ואמר רבינא
txt:
<span class='five'>ואמר רבינא. </span>לקמן בפ'ב <span class='mareimakom'>(דף כג.)</span> בן בתך הבא מן העובד כוכבים קרוי בנך דכתיב בתך לא תתן לבנו כי יסיר את בנך מאחרי מדלא כתב כי תסיר ש'מ דאבתך לא תתן לבנו קאי וה'ק שמא תלד לו בן ויסירנו האב מאחרי וקא קרי ליה בנך וליחוש לקידושין: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: איצטרו
txt:
<span class='five'>איצטרו. </span>לשון ביקוע כמו  טיליא חריפי דמצרי זיקי <span class='mareimakom'>(ע'ז ד' ל.)</span> וכמו ציריא דחיטי <span class='mareimakom'>(פסחים דף מ:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: והיא עמוקה
txt:
<span class='five'>והיא עמוקה. </span>ורעה לדבר זה יותר מגיהנם דאילו ליורדי גיהנם איכא תקנתא דכתיב מיד שאול אפדם ממות אגאלם ואילו פסולי דידהו לית להו תקנתא: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: משום פסולי דמישון
txt:
<span class='five'>משום פסולי דמישון. </span>שקרובה לה ומתערבין בהן ואמר בפרק עשרה יוחסין <span class='mareimakom'>(קידושין עא:)</span> מישון מתה והתם מפרש פסולייהו: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: קבא רבא וקבא זוטא
txt:
<span class='five'>קבא רבא וקבא זוטא. </span>איפה גדולה ואיפה קטנה שניהם מעוותים כלומר כל הפסולין מתגלגלים ויורדים לשאול ומשאול לתרמוד כלומר ששאול גבוה מתרמוד ומתגלגל משאול לתרמוד וטעמא כדלעיל דאילו ליורדי גיהנם איכא תקנתא ולפסול דידהו אין טהרה: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>ולא מתייבמת. </span>דמאמר קונה מקצת והויא צרת ערוה במקצת מדרבנן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: a
trm: מאן דתני ראשונה
txt:
<span class='five'>מאן דתני ראשונה. </span>מאן דקרי לה ראשונה להך שנפלה לפני לוי שני פעמים לא משתבש ומאן דקרי לה שניה לא משתבש:  ראשונה


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: ופרכינן מי לא עסקינן
txt:
<span class='five'>ופרכינן מי לא עסקינן. </span>כלומר מי לא מיתוקמא נמי מתני' בייבם אשת אחיו תחילה ואח'כ כנס את האחרת דלא הויא הך יבמה שניה לנישואין: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: אחוה אחוה
txt:
<span class='five'>אחוה אחוה. </span>כי ישבו אחים שנים עשר אחים בני אבינו <span class='mareimakom'>(בראשית מב)</span> : 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: מעריות
txt:
<span class='five'>מעריות. </span>ערות אשת אחיך וקי'ל לקמן בפרק הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף נה.)</span> דאפילו אחיך מן האם ולא מן האב: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: זו היא שיבה כו'
txt:
<span class='five'>זו היא שיבה כו'. </span>דאע'ג דלא דמו קראי להדדי כיון דתרוייהו בביאת כהן משתעי דיינינן בהו ג'ש מה להלן חולץ וקוצה וטח כו': 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: והא מהיכא תיתי
txt:
<span class='five'>והא מהיכא תיתי. </span>דלימא עד דמייחדי באבא ובאמא והא ייבום בנחלה תליא דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> יקום על שם אחיו המת ואוקמינן לקמן <span class='mareimakom'>(דף כד.)</span> על שם אחיו לנחלה שיירש המייבם כל נכסי המת ואין אחין חולקין עמו: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: אין זיקה
txt:
<span class='five'>אין זיקה. </span>זיקת יבמתו שמתה לא אלימא למיהוי כארוסה להאסר אמו עליו משום חמותו: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה
txt:
<span class='five'>ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה. </span>דתנן בפ' החולץ <span class='mareimakom'>(לקמן מא.)</span> שומרת יבם שקדש אחיו את אחותה של יבמה ותלה היבום באחיו משום רבי יהודה בן בתירא אמרו אומרים לזה שקדש אחות יבמתו המתן מלכנוס לפי שאחות זקוקתו היא הואיל ולאחר שנזקקה אחותה לו קדש את זו צריך להמתין עד שתתייבם היבמה לאחיו דפקעה זיקה ואמר שמואל הלכה כרבי יהודה ומדקאמר הלכה מכלל דפליגי עליה ואמרי אין זיקה לאחין חשיבא לאסור עליהן קרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: ה'מ
txt:
<span class='five'>ה'מ. </span>דלא חשיבא זיקה להיות אסורות קרובות בתרי אחין כשנפלה לפני שני יבמין כגון ההיא פלוגתא דר'י ורבנן דכיון דלא ידיע קמי מאן מינייהו רמיא לא חשיבא למיסר קרובות: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: אבל בחד
txt:
<span class='five'>אבל בחד. </span>שאין שם אלא יבם אחד דודאי עליה רמיא אימא דמיא ככנוסה ויאסר באמה: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה אפילו בחד
txt:
<span class='five'>ולימא הלכה כדברי האומר אין זיקה אפילו בחד. </span>ר'ע קא'ל בפ' ד' אחין <span class='mareimakom'>(לקמן כט:)</span> שומרת יבם אין יבמה מיפר נדריה לא לאחד ולא לשנים כלומר בין שנפלה לפני יבם אחד בין שנפלה לפני שנים דלא קרינן ביה אישה : 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: יבמתו שמתה מותר באחותה
txt:
<span class='five'>יבמתו שמתה מותר באחותה. </span>דאפי' אשתו מתה מותר באחותה אבל אמו דלגבי אשתו אסורה אף לאחר מיתת אשתו ביבמתו נמי אסורה: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: איסורא דאורייתא
txt:
<span class='five'>איסורא דאורייתא. </span>חמות' אסר רחמנא ולא פליג בין מחיים בין לאחר מיתה כדפליג באחות אשה כדכתיב עליה בחייה: 


lvr: 31
pgn: 17
dfh: b
trm: והא כי פליגי
txt:
<span class='five'>והא כי פליגי. </span>ר'י ורבנן בתרי [הוא] דפליגי כדקתני <span class='mareimakom'>(לקמן דף מא.)</span> המתן עד שיעשה אחיך מעשה:  באחותה


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: יבומי לא מייבמה
txt:
<span class='five'>יבומי לא מייבמה. </span>דהויא צרת ערוה בזיקה שכשנפלה לפני אחיו קודם מותו ונזקקה לו נעשית צרה לאשתו בזיקה והויא השתא הך נכרית לגביה צרת ערוה בשביל זיקה שהיתה לאחין בה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: מדב'ש
txt:
<span class='five'>מדב'ש. </span>בפ' ד' אחין <span class='mareimakom'>(לקמן ד' כט.)</span> ב'ש אומרים אשתו עמו והלזו תצא משום אחות אשה כו': 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: ר'מ היא
txt:
<span class='five'>ר'מ היא. </span>ר'מ קאמר לה להך ברייתא בפירקין דאמר תניא כוותיה דרב אדא ומייתי לה להך מתניתא וקתני סיפא דברי ר'מ: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: ולא מתייבמות
txt:
<span class='five'>ולא מתייבמות. </span>משום דתרווייהו זקיקי ליה להאי ותרוייהו זקיקי ליה להאי ואי נסיב חד חדא [קא] פגע באחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: לעולם אין זיקה
txt:
<span class='five'>לעולם אין זיקה. </span>והא דקאמר לא מתייבמות משום דאסור לבטל מצות יבמין ואי אמרת לייבם האי חדא דלמא מיית אידך אח ולא מייבם לאידך ונפקא מהאי משום אחות אשה מחליצה ומייבום הלכך אמרינן ליה לקמא חלוץ דאי נמי מיית אידך הדר האי חולץ וחליץ לה ומדינא לבתר חליצה דקמא מצי אידך לייבומי דהשתא מיקיימא מצות יבמין בתרווייהו אלא גזירה דלמא אתי לייבומי ברישא: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: ואי אין זיקה
txt:
<span class='five'>ואי אין זיקה. </span>דלית ליה איסור זיקה תיבטל מצות יבמין ולא איכפת לן דמאן דלית ליה איסור זיקה לא חייש נמי לבטול מצות יבמין: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: דהא לר'ג דשמעינן ליה אין זיקה
txt:
<span class='five'>דהא לר'ג דשמעינן ליה אין זיקה. </span>בפ' ר'ג <span class='mareimakom'>(לקמן דף נא.)</span> שמעינן ליה נמי דאמר מותר לבטל מצות יבמין בפרק ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן קט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: דתנן ר'ג אומר כו'
txt:
<span class='five'>דתנן ר'ג אומר כו'. </span>שני אחין נשואין שתי אחיות אחת גדולה ואחת קטנה ומת בעלה של גדולה ונפלה לפני בעל הקטנה מלמדים את הקטנה למאן בבעלה ולעקור נשואיה כדי לייבם את זו שזיקתה של זו חמורה לאסור הקטנה עליו שלא היו נישואיה גמורים שמא תמאן ולכך לא תוציא את זו משום אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: ר'ג אומר אם מיאנה מיאנה
txt:
<span class='five'>ר'ג אומר אם מיאנה מיאנה. </span>ותתייבם הגדולה ואם לאו תמתין גדולה עד שתגדיל קטנה ויבעול ויהיו קידושין גמורין ותצא גדולה משום אחות אשה אלמא אין זיקה מדשרי קטנה עליה ומותר לבטל מצות יבמין ולר'מ נמי אי סבר אין זיקה לימא נמי מותר לבטל מצות יבמין: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: רבן גמליאל אדר'מ קרמית
txt:
<span class='five'>רבן גמליאל אדר'מ קרמית. </span>נהי נמי דבזיקה סבירא להו כי הדדי בביטול יבמין פליגי: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: a
trm: אפילו לספיקא
txt:
<span class='five'>אפילו לספיקא. </span>כי ההיא דלעיל אדמייבם חד מיית אידך ורבן גמליאל אפי' היכא דודאי בטלה כגון הכא דתמתין עד שתגדיל לא חייש: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: עד שיעשה אחיך מעשה
txt:
<span class='five'>עד שיעשה אחיך מעשה. </span>עד שייבם אחיך את היבמה ותפקע זיקתה ממך אלמא זיקה אסרה לאחותה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: כיון דאיתמר משמיה דשמואל בהדיא
txt:
<span class='five'>כיון דאיתמר משמיה דשמואל בהדיא. </span>דיש זיקה דשמואל עצמו אמרה ולא תלמידו משמו ומצינו למימר דרב יהודה תלמידו מכלל אותה שמועה אמר לההיא דידיה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: הכי קמתניתו לה
txt:
<span class='five'>הכי קמתניתו לה. </span>לרב יהודה דלעיל בסתמא שלא הזכיר שם רבו וצריכיתו למידק הא דרב יהודה דשמואל היא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: אנן בהדיא מתנינן לה</span>: <span class='five'>ואזדא שמואל לטעמיה
txt:
<span class='five'>אנן בהדיא מתנינן לה</span>: <span class='five'>ואזדא שמואל לטעמיה. </span>כולה רב כהנא אמרה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: מייבם לאיזו שירצה
txt:
<span class='five'>מייבם לאיזו שירצה. </span>ופטורה חברתה ולאו אעשה בה מאמר קאי אלא ארישא דקתני הראשונה יוצאה כו' דקאמר ר'ש דכיון דכשנולד כבר נתייבמה ולא היתה על זה בזיקת נישואי אחיו הראשון מעולם מותרת לו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: מדקתני משנה יתירה
txt:
<span class='five'>מדקתני משנה יתירה. </span>לכולה ההיא בבא דרישא דלמאן קתני לה אי לאו דפלוגתא דר'ש עלה קיימא ולהכי תנייה לאשמועינן דאפי' בההיא שרי: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: אילימא לרבנן
txt:
<span class='five'>אילימא לרבנן. </span>לאשמועינן איסורא לרבנן דהא לא איסור ולא היתר לר'ש שמעת מינה ברישא דהא לא איירי בה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: ולא מת
txt:
<span class='five'>ולא מת. </span>אסורה לזה שנולד לאחר מיתה ליבמה מזיקת אח שלא היה בעולמו אבל היכא דייבמה השני פקעה זיקת אח הראשון ונעשית אשתו של זה השני אי נמי לא יבמה האי שני הואיל והוזקקה לו הרי היא ככנוסה כדלקמן וכשמת מותרת לשלישי: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: יש זיקה
txt:
<span class='five'>יש זיקה. </span>כשנפלה לפני השני קודם לידתו של זה ונזקקה לו לשני אלימא ההיא זיקה לשוויא ככנוסה והוי ליה כייבם ולבסוף נולד: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: זיקת יבם אחד
txt:
<span class='five'>זיקת יבם אחד. </span>כגון שלא נפלה אלא פעם אחת או שכנסה שני ופקעה זיקה ראשונה וכשמת אין כאן אלא זיקת ייבום של שני או לא עשה בה מאמר ומת אין כאן אלא זיקת ייבום ראשון ועכשיו יש כאן זיקת ייבום של שני יבמין שיש עליה קצת זיקה מן הראשון דכל זמן שלא נתייבמה לא פקע זיקתה מן השני וצרתה אשת השני אסורה משום דידה: 


lvr: 31
pgn: 18
dfh: b
trm: מייבם לאיזו שירצה
txt:
<span class='five'>מייבם לאיזו שירצה. </span>דלית ליה הך דרשה דזיקת שני יבמים דאי מאמר קונה הרי היא אשת שני ואין כאן אלא זיקתו ואם אין קונה הרי הוא כמו שאינו ואין כאן אלא זיקת ראשון: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: מבית אחד
txt:
<span class='five'>מבית אחד. </span>ורחמנא אמר את בית אחיו <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> בית אחד הוא בונה ואינו בונה שני בתים: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: גזירה שמא יאמרו שתי יבמות הבאות משני בתים
txt:
<span class='five'>גזירה שמא יאמרו שתי יבמות הבאות משני בתים. </span>ונפלו בבת אחת בצמצום דליכא למימר שהראשונה הוזקקה לבעל השניה ואתי למימר נמי תתייבם חדא ותיפטר אידך: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: ביבם אחד
txt:
<span class='five'>ביבם אחד. </span>כגון מתני' דהוו שני אחין וכי מיית חד זקוקה להאי לחודיה ורמיא עליה הלכך אע'פ שלא כנסה עד שנולד השלישי הוה ליה כייבם ולבסוף נולד: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: והתניא
txt:
<span class='five'>והתניא. </span>כל שהלידה של שלישי קודמת לנישואין של שני לא חולצת אלמא מודה ר'ש בהא: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: לא בשני יבמין
txt:
<span class='five'>לא בשני יבמין. </span>שהיו שלשה אחים ומת אחד מהן ונפלה לפני השנים ונולד להם אח ההיא ודאי אסירא עליו דהאי בתרא אפילו לאחר שייבמוה שנים הראשונים ומתו דהא ודאי נולד ולבסוף ייבם הוא דההיא זיקה דהויא לה גבי הני קודם לידתו של זה לא אלימא לשוויה ככנוסה למהוי כייבם ולבסוף נולד: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: אלא מאי כללא
txt:
<span class='five'>אלא מאי כללא. </span>הואיל וביבם אחד אפילו לידה קודמת לנישואין שרי היכי מצי למיתני כל שהלידה קודמת לנשואין לא חולצת ולא מתייבמת וקתני כלל א'ר שמעון הא זמנין דלא הוי הכי: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: לייבמה לקמייתא
txt:
<span class='five'>לייבמה לקמייתא. </span>ההיא דנפלה ברישא ואפי' לא הספיק לכונסה עד שנפלה אחותה מאי איכפת לן דהוי זיקה קמייתא ככנוסה ותיפטר בתרייתא משום אחות אשה וקמייתא תתייבם דכיבם אחד דומה (דהא כי נפלה מעיקרא לא נפלה אלא קמי חד דלגבי אידך ערוה היא משום אחות אשה ולא רמיא קמיה כלל): 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: שניה שבזוג זה
txt:
<span class='five'>שניה שבזוג זה. </span>אם היו שלשה אחין שנים מהן נשואין שתי אחיות ואשה ובתה ומתו שניהם ונפלו לפני השלישי אחת מן הראשונות מתייבמת ושתים האחרונות פטורות דחדא מן הראשונות חשובה ככנוסה ומתייבמת והשניות פטורות אחת משום ערוה דהי מינייהו מן הראשונות דחשבת ככנוסה אית לה חדא קרובה בשתים השניות נמצאת האחת יוצאת משום ערוה ושניה משום צרתה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: וקטעי רבא בהנך ארבעה זוגי
txt:
<span class='five'>וקטעי רבא בהנך ארבעה זוגי. </span>דמתני' דס'ד דרבא דמיירי כשנפלו כולן לפני יבם אחד מדמתרץ שניה שבזוג זה ושניה שבזוג זה וטעות הוא בידיה חדא דאו או קתני או אשה ובתה כו' אלמא לאו כולהו בחד ביתא עסקינן: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: ועוד
txt:
<span class='five'>ועוד. </span>א'כ דכולהו בחד ביתא עסקינן שהיו ג' אחים שנים מהם נשואין שתי אחיות ואשה ובתה ואשה ובת בתה ואשה ובת בנה כל אחד נשוי ארבע נשים ומתו ונפלו לפני השלישי וקא'ר שמעון דאחת מן הראשונות מתייבמת והשניות פטורות ארבעתן מיבעי ליה דהא ד' שניות איכא: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: אי דנפול בזו אחר זו ה'נ
txt:
<span class='five'>אי דנפול בזו אחר זו ה'נ. </span>דזיקה ככנוסה דמיא וקמייתא דנפלה מתייבמת אפילו לאחר נפילת שניה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: כרבי יוסי הגלילי
txt:
<span class='five'>כרבי יוסי הגלילי. </span>בבכורות <span class='mareimakom'>(יז.)</span> רחל שלא בכרה וילדה שני זכרים ויצאו שני ראשים כאחד ר' יוסי אומר שניהן לכהן וחכ'א אחד לו ואחד לכהן דאי אפשר לצמצם ולצאת שניהם כאחד אלא אחד יוצא ראשון ופוטר את הרחם והשני חולין ומשום דלא ידיע הי מינייהו הוו תרווייהו ספק בכורות ונותן אחד לכהן והשני ירעה עד שיסתאב ויאכל במומו לבעל הבית והכא נמי סבר ר'ש אפשר לצמצם מיתת שני אחים כאחד וליכא חדא דתיהוי ראשונה ושתיהן פטורות כדיליף טעם מלצרור דאי לאו כר' יוסי הגלילי הויא לה חדא ראשונה ולא ידיע הי מינייהו ותרווייהו ליבעו חליצה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: רב פפא
txt:
<span class='five'>רב פפא. </span>לעיל מהדר ופליג אדרבי אושעיא ותרווייהו בבי דמתני' לרבנן איצטריכו לאשמועי' דרבנן בתרווייהו פטרי ודקא קשיא לך בבא דרישא למה לי פשיטא דבנולד ולבסוף ייבם פטרי: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: לא זו אף זו קתני
txt:
<span class='five'>לא זו אף זו קתני. </span>כלומר אשמועינן ברישא נולד ולבסוף ייבם והדר תנא ייבם ולבסוף נולד לומר לך דלא זו בלבד דנולד ולבסוף ייבם פטורה אלא אף דייבם ולבסוף נולד נמי פטורה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: a
trm: עשה בה מאמר כו'
txt:
<span class='five'>עשה בה מאמר כו'. </span>חולצת דלא אלים מאמר לשווייה צרת ערוה למיפק בולא כלום.  ר'ש


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרה
txt:
<span class='five'>חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרה. </span>כלומר הא דקאמינא ביאתה או חליצתה של אחת מהן פוטרת צרתה כגון שיהא חולץ או מייבם לשניה והראשונה פטורה ממ'נ אי מאמר קני הוי ליה ייבם ולבסוף נולד ואפי' ראשונה מותרת לר' שמעון ובחליצה דאידך מיפטרה דהא מאמר ככנוסה והוו להו מבית אחד ואי מאמר לא קני הרי שפיר ייבם לשניה דאשת אחיו שהיה בעולמו היא ואינ' צרת ערוה וראשונה תצא משום אשת אחיו שלא הי' בעולמו אבל חלץ לבעלת מאמר שהיא ראשונה לא נפטרה צרה דדלמא מאמר לא קני וממילא פטורה משום אשת אחיו שלא היה בעולם וחליצתה אינה חליצה והכי מפרש לקמן: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: למאן קתני לה
txt:
<span class='five'>למאן קתני לה. </span>כלומר להודיע כחו של מי קתני לה בפני עצמה ולא עירבה עם נולד ולבסוף ייבם: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: לערבינהו
txt:
<span class='five'>לערבינהו. </span>לבבי וליתני ברישא הכי כנסה ומת ואח'כ נולד לו אח או שנולד לו אח ואח'כ כנסה ומת או שכנסה ונולד לו אח ואח'כ מת שתיהן פטורות אלא מדפלגינהו ש'מ משום דאיירי בה ר'ש היא דאשמועינן דבהא לחודה פליג משום דבא ומצאה בהיתר אבל ברישא מודה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: אלא בעל כרחה
txt:
<span class='five'>אלא בעל כרחה. </span>וקמ'ל דמאמר בע'כ ואפילו למקצת לא קני ושניה יבומי נמי מייבמה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: ביאה דיבמה
txt:
<span class='five'>ביאה דיבמה. </span>אמרי' בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ח:)</span> ויבמה בעל כרחה דאם בא עליה אפי' באונס קנאה: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: קדושין דעלמא
txt:
<span class='five'>קדושין דעלמא. </span>והלכה והיתה לאיש אחר <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span>  מדעתה משמע: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: אי נימא אנולד לו אח
txt:
<span class='five'>אי נימא אנולד לו אח. </span>קודם מאמר בהא לימא ר'ש ביאת השניה כשרה והא דייקת מסיפא דבנולד ולבסוף ייבם לא פליג והוה ליה אשת אחיו שלא היה בעולמו ודלמא מאמר קני וה'ל שניה צרת ערוה ועוד מאי פוטרת צרתה איכא הא מיפטרה וקיימא דאשת אחיו שלא היה בעולמו היא: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: אלא אעשה בה מאמר ואח'כ נולד אח
txt:
<span class='five'>אלא אעשה בה מאמר ואח'כ נולד אח. </span>ואשמועינן ברישא דמאמר ספק קונה לגמרי ספק לא קונה  אפי' מקצת לא מהני הלכך מייבם או חולץ לשניה ממ'נ אי מאמר המת קנין גמור הוא הוה ליה ייבם ולבסוף נולד ואפילו קמייתא חזיא לייבומי ואי לאו קנין גמור הוא בתרייתא שריא דלאו צרת ערוה היא דקנין מקצת במאמר לית ליה לר'ש ובסיפא אשמועינן דייבם ולבסוף נולד הוא דשריא אבל נולד ולבסוף ייבם אסורה דלא תימא ביאתה או חליצתה דקאמר ר'ש ברישא אנולד ואח'כ עשה בה מאמר נמי קאי: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: הויא צרה ודאי
txt:
<span class='five'>הויא צרה ודאי. </span>זקוקה לייבם דאי מאמר קני תרווייהו חזו דהוי ליה ייבם ולבסוף נולד ואי מאמר לא קני שניה חזיא דלאו צרת ערוה היא ובעלת מאמר ספק זקוקה ספק אין זקוקה דדלמא לא קני והוי אשת אחיו שלא היה בעולמו וחליצתה לאו חליצה לפטור את הודאית: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: מ'ט דרבנן
txt:
<span class='five'>מ'ט דרבנן. </span>דאסרי בייבם ולבסוף נולד הרי לא עמדה על זה בזיקת אחיו שלא היה בעולמו מימיו: 


lvr: 31
pgn: 19
dfh: b
trm: ולקחה לו לאשה ויבמה
txt:
<span class='five'>ולקחה לו לאשה ויבמה. </span>אע'ג שכנסה עדיין קרויה יבמה אית דגרס אי הכי תיבעי חליצה אלמה תנן כנסה הרי היא כאשתו כו' כלומר אי הכי דאשה שנתייבמה עדיין זיקה ראשונה עליה תיבעי חליצה כל אשה שנתייבמה ובא שני זה לגרשה לא תסגי לה בגט:  שמגרשה


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: שמגרשה בגט
txt:
<span class='five'>שמגרשה בגט. </span>ואינה צריכה חליצה ואם רצה להחזיר מחזירה ולא אמרינן מצוה רמיא רחמנא עליה ועבדה ומהשתא תיקו עליה באיסור אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: אחותו מאמו שנשאה אחיו מאביו
txt:
<span class='five'>אחותו מאמו שנשאה אחיו מאביו. </span>קודם לידתו של זה וכשנולד זה מצאה נשואה לאחיו תתייבם לו כשימות זה דהא מצאה בהיתר ייבום: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: איסור אחותו לית ליה היתר
txt:
<span class='five'>איסור אחותו לית ליה היתר. </span>אבל איסור אשת אח אית ליה היתר כשאין לו בנים הילכך כשמת ראשון בלא בנים פקע איסורו לגבי שני ונשאה והשלישי מכח שני בא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: אחותה
txt:
<span class='five'>אחותה. </span>של ערוה כשהיא יבמתה כגון שנפלו שתי אחיות משני אחין האחת אסורה משום ערוה כגון שהיא כלתו או חמותו: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: או חולצת או מתייבמת
txt:
<span class='five'>או חולצת או מתייבמת. </span>אחות הערוה דלא פגע באחות זקוקתו משום דערוה לאו זקוקתו היא: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: שניות
txt:
<span class='five'>שניות. </span>שניות לעריות שגזרו סופרים עליהם ובגמ' מפרש לה: לשון מצוה וקדושה מפרש בגמרא: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: גרושה וחלוצה לכהן הדיוט
txt:
<span class='five'>גרושה וחלוצה לכהן הדיוט. </span>שעבר אחיו המת ונשא חלוצה וגרושה וכשמת צריכה חליצה שהרי תופסים לו בה קידושין דקידושין תופסים בחייבי לאוין אבל יבומי לא שהרי אסורה לו לזה שהוא כהן ואפטורי בולא כלום לא דלא אלים לאו למיפטרה דילפי' מאחות אשה בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: לאיתויי צרת אילונית כרב אסי
txt:
<span class='five'>לאיתויי צרת אילונית כרב אסי. </span>בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> דלא חולצת ולא מתייבמת דערוה קרינן בה באילונית דמיעטה קרא מאשר תלד וקיימא עליה באיסור אשת אח הילכך צרתה צרת ערוה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: אלה המצות
txt:
<span class='five'>אלה המצות. </span>בסוף ספר תורת כהנים ומשמע דאכול' ספרא קאי וכל אזהרת כהנים התם כתיבא: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: אף במותר לך
txt:
<span class='five'>אף במותר לך. </span>להוסיף עליהם שניות המותר לך על העריות כדי שלא תבא לידי עריות האסורות מן התורה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: קפסיק ותני
txt:
<span class='five'>קפסיק ותני. </span>אלמנה לכ'ג לא שנא נפלה לפניו מן הנשואין דהיינו תרתי לגריעותא חדא דאלמנה היא ואיכא לאו דאלמנה לא יקח ועוד דבעולה היא ואיכא איסור עשה לגביה דכתיב אשה בבתוליה יקח ולא בעולה ולאו הבא מכלל עשה עשה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: יש לך יבמה כו'
txt:
<span class='five'>יש לך יבמה כו'. </span>דאם כתב ולא יחפוץ האיש לקחת את יבמתו ועלתה השערה הוה משמע דההיא דקרינא ביה לקחת הוא דקא מצרכה רחמנא ועלתה השערה לחלוץ אבל חייבי לאוין דלא קרינן בהו לקחת לא קרינן בה ועלתה להכי הדר כתב יבמתו למימר דיש לך יבמה אחרת שעולה השערה לחלוץ ואע'ג דלא כתיב בה לקחת שאין עולה לייבום: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: a
trm: תפסי בה קידושין
txt:
<span class='five'>תפסי בה קידושין. </span>הילכך קרינן ביה לקחת בדיעבד אבל חייבי כריתות לא תפסי בהו קידושין ואפי' עבר האי יבם ונסבה לאו קיחה היא:  לצדדין


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: לצדדין קתני
txt:
<span class='five'>לצדדין קתני. </span>בא עליה קאי אאיסור מצוה דהיינו שניות מדברי סופרים דמדאורייתא חזיא ליה וקמיה רמיא לפיכך נפטרה צרתה בביאתה חלץ קאי אאיסור קדושה דרמיא לחליצה הילכך חליצתה פוטרת צרתה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: סריס אדם
txt:
<span class='five'>סריס אדם. </span>שסירסו אדם ולא מחמת חולי נסתרס מאליו והוי בלאו דבכלל פצוע דכא וכרות שפכה הוא ואסור לישא ישראלית דכתיב לא יבא פצוע דכא: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: והזקן
txt:
<span class='five'>והזקן. </span>שפסק מלידה והאי לאו מחייבי לאוין הוא אלא קמ'ל דאע'ג דלאו בר אולודי הוא ביאתו ביאה לקנות יבמתו ויוצאה ממנו בגט: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: ונתנו גט
txt:
<span class='five'>ונתנו גט. </span>כלומר או נתנו גט או חלצו וגט ביבמה מהני למיפסל עליו ועל כל האחין דאי בעי לייבומי תו לא מצי דקם ליה בשוב לא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: ואסור לקיימן
txt:
<span class='five'>ואסור לקיימן. </span>אסיפא קאי מתו אחין ובעלו הן את יבמתן ואפצוע דכא וכיוצא בו ולאו אזקן: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: אלא אמר רבא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא. </span>חייבי לאוין נמי לייבום רמיא הלכך אם בעלו קנו ודקשיא לך באלמנה ארוסה שנפלה לכהן גדול תתייבם ויבא עשה וידחה את ל'ת אלמנה מן האירוסין נמי כו': 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: לאו מילתא היא דאמרי
txt:
<span class='five'>לאו מילתא היא דאמרי. </span>דבביאה ראשונה הויא שרי לכתחילה אי לאו משום גזירת ביאה שניה דודאי אפילו ביאה ראשונה אסורה ולא אמרי' תדחה עשה את לא תעשה דהא אפשר להתקיים בחליצה בלא עקירת לא תעשה: 


lvr: 31
pgn: 20
dfh: b
trm: תיובתא
txt:
<span class='five'>תיובתא. </span>דרבא ותיובתא  דריש לקיש ב] דאמרי לעיל אם אתה יכול לקיים את שניהם לא עקרנא ליה ללאו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: אלה
txt:
<span class='five'>אלה. </span>במדות כתיב כי תועבת ה' כל עושה אלה כל עושה עול ומדקאמר יותר משל עריות מכלל דהא לאו קשה הוא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: עריות אפשר בתקנה
txt:
<span class='five'>עריות אפשר בתקנה. </span>כל זמן שלא הוליד ממזר יפרוש הימנה ויתחרט אבל מדות גזל את הרבים הוא ואינו יודע למי יחזיר ואע'ג דקיימא לן  יתקן בהם צרכי רבים לאו תשובה מעלייתא הוא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואזן
txt:
<span class='five'>ואזן. </span>לשון אזנים בית אחיזה כדאמר בעירובין לימד דעת את העם דאגמרה בסימני טעמא ואסברה בדדמי גמר מילתא ממילתא והזהיר על דברי סופרים כדכתיב ויותר מהמה בני הזהר הזהר בדברי סופרים יותר מדברי תורה וגזר על השניות: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: אזנים
txt:
<span class='five'>אזנים. </span>של קופה לאחוז בהן הקופה ומשתמרת שלא תפול ה'נ ע'י שניות מתרחקין מן העריות: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: אם אמו
txt:
<span class='five'>אם אמו. </span>אמו כתיבה וגזרו רבנן על אם אמו כדי שלא יפגע באמו וגזרו נמי באם אביו משום אם אמו ואע'ג דגזירה לגזירה הוא כדאמר לקמן משום דתרוייהו אימא רבתא קרו להו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואשת אבי אמו
txt:
<span class='five'>ואשת אבי אמו. </span>ואע'ג דאשת אבי (אם) אמו גזירה משום אשת אבי אביו דתרוייהו אבא רבא קרו להו והילכך חדא הוא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואשת אחי האב מן האם
txt:
<span class='five'>ואשת אחי האב מן האם. </span>דמן התורה ערות אחי אביך כתיב ואמרינן לקמן בהבא על יבמתו דבאחי אביו מן האב קמשתעי אבל אם היה אחיו של אביו מן האם שריא וגזרו רבנן עלה משום אשת אחי אביו מן האב: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואשת אחי האם מן האב
txt:
<span class='five'>ואשת אחי האם מן האב. </span>כגון נפתלי אחי יוכבד מאביה ונשא אשה אסורה לאהרן משום שניה דאע'ג דאשת אחי אמו לא כתיבא גזרו בה רבנן היכא דהוא אחי אמו מן האב גזירה משום אחי אביו מן האם דהויא נמי שנייה  ואיכא צד אב אבל אם היה נפתלי אחי יוכבד מן האם ולא מן האב מיבעי לקמן בגמרא אי גזור רבנן עלה אי לאו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואסור בבת חורגו
txt:
<span class='five'>ואסור בבת חורגו. </span>לקמן פריך הא דאורייתא היא את בת בנה ואמאי תני לה בהדי שניות: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: הא לא פסיקא ליה
txt:
<span class='five'>הא לא פסיקא ליה. </span>בת אשת חמיו האסורה לו משום אחות אשה הואיל ולאחר מיתת אשתו מותרת לו לא פסיקא ליה: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ד' נשים שניות יש להן הפסק
txt:
<span class='five'>ד' נשים שניות יש להן הפסק. </span>שלמעלה מהן ולמטה מהן מותר אבל האחרות כגון אם אמו אין להם הפסק שלמעלה הימנה עד סוף כל הדורות הויא נמי שנייה וכן אשת אבי אביו ואם אבי אביו למעלה מהן עד לעולם אסור כגון אשת אבי אבי אביו ואם אבי אבי אביו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ונקיט רב בידיה תלת
txt:
<span class='five'>ונקיט רב בידיה תלת. </span>לפרושי תלת מהנך ארבעה אבל רביעית לא הוה ידע מה היא אבל גמרא הוה גמיר דארבע נינהו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: ואשת אחי האב מן האם
txt:
<span class='five'>ואשת אחי האב מן האם. </span>לבדה שנייה אבל אשת אחי אבי אביו מן האם מותרת וטעמא משום דלא שייכא בהו ערוה דאורייתא אבל אם אמו דשייכא בדורותיה ערוה דאורייתא כגון אמו ואשת אבי אביו יש בדורותיה אשת אב דאורייתא ואם אביו נמי אע'ג דלא שייכא בדורה ערוה דאורייתא אין לה הפסק ואסורה אף אם אבי אביו דמיחלפא באם אם אמו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: וכלתו
txt:
<span class='five'>וכלתו. </span>יש לה הפסק ולקמן פריך היכי חשיב כלתו בהדי שניות הא דאורייתא היא ומתרץ אימא כלת בתו דחשבינן לה לעיל בשניות וקאמר רב דיש לה הפסק הואיל ולא שייכא בה איסור כלה דאורייתא הילכך כלת בת בתו שריא אבל כלת בנו אין לה הפסק וכלת בן בנו נמי אסירא הואיל ושייכא בדורות הללו איסור כלה דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: אשת אבי אמו
txt:
<span class='five'>אשת אבי אמו. </span>יש לה הפסק ושרינן אשת אבי אבי אמו הואיל ולא שייכא בדורות הללו אישות אב דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: וסימן
txt:
<span class='five'>וסימן. </span>הא דאוסיף זעירי דעילאי דרב הוא דור אחד למעלה משניות דרב דחשיב אשת אחי האם וזו של זעירי דור אחד למעלה: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: אשת אבי אמו מחלפא באשת אבי אביו
txt:
<span class='five'>אשת אבי אמו מחלפא באשת אבי אביו. </span>דאי אמרת יש לה הפסק אתי למימר באשת אבי אביו יש לה הפסק והתם איכא באותם דורות אישות דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: a
trm: התם שכיח דאזיל
txt:
<span class='five'>התם שכיח דאזיל. </span>למשפחת אביו אדם רגיל לילך ויודע שיש שם קורבה יותר מאמו הילכך לא מיחלפי:  דאורייתא


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: ואמינא
txt:
<span class='five'>ואמינא. </span>אי האי מלפנא דאמרו לי גברא רבא בתלמוד משמע אסברא להא דר' אמי דלא אסרו כלה מדעתי ולא אשאלנה בבית המדרש: ואי האי מלפנא מקרי דרדקי הוא ולאו תלמיד אשיילה מרבנן כלומר אהיה צריך לשאול דלא אבינה מדעתי: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: לא אסרו כלת בתו
txt:
<span class='five'>לא אסרו כלת בתו. </span>דהא ליתא בבת צד כלה דאורייתא אלא משום כלת בנו דיש בבן צד כלה דאורייתא כגון אשת בנו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: וגזרו רבנן על אשת אבי אמו
txt:
<span class='five'>וגזרו רבנן על אשת אבי אמו. </span>אע'ג דלא שייך צד אישות אב דאורייתא לא למעלה ולא למטה משום אשת אבי אביו: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: כולהו דבי דודי קרו להו </span>ול'ג רבתי: <span class='five'>כל שבנקבה ערוה
txt:
<span class='five'>כולהו דבי דודי קרו להו </span>ול'ג רבתי: <span class='five'>כל שבנקבה ערוה. </span>שאם היתה נקבה היתה ערוה לזה גזרו בזכר על אשתו וכולהו מפרש ואזיל להו: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: לאו לאיתויי אשת אחי האם מן האם
txt:
<span class='five'>לאו לאיתויי אשת אחי האם מן האם. </span>דבנקבה ערוה דאחות האם מן האם ערוה דכתיב ערות אחות אמך ודרשינן בהבא על יבמתו בין מן האב בין מן האם הילכך בזכר גזרו על אשתו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: מאי שנא האי ומאי שנא הנך
txt:
<span class='five'>מאי שנא האי ומאי שנא הנך. </span>דלעיל אשת חמיו ואשת בן חמיו ובן חמותו ואשת חורגו ובן חורגו ואע'ג דנקבה ערוה בזכר מותר באשתו: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: הא אשת אחי האם בחד קידושין מיקרבא
txt:
<span class='five'>הא אשת אחי האם בחד קידושין מיקרבא. </span>לגבי דהאי בקדושין שקדשה אחי אמו אבל כל הנך דלעיל לא איקרבו לגביה עד דאיכא תרתי קידושין כגון אשת חמיו בקידושין שקדש את אשתו נתקרב חמיו אצלו ועדיין אשת חמיו רחוקה לזה כל זמן שלא קדשה חמיו וכן אשת בן חמיו בקדושין שלו באשתו נתקרב בן חמיו וקדושין בן חמיו באשתו וכן כולם: 


lvr: 31
pgn: 21
dfh: b
trm: אשת אחי אבי האב מן האב
txt:
<span class='five'>אשת אחי אבי האב מן האב. </span>דאמרן לעיל אשת אחי האב מן האם יש לה הפסק דהיינו היתירא לאשת אחי אבי האב מן האם דלמטה דידה לאו ערוה היא אלא שנייה וכי קמיבעיא ליה באשת אחי אבי האב מן האב דלמטה דידה ערוה אשת אחי האב מן האב וכן אחות אבי האב בין מן האב בין מן האם דלמטה דידה ערוה כגון אחות האב: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: הנך תרתי דדמיין להדדי
txt:
<span class='five'>הנך תרתי דדמיין להדדי. </span>אשת אחי אבי האב ואחות אבי האב שהן צד אחוה דאב ולמטה דידהו ערוה: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: ושבבתו
txt:
<span class='five'>ושבבתו. </span>בת בן בתו שהרי בת בתו ערוה הלכך בת בן בתו שניה וכן בת בן בנה של אשתו או בת בן בתה: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: רביעי שבחמיו
txt:
<span class='five'>רביעי שבחמיו. </span>דור רביעי שבחמיו היינו אם אם חמיו והוא דור רביעי לאשתו ואשתו בכלל: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: שניה
txt:
<span class='five'>שניה. </span>דאם חמיו ואם חמותו ערוה שהן בכלל אשה ובת בנה אשה ובת בתה הלכך אמו שניה: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: מאי שנא למעלה
txt:
<span class='five'>מאי שנא למעלה. </span>דקרי לאם אם חמיו ואם אם חמותו רביעי וקא חשיב לאשתו בחושבנא דדרי: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: לההיא מתניתא
txt:
<span class='five'>לההיא מתניתא. </span>הא דקתני לעיל מה הן שניות בההיא איירי רב ואמר ארבע יש להן הפסק ותו לא אבל בהנך דר' חייא איכא: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: ת'ש
txt:
<span class='five'>ת'ש. </span>דתני בשניות דר' חייא שלישי שבבנו ורביעי שבחמיו ותו לא אלמא יש להם הפסק: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: מעידין לכתחלה
txt:
<span class='five'>מעידין לכתחלה. </span>דרחמנא אפקריה לזרע מצרי דכתיב זרמת סוסים זרמתם <span class='mareimakom'>(יחזקאל כג)</span> הלכך קורבת אב אינה קורבה: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: מאי שנא
txt:
<span class='five'>מאי שנא. </span>עדות מעריות דאמר לקמן בפרק נושאין <span class='mareimakom'>(דף צח.)</span> גר שהיה נשוי אחותו מן האם יוציא: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: לכל מסורה
txt:
<span class='five'>לכל מסורה. </span>הכל נושאין נשים הלכך אי שרית לקיומה אתי נמי למישרי ערוה בישראל דכולי עלמא לא ידעי דטעמא דגר משום דכקטן שנולד דמי: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: לבית דין מסורה
txt:
<span class='five'>לבית דין מסורה. </span>ואי נמי מכשרת עדות אחים גרים לא אתיא לאכשורי אחין ישראל דבית דין ידעי דגר שנתגייר כקטן שנולד דמי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: על מכתו ועל קללתו
txt:
<span class='five'>על מכתו ועל קללתו. </span>אם הכה או קלל את אביו חייב מיתה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: a
trm: מדלענין יבום מיפטר
txt:
<span class='five'>מדלענין יבום מיפטר. </span>את אשת אביו מיבום פוטר כגון אם היה לו בן ממזר ונשא אשה ומת ולא ילדה לו פטורה מן היבום בשביל הממזר בן בעלה כדיליף לקמן בן אין לו עיין עליו:  מיזקק


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: מיזקק נמי זקיק
txt:
<span class='five'>מיזקק נמי זקיק. </span>לאשת אחיו ליבום שאפילו אין כאן אח אלא ממזר זה זקוקה לחליצה: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: ובן אין לו
txt:
<span class='five'>ובן אין לו. </span>מצי למכתב ובן אן לו כדאמרינן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף ד.)</span> אן כסף וכמו מאן יבמי <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span>  מאן בלעם <span class='mareimakom'>(במדבר כב)</span> ולהכי כתב אין למידרש עיין עליו דאם יש לו בן בעולם פוטר: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: בעושה מעשה עמך
txt:
<span class='five'>בעושה מעשה עמך. </span>והאי אביו לאו עושה מעשה עמך הוא שהרי בא על הערוה והוליד ממנה ממזר: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: השתא מיהת
txt:
<span class='five'>השתא מיהת. </span>הואיל ושב עושה מעשה עמך הוא ונהי נמי דעונו גלוי ונזכר כל זמן שממזר קיים מיהו מתשובה ואילך בכלל עושה מעשה עמך הוא: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: מכדי כתיב ערות אחותך בת אביך
txt:
<span class='five'>מכדי כתיב ערות אחותך בת אביך. </span>ובין מן האונסין ובין מן הנשואין משמע ערות בת אשת אביך מולדת אביך למה לי הא נמי אחותו בת אביו היא שמעת מינה לחייבו משום שני לאוין הללו ואם שוגג חייב שתי חטאות: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: לחייבו על אחותו
txt:
<span class='five'>לחייבו על אחותו. </span>מן האונסין בת אביו ובת אמו כגון נולדו הוא והיא מן אנוסה דמההוא קרא דאונסין לא שמעי' אלא בת אביו שלא בת אמו דכתי' בת אביך או בת אמך והא דכתיב נמי בת אשת אביך דמשמע בין אמו בין שאין אמו באישות הוא דכתיב אבל באונסין לא שמעינן להכי כתיב אחותו לרבות בת אביו ובת אמו: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: שלא תאמר בעלמא מזהירין מן הדין
txt:
<span class='five'>שלא תאמר בעלמא מזהירין מן הדין. </span>והוי לאו גמור ומהכא לא ילפינן למימר מדאיצטריך אחותך אלמא אין מזהירין מן הדין דאיכא לשנויי מילתא דאתיא בק'ו טרח וכתב לה קרא להכי כתב היא כלומר הכא הוא דאייתר קרא אבל אזהרת דין ק'ו לאו אזהרה היא: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: באידך קרא
txt:
<span class='five'>באידך קרא. </span>גבי אחותך בת אביך דלא הוזכר שם אישות דנפקי אונסין מיניה דבנשואין אשמעינן אף בבת אביו ובבת אמו מדכתיבא הכא ש'מ למימרא דאע'ג דהיא בת אשת אביו לא מחייב אלא משום אחותו: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: שאין אישות לאביך בה
txt:
<span class='five'>שאין אישות לאביך בה. </span>בשפחה ועובדת כוכבים לא תפסי בה קדושין במסכת קדושין נפקא לן מקראי בפ' האומר לחברו בסופו <span class='mareimakom'>(דף סח.)</span> שפחה עם הדומה לחמור ועובדת כוכבים כדכתיב ואחר כן תבא עליה ובעלתה <span class='mareimakom'>(דברים כא)</span>  ומעיקרא לא: 


lvr: 31
pgn: 22
dfh: b
trm: כאן באונסין
txt:
<span class='five'>כאן באונסין. </span>ערות בת בנך מאנוסתו לא תגלה הא בת בנה מאיש אחר גלה דלאו אשתך היא ומיהו בנו מן האונסין בנו הוא וכן בתו הלכך גבי אחוה נמי אחוה הוא:  פרט


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: פרט לחייבי לאוין
txt:
<span class='five'>פרט לחייבי לאוין. </span>אם נשא אביו ממזרת והוליד בת לאו אחותו היא ואימא דלא תפסי בהו קדושי: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: יש אהובה לפני המקום
txt:
<span class='five'>יש אהובה לפני המקום. </span>צורך היה לו להזכיר שאם זה היה אוהב את זו ושונא את זו אין הבכורה משתנה בכך פשיטא שאם זה שונאה אין המקום שונאה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: ואימא
txt:
<span class='five'>ואימא. </span>דהאי בת אשת אביו פרט לאחותו מחייבי כריתות דאין אישות בה לאביך דהא לא תפסי בהו קדושין דילפינן מאחות אשה שהיא בכרת וכתיב בה לא תקח אין לך בה לקוחין בפ' האומר לחברו בקדושין <span class='mareimakom'>(דף סז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: שפחה אין לה חייס
txt:
<span class='five'>שפחה אין לה חייס. </span>אין לה יחס דכתיב עם החמור <span class='mareimakom'>(בראשית כב)</span> ועובדת כוכבים מתייחסת על שם אביה דכתיב בלאדן בן בלאדן <span class='mareimakom'>(מ'ב כ)</span> הדרימן בן טברימון <span class='mareimakom'>(מ'א טו)</span> : 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: שפחה שייכא במצות
txt:
<span class='five'>שפחה שייכא במצות. </span>כל מצוה שהאשה חייבת בה עבד חייב בה דגמר לה לה מאשה <span class='mareimakom'>(חגיגה דף ד.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: כי יסיר את בנך
txt:
<span class='five'>כי יסיר את בנך. </span>מדלא כתיב כי תסיר ש'מ הכי קאמר בתך לא תתן לבנו כי יסיר בעל בתך את בנך שתלד לו בתך מאחרי אבל אבתו לא תקח לבנך לא קמהדר ולא קרינן ביה כי תסיר בת העובד כוכבים את בנך שתלד מאחרי אלמא בנך מן העובד כוכבים שילדה לו בתך קרוי בנך ואין בנך הבא מן העובדת כוכבים קרוי בנך: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: ש'מ
txt:
<span class='five'>ש'מ. </span>מדכתיב כי יסיר את בנך ומוקמינן ליה בבן שתלד בתך לעובד כוכבים אלמא בן בתך הבא מן העובד כוכבים קרוי נמי בנך: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: לימא קסבר רבינא וכו' הולד כשר
txt:
<span class='five'>לימא קסבר רבינא וכו' הולד כשר. </span>ולקמן פליגי בה בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מה.)</span> (ול'נ דהולד ממזר גרסי' דלא הוי כגר שנתגייר אלא צד ישראלית יש בו ושייך ביה ממזרות): 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: לרבי שמעון דדריש טעמא דקרא
txt:
<span class='five'>לרבי שמעון דדריש טעמא דקרא. </span>בפרק המקבל בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף קטו.)</span> אלמנה עניה אין ממשכנין אותה אבל עשירה ממשכנין שאין אתה חייב להחזיר לה ואין אתה משיאה שם רע בשכנותיה אלמא דריש טעמא דלא תחבול בגד אלמנה משום שם רע ומוציא עשירה מן הכלל והכא נמי לדידיה ניחא דאי נמי לא מפרש קרא טעמא הוה דריש טעמא דחיתון משום כי יסיר את בנך ולא איצטריך קרא לפרושי טעמא ואייתר קרא כי יסיר לרבות שאר מסירין: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: a
trm: אלא לרבנן
txt:
<span class='five'>אלא לרבנן. </span>איצטריך קרא לפרושי טעמא בז' אומות גופייהו ולמעוטי שאר אומות דאינן אדוקין בעבודת כוכבים כמותן כדקיימא לן <span class='mareimakom'>(חולין דף יג:)</span> עובדי כוכבי' שבחו'ל לאו עובדי עבודת כוכבי' הן אלא מנהג אבותיהן בידיהן ולא אייתר ליה רבויא ושאר אומות מנלן ודכוותיה אמרינן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף כא.)</span> גבי לא ירבה לו נשים ולא יסור לבבו דלר'ש הוי לא יסור לרבויא דבלאו פירושא דקרא הוה דרשינן ביה טעמא ולרבנן דלא דרשי טעמא דקרא בעלמא הכא קרא פירש טעמא:  מתני'


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: ואין יודע אי זה מהן קידש
txt:
<span class='five'>ואין יודע אי זה מהן קידש. </span>אסור בשתיהן דכל חדא וחדא איכא למימר זו אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: חולץ לשתיהן
txt:
<span class='five'>חולץ לשתיהן. </span>דלא ידע איזו היא יבמתו ומיחלץ חדא וייבומי חדא לא דאחות חלוצתו אסורה לו מדרבנן בחייה ויבומי ברישא נמי לא דדלמא לא זו היא יבמתו וקפגע באחות זקוקתו דהויא כאשתו: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: היו לו שנים אחד חולץ
txt:
<span class='five'>היו לו שנים אחד חולץ. </span>תחלה לאחת והשני אם רצה לייבם לשניה מייבם דאם זו יבמתו שפיר ואם אחותה היא לא קפגע באחות זקוקתו דחליצה אפקעה לזיקה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: אין מוציאין מידם
txt:
<span class='five'>אין מוציאין מידם. </span>דכל חד וחד אמר אנא שפיר נסיבי ואי נמי הוה איפכא שהראשון ליבום כנס אחות זקוקתו ההיא שעתא ודאי הויא אסירא ומשבא אחיו וייבם השניה שהיא יבמתו פקע זיקה מאידך למפרע: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: זה חולץ לשתיהן וכו'
txt:
<span class='five'>זה חולץ לשתיהן וכו'. </span>דכל חד וחד מינייהו אסור ליבומי דדלמא באחות זקוקתו פגע: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: היחיד חולץ לשתיהן
txt:
<span class='five'>היחיד חולץ לשתיהן. </span>כדפרישית לעיל שאי אפשר לו לייבם לא קודם חליצה משום אחות זקוקתו ולא לאחר חליצה משום אחות חלוצה לפיכך הואיל ואסור לייבם יחלוץ תחלה לשניהם כדי להוציא אותה שהיא יבמתו מאיסור יבמה לשוק: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: והשנים אחד חולץ
txt:
<span class='five'>והשנים אחד חולץ. </span>לאפקועי זיקה מאחיו אם זו היא יבמתו ותשתרי אחותה לשני ממה נפשך אם יבמתו היא שפיר ואם אחותה היא הא קפקעה זיקת היבמה מיניה בחליצת אחיו: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה
txt:
<span class='five'>אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה. </span>ממה נפשך אם זו יבמתו שפיר נסיב שהרי אחיו לא חלץ לזו אלא לאחותה שלא היתה יבמתו ואינה כלום ואי לאו יבמתו שפיר נסיב נכרית דאי משום אחות זקוקתו ליכא שהרי חלץ אחיו לאחותה שהיא יבמתו ופקע זיקה ואי משום יבמה לשוק הרי חלצה זו מן היחיד שהוא אח בעלה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: לא ייבמו השנים
txt:
<span class='five'>לא ייבמו השנים. </span>אחים האחרים זה את זו וזה את זו דקמא דנסיב איכא למימר זו היא אחות זקוקתו אלא אחד חולץ תחלה לאחת ואחד מייבם לשניה ממ'נ אם יבמתו היא שפיר ואי לאו יבמתו היא באחות זקוקתו לא פגע שהרי חלץ אחיו ליבמתו ויבמה לשוק נמי ליכא שהרי היא חלוצה מאחי בעלה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: ואם קדמו
txt:
<span class='five'>ואם קדמו. </span>אלו שנים האחרונים וכנסו אחר חליצת השנים הראשונים ולא באו לימלך לב'ד אין מוציאין מידם כדפרישית שאין כאן אלא ספק איסור אחות זקוקה בנשואין הראשונים דאיכא למימר קמא דנסיב יבמתו היא ושפיר נסיב ובתרא נמי שפיר נסיב נכרית ואי נמי הוה איפכא דקמא פגע באחות זקוקתו כיון שבא שני ויבמה פקע זיקתה מאחיו והותרה לו אשתו ואיסורא דעבד עבד: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: שמעת מינה קדושין שאין מסורים לביאה
txt:
<span class='five'>שמעת מינה קדושין שאין מסורים לביאה. </span>שאין סופן לבא לידי ביאה דקס'ד דמתניתין בשלא הוכרו בשעת קדושין לא הוה ידע הי מינייהו כגון דאמר הרי אחת מכם מקודשת לי ועשו שתיהן שליח לקבל קדושין וקדושין אלו אין סופן לביאה דכל חדא קיימא עליה בספק אחות אשה ומדקתני נותן גט לזו וגט לזו מכלל דחדא מיהא מקודשת ומשום ספיקא דלא ידע הי מינייהו בעי למיתב גט לתרווייהו אלמא קדושין הן ופלוגתא דאביי ורבא היא בקדושין: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: שהוכרו
txt:
<span class='five'>שהוכרו. </span>בשעת קדושין ויודע היה את מי מקדש הלכך מסורים לביאה נינהו וחלו קדושין: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: סיפא איצטריכא ליה
txt:
<span class='five'>סיפא איצטריכא ליה. </span>דקתני אחד חולץ ואחד מייבם וקא שמעינן דוקא מיחלץ חד והדר יבומי אידך ממה נפשך כדפרישית לעיל: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: אבל יבומי
txt:
<span class='five'>אבל יבומי. </span>חד ברישא והדר מיחלץ שני לאידך לא דקמא דייבם דלמא פגע באחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: מהו דתימא
txt:
<span class='five'>מהו דתימא. </span>הכא לא לייבם כיון דחד מינייהו יש לו אח יחידי לגזור תרי אחי דלא לייבם חד מינייהו אטו ההוא אח שאין לו אח שני ואתי למפגע באחות זקוקה קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: ודוקא מיחלץ
txt:
<span class='five'>ודוקא מיחלץ. </span>האח היחידי לשתיהן והדר יבומי חד מהשנים אחר חליצת אחיו לשניה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: אבל יבומי ברישא
txt:
<span class='five'>אבל יבומי ברישא. </span>קודם חליצת היחיד לשתיהן ואפילו חלץ אחיו של מייבם לאחותה דליכא השתא איסור אחות זקוקה לא [מייבם] משום שמא זו היא ארוסת הנכרי וקא פגע ביבמה לשוק בלא חליצה דהיחידי הוא הנכרי ולו היבמה זקוקה והא מילתא לא אשמעינן ברישא: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה הא תו למה לי
txt:
<span class='five'>אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה הא תו למה לי. </span>היינו הך דהא אשמעינן ברישא השנים אחד חולץ ואחד מייבם וה'נ הכי הוא דהני תרי חד חליץ וחד מייבם והני תרי חד חליץ וחד מייבם: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: מהו דתימא
txt:
<span class='five'>מהו דתימא. </span>ניגזור דלמא אתי ליבומי אחד משנים אלו ואחד משנים אלו בלא חליצה וקפגע כל חד בספק יבמה לשוק ובאחות זקוקה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: קמ'ל
txt:
<span class='five'>קמ'ל. </span>דלא גזרינן והא מרישא לא שמעינן דהתם לזה אחד ולזה שנים דסוף סוף לא מייבם אלא חדא וכיון דעוסקין בחליצה דחדא מדכרי נמי ולא מייבמי עד שיחלוץ היחיד לשתיהן אבל הכא כיון דלבסוף תרוייהו מייבמין הך להאי ביתא והך להאי ביתא אתי למימר מה לנו ולחליצה: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: מאי שנא מהא וכו' ולא מתייבמות
txt:
<span class='five'>מאי שנא מהא וכו' ולא מתייבמות. </span>וקתני סיפא אם קדמו וכנסו יוציאו והכא קתני אין מוציאין מידן: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: חולצות ולא מתייבמות
txt:
<span class='five'>חולצות ולא מתייבמות. </span>ולא אמרינן ליחלוץ חד מנייהו ודחי לזיקה דידה מאחיו והאי מייבם חדא כי מתני' דקתני מתייבמות שתיהן כל אחת לאחר חליצת אחותה כדקאמר אחיו של זה מייבם חלוצתו של זה לימא כולן חולצות כי התם אמאי מהדרינן לייבם: 


lvr: 31
pgn: 23
dfh: b
trm: הכי השתא
txt:
<span class='five'>הכי השתא. </span>התם זקוקות שתיהן להן אי למ'ד בפרק ד' אחין טעמא דאין מתייבמת אפילו אחת מהן משום דיש זיקה דמרישא מיתסרא משום דקפגע באחות זקוקה וכי חליץ (מייבם) חד לחדא ופקע זיקה לא משתריא אחותה לאידך דכל יבמה שנאסרה שעה אחת על יבמה אפילו לאחר נפילה הרי היא כאשת אח שיש לה בנים ואסורה לעולם:  ואי


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואי למ'ד
txt:
<span class='five'>ואי למ'ד. </span>טעמא משום דאסור לבטל מצות יבמין ואי מייבם האי חדא דלמא מיית אידך קודם שייבם ותצא אחותה משום אחות אשה ונמצא מצות יבמין בטלה על ידינו מיבום ומחליצה הרי נאסרה משום כך וכיון שנאסרה שעה אחת א'נ חלץ חד לחדא ואזלא האי השניה עומדת היא באיסור אשת אח שלא נראית ליבום מתחלה אבל הכא זו שנאסרה משום אחות זקוקה לאו יבמה היתה וכי פקע איסור אחות זקוקה בחליצת אחותה הרי זו מותרת ועומדת דלאו אשת אח הואי הלכך מספיקא לא מפקינן לה דאימר כל חד וחד דידיה איתרמיא ליה: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואפילו שניהם כהנים
txt:
<span class='five'>ואפילו שניהם כהנים. </span>וחד מנייהו ודאי חלוצה נסיב דהא ארוסת הנכרי חלוצה היא מאחד משני אחיו כדקתני קדמו שנים וחלצו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: מדרבנן הוא
txt:
<span class='five'>מדרבנן הוא. </span>והכא דלכל חד אינה אלא ספק דשמא זה ייבם את יבמתו גמורה לא גזור רבנן לאפוקה מספק: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: מכאן שמצוה בגדול
txt:
<span class='five'>מכאן שמצוה בגדול. </span>הכי דריש ולקחה לו לאשה ויבמה והיה הבכור המייבם יהיה הבכור: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: אין מקרא יוצא מידי פשוטו
txt:
<span class='five'>אין מקרא יוצא מידי פשוטו. </span>ואע'ג דדרשינן ליה לדרשא מידי פשוטו מיהו לא נפיק לגמרי: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואפיקתיה לגמרי
txt:
<span class='five'>ואפיקתיה לגמרי. </span>שאין צריך לקרות לבנו בשם אחיו המת והכי גמר לה מרביה: ופרכינן ואי לאו גזרה שוה הוה אמינא שם ממש בתמיה: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: יקום על שם אחי אביו מיבעי ליה
txt:
<span class='five'>יקום על שם אחי אביו מיבעי ליה. </span>אלא ודאי ביבם גופיה משתעי קרא ולבית דין קאמר רחמנא שיקום היבם על שם אחיו המת לנחלה: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: אמרו לו ליבם
txt:
<span class='five'>אמרו לו ליבם. </span>שיקום בנו על שם אחיו דכל מצות יבום קא מודע קרא לב'ד וקאמר להו להזהיר יבמה לבא עליה והבן אשר תלד לו יקימנו ע'ש אחיו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: אימא בכור
txt:
<span class='five'>אימא בכור. </span>דוקא קאמר קרא אבל פשוט לא לייבם לגמרי בין איכא בכור בין ליכא בכור: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: אם כן
txt:
<span class='five'>אם כן. </span>דפשוט לאו בר יבום הוא למה לי דמיעט רחמנא אשת אחיו שלא היה בעולמו תיפוק לי משום דלאו בכור הוא זה שנולד לאחר מיתת אחיו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואימא
txt:
<span class='five'>ואימא. </span>האי דמיעט אשת אחיו שלא היה בעולמו כגון שהיה זה שנולד בכור לאמו ואחיו מאביו ולהכי אצטריך למעוטי: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: בנחלה תלה רחמנא
txt:
<span class='five'>בנחלה תלה רחמנא. </span>וממילא בכור הנוטל פי שנים הוא דמייבם אבל בכור לאם לא ומדמעטיה שמע מיניה בכור דקרא לאו דוקא אלא גדול האחים: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואימא כי איכא בכור כו'
txt:
<span class='five'>ואימא כי איכא בכור כו'. </span>כלומר דלמא לעולם בכור דוקא והכי קאמר רחמנא אי איכא בכור קמך תתקיים מצות יבום או בבכור או בפשוט דנפקא לן מדאימעיט אשת אחיו שלא היה בעולמו וכי ליכא בכור לא תתקיים ופטורה לגמרי מן הפשוט: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: מי לא עסקינן
txt:
<span class='five'>מי לא עסקינן. </span>כלומר מי לא משתמע נמי מקרא דמת בכור וקאמר רחמנא לייבם פשוט: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ואימא
txt:
<span class='five'>ואימא. </span>על כרחך קרא דחיק ומתוקם כגון דמית פשוט וקאמר רחמנא לייבם בכור דהא כתיב והיה הבכור: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: הא מיעט רחמנא וכו'
txt:
<span class='five'>הא מיעט רחמנא וכו'. </span>דהכא גבי תרי אחים כתיב מיעוט אשת אחיו שלא היה בעולמו אלמא דמית גדול משמע ותו ליכא בכור קטן: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: אימא כי ליכא בכור קדם הקטן זכה
txt:
<span class='five'>אימא כי ליכא בכור קדם הקטן זכה. </span>דהא לא רבי דלייבם פשוט אלא מומת אחד מהם ומיעוט דאשת אחיו שלא היה בעולמו דמשמע דמת בכור ואמר רחמנא לייבם פשוט אבל איכא בכור לא לייבם פשוט: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: ליהדר אגדול
txt:
<span class='five'>ליהדר אגדול. </span>אי לא בעו שאר אחיו נחזור עליו לכופו דמצוה עליה רמיא ולא על האחרים אבל כי ליכא בכור לא רמיא מצוה אגדול טפי משאר אחיו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: a
trm: הולכין אצל אחיו הקטן
txt:
<span class='five'>הולכין אצל אחיו הקטן. </span>משמע קטן הימנו וגדול משאר אחיו אלמא מהדרינן אגדול דגדול קודם ומדקתני חוזרין אצל גדול ליכא לאותובי דאיכא למימר מאי גדול בכור דאי לא מצי לשנויי הכי אדמותיב מדתני אביי לותיב ממתניתין דקתני בפרק החולץ נמי לא רצה חוזרין אצל גדול: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: בכור אינו נוטל
txt:
<span class='five'>בכור אינו נוטל. </span>חלק בכורה בנחלה הראויה לבא להם אחר מיתת אביהן אלא במה שמוחזק ביד אביהן ביום מותו דכתיב בכל אשר ימצא לו <span class='mareimakom'>(דברים כא)</span> אף יבם הנוטל פי שנים בנכסי אביו חלקו וחלק אחיו שמת אינו נוטל בראוי כבמוחזק: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: הנטען על אשת איש והוציאוה
txt:
<span class='five'>הנטען על אשת איש והוציאוה. </span>בית דין מתחת בעלה בשביל זה שאסרה עליו והלך זה ונשאה: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: יוציא
txt:
<span class='five'>יוציא. </span>דמדאורייתא אסורה נמי לבועל דדרשינן ונטמאה ונטמאה <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> שני פעמים אחד לבעל ואחד לבועל במסכת סוטה <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span>: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: גירי אריות
txt:
<span class='five'>גירי אריות. </span> כגון כותים דכתיב בספר מלכים <span class='mareimakom'>(ב' יז)</span> וישלח ה' בהם את האריות ונתגיירו כדכתיב התם בגלות שומרון: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: מרדכי ואסתר
txt:
<span class='five'>מרדכי ואסתר. </span>ורבים מעמי הארץ מתיהדים <span class='mareimakom'>(אסתר ח)</span> : 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: דאמר רב אסי
txt:
<span class='five'>דאמר רב אסי. </span>טעמא דמתניתין משום דכתיב הסר ממך עקשות פה ולזות שפתים הרחק ממך דאתו לאחזוקי לקלא קמא: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: הן גור
txt:
<span class='five'>הן גור. </span>הבא להתגייר יגור אפס מאותי בעוד שאין אני עמכם יתגייר דהיינו בזמן הזה: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: עליך יפול
txt:
<span class='five'>עליך יפול. </span>לעוה'ב יפול ינוח כמו על פני כל אחיו נפל <span class='mareimakom'>(בראשית כה)</span> יפול מצדך אלף <span class='mareimakom'>(תהלים צא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: ובעדים
txt:
<span class='five'>ובעדים. </span>הא דתנן יוציא זה החשוד שכנסה כגון שבאו עדים על קול הראשון שראוה שזינתה עמו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: ונתגרשה מתחת ידי אחר
txt:
<span class='five'>ונתגרשה מתחת ידי אחר. </span>ראובן נטען על דינה אשת שמעון וגירשה שמעון ונשאה נחשון וגירשה אם כנסה ראובן מעתה לא יוציא: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: ה'ה דאפילו דלא אפסיק אחר לקלא
txt:
<span class='five'>ה'ה דאפילו דלא אפסיק אחר לקלא. </span>וכנסה ראובן מגירושי שמעון לא תצא הואיל וליכא עדים והא דנקט מתחת ידי אחר היא גופה איצטריך לאשמועינן רבותא דלכתחלה לא יכנוס כדקתני אם כנס אין לכתחלה לא: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: אבל יש לה בנים
txt:
<span class='five'>אבל יש לה בנים. </span>מן הראשון לא תצא דכי מפקי לה קא מחזקינן לקלא קמא ועבדינן להו ממזרים: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: וב'ד בעדים הוא דמפקי
txt:
<span class='five'>וב'ד בעדים הוא דמפקי. </span>מבעל ראשון דאין אשה נאסרת לבעלה משום קול ואתא רב למימר דוקא מתני' משום כך יוציא הנטען הואיל ואיכא עדים אבל בלא עדים הואיל ויש לה בנים לא: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: ואבע'א
txt:
<span class='five'>ואבע'א. </span>בלא בנים לא נפקא בלא עדים והני מתניתא דאמרי נפקא ר' אמרינהו דמפיק אשה מבעלה בקול כל דהו: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: רוכל יוצא
txt:
<span class='five'>רוכל יוצא. </span>מן הבית ומצא זה את אשתו שהיא חוגרת בסינר מכוער הדבר שלא התירתו מעליה אלא לזנות: 


lvr: 31
pgn: 24
dfh: b
trm: רוק למעלה מן הכילה
txt:
<span class='five'>רוק למעלה מן הכילה. </span>ארוכל יוצא קאי ומצא בעל רוק למעלה בגג הכילה שעל מטתו מי זרק הרוק למעלה כ'א השוכב ופניו למעלה הלכך זינתה זו ורקקה בשעת תשמיש:  מנעלים


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: מקום מנעלים הפוכים
txt:
<span class='five'>מקום מנעלים הפוכים. </span>ניכר מקום הפיכתן בעפר שתחת המטה לשון מורי לשון אחר מקום מנעלים מצא הפוך שבא ומצא את מנעליה במקום שהוא רגיל לתת שלו ודאי נכרי בא לכאן ושם מנעליו במקום שלה ושלה במקום בעל וראשון עיקר דא'כ הפוך מיבעי ליה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: משום נדר לא יחזיר
txt:
<span class='five'>משום נדר לא יחזיר. </span>וטעמא מפרש התם בהשולח גט שאם אתה אומר יחזיר שמא תלך זו אצל חכם לאחר שניסת ויתיר לה נדרה ויאמר המגרש אילו הייתי יודע שיש היתר לנדר שנדרה אם היו נותנים לי מאה מנה לא הייתי מגרשה שהיתה חביבה עלי ביותר ונמצא זה מבטל גיטו למפרע ועוקרו ובניה מן השני ממזרים לפיכך אומרים לו מתחלה הוי יודע שהמוציא את אשתו משום נדר שנדרה לא יחזיר עולמית ואם היא חביבה עליך צא ובקש היתר לנדרה ואי מגרש לה מהשתא ודאי שנואה היא עליו ותו לא מצי עקר (לה) גיטה בדברי שקר: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: ומשום שם רע
txt:
<span class='five'>ומשום שם רע. </span>שיצא עליה לא יחזיר כדפרישית טעמא שמא תנשא לאחר ויצא קול על הלעז הראשון ששקר היה ויתחרט המגרש ויאמר אילו הייתי יודע שכן הוא כו': 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: תנינא הנטען כו'
txt:
<span class='five'>תנינא הנטען כו'. </span>והתם נמי מפקיעה מבעלה דכיון דהוציאה משום שם רע גילה דעתו שהקול אמת ונאסרה לו כי היכי דאסרינן לה הכא משום שהחזיק זה הקול כשכנסה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: ורבה בר נחמן מתני' נמי הוציאה תנן
txt:
<span class='five'>ורבה בר נחמן מתני' נמי הוציאה תנן. </span>בלא עדים הלכך לא אסורה לבועל אלא משום לזות שפתים מדרבנן ואפ'ה קתני יוציא: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: ולא היא התם
txt:
<span class='five'>ולא היא התם. </span>הוא כשכנס בועל אלומי אלמיה לקול הראשון שאמת היה הלעז אבל הכא כשהחזירה בעל בטולי בטליה לקלא דאמרינן מדהחזירה קים ליה בקלא חזר ובדק בקול ראשון של שם רע ומצא שאינו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: המביא גט ממדינת הים
txt:
<span class='five'>המביא גט ממדינת הים. </span>צריך שיאמר בפני נכתב ובפני נחתם וטעמא מפרש בגיטין <span class='mareimakom'>(דף ב.)</span> לפי שאין בקיאים לשמה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: מת הרגתיו הרגנוהו לא ישא אשתו
txt:
<span class='five'>מת הרגתיו הרגנוהו לא ישא אשתו. </span>הואיל ועל עדותו היא נשאת איכא לזות שפתים שמא עיניו נתן בה והעיד שקר אבל לאחר תנשא דאשה נשאת בעד אחד: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: ר' יהודה אומר הרגתיו לא תנשא אשתו
txt:
<span class='five'>ר' יהודה אומר הרגתיו לא תנשא אשתו. </span>אפי' לאחר על פיו לפי שהוא משים עצמו רשע והתורה אמרה אל תשת רשע עד: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: הרגנוהו תנשא אשתו
txt:
<span class='five'>הרגנוהו תנשא אשתו. </span>לאחר ובגמרא בעי טעמא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: והא מת דלא עילויה סמכינן
txt:
<span class='five'>והא מת דלא עילויה סמכינן. </span>דכי אמר מת בעל הא דשרו רבנן לאינסובי לאחר לא עליה סמכינן: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: דאמר מר
txt:
<span class='five'>דאמר מר. </span>בפרק האשה רבה <span class='mareimakom'>(לקמן דף צג:)</span> היינו טעמא דעד אחד נאמן להשיא אשה משום דהיא גופה דייקא עד שיודעת שמת ודאי ואחר כך נשאת: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: a
trm: מה בין גט למיתה
txt:
<span class='five'>מה בין גט למיתה. </span>בהמביא <span class='mareimakom'>(וכן לקמן דף קיז.)</span> תנן אף הנשים שאינן נאמנות לומר מת בעלה כגון חמותה ויבמתה וצרתה ובת בעלה נאמנות להביא גיטה ואף על פי שצריכות לומר בפני נכתב ובפני נחתם ומה בין גט למיתה אלא שהכתב מוכיח ולאו עלה סמכינן כל כך: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: גזלן דדבריהם
txt:
<span class='five'>גזלן דדבריהם. </span>כמו מפריחי יונים ומשחק בקוביא דתנן <span class='mareimakom'>(ר'ה דף כב.)</span> כל העדות שאין האשה כשרה לה אף הן אינם כשרים ועלה אמר רב מנשה זאת אומרת גזלן דדבריהם כו': רבא פליג עליה דרב יוסף ואמר אפי' אמר פלוני רבעני לרצוני הוא ואחר מצטרף להורגו לרובע דכיון שזה מתכוין לעדות נאמן הוא אצל חברו ואין נאמן על עצמו ממה שאמר לרצוני דאדם קרוב אצל עצמו וקרוב פסול לעדות בין לטובה בין לרעה הלכך אינו נעשה רשע בעדות עצמו: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: ואין אדם משים
txt:
<span class='five'>ואין אדם משים. </span>את  עדותו עדות אצל עצמו ליעשות רשע והא דקי'ל <span class='mareimakom'>(ב'מ דף ג:)</span> הודאת פיו כמאה עדים דמי הנ'מ לממונא אבל לקנסא ולעונש מלקות וליפסל לא: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: ושאני עדות אשה דאקילו בה רבנן
txt:
<span class='five'>ושאני עדות אשה דאקילו בה רבנן. </span>הלכך אפילו רשע נאמן ואנא לית לי דרב מנשיא דאמר הא דדברי תורה פסול: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: אלא רב מנשיא דאמר כרבי יהודה
txt:
<span class='five'>אלא רב מנשיא דאמר כרבי יהודה. </span>והכי מיתוקם סוגיא רב יוסף מוקים לרב מנשיא כרבי יהודה ורב מנשיא מוקי לרב יוסף כרבי יהודה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: שהוא ב'ד
txt:
<span class='five'>שהוא ב'ד. </span>כלומר מיאון או חליצה לא עשה חכם זה ביחידי דקי'ל חליצה ומיאון בג' ותלתא לא חשידי: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: לעולם בחד
txt:
<span class='five'>לעולם בחד. </span>ודקשיא לך מדקתני שאסר מכלל דבר מישרי הוא אין ביחיד מומחה וכדרב חסדא בנדרי' בפרק נערה המאורסה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: לא חשו חכמים לדבר זה
txt:
<span class='five'>לא חשו חכמים לדבר זה. </span>לומר לא יקחו שוב שדה זו מן הלוקח וכן העד של גט לא ישא את האשה: 


lvr: 31
pgn: 25
dfh: b
trm: היא גופה
txt:
<span class='five'>היא גופה. </span>כלומר ה'ה דתרי נמי לא חשידי והא דקתני שהוא ב'ד לאו משום לאפוקי מחשדא אלא לאשמועי' דאין מיאון בפחות מג' ולאפוקי ממאן דאמר בפ' [ב'ש] <span class='mareimakom'>(לקמן קז:)</span> מיאון בשנים: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: ברננה
txt:
<span class='five'>ברננה. </span>מפני רינון ולעז בני אדם לא אמרינן ליה הוצא ולא דמי לנטען על אשת איש דהתם הואיל והוציאה בעלה מפני זה והלך זה ונשאה מכוער הדבר: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: מתני'</span> <span class='five'>וכולם
txt:
<span class='five'>מתני'</span> <span class='five'>וכולם. </span>החכם והמביא גט והמעיד באשה להשיאה דתנן בהן לא יכנוס: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: שהיו להם נשים
txt:
<span class='five'>שהיו להם נשים. </span>בשעת מעשה ומתו לאחר זמן מותרות אלו לינשא להם דהשתא ליכא חשד שהרי בשעה שהעיד בה העד או שאסרה חכם היתה אשתו קיימת ולא לישא את זו נתכוין: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: וכולן
txt:
<span class='five'>וכולן. </span>הנשים האלו מותרות לבניהם או לאחיהם של אלו המתירים אותן ואין אסורות אלא להן לבדן: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: הא
txt:
<span class='five'>הא. </span>דקתני אפי' נתגרשו כגון דהוי להו קטטה מקמי הכי דעדיין לא נתן דעתו על זאת: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: ואיבעית אימא אידי ואידי דלא הוו להו קטטה</span>: <span class='five'>הא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא אידי ואידי דלא הוו להו קטטה</span>: <span class='five'>הא. </span>דקתני נתגרשו לא בדארגיל הוא קטטה שהוא התחיל להקניט את אשתו: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: קס'ד מיתה אמיתה
txt:
<span class='five'>קס'ד מיתה אמיתה. </span>הא דקתני וכולן שנישאו לאחרים ומתו קאי נמי ארישא דקתני מת הרגתיו הרגנוהו לא ישא את אשתו וקתני דאם נישאת לאחר על פיו ומת השני הזה מותרת לינשא לעד זה ואע'פ שמתו ב' בעליה תנשא לשלישי ולא אמרינן הוחזקה זו קטלנית שהנושאה מת וגירושין דקתני נתגרשה קאי אגירושין דלעיל המביא גט כו' ואשמעינן דאם נשאת לאחר באותו הגט וגירשה השני הזה מותרת לינשא למביא גיטה הראשון: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: בתרי זימני הויא חזקה
txt:
<span class='five'>בתרי זימני הויא חזקה. </span>לקמן בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף סד:)</span> ניסת לראשון ומת לשני ומת לשלישי לא תינשא דברי רבי ומתני' דלא כרבי דאי רבי נהי דחשד ליכא מיהו לכל העולם אסורה שהוחזקה להתאלמן או להתגרש: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: מיתה
txt:
<span class='five'>מיתה. </span>דקתני הכא שנישאו לאחרים ומתו מותרות לאו אכולהו דלעיל קאי אלא אגירושין ואמביא גט או חכם שאסר את האשה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: וגירושין
txt:
<span class='five'>וגירושין. </span>דהכא אמת הרגתיו הרגנוהו ומש'ה כשנתגרשה משני זה מותרת לשלישי שעדיין לא הוחזקה בחדא ריעותא תרי זימני: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: אסור באמה ובתה ואחותה
txt:
<span class='five'>אסור באמה ובתה ואחותה. </span>כדמפרש טעמא לקמן שמא לאחר שישא את אמה או את בתה תזנה זו עמו ובזנות קמא לא הוה מיתסר באמה ובקרובותיה דקי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span> נושאין על האנוסה ועל המפותה דלא נאסרו קרובות אשה על האיש אא'כ קדשה לראשונה דאישות כתיב בה וקיחה כי יקח איש את אשה ואת אמה <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> אבל משנשא את אמה ואת בתה עומדת הנטענת הראשונה עליו בכרת דתנן <span class='mareimakom'>(שם)</span> האונס והמפתה על הנשואה חייב וה'נ אמאי מותרת לבניהם ליחוש שמא עצת זמה היה ביניהם לישא את בנו של זה ויהא זה רגיל אצלה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: נשי לא אסרו
txt:
<span class='five'>נשי לא אסרו. </span> שכיבת זנות הקרובה את אשתו גמורה עליו הילכך לא קפדא אשתו ושתקה וחיישינן אבל גברי דאסרי שכיבתן אהדדי דאשה המזנה אסורה לבעלה קפיד בעל ורחיק האי מיניה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: א'ה
txt:
<span class='five'>א'ה. </span>דבגברי לא חיישינן לזנות שיזנה קרובו עם אשתו לאביו של מתיר נמי תשתרי ואמאי תני לבניהן ולאחיהן ולא תני נמי לאביהן: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: דבזיז מיניה
txt:
<span class='five'>דבזיז מיניה. </span> בוש הוא מאביו ואימתו עליו:  הדרן עלך כיצד אשת אחיו <span class='shastitle7'>ארבעה אחין. ולא מתייבמות. </span>מפרש טעמא בגמ' משום זיקה דכיון דתרוייהו זקיקן להאי ולהאי קמא דמייבם פגע באחות זקוקתו דהויא כאשתו: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: אחותה כשהיא יבמתה
txt:
<span class='five'>אחותה כשהיא יבמתה. </span>אחותה של ערוה כשהיא יבמתה אשת אחי בעלה כשנופלת עמה לייבום: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: או חולצת או מתייבמת
txt:
<span class='five'>או חולצת או מתייבמת. </span>דלאו אחות זקוקתו היא דערוה לא רמיא קמיה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: יש זיקה
txt:
<span class='five'>יש זיקה. </span>כלומר חומרת זיקה לשוויי אחות זקוקתו כאחות אשתו ובמס' נדרים <span class='mareimakom'>(דף עד.)</span> פליגי בה איכא למ'ד זקוקתו כאשתו להפרת נדריה ולאסור קרובות ואיכא למ'ד אין זיקה ובפרקין דלעיל <span class='mareimakom'>(דף יז:)</span> איפליגו בה רב הונא ורב יהודה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: מיית אידך
txt:
<span class='five'>מיית אידך. </span>ונפלה קמיה דהאי ונפקא משום אחות אשתו בלא חליצה וייבום הלכך אמרי' להו חלוצו דאי נמי מיית אידך אח לבתר חליצה דחד הדר האי חולץ וחלץ לה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: a
trm: תלתא נמי
txt:
<span class='five'>תלתא נמי. </span>מאי שנא דנקט ד' אחין אי אמרת בשלמא יש זיקה אשמעי' רבותא דאע'ג דתרי אחי נינהו ולא אלימא זיקתו דקמא דמייבם דמצינו למימר ההיא רמיא קמיה ואחותה קמי' אחיו ואפ'ה אסור וכ'ש שלשה אחין ב' מהם נשואים שתי אחיות ומתו ונפלו שתיהן לפני זה שתיהן אסורות דתרוייהו עליה רמיא וזיקתו חמורה וכי נסיב הוי פגע באחות זקוקתו אלא אי משום ביטול מצות יבמין אפי' תלתא נמי ומתו השנים הנשואים שתי אחית שתיהן חולצות דאי מייבם חדא נפקא אידך בולא כלום:  חמשה


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: חמשה נמי
txt:
<span class='five'>חמשה נמי. </span>שנים נשואים שתי אחיות ומתו השנים ונשארו השלשה דלמא אדמייבם חד מייתו להו תרי ובטלה מצות יבמין: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: מדקאמרת צריכה חליצה משניהם קסברת יש זיקה והויא לה חליצה פסולה וחליצה פסולה צריכה לחזור כו'
txt:
<span class='five'>מדקאמרת צריכה חליצה משניהם קסברת יש זיקה והויא לה חליצה פסולה וחליצה פסולה צריכה לחזור כו'. </span>כלומר מדקאמרת צריכה חליצה משניהם קסברת אלימא מצות זיקת יבמין למירמי אתרווייהו והך חליצה על כרחך חליצה פסולה היא כלומר גרועה שאם רצה לייבם אינו יכול דאחות חלוצתו היא הילכך לאו מעלייתא היא וצריכה לחזור על כולן דלא מיפקעא זיקה דתרווייהו בחליצה דחדא משום דאלימא זיקה ורמיא אתרווייהו: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: קמייתא
txt:
<span class='five'>קמייתא. </span>שתים ראשונות נמי ליבעו חליצה משניהם דחליצתן נמי לאו מעלייתא היא דאי בעי לייבומי לא מצי הואיל ויש זיקה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: בבת אחת
txt:
<span class='five'>בבת אחת. </span>כלומר אם באו לחלוץ כאחת שלא הספיקה הראשונה לחלוץ עד שנפלה גם השניה והשלישית הכי נמי דכולן צריכות לחזור אחר כל האחין: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: נפלה אידך חלץ לה שמעון
txt:
<span class='five'>נפלה אידך חלץ לה שמעון. </span>וגם זו כשרה שאם רצה מייבם ואין כאן אחות זקוקה שכבר חלצה אחותה קודם נפילת זו נפלה שלישית אי בעי לייבומי לא מצי דאחות חלוצת שניהם היא ובולא כלום נמי לא נפקא דאחות חלוצה אינה אלא מדברי סופרים לקמן בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מ:)</span> הלכך חלץ האי חליצה כל דהו ולאו מעלייתא היא שאם חפץ לא ייבם ומיהו חליצתו וזיקתו שוות שתיהן לגרוע ופקעה זיקתו בחליצתו חלץ האי מפקע זיקה: 


lvr: 31
pgn: 26
dfh: b
trm: והא אמר רב אין זיקה
txt:
<span class='five'>והא אמר רב אין זיקה. </span>בפרק כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף יז:)</span> א'ר הונא אמר רב שומרת יבם שמתה מותר באמה:  חלץ


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: חלץ לאחיות
txt:
<span class='five'>חלץ לאחיות. </span>שתי אחיות שנפלו לפניו משני אחים וכל אחת צרתה עמה וחלץ לאחיות לא נפטרו צרותיהן הואיל ואי בעי לייבומי לא מצי אלא יחלוץ לצרות ויפטרו אחיות ואע'ג דצרות נמי אי הוה בעי לא הוה מייבם מיהו קל איסורם משל אחיות הלכך אף חליצתם משובחות משל אחיות והכי מפרש לקמן: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: חלץ לה ראובן חליצה פסולה
txt:
<span class='five'>חלץ לה ראובן חליצה פסולה. </span>בתמיה ראובן שחלץ לראשונה והויא הך אחות חלוצתו ולא חליצה מעליא היא כדשמעון דזיקה גרידתא היא: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: אאמצעית
txt:
<span class='five'>אאמצעית. </span>כלומר השלישית לאחר שחלץ שמעון לשניה שהיא על שניהן אחות חלוצה ושניהן שוין בה וקסבר חליצה פסולה אין צריכה לחזור על כל האחין: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: אבל מיפטרא נפשה פטרה
txt:
<span class='five'>אבל מיפטרא נפשה פטרה. </span>בחליצה דכל דהו הלכך אחד חולץ לג' היכא דליכא צרות בהדייהו: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: לבעלת הגט
txt:
<span class='five'>לבעלת הגט. </span>ב' יבמות מאח אחד ונתן יבם גט לאחת מהן שוב אין חליצתה הוגנת כל כך דקלישא זיקתה ואם חלץ לה לא נפטרה צרה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: חלץ לבעלת מאמר
txt:
<span class='five'>חלץ לבעלת מאמר. </span>עשה מאמר באחת מנשי אחיו המת ואח'כ חלץ לה לא נפטרה צרה שחליצה זו אינה פוטרת לגמרי שעדיין צריכה גט למאמרו כדתנן בפרק ר'ג <span class='mareimakom'>(לקמן דף נ.)</span> עשה מאמר וחלץ צריכה הימנו גט ואע'ג דיהיב לה גט אחר דחלץ לה הוא דמהניא אבל צרתה צריכה חליצה אבל חלץ לצרה נפטרה בעלת מאמר מחליצה ואינה צריכה אלא גט למאמרו: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: בשלמא צרה דרחל
txt:
<span class='five'>בשלמא צרה דרחל. </span>דחלצה באחרונה לא תפטר דחליצה דרחל גרועה הואי דאי בעי לייבומי לא מצי דאחות חלוצתו היא: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: אסור אדם בצרת קרובת חלוצתו
txt:
<span class='five'>אסור אדם בצרת קרובת חלוצתו. </span>ואפילו לא היתה צרתה מאחיו אלא מנכרי וטעמא התם מפרש והכא נמי אי הוה בעי לייבומי לא מצי: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: דתנן אסור אדם כו'
txt:
<span class='five'>דתנן אסור אדם כו'. </span>וכ'ש דלא יגמור באחיות דחליצת רחל לא מיפטרה צרה דלאו חליצה מעלייתא היא דאחות חלוצתו היא אלא שתיהן צריכות חליצה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: יגמור אף באחיות
txt:
<span class='five'>יגמור אף באחיות. </span>אם רצה לחלוץ לרחל נפטרה צרתה ואע'ג דרחל קרובת לאה שהיא צרת חלוצתו לא גריע בהכי דתנן מותר אדם בקרובת צרת חלוצתו וה'נ כיון דאין זיקה אי הוה בעי לייבומי לרחל מייבם וכל שכן גמר בצרת רחל ולא ברחל דשכיחא מילתא טפי: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: a
trm: לעולם
txt:
<span class='five'>לעולם. </span>כדאמר שמואל ברישא חלץ לאחיות לא נפטרו צרות משום דיש זיקה וחליצת האחיות גרועה ואפילו צרת לאה לא מיפטרה חלץ לצרות נפטרו אחיות דחליצתן משובחות משל אחיות ודקשיא לך הויא צרת אחות אשה בזיקה והויא כי אחות זקוקה גופה לא היא משום דלא אלימא זיקה לשוויי לצרה כי ערוה ולא גזרו חכמים אלא באחות זקוקה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: בעלת הגט ובעלת מאמר
txt:
<span class='five'>בעלת הגט ובעלת מאמר. </span>אחיו שמת ולו ב' נשים ועשה זה מאמר לזו וגט לזו ושוב אסור לייבם דקם ליה בלא יבנה כיון שהתחיל לגרש אי זו מהן הגונה לחלוץ ולפטור צרתה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: ומודה ר'ג
txt:
<span class='five'>ומודה ר'ג. </span>דאמר לקמן בפ'ה אין גט אחר גט מודה הוא שיש גט אחר מאמר כגון ב' יבמות מאח א' ועשה מאמר בזו ואח'כ נתן גט לזו מהני גט לפסול הראשונה עליו משום לא יבנה ולהאסר בקרובות שנייה כבראשונה ולא אמרי' מאמר ככנוסה ואדחאי שנייה מיניה ולא מהני בה גט: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: ומאמר אחר גט
txt:
<span class='five'>ומאמר אחר גט. </span>אם נתן גט לראשונה ואח'כ עשה מאמר בצרתה לא אמרי' גט קמא במקום חליצה קאי ותו לא קני מאמר יבמין בצרה אלא ודאי מהני וצריכה גט למאמרו ואסור גם בקרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: כי הדדי נינהו
txt:
<span class='five'>כי הדדי נינהו. </span>ותפשוט בעיין שהאחת פוטרת חברתה ויחלוץ לאיזו שירצה שחליצת שתיהן גרועה: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: מתה ראשונה
txt:
<span class='five'>מתה ראשונה. </span>בלא חליצה מותר לייבם את השניה ואע'פ שבשעת נפילתן אחות זקוקת ראשונה היתה ואין אני קורא בה יבמה יבא עליה כי מתה קמייתא פקעה זיקה ושריא הך ולית ליה הא דשנינן בפ' כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כג:)</span> הך מתני' דהכא אי למ'ד יש זיקה יש זיקה כו' דאוקימנא לעיל דהואיל ונאסרה עליו בשעת נפילה תו לא משתריא ואיכא לאותובי ממתני' דקתני חולצות ולא מתייבמות אמאי ליחלוץ חדא ולישתרי אידך ולקמן מותבינן ליה מינה אסיפא דמילתיה ולא מתרץ: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: ואין צ'ל מתה שנייה
txt:
<span class='five'>ואין צ'ל מתה שנייה. </span>ולא חלצה שמותר בראשונה שהיתה ראויה לייבם בשעת נפילתה אלא שנפלה זו אחרי כן ואסרתה וכיון שמתה זו חזרה להיתירה הראשון: 


lvr: 31
pgn: 27
dfh: b
trm: אחות אשה דאורייתא
txt:
<span class='five'>אחות אשה דאורייתא. </span>כגון ג' אחים ב' מהם נשואין ב' אחיות ומת אחד מהם ואח'כ מתה אשתו של ב' דעלה איתמר הך דרב בפרקין <span class='mareimakom'>(לקמן דף ל.)</span> אסורה יבמתו עליו הואיל ובשעת נפילה אחות אשתו הואי: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: ולימא ליה גזירה דלמא קדים וחליץ לראשונה ברישא
txt:
<span class='five'>ולימא ליה גזירה דלמא קדים וחליץ לראשונה ברישא. </span>אי אמרת להו חלוצו לשניה ויבמו ראשונה גזירה דלמא קדים חד וחליץ לראשונה ואתי לייבומי אידך שניה דסברי מה איכפת בין זו לזו אבל בדיעבד שחלץ לשנייה תחלה שריא ליה לאידך לייבומי קמייתא דמאן דחזי דחלץ לשניה ברישא וחזר וייבם קמייתא אסיק אדעתיה ולא אתי למחלץ לקמייתא ולייבומי שניה: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: ולימא ליה גזירה שמא ימות ואסור לבטל מצות יבמין
txt:
<span class='five'>ולימא ליה גזירה שמא ימות ואסור לבטל מצות יבמין. </span>וה'פ לימא ליה רבי יוחנן תנא דמתני' טעמיה לאו משום זיקה קא אסר לייבם ב' אחיות דס'ל אין זיקה דאי טעמא משום זיקה מכי חליץ לשניה ופקע זיקתה שרי לייבומי ראשונה כדאמרי אנא אלא טעמא משום שמא ימות כדאמר בריש פירקין דלמא אדמייבם חד מיית אידך כו' ומשו'ה שקול רבנן דין יבום מאחיות לגמרי ואפילו חלץ לחדא מינייהו דלא בטלי תו מצות יבמין כי היכי דלא ירגילו יבום באחיות ואתי לייבומי לכתחלה קמי חליצה ואדמייבם חד מיית אידך אבל לגבי מיתה דלעיל דאיירי בה ר' יוחנן ליכא למיגזר הכי: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: ר' אלעזר היא
txt:
<span class='five'>ר' אלעזר היא. </span>בפ' ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן קט.)</span> ואנא דאמרי כרבנן: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: מדסיפא
txt:
<span class='five'>מדסיפא. </span>דמתני' ר'א דקתני ר'א אומר ב'ש אומרים יקיימו (כו') ב'ה אומרים יוציאו: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: בשלמא לראשון אמרי' ליה
txt:
<span class='five'>בשלמא לראשון אמרי' ליה. </span>אפיק דודאי באיסורא אתא לידך דא'נ ראשונה היא מאן שריא ניהלך הלא אחות זקוקה היא ומי מאחיך חלץ לאחותה לאפקועי זיקה מינה אלא שני לימא אחר שייבם ראשון שניה אירע לחלקו והויא זו ראשונה יבמה שהותרה ונאסרה וחזרה והותרה דהכי אמר בפ' כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל כד.)</span> קדמו וכנסו אין מוציאין מידם משום דליכא אלא ספק פגע באחות זקוקה והא נמי לשני ספק הוא: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: דנפלה חמותו ברישא
txt:
<span class='five'>דנפלה חמותו ברישא. </span> זו שאסרה את האחרת נפלה תחלה והאי דנקט חמותו חדא מעריות נקט וניחא למינקטיה מילתא דשכיחא ושאר עריות טריחא מילתא לאשכוחי: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: אמאי
txt:
<span class='five'>אמאי. </span>שני אסור בשתיהן ליקו חתן של ראשונה ולייבם לשניה דאינה חמותו ואינה אחות זקוקה ותיהוי חמותו לגבי אידך אח יבמה שהותרה בשעת נפילה כו': 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: כגון דנפלה הך דאינה חמותו ברישא
txt:
<span class='five'>כגון דנפלה הך דאינה חמותו ברישא. </span>ואי במייבם לה האיך ברישא פיישא שנייה שנאסרה משעת נפילתה (הוי) הלכך תו לא מהני לה היתר: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: ואי אב'ה
txt:
<span class='five'>ואי אב'ה. </span>קא מסהיד היינו אבא שאול והא ליכא למימר דטעמא דנפשיה קאמר דלאו בר פלוגתייהו דבית שמאי ובית הלל הוא: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: תנינא חדא זימנא
txt:
<span class='five'>תנינא חדא זימנא. </span>בפרק כיצד אחותה של ערוה כשהיא יבמתה או חולצת כו' והיינו נמי אסור בה ומותר באחותה: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: התם
txt:
<span class='five'>התם. </span>הוא דליכא אלא חד אחא לקמן וליכא למיגזר מידי אבל הכא דאיכא למיגזר דלמא אתא שני לייבומי כאחיו וקא פגע באחות זקוקתו דקמי דידיה הוו רמיין תרווייהו אימא אפילו האי דלא רמיא ערוה קמיה לא לייבם קא משמע לן: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: דקא מוכח
txt:
<span class='five'>דקא מוכח. </span>דמדלא מייבם האי כאחיו איכא היכירא דאחות זקוקתו אסורה והאי דייבם האי משום טעמא דערוה לא רמיא קמיה ולא אתי למישרי אחות זקוקתו בעלמא: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: a
trm: אבל התם
txt:
<span class='five'>אבל התם. </span>דליכא אלא חד אח אימא לא לייבם דלמא אתי למישרי אחות זקוקתו בעלמא:  איסור


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: איסור מצוה
txt:
<span class='five'>איסור מצוה. </span>אם היתה האחת אסורה על האחד איסור מצוה אינו מותר באחותה הואיל והיא מדאורייתא רמיא קמיה הואי אידך אחות זקוקתו הלכך בעו חליצה: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: איסור מצוה לחודה
txt:
<span class='five'>איסור מצוה לחודה. </span>לא אשמעינן אלא יבמה שנפלה לפניו שהיא אסורה עליו איסור מצוה חולצת: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: והכא אשמועינן איסור מצוה ואחותה
txt:
<span class='five'>והכא אשמועינן איסור מצוה ואחותה. </span>שנפלו לו משני אחין דאחותה לא מייבמא דלא תימא אוקי איסור מצוה במקום ערוה ותתייבם אחותה ולא תיהוי כאחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: משום מצוה עבוד רבנן
txt:
<span class='five'>משום מצוה עבוד רבנן. </span>שתתקיים מצות יבום ולא העמידו איסור זיקה שהוא מדבריהם לאסור את אחותה היכא דהיא עליו איסור מצוה קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: הכא ליכא שני דמוכח
txt:
<span class='five'>הכא ליכא שני דמוכח. </span>שהרי שתיהן מתייבמות ואתי למישרי אחות זקוקה בעלמא ואימא לא לייבמן קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: תרוייהו מוכחי אהדדי
txt:
<span class='five'>תרוייהו מוכחי אהדדי. </span>שזה לא יכול לישא את האחרת אלא זו וכן זו מוכחא מילתא שזו אסורה על זה וזו על זה לפיכך ליכא אחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: כי לא אמרינן אוקי איסור מצוה במקום ערוה
txt:
<span class='five'>כי לא אמרינן אוקי איסור מצוה במקום ערוה. </span>להתייבם אחותה היכא דאין איסור מצוה אלא באחת על האחד ולשני שתיהן זקוקות דאי שרית לייבומי להאי שהאחת אסורה עליו אתי שני נמי לייבומי וקא פגע באחות זקוקתו: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: בכולן אני קורא בהן
txt:
<span class='five'>בכולן אני קורא בהן. </span>בכל חמש עשרה עריות דבפ'ק אפשר להן להיות שתי אחיות נופלות לשני אחין והאחת אסורה על זה משום אחת מכל העריות הללו ומותרת לזה והשניה אסורה על זה משום אותו שם ערוה עצמו ומותרת לזה ומתוך כך נמצאו שתי אחיות מתייבמות ולא פגעו באחות זקוקה וכולן פירשתי בפ'א <span class='mareimakom'>(דף ט:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: באונסין
txt:
<span class='five'>באונסין. </span>בבתו מאנוסתו כגון ראובן אנס אשה והוליד בת ובא שמעון ואנס אנוסת אחיו והוליד בת ונישאו בת ראובן ובת שמעון ללוי ויהודה אחי אביהן והרי הן אחיות מן האם בת שמעון מותרת לראובן ובת ראובן מותרת לשמעון ונמצאו שתי אחיות מתייבמות וכן בת בתו וכן כולן אע'ג דכל חמשה בבי דרישא משתכחי בנשואין הואיל ובתו לא משתכחא שיהו שתי בנות של שני אחין אחיות מן האם שאי אפשר שנשא יבמתו שיש לה בת לא תני בהו האסורה לזה כו' הואיל וכולן איסור שם בת הן: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: האסורה לזה
txt:
<span class='five'>האסורה לזה. </span>אשת לוי האסורה ליששכר שבא ומצאה אסורה עליו מזיקת ראובן שלא היה בעולמו ומותרת לזבולן שכשנולד כבר נתייבמה ללוי ובייבם ולבסוף נולד שרי ר'ש ואשת יהודה אסורה לזבולון משום שמעון שלא היה בעולמו וכשנולד מצאה באיסור ומותרת ליששכר: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: בלא ייבם יהודה נמי
txt:
<span class='five'>בלא ייבם יהודה נמי. </span>שרי ליששכר ובחמשה אחי משכחת לה מת ראובן נולד יששכר ייבם לוי מת שמעון נולד זבולון ומת לוי בלא בנים ונפלו אשת לוי ואשת שמעון לפני יששכר וזבולון אשת לוי אסורה ליששכר מפני ראובן בעלה הראשון ומותרת לזבולון ואשת שמעון מותרת ליששכר שהרי בעולמו היה ואסורה לזבולון: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: ומשום צרה
txt:
<span class='five'>ומשום צרה. </span>האי דנקט ייבם יהודה משום צרה דבעי אשכוחי נמי בצרה האסורה לזה מותרת לזה אם באו יששכר וזבולון לייבם לנשי לוי ויהודה הראשונה אשת לוי אסורה ליששכר משום צרת אשת אחיו שלא היה בעולמו וכן אשת יהודה על זבולון וכגון שהיו הצרות אחיות זו לזו ונכריות קרי להו אצל נשי ראובן ושמעון דאיכא נמי השתא בצרות האסורה לזה מותרת לזה ואחותה כשהיא יבמתה כו' ואי לא ייבם יהודה לא מיתוקם מילתא דרבי חייא באיסור צרתה דאם נפלו שתי נשים משמעון שתיהן אשת אח שלא היה בעולמו הן: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: צרה דצרה מאי איכא למימר
txt:
<span class='five'>צרה דצרה מאי איכא למימר. </span>היכי קרית האסורה לזה מותרת לזה באיסור וצרות צרה דהא צרות צרותיהן נמי תנן בפ'ק: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: כגון דהדר יבמינהו גד ואשר
txt:
<span class='five'>כגון דהדר יבמינהו גד ואשר. </span>לנשי לוי ויהודה הראשונות ולהם נשים וייבם גד את אשת יהודה ואשר ייבם אשת לוי ומתו גד ואשר ונפלו לפני יששכר וזבולון ואם באים לייבם נשי גד ואשר הראשונות אשת גד צרת אשת יהודה שהיתה צרת אשת שמעון שלא היה בעולמו אסורה לזבולון ומותרת ליששכר וכן אשת אשר על יששכר ומותרת לזבולון: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: בשעה שנעשו צרות זו לזו
txt:
<span class='five'>בשעה שנעשו צרות זו לזו. </span>כגון השתא שנפלו לפניו ונעשו שתי אחיות צרות זו לזו בזיקה: 


lvr: 31
pgn: 28
dfh: b
trm: ליגזור משום שתי אחיות דעלמא
txt:
<span class='five'>ליגזור משום שתי אחיות דעלמא. </span>אע'ג דהא נמי מרישא שמעינן התם הוא לרבנן לא גזרינן דאי נמי אתי למישרי אחיות דעלמא ליכא אלא איסור אחות זקוקה דרבנן אבל לר'ש דאמר איסור אחות זקוקה ערוה גמורה היא דרחמנא פטרה וקיימא עליה באיסור אשת אח ליגזור היכא דאחותה אסורה משום ערוה ולא זקוקה ליה ונימא לא לייבם לאחותה דלא ליתי לייבומי אחות זקוקה דעלמא קמ'ל:  והאמר


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: והאמר ר' שמעון שתי אחיות לא חולצות ולא מתייבמות
txt:
<span class='five'>והאמר ר' שמעון שתי אחיות לא חולצות ולא מתייבמות. </span>והכא אמאי בעי חליצה הא כיון דמדאורייתא חזיא ליבומי זקוקה היא והוו להו כשאר ב' אחיות שנעשו צרות זו לזו ור'ש פוטר אחות זקוקה מחליצה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: גזירה משום איסור מצוה דעלמא
txt:
<span class='five'>גזירה משום איסור מצוה דעלמא. </span>אי פטרת להו לגמרי מאן דחזי סבר טעמא לאו משום אחות זקוקה אלא משום דאיסור מצוה הויא כערוה ופטורה מחליצה ואתי למיפטר איסור מצוה דעלמא דלאו אחיות מחליצה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: והא גבי ערוה לא גזרינן
txt:
<span class='five'>והא גבי ערוה לא גזרינן. </span>דאם היתה אחת מהן אסורה עליו איסור ערוה אסור בה ומותר באחותה הערוה יוצאה בלא חליצה ולא אמרינן תחלוץ ערוה גזירה משום אחותה שאין ערוה וראויה לייבום והא נמי לרבי שמעון ערוה היא משנעשו צרות ואמאי מצרכת לה חליצה משום גזרת אחותה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: דמגמר גמירי לה אינשי
txt:
<span class='five'>דמגמר גמירי לה אינשי. </span>והכל יודעין שאין צריכה חליצה ואחותה לאו אחות זקוקה היא ולא אתי למשרי אחותה בלא חליצה אבל ערוה דנעשו צרות דר'ש לא כ'ע גמירי הלכתא דאיסור שתיהן שוות ואי מפקת לה בלא חליצה אתי נמי למיפק אחותה שהיא איסור מצוה בלא חליצה ונפקא מינה חורבה לאיסור מצוה בעלמא: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: מגמר גמירי אינשי
txt:
<span class='five'>מגמר גמירי אינשי. </span>וידעי דלא רמיא קמיה ואחותה לאו אחות זקוקה היא ולא אתי למישרי אחות זקוקה דעלמא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: אשתו עמו
txt:
<span class='five'>אשתו עמו. </span>דמאמר ככנוסה דמיא וכי נפלה אחותה לא מיתסרא הך עליה משום אחות זקוקה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: והלזו תצא
txt:
<span class='five'>והלזו תצא. </span>אף מן החליצה משום אחות אשה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: הך דרבי יהושע
txt:
<span class='five'>הך דרבי יהושע. </span>בפרק ב'ש דקאמר נמי אי לו על אשתו אי לו על אשת אחיו ופליגי עלה רבן גמליאל ורבי אלעזר: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: לא תימא מאמר לב'ש קונה קנין גמור
txt:
<span class='five'>לא תימא מאמר לב'ש קונה קנין גמור. </span>ותהוי כאשתו ואי בעי לאפוקי תיסגי לה בגיטא: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: a
trm: אלא מאמר לב'ש אין קונה אלא לדחות בצרה
txt:
<span class='five'>אלא מאמר לב'ש אין קונה אלא לדחות בצרה. </span>כלומר לדחות אחותה שלא תאסרנה לזו משום אחות זקוקה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ואי מאמר לב'ש קונה קנין גמור
txt:
<span class='five'>ואי מאמר לב'ש קונה קנין גמור. </span>זה יעשה מאמר בזו ויקנה אותה קנין גמור להיות אשתו דהא אין איסור במאמר ותצא אחותה מעליו ולא הויא הך אחות זקוקתו ויכנוס את אשתו: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: אלא מאי כו'
txt:
<span class='five'>אלא מאי כו'. </span>נהי נמי דלא קני קנין גמור הא אמרת דוחה בצרה ותקשה לך נמי יעשה מאמר בזו ותדחה אחותה ויכנוס את אשתו: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: דהיתירא דחי
txt:
<span class='five'>דהיתירא דחי. </span>מאמר שנעשה בהיתר דאי הוה בעי לייבומי בשעת מאמר הוה מצי לייבומי כגון במתני' דעדיין לא נפלה אחותה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ומשייר
txt:
<span class='five'>ומשייר. </span>דבעיא חליצה אם באת לינשא עד שלא כנס היבם את בעלת המאמר ולקמיה פריך ליה הא קתני הלזו תצא משום אחות אשה דמשמע אף מחליצה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: זה יעשה מאמר וידחה
txt:
<span class='five'>זה יעשה מאמר וידחה. </span>את אחותה מעליו ואח'כ ישא את זו אלא לאו משום דלא דחי דחייה גמורה וכל כמה דרמיא עליה לחליצה זקוקתו היא ואוסרת את זו עליו: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: אלא יבמה דחזיא כו'
txt:
<span class='five'>אלא יבמה דחזיא כו'. </span>כלומר אלא לעולם דוחה דחייה גמורה ודקשיא לך התם נמי לידחי לא דמיא למתניתין דהכא דכי נפלה ועבד מאמר הוה חזיא לכולהו מילי דיבמה להתייבם ולחלוץ הלכך חזיא למקצתייהו למאמר דמאמר דחיא אחותה לכשתפול אבל התם דתרוייהו נפלו קודם מאמר ולא חזיא לכולהו מילי דיבמה לא חזיא למקצתה לפיכך אין מאמר דוחה אחותה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: השתא ארוסה
txt:
<span class='five'>השתא ארוסה. </span>דקידושין דידה דאוריית' תני רבי חייא אינו יורשה ואינו מטמא לה מאמר יבמין מדרבנן הוא דהא מדאורייתא יבמה יבא עליה כתב רחמנא מיבעיא: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ולא מיטמאת
txt:
<span class='five'>ולא מיטמאת. </span>אינה צריכה להתעסק בו ולאו דוקא נקט ולא מיטמאת דהא בנות אהרן לא הוזהרו על הטומאה אלא איידי דנקט לא אוננת דאיצטריך ליה נקט ולא מיטמאת דבעי למתני תרתי בדידה ובדידיה כך שמעתי ולי נראה ולא מיטמאה כגון ברגל שישראלים מוזהרים על הטומאה מונבלתם לא תגעו במס' ר'ה <span class='mareimakom'>(דף טז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: גובה כתובתה
txt:
<span class='five'>גובה כתובתה. </span>ובדכתב לה מן האירוסין מיתוקמא בכתובות בפרק הכותב <span class='mareimakom'>(דף פט:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ולא בעיא מסירה לחופה
txt:
<span class='five'>ולא בעיא מסירה לחופה. </span>דאם בא עליה בעל כרחה בלא חופה קני ואי בעי תו לאפוקי בגיטא סגיא לה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: וחלה עליו זיקת אירוסין
txt:
<span class='five'>וחלה עליו זיקת אירוסין. </span>ונשואין של שאר נשים ואם בא עליה לאחר מאמר בלא חופה לא קנה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: לאחד ולא לשנים
txt:
<span class='five'>לאחד ולא לשנים. </span>שומרת יבם א' יפר אבל שומרת לשני יבמין לא יפר לא זה ולא זה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: לתרי אין זיקה
txt:
<span class='five'>לתרי אין זיקה. </span>דלא ידעינן להי מינייהו רמיא ואפילו שניהם כאחד אין הפרתן הפרה דקלישא זיקתן: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ואמר רמי בר אבא </span>גרסינן: <span class='five'>בשותפות
txt:
<span class='five'>ואמר רמי בר אבא </span>גרסינן: <span class='five'>בשותפות. </span>הוא ואביה כארוסה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: דלא סגי לה בגט
txt:
<span class='five'>דלא סגי לה בגט. </span>העושה מאמר ביבמה ובא להוציאה בעיא חליצה וגט ולא אמרינן ככנוסה היא וסגי לה בגט: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: אמר לך רבי אלעזר ולרב נחמן מי ניחא
txt:
<span class='five'>אמר לך רבי אלעזר ולרב נחמן מי ניחא. </span>כלומר נהי נמי דקונה בשלמא אי נישואין עושה שפיר אלא לרב נחמן דאמר לא עביד אלא אירוסין מי ניחא הא בשותפות ליכא למימר דיפר קתני יפרו מיבעי ליה: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: אלא הכא במאי עסקינן שעמדה בדין
txt:
<span class='five'>אלא הכא במאי עסקינן שעמדה בדין. </span>לדידי [אפילו] בלא מאמר ולרב [אמי] אחר מאמר ולא רצה לכנוס ולא לפטור: 


lvr: 31
pgn: 29
dfh: b
trm: ופסקו לה מזונות משלו
txt:
<span class='five'>ופסקו לה מזונות משלו. </span>כדתניא לקמן בהחולץ <span class='mareimakom'>(דף מא:)</span> עמד בדין וברח נזונית משל יבם דמהשתא בעלה הוא ועל דעתו נודרת על מנת שירצה:  מתני'


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: נכרית יבומי נמי מייבמה
txt:
<span class='five'>נכרית יבומי נמי מייבמה. </span>ולא אמרינן משמת בעל האחיות ונפלה לייבם הוזקקה לנשוי נכרית לבדו דהא על בעל אחיות לא רמיא ונעשית זו צרתה בזיקה וכשמת תאסר הנכרית על הנשאר משום צרת אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: ואפילו בחד אחא
txt:
<span class='five'>ואפילו בחד אחא. </span>כדפרישית דאע'ג דתרי אחין נינהו אין זו זקוקה אלא לנשוי נכרית לבדו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: היינו הך
txt:
<span class='five'>היינו הך. </span>וכ'ש הוא דהשתא ומה התם דנכרית עיקר נשואה היא דאחות אשה נפלה עליה ונעשית צרתה במאמר אסרתה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: הא תנא ברישא
txt:
<span class='five'>הא תנא ברישא. </span>משנה אחרונה זו שנה תחלה וההיא דלעיל לא הוי בדעתיה למיתני משום דחזיה  להתירא הואיל ונכרית עיקר והדר חזיה לאיסורא משום דמ'מ צרתה היא ותנייה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: אקדמה
txt:
<span class='five'>אקדמה. </span>ותו לא הוה צריך למיתני סיפא אלא הואיל ונשנית לא זזה ממקומה: <span class='shastitle7'>[מתני']</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: שעה אחת
txt:
<span class='five'>שעה אחת. </span>בנפילה ראשונה כשנפלה מאחיו הראשון: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: אבל היכא דאיתחזיא בנפילה ראשונה
txt:
<span class='five'>אבל היכא דאיתחזיא בנפילה ראשונה. </span>כגון שמתה אשתו אחר מיתת אחיו ולא כנסה נשוי נכרית: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: דאידחיא לה מהאי ביתא לגמרי
txt:
<span class='five'>דאידחיא לה מהאי ביתא לגמרי. </span> שנפלה ואין כאן אחר אלא זה בעל אחותה נדחית ונפטרת לשוק ואין עליה צד זיקה עוד: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: אבל היכא דלא אידחיא מהאי ביתא לגמרי
txt:
<span class='five'>אבל היכא דלא אידחיא מהאי ביתא לגמרי. </span>בשעת נפילה שהיה שם נשוי נכרית וזקוקה לייבם אימא מיגו דחזיא לנשוי נכרית עדיין זיקתה עליה וכי מתה אחותה ועודה בנפילה תתייבם לזה בנפילה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: וכנסה המגרש ומת
txt:
<span class='five'>וכנסה המגרש ומת. </span>מותרת זו להתייבם שהרי עד שלא כנסה גירש את הראשונה שהיא ערוה ולא היתה צרתה מעולם: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: וזהו שאמרו
txt:
<span class='five'>וזהו שאמרו. </span>בפרק ראשון נתגרשו העריות צרותיהן מותרות: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: טעמא דגירש
txt:
<span class='five'>טעמא דגירש. </span>בעל האחיות תחלה ואח'כ מת נשוי נכרית דאפילו בזיקה לא נעשית צרתה מעולם הא מת נשוי נכרית והוזקקה נכרית לבעלי אחיות ואח'כ גירש ונשאה לזו הואיל וקודם שגירש נעשית צרתה בזיקה אסורה על אחיו כשימות המגרש משום צרת אחות אשה בשלמא אי לא כנסה הויא מותרת לזה מחמת זיקת אחיו הראשון אבל משכנסה ועכשיו זקוקה לזה מכח בעל הערוה אסורה ואע'ג דלא היתה צרתה אלא בזיקה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: בתרי אחי
txt:
<span class='five'>בתרי אחי. </span>כגון הכא דכי מת נשוי נכרית קודם גירושין של זה היתה זו זקוקה לשני בעלי האחיות ומהניא בה זיקה זו לאוסרה על השני: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: a
trm: אמר לך רב אשי
txt:
<span class='five'>אמר לך רב אשי. </span>ההיא דיוקא דלעיל לאו דוקא דה'ה אע'ג דלא עבד מאמר בעל הנכרית באחות (אשה) אשת אחיו כשימות נכרית אשתו מיחלץ חלצה ולא מתייבמת הואיל וערוה על בעלה לבדו הוית רמיא נעשה צרתה בזיקה:  קנין


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: קנין גמור
txt:
<span class='five'>קנין גמור. </span>ואפי' חליצה לא תיבעי נכרית אלא תצא משום צרת אחות אשה קמ'ל חולצת: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: ה'ה דאפי' מת
txt:
<span class='five'>ה'ה דאפי' מת. </span>נשוי נכרית ואח'כ גירש אחד מבעלי אחיות את אשתו וכנסה מותרת לשלישי כשימות זה ולא אמרי' צרת אחות אשתו של זה בזיקה הואי מעיקרא קודם גירושין: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: כנס
txt:
<span class='five'>כנס. </span>הנכרית ואח'כ גירש את אשתו ומת דאסורה נכרית משום צרת אחות אשה ואע'ג דהשתא בשעת נפילה לאו צרות נינהו: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: הניחא אי סבר לה
txt:
<span class='five'>הניחא אי סבר לה. </span>רב נחמן כר' ירמיה דאמר בפ'ק כי רמינן הא מתני' דזו היא דממעט כנס ולבסוף גירש אההיא דקתני וכולן אם נתגרשו צרותיהן מותרות ואע'ג דכנס ולבסוף גירש ואמר רבי ירמיה תברא כו': 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: אלא אי סבר לה כרבא
txt:
<span class='five'>אלא אי סבר לה כרבא. </span>דזו ואין צריך לומר זו קתני אלמא כנס ולבסוף גירש שריא אפי' לתנא דהכא וזו היא לאו למעוטי אתא: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: זו היא למעוטי מאי
txt:
<span class='five'>זו היא למעוטי מאי. </span>אי למעוטי מת אחיו ואח'כ גירש אשתו וכנס יבמתה השתא כנס ואח'כ גירש שריא גירש ואח'כ כנס מיבעיא ואי למעוטי מת נשוי נכרית ולא גירש בעל אחות אשה אשתו ומת דאסורה נכרית לייבומי משום דהואי צרה בזיקה לזו שנפלה עכשיו בעוד בעלה חי והרי לא נתגרשה ובשעת מיתה צרות הן ובהא מודי רבא הא לר'נ ליכא למימר הכי דהא אין זיקה סבירא ליה והלכך על כרחך כרבי ירמיה סבירא ליה ולמעוטי כנס ואח'כ גירש דאמר נישואין מפילין והאי שעתא צרת ערוה הויא: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: זו היא למעוטי מת בלא גירש
txt:
<span class='five'>זו היא למעוטי מת בלא גירש. </span>ולא דייק למתניתין כרב אשי דאמר הא מת ואח'כ גירש אסורה דהא רבא מיתה מפלת סבירא ליה וכיון דגירש שריא אלא הכי דייק טעמא דגירש דבשעת מיתה לאו צרות הוו זו היא דנכרית מותרת אבל מת שני זה אחר ראשון ולא גירש את אשתו ואפי' לא כנס את הנכרית אסורה דהואי צרת אחות אשה בזיקה ואפילו בשעת מיתה דכיון דיש זיקה הוי כאילו באה אף מכח השני וא'ת הואיל וזיקה חשיבא להיות עליה כח השני הויא אשת ב' מתים דבלאו איסור דאחיות נמי אסירא לא היא דזיקת שני יבמין דאסירא ליתא מדאורייתא ולא גזור רבנן אלא היכא דעבד בה מאמר גזירה שמא יאמרו שני יבמות הבאות מבית אחד מתייבמות: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: אלא אי סבר לה כרב נחמן
txt:
<span class='five'>אלא אי סבר לה כרב נחמן. </span>דאין זיקה והא שריא זו היא למעוטי מאי הא כולהו שריין בר מכנס ולא גירש וההיא פשיטא דהא בהדיא תנינא לה ולא אתא זו היא למעוטה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: קידושי ספק או גירושי ספק
txt:
<span class='five'>קידושי ספק או גירושי ספק. </span>הויא צרתה ספק צרת ערוה דלמא איגרשה ערוה ולגבי קידושין דלמא לא מיקדשה: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: ספק קרוב לו
txt:
<span class='five'>ספק קרוב לו. </span>שהיו ח' אמות מצומצמות ביניהן בר'ה וד' אמות קונות שם וזרקו ספק בד' אמות הקרוב לה ספק בד' אמות הקרוב לו: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: כתב בכתב ידו
txt:
<span class='five'>כתב בכתב ידו. </span>דקי'ל <span class='mareimakom'>(ב'ב דף קעה:)</span> הוציא עליו כתב ידו שהוא חייב לו גובה מנכסים בני חורין אלמא כתב ידו בלא עדים מילתא היא: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: יש עליו עדים ואין בו זמן
txt:
<span class='five'>יש עליו עדים ואין בו זמן. </span>כתוב או יש בו זמן ואין בו אלא עד א' ואינו כתב ידו של בעל זהו ספק גירושין דאמרינן במס' גיטין <span class='mareimakom'>(דף פו.)</span> ג' גיטין פסולין ואם נשאת הולד כשר ואלו הן כתב בכתב ידו כו' וה'נ חולצת צרתה כיון דגיטא הוא דאם ניסת הולד כשר ולא מתייבמת כיון דלאו גיטא מעליא הוא דקרי להו פסול לכתחלה הלכך אי שרית ליה אמרי אינשי צרת ערוה מתייבמת ובגמרא בעי אמאי לא נקט נמי בגירושין ספק קרוב לו כו': <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: ואילו בגירושין ספק קרוב לה ספק קרוב לו לא קתני
txt:
<span class='five'>ואילו בגירושין ספק קרוב לה ספק קרוב לו לא קתני. </span>דהתם אפי' חליצה נמי לא בעיא צרתה מ'ט: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: אמר רבה אשה זו בחזקת היתר לשוק עומדת
txt:
<span class='five'>אמר רבה אשה זו בחזקת היתר לשוק עומדת. </span>קודם לכן אם ימות בעלה שהרי צרת ערוה היא: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: אל תאסרנה מספק
txt:
<span class='five'>אל תאסרנה מספק. </span>אבל בהנך ג' גיטין לאו מספק אסרינן לה דהא גיטא הוא אלא שאין מן המובחר: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: בקידושין נמי
txt:
<span class='five'>בקידושין נמי. </span>אמאי אסרינן לה לייבומי לימא אשה זו קודם שקידש בעלה את בת אחיו בחזקת היתר ליבום עומדת כשימות ומספק אתה בא כו': 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: ופרכינן הא חומרא דאתי לידי קולא הוא
txt:
<span class='five'>ופרכינן הא חומרא דאתי לידי קולא הוא. </span>דאזיל האי מקדש בספק וקמקדש לאחותה של זו שקדש בספק קידושין ודאי: 


lvr: 31
pgn: 30
dfh: b
trm: ודבתרא לאו קידושין
txt:
<span class='five'>ודבתרא לאו קידושין. </span>שאשת איש קידש ואינה צריכה הימנו גט ולגבי קידושי אחותה נמי דאמרן דאזיל הוא ומקדש לאחותה אתו למימר לאחר מיתתו כי אסרינן לצרה לייבומי אמרי דקמייתא קידושין [דבתרייתא] לאו קידושין שאין קידושין תופסין באחות אשה וישאנה אחיו מאמו כנכרית בעלמא ופגע בערוה:  כיון


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: כיון דקמצרכת חליצה לצרה מידע ידעי
txt:
<span class='five'>כיון דקמצרכת חליצה לצרה מידע ידעי. </span>דקידושי דבת אחיו לאו קידושין והאי דלא מתייבמת צרתה חומרא בעלמא הוא: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: מידע ידעי דחומרא בעלמא הוא
txt:
<span class='five'>מידע ידעי דחומרא בעלמא הוא. </span>כלומר אי חיישת דלא לימרו אינשי מדחלצה ודאי גירושין גמורין נינהו דאי קדיש לה למגורשת איניש דעלמא והדר קדיש לאחותה דקמייתא קדיש דבתרייתא לאו קידושין לא תיחוש להכי דמדלא מתייבמת צרתה מידע ידעי דחליצה חומרא בעלמא הוא: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: הכא נמי
txt:
<span class='five'>הכא נמי. </span>גבי קידושין אמאי חולצת הא אתי לייבומי ודלמא קידושי ערוה קידושי הוו וקמייבם לצרת ערוה: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: ועל בת אחיו
txt:
<span class='five'>ועל בת אחיו. </span>והיא אשתו צרתה חולצת לא מיפטרא בולא כלום משום צרת ערוה שמא היא מתה ראשונה ואח'כ מת הוא ותנן וכולן אם מתו העריות קודם לבעליהן צרותיהן מותרות בפ'ק: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: חומרא דאתי לידי קולא הוא שאם אתה אומר חולצת מתייבמת</span>: <span class='five'>גזרו בהו רבנן
txt:
<span class='five'>חומרא דאתי לידי קולא הוא שאם אתה אומר חולצת מתייבמת</span>: <span class='five'>גזרו בהו רבנן. </span>דספק גירושין בערוה לא תחלוץ הצרה שאם אתה אומר חולצת מתייבמת: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: דקיימא ערוה
txt:
<span class='five'>דקיימא ערוה. </span>קמן וקמוכחת דהכל רואין שזו צרת ערוה היתה ואתה מצרכת חליצה אתו למימר קמו ביה רבנן בגיטא וגיטא מעליא הוא ואין זו צרת ערוה ואתא לייבומי: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: אבל מפולת
txt:
<span class='five'>אבל מפולת. </span>א'נ מצרכת לה חליצה מי אתי למימר קמו בהו רבנן במפולת אלו הדיינים המצריכים אותה חליצה נביאים הם וידעו שהיא מתה ראשונה דליתי לייבם לצרה ומידע ידעי דהאי דחלצה משום ספיקא היה: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: דהוי לה ספקא דאורייתא
txt:
<span class='five'>דהוי לה ספקא דאורייתא. </span>כיון דתרי אמרי קרוב לה לא מצי לאוקמי צרה אחזקה ולמיפטרא לעלמא בלא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: ומתני' דהכא בכת אחת
txt:
<span class='five'>ומתני' דהכא בכת אחת. </span>עד אומר קרוב לו ועד אומר קרוב לה הלכך בקידושין הוא דאיכא למיתנייה משום דבחזקת היתר לייבם קיימא ומשום עד אחד דאמר קרוב לה לא מפקינן לה מחזקה וחלצה אבל בגירושין ליכא למתנייה דבחזקת היתר לשוק קיימא ועד א' דאמר קרוב לה בעי לאפוקי מחזקה וכיון דליכא עדות שלם אזלינן לקולא וקא מוקמינן אחזקה ולא בעיא חליצה שאם אתה אומר חולצת מתייבמת: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm: אף גירושין בכת אחת
txt:
<span class='five'>אף גירושין בכת אחת. </span>כלומר אי הוה תני להו דע'כ הוה מיתוקמא דומיא דקידושין משום הכי לא תני לה: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: a
trm:
וקידושין גופייהו ממאי דבכת אחת דלמא בשתי כיתי עדים אי בשתי כיתי עדים תתייבם צרתה ואין בכך כלום קיימי עדים ואמרי קרוב לה ואת אמרת תתייבם ואין בכך כלום ותו בשתי כיתי עדים נמי ספיקא דרבנן הוא דאמרינן אוקי תרי כו'

txt:
<span class='five'>וקידושין גופייהו ממאי דבכת אחת דלמא בשתי כיתי עדים אי בשתי כיתי עדים תתייבם צרתה ואין בכך כלום קיימי עדים ואמרי קרוב לה ואת אמרת תתייבם ואין בכך כלום ותו בשתי כיתי עדים נמי ספיקא דרבנן הוא דאמרינן אוקי תרי כו'. </span>והכי פירושו אי בשתי כיתי עדים לא הוה תני ולא מתייבמת אלא תתייבם ואין בכך כלום דהא אוקמת אחזקה דמותרת לייבם הואי ופרכינן קיימי עדים כו' והאמרת שתי כיתי עדים ספיקא דאורייתא היא ותו בשתי כיתי עדים נמי ספיקא דרבנן הוא ובגירושין גופייהו אע'ג דכת אחת אומרת קרוב לה לא הוה לן לאפוקי מחזקת היתר לשוק כיון דאיכא כת אחריתי דאמרה קרוב לו ואמאי קתני חולצת ואית דמפרשי הכי אי בשתי כיתי עדים מי הוה אמרינן לעיל בספק קידושין תתייבם ואין בכך כלום קיימי עדים ואמרי קרוב לה ומקודשת ונעשית הראשונה צרת ערוה ואת אמרת תתייבם אלא ודאי בכת א' ומשום דליכא אלא חד דאמר קרוב לה אמרינן אוקי צרה אחזקתה דשריא ליבם וכך שמעתי וקשה בעיני משום דמייתי סייעתא למילתיה מדנפשיה דההוא תתייבם ואין בכך כלום דלעיל הוא גופיה פירש הכי:  תנא


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: כל שיש בקידושין יש בגירושין ויש בגירושין מה שאין בקידושין
txt:
<span class='five'>כל שיש בקידושין יש בגירושין ויש בגירושין מה שאין בקידושין. </span>וזהו דגירושין לאו דוקא ומשום דתנא זהו בקידושין תנא נמי זהו בגירושין: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: ויש בגירושין
txt:
<span class='five'>ויש בגירושין. </span>שאין ספק לענין קדושין כגון זמן כדמפרש לקמן דבשטר קידושין כגון המקדש בשטר לא תקנו זמן: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: וזהו דגירושין לאו דוקא
txt:
<span class='five'>וזהו דגירושין לאו דוקא. </span>דמשמעו זהו דהוי ספק בגירושין אבל ספק קרוב לא הוי ספק לגירושין ואיידי דתנא זהו בקידושין דדוקא זהו דקמ'ל זהו ספק קרוב הוא דשייך בקידושין אבל ספק זמן לא שייך בהו: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: הניחא למ'ד
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד. </span>בגיטין בפ' כל הגט <span class='mareimakom'>(דף כו:)</span> מפני מה תקנו חכמים זמן בגיטין משום פירי לידע מאימתי תגבה מבעלה פירות שאכל מנכסי מלוג שלה דקסבר משעה שנתן עיניו בה לגרשה שוב אין לו לבעל פירות: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: ארוסה לית לה פירי
txt:
<span class='five'>ארוסה לית לה פירי. </span>לפיכך לא תקנוהו בשטר קידושין שאין הבעל אוכל פירות עד שתכנס לחופה דכי תקון רבנן פירי לבעל משום פרקונה ופרקונה לא קא מחייב בה אלא מכתובה ואילך דתנאי כתובה הוא דאם תשתבאי אפרקינך בכתובות פ' נערה <span class='mareimakom'>(דף נא.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: משום בת אחותו
txt:
<span class='five'>משום בת אחותו. </span>שמא יהא נשוי בת אחותו ותזנה תחתיו ויראה עדים ממשמשין ובאין ויחוס עליה ויגרשנה ויאמר קודם זנות שאתם מעידים כבר נתגרשה: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: ותקון רבנן זמן
txt:
<span class='five'>ותקון רבנן זמן. </span>בכל שטרי מכירה [של עבד כדי] לידע מאיזה זמן יאכל פירות  שזה קנה נכסי עבדו: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: לינחיה גבי עדים
txt:
<span class='five'>לינחיה גבי עדים. </span>מאי מהני אי דכירי אימת הוה קידושין אפי' אינו כתוב בשטר מצו לאסהודי אלא להכי אמרת דמהני דזימנין דלא דכירי וחזו מכתבא ואתו ומסהדי והאי לאו עדות הוא דרחמנא אמר ע'פ שנים עדים <span class='mareimakom'>(דברים יט)</span> ולא שיעידו על פי כתבם: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: להצלה דידה קאתי
txt:
<span class='five'>להצלה דידה קאתי. </span>וליכא למיחש דלמא מחקה ליה דכי אתו סהדי דזינתה אי לא מייתא שטרא דאיגרשה מקמי הכי מוקמינן לה בחזקת אשת איש ומיהו אי לא תקון רבנן זמן הוה מצי לאחפויי עלה ומספיקא לא קטלינן לה אבל השתא דתקון רבנן  אי לא מייתא ליה מוקמינן לה אחזקה וקטלינן לה: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: הכא לחובה דידה קאתי
txt:
<span class='five'>הכא לחובה דידה קאתי. </span>זמן דקידושין ואי תקון לה רבנן זמן וזינתה כבשה ליה לשטרא או מחקה ליה וקיימא אחזקת פנויה כדמעיקרא: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: זיקת שני יבמין
txt:
<span class='five'>זיקת שני יבמין. </span>דכל זמן שלא כנסה זה עדיין זיקת ראשון עליה ונתוספת עליה זיקת מאמרו הרי כשמת זה נותרו עלה זיקת שניהם ואילו כנסה הוה פקעה זיקה דקמא וכי מיית לא הוה עלה אלא זיקת שני א'נ לא עבד בה מאמר לא הוה עלה אלא זיקת ראשון: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: מייבם לאיזו שירצה
txt:
<span class='five'>מייבם לאיזו שירצה. </span>כדקתני טעמא בפרק שני בברייתא אם מאמרו של שני מאמר אשת שני הוא בועל ואם אינו מאמר אשת ראשון הוא בועל: 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: וחולץ לשניה
txt:
<span class='five'>וחולץ לשניה. </span>דחדא לא מיפטרא בביאה דאידך דלמא מאמר לא קני והוו להו ב' יבמות הבאות מב' בתים וייבומי תרווייהו נמי לא דלמא מאמר קני והוו להו ב' יבמות הבאות מבית אחד: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 31
dfh: b
trm: אלא מדרבנן
txt:
<span class='five'>אלא מדרבנן. </span>דמדאורייתא מאמר לא קני והוו להו שתי יבמות מב' בתים ותרוייהו מצי לייבומי ורבנן הוא דגזרו שמא יאמרו ב' יבמות הבאות מבית א' מתייבמות:  ומקצתו


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: נתן גט למאמרו
txt:
<span class='five'>נתן גט למאמרו. </span>אמתניתין קאי שאם נתן זה העושה מאמר גט למאמרו ולא לזיקתו ואח'כ מת הותרה אשתו הראשונה שהיא צרתה להתייבם לשלישי דמאמר דעבד שקליה ולאו צרות נינהו והשתא לא אתי למימר בשתי יבמות מבית אחד חדא חלצה וחדא מייבמא דהכא לאו מבית אחד מיחזי: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: אבל היא אסורה
txt:
<span class='five'>אבל היא אסורה. </span>ולא משום דקם ליה בלא יבנה דפוסלה על אחיו הנשאר שהרי לא נתן גט לזיקה אלא משום דאתי לאיחלופי בבעלת הגט היכא דעבד גט למאמרו ולזיקתו דההיא ודאי מידחיא אבל גט למאמרו לא דחי אלא מאמר ונשארה זיקה ראשונה במקומה: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: מאי דעבד שקליה
txt:
<span class='five'>מאי דעבד שקליה. </span>והויא כמו שלא עשה בה מאמר ואתיא ומתייבמת לשלישי מחמת זיקת אחיו הראשון ודוקא שפירש למאמרו ולא לזיקתו קאמר אבל סתמא קיימא בלא יבנה אכולהו אחין והכי מוכחא מילתא דרבא בפרק רבן גמליאל <span class='mareimakom'>(לקמן ד' נב:)</span> דלמאמרו ולא לזיקתו קאמר: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: פשיטא השתא ומה התם דלא אידחיא מהאי ביתא
txt:
<span class='five'>פשיטא השתא ומה התם דלא אידחיא מהאי ביתא. </span>לעיל <span class='mareimakom'>(דף ל.)</span> גבי שלשה אחים שנים מהם נשואים שתי אחיות ואחד נשא נכרית ומת אחד מבעלי אחיות וכנס נשוי נכרית את אשתו ומתה אשתו של שני ואח'כ מת נשוי נכרית הרי זו אסורה עליו עולמית משום אשת אח הואיל ונאסרה עליו שעה אחת בנפילה ראשונה משום אחות אשה ואע'ג דבההיא נפילה קמייתא לא אידחיא לה לגמרי דהא קאי נשוי נכרית שזוקקה לייבום וקורא אני בה בשעת נפילה יבמה יבא עליה אפי' הכי חשבינן לה לגבי בעל אחותה כאשת אח שיש לה בנים לאיתסורי עליה אפילו לאחר מיתת אחותה: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: הכא
txt:
<span class='five'>הכא. </span>דבשעת נפילה אידחיא מהאי ביתא לגמרי דאין כאן אלא בעל אחותה ומשעה שנפלה לפניו אין זיקת יבום עליה מיבעיא: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: והך
txt:
<span class='five'>והך. </span>דשלשה אחים דלא אידחיא מהאי ביתא לגמרי חזיא מעיקרא להיתרא ושריא [משום הכי לא תניא]: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: בנשא מת ואח'כ נשא חי
txt:
<span class='five'>בנשא מת ואח'כ נשא חי. </span>דאיסור אשת אח קדים ותו לא אתי איסור אחות אשה וחייל עלה דקסבר אין איסור חל על איסור: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: נשא חי ואח'כ נשא מת
txt:
<span class='five'>נשא חי ואח'כ נשא מת. </span>איסור אחות אשה קדים דקודם שנשאה אחיו המת היתה עומדת עליו באיסור אחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: מיתלא תלי
txt:
<span class='five'>מיתלא תלי. </span>דאי הוה פקע איסור אשת אח הוה חייל איסור אחות אשה דהאי דלא חייל מעיקרא משום טעמא דאיסור אשת אח דהוה קאי קמיה הלכך הואיל ואיסור אחות אשה מוכן ועומד לחול עליה פטורה מן היבם לא פקע איסור אשת אח וחייב משום אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: a
trm: נידון באשת איש
txt:
<span class='five'>נידון באשת איש. </span>ואע'ג דקיל הוא אלמא לא אתי איסור חמותו וחייל אאשת איש דאי חיילי תרוייהו עליה הוה לן למדייניה בחמורה:  אמר


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: אמר רבי אבהו מודה ר' יוסי באיסור מוסיף
txt:
<span class='five'>אמר רבי אבהו מודה ר' יוסי באיסור מוסיף. </span>שהוא חל על איסור כגון איסור אשת אח דמוסיף הוא שבתחלה כשנשא זה את אחותה וזו פנויה נאסרה עליו משום אחות אשה ומותרת לכל אחיו נשאת לאחד מהן נאסרה על כולן משום אשת אח ועכשיו ניתוסף איסור עליה לגבי שאר אחיו ומגו דחייל שם אשת אח עלה לגבי שאר אחיו שהיתה מותרת להם חל נמי השם הזה לגבי דידיה ואע'ג דאסירא עליה וקיימא אבל אשת איש ונעשית חמותו מתחלה היתה אסורה לכל העולם משום אשת איש נשא זה את בתה אין איסור זה ראוי להוסיף עליה עם אחרים דנימא מגו דחייל עלייהו ליחול נמי עליה דהאי דחמותו ונעשית אשת איש ודאי איסור מוסיף הוא שמתחלה אסורה לזה ומותרת לכל העולם נעשית אשת איש איתוסף האי שם עלה לגבי כ'ע ומגו דחייל עלייהו חייל נמי לגבי דהאי והאי דקאמר רבי יוסי נידון בחמותו משום דבמיתות עסקינן ואי אתה יכול להמיתו בב' מיתות הואיל ושתיהן עליו ידון בחמורה אבל אם היה שוגג היה חייב ב' חטאות: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: תינח נשא חי
txt:
<span class='five'>תינח נשא חי. </span>דאחות אשה קדים ואח'כ נשא מת אתי איסור אשת אח חייל כדפרישית מגו דאיתוסף איסורא דהאי שם לגבי אחיו כו': 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: אלא היכא דנשא מת
txt:
<span class='five'>אלא היכא דנשא מת. </span>דאיסור אשת אח קדים עליה דהאי ואח'כ נשא אחותה מאי תוספת איכא עלה דקמייתא לגבי אחריני דנימא מגו: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: וכי תימא מגו
txt:
<span class='five'>וכי תימא מגו. </span>דבהנך נישואין דבתרייתא מתסר האי גברא בכולהו אחוותא משום אחות אשה דעד השתא הוו שריין ליה איתסר נמי משום האי שמא גופיה עלה דקמייתא שהיא אשת אחיו האי לאו איסור מוסיף הוא דהא עלה דקמייתא לא איתוסף איסור לגבי אחרינא אלא איסור כולל הוא דכייל לה לקמייתא בשם אחות אשה מגו דחייל על אחותה: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: איסור מוסיף
txt:
<span class='five'>איסור מוסיף. </span>כשהאיסור מוסיף על החתיכה לאוסרה על מי שמותרת עליו איסור כולל שהאיסור חל על חתיכות אחרות ואותה גוררת לזו עמהם על ידי מגו: ואית דגרסי הכא ותו חמותו ונעשית אשת איש איסור מוסיף הוא. ושיבוש הוא בידם ואע'ג דודאי איסור מוסיף הוא לאו פירכא היא דודאי אית ליה לר' יוסי איסור מוסיף כגון אשת איש חל על איסור חמותו ותרוייהו איסורי עליה והא דקאמר ונידון בחמותו משום דזו היא החמורה דאי אמרת נידון באשת איש אם כן אין זה איסור חל על איסור אלא איסור מבטל איסור: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: אלא אמר רבא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבא. </span>לעולם לית ליה לר' יוסי איסור חל על איסור והא דקאמר לעיל חייב עלה משום אשת אח ומשום אחות אשה לאו בשוגג לחייבו שתי חטאות אלא במזיד וליעשות רשע גמור ולקברו בין רשעים גמורים שהרשע נקבר אצל רשעים דתנן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף מו.)</span> שתי קברות היו מתוקנין לב'ד א' לנהרגין ולנחנקין וא' לנסקלין ולנשרפין והכא נמי אע'ג דהאי לאו מחייבי ב'ד הוא הואיל ועבד תרתי קברינן ליה גבי נסקלין ונשרפין: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: חייב ב'
txt:
<span class='five'>חייב ב'. </span>ב' איסורי קחשיב דהא משום זרות אין כאן חטאת דהא על זדונו מיתה בידי שמים הוא ואין חייב חטאת אלא על שגגת כרת: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: ששימש בטומאה
txt:
<span class='five'>ששימש בטומאה. </span>בקרבן צבור קאמר שדוחה הטומאה וכן זר ששימש בשבת ויש כאן משום טומאה ואזהרתיה מוינזרו מקדשי בני ישראל ולא יחללו <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> : 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: אצל תמימים הותרה
txt:
<span class='five'>אצל תמימים הותרה. </span>דראוים לעבוד דילפינן מבמועדו אפי' בטומאה <span class='mareimakom'>(פסחים דף עז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 32
dfh: b
trm: חייב שתים
txt:
<span class='five'>חייב שתים. </span>משום זרות ומשום נבילה דקרבן הנאכל לכהנים זר האוכלו עובר משום וזר לא יאכל כי קדש הם <span class='mareimakom'>(שמות כט)</span> ולאו היינו אזהרה דמעילה דכל שיש בו שעת היתר לכהנים אין בו מעילה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: באיסור כולל מיחייב תרתי
txt:
<span class='five'>באיסור כולל מיחייב תרתי. </span>דקתני חייב משום אשת אח ומשום אחות אשה אפילו נשא מת ואח'כ נשא חי דליכא איסור מוסיף בהאי בתרא אלא איסור כולל מגו דמיתסר בכולהו אחוותא כולל גם את זו עמהן: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: לא מיחייב אלא חדא
txt:
<span class='five'>לא מיחייב אלא חדא. </span>וכי חייביה רבי יוסי תרתי בנשא חי ואח'כ נשא מת דאיסור מוסיף הוא והא דקתני ר'ש אומר אינו חייב אלא משום אשת אח דאוקימנא בנשא מת ואח'כ נשא חי רבי חייא תני לה בר קפרא לא תני לה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: מגו דמתסרא במלאכה
txt:
<span class='five'>מגו דמתסרא במלאכה. </span>משום שבת כולל את העבודה בכלל האיסור משום שבת והכא לא שייך מוסיף שלא ניתוסף איסור על החתיכה דהיינו עבודה והיכי דמי מוסיף כגון אי הוה מצינו למימר הכי עבודה מעיקרא אסורה לזרים ומותרת לכהנים הוה ליה שבת מגו דאיתוסף עלה איסור לגבי כהנים משום שבת איתוסף נמי לגבי דידיה משום שבת והכי ליכא למימר דהא משום שבת לא מיתסרי כהנים: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: שרי באכילה
txt:
<span class='five'>שרי באכילה. </span>בקדשים דכתיב ומן הקדשים יאכל <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: אלא מליקה
txt:
<span class='five'>אלא מליקה. </span>כולל לא משכחת לה דהא בשעת מליקה חיילי תרוייהו דכל זמן שלא נמלקה היה עליה איסור מעילה ולא זהו איסור זרות האמור בקרבן שניתר לאכילת כהנים וכשנמלקה ונראית לכהנים פקע מינה איסור אזהרת מעילה וחייל עליה איסור זרות דזר לא יאכל ואיסור מליקה באיסור בת אחת: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: מיחייב תרתי
txt:
<span class='five'>מיחייב תרתי. </span>דהא דקאמר לעיל חייב שתים כגון שבא עליו איסור דאשת אח ואחות אשה כאחד ומשכחת לה כגון דשווינהו שליח שני אחין לקדש שתי אחיות והן עשו שליח לקבל קידושיהן ופגע שליח בשליח: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: לא מיחייב אלא חדא
txt:
<span class='five'>לא מיחייב אלא חדא. </span>וכי חייב באיסור מוסיף בנשא חי ואח'כ נשא מת כדמפרש לעיל: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: כגון דאייתי שתי שערות
txt:
<span class='five'>כגון דאייתי שתי שערות. </span>היום בשבת זו דהשתא ליכא למימר כדלעיל מעיקרא שרי במלאכה ואסור בעבודה דהא לא חל שום איסור עליו עד היום דאיסור זרות ואיסור שבת יחד באו אבל הביא שתי שערות בחול קדים זרות עליה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: בעל מום נמי כגון דאייתי שתי שערות ואיטמי ליה
txt:
<span class='five'>בעל מום נמי כגון דאייתי שתי שערות ואיטמי ליה. </span>כלומר דאיטמי קודם  ב' שערות ובתוך טומאתו ומומו הביא שתי שערות ובשעת הבאה חלו שניהן שהרי שניהן היו תלוין עליו: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: כי אתנייה
txt:
<span class='five'>כי אתנייה. </span>[רבי] לדידיה כרבי יוסי ולבר קפרא כר'ש ובר קפרא הוא דטעה וסבר דר' אליבא דר' יוסי אתנייה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: אלא לבר קפרא
txt:
<span class='five'>אלא לבר קפרא. </span>דאמר רבי אליבא דר' יוסי אתנייה קולא א'כ אליבא דמאן אתנייה לר' חייא חומרא וכי לבר קפרא שקורי משקר רבי חייא דלא אתנייה רבי [לר'י] מחייב שתים: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: ואליבא דר'ש
txt:
<span class='five'>ואליבא דר'ש. </span>וה'ק רבי חייא אע'ג דפליג ר' שמעון ופטר הנ'מ בכולל אבל בבת אחת מודה הואיל ולא קדים חד לחבריה ובר קפרא אמר בבת אחת נמי פליג ר'ש: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: לאפוקי לר'ש מחזקיה
txt:
<span class='five'>לאפוקי לר'ש מחזקיה. </span>דהוה מחזקינן ליה לרבי שמעון לקולא ואישתבע לן ר' חייא דבבת אחת מודי: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: בשלמא לבר קפרא
txt:
<span class='five'>בשלמא לבר קפרא. </span>מצי לתרוצי לגמריה וגמריה דרבי חייא ולמימר כי אתניין רבי פטור אליבא דר'ש וכי אתנייה לר' חייא חיובא אליבא דר' יוסי ורבי חייא הוא דטעה וסבר דרבי אליבא דר'ש אתנייה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: אלא לר' חייא
txt:
<span class='five'>אלא לר' חייא. </span>דאמר אליבא דר'ש אתנייה רבי חיובא אלא פטורא דאתנייה לבר קפרא אליבא דמאן וכי שקורי משקר בר קפרא דלא אתנייה ר' פטורא כלל: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: a
trm: אמר לך רבי חייא
txt:
<span class='five'>אמר לך רבי חייא. </span>ודאי בר קפרא לא משקר אלא טעי דרבי ודאי פטורא אתנייה ולא בכולהו אלא בתרתי בזר ששימש בשבת ובעל מום ששימש בטומאה דמשתכח בין ע'י כולל בין ע'י בת אחת כדאמר לעיל:  ואיסור


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: ואיסור כולל אתניין
txt:
<span class='five'>ואיסור כולל אתניין. </span>כלומר היכי דאיתרמי על ידי כולל אתניין רבי פטורא ואליבא דר'ש והיכא דאיתרמו בבת אחת אתניין חיובא אבל מליקה לא אתניי' לפטור כלל דלא משכחת לה בכולל אלא בבת אחת והתם ר' שמעון מודי: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: וחזיא בר קפרא לזר שאכל מליקה
txt:
<span class='five'>וחזיא בר קפרא לזר שאכל מליקה. </span>דדמיא להו דהוו נמי כקדשים חדא דמיחייב עליה תרתי וערבה בהדייהו לפטורא וכי ערבה לא אסיק אדעתיה דהא לא משתכחת בכולל: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: ועיין בה
txt:
<span class='five'>ועיין בה. </span>לאחר זמן כשנתקיימה בידו והיה שונה שלשתן ביחד ואשכח דלא מיתוקמא אלא בבת אחת ושכח דהוא ערבה וסבר דר' אתנייה ואמר מדהא בבת אחת ופטורה הנך נמי דאתנייה רבי לפטורא אפי' היכא דמיתרמו בבת אחת אתניין: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: אילימא ר' יוסי
txt:
<span class='five'>אילימא ר' יוסי. </span>מודה בה השתא באיסור כולל דחד מינייהו קדים א'ר יוסי אחרון חל בבת אחת מיבעיא: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: אלא לאו לר'ש
txt:
<span class='five'>אלא לאו לר'ש. </span>ומדמודה במליקה ש'מ דהא דפליג בהנך היכא דאיתרמו בכולל הוא דפליג אבל באיסור בת אחת מיחייב תרתי ותיובתא דבר קפרא תיובתא: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: בשחיטת פרו של כ'ג
txt:
<span class='five'>בשחיטת פרו של כ'ג. </span>ביום הכפורים דשחיטה אב מלאכה היא ומשום זרות נמי איכא כדברי האומר ביומא בפרק טרף בקלפי <span class='mareimakom'>(דף מב.)</span> שחיטת פרו בזר פסולה: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: אפי' כהן הדיוט נמי
txt:
<span class='five'>אפי' כהן הדיוט נמי. </span>דהא מאן דפסיל יליף טעמא מאהרן וחוקה דכתיב והקריב אהרן <span class='mareimakom'>(ויקרא טז)</span> וכתיב בסוף הפרשה לחק עולם וכל היכא דכתיב חוקה עיכובא הוא אלמא אהרן דוקא: הכי גרסי' 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: מידי חטאות קתני או לאוי קתני
txt:
<span class='five'>מידי חטאות קתני או לאוי קתני. </span>איסורי הוא דקחשיב: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: ומפרישין אותן ג' חדשים
txt:
<span class='five'>ומפרישין אותן ג' חדשים. </span>שלא לחזור לבעליהן שמא מעוברות הן ובניהם ממזרים ובעינן הבחנה בין זרע כשר לזרע פסול שלא יתלו העוברים בבעליהן: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: שש עשרה חטאות
txt:
<span class='five'>שש עשרה חטאות. </span>לכל אחד ארבע וכן לנשים דעל שניהם הוא אומר ונכרתו הנפשות העושות <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> : 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: ואונס בישראל מישרא שרי
txt:
<span class='five'>ואונס בישראל מישרא שרי. </span>לבעלה דילפינן <span class='mareimakom'>(כתובות דף נא:)</span> מוהיא לא נתפשה הא נתפשה מותרת: 


lvr: 31
pgn: 33
dfh: b
trm: מפרישין אותן שמא מעוברות הן
txt:
<span class='five'>מפרישין אותן שמא מעוברות הן. </span>ולאחר שלשה חדשים מותרות אע'ג שגדולות הן:  ומאן


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ומאן האי תנא
txt:
<span class='five'>ומאן האי תנא. </span>דמתני' דאית ליה איסור חל על איסור בין על ידי כולל בין באיסור מוסיף בין על ידי בת אחת כגון אלו שחייבין ארבע חטאות וכשקידש ראובן את רחל תחלה נאסרה על שמעון משום אשת אח ואשת איש והיינו בת אחת וקמחייב ליה תנא דידן אתרוייהו חזר שמעון וקידש לאה מיגו דאסרי ליה הנך קדושין בכולהו שאר אחוותא משום אחות אשה אסרי ליה נמי באשת אחיו משום אחות אשה ואע'ג דאסורה עליה וקיימא והיינו איסור כולל ועדיין רחל זו מותרת לראובן בעלה פירסה נדה מיגו דאיתוסף איסור עלה לגבי בעלה משום נדה איתוסף בה נמי איסור לגבי שמעון הרי איסור מוסיף: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ארבע חטאות
txt:
<span class='five'>ארבע חטאות. </span>משום טומאה דאוכל קדשים בטומאת הגוף בכרת ומשום חלב ומשום נותר ומשום יוה'כ ואשם מעילות דאפילו כהן לגבי אימורים זר הוא: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: אם היתה שבת כו'
txt:
<span class='five'>אם היתה שבת כו'. </span>אבל משום יוה'כ לא הוי מחייב אהוצאה דקסבר אין עירוב והוצאה ליוה'כ והכי מפרש בכריתות אלמא אית ליה לרבי מאיר כולהו דהא הכא משנוצרה בהמה זו והיא חולין נאסרה חלבה באכילה ומותר בהנאה הוקדשה מיגו דאתוסף איסור הנאה על החלב משום [קדשים] איתוסף ביה נמי איסור אכילה משום זרות ואע'ג דאסור וקאי באכילה הוה ליה נותר מיגו דאיתוסף איסור למזבח משום נותר איתוסף נמי לכהן משום נותר הרי הנך תרי משום איסור מוסיף נטמא זה שעד עכשיו היה מותר בחתיכות בשר קדש ועכשיו נאסר בהן מיגו דמיתסר בשאר חתיכות משום טומאה נאסר נמי בזו משום טומאה והיינו איסור כולל ה'ל יוה'כ מיגו דמיתסר בחולין משום יוה'כ אסור נמי בקדשים משום יוה'כ והיינו נמי איסור כולל ומדמחייב ליה רבי מאיר משום הוצאת שבת אלמא אית ליה איסור בת אחת חייל דכשקידש היום חלו עליו איסור אכילת יוה'כ ואיסור שבת: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ור'מ אליבא דמאן
txt:
<span class='five'>ור'מ אליבא דמאן. </span>כלומר נהי דסבר רבי מאיר איהו כה'ג איסור חל על איסור מיהו היכא דקא מתכוין לדבר מצוה לישא אשה כמאן מרבותיו סבירא ליה לרבי מאיר בטעה בדבר מצוה ולא עשה מצוה אי אליבא דר' יהושע האמר פטור במס' שבת בפרק ר' אליעזר דמילה <span class='mareimakom'>(דף קלז.)</span> דתניא התם בגמ' מי שהיו לו שני תינוקות אחד למול בשבת ואחד למול בא' בשבת ושכח ומל את של אחד בשבת בשבת דהיינו נמי טעה בדבר מצוה ולא עשה מצוה שעדיין לא הגיע זמנו פוטר ר' יהושע: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>כולה מתני' לאו ר' מאיר היא אלא אפילו לר'ש דמיקל הכא מודי וכגון דחלו כולהו בבת אחת: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: דשוו אינהו
txt:
<span class='five'>דשוו אינהו. </span>שני האחין שליח אחד להוליך את הקדושין לשתי אחיות והן עשו שליח אחד לקבל קדושין: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ופגע שליח בשליח
txt:
<span class='five'>ופגע שליח בשליח. </span>וחלו יחד זה על זה וזה על זה איסור אשת איש ואיסור אשת אח ואחות אשה: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: אלא נדות היכי מצי משכחת לה
txt:
<span class='five'>אלא נדות היכי מצי משכחת לה. </span>בב'א עם קדושין אי קדושין קדמו לנדות זה הרי אשת איש ואחות אשה ואשת אח קדמו ותו לא אתי נדות וחייל ואי נדות קדים תו לא אתי איסור אחרינא וחייל: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: אמר רב עמרם אמרי בי רב
txt:
<span class='five'>אמר רב עמרם אמרי בי רב. </span>משכחת לה ט'ז חטאות באיסור בת אחת בשופעות מתוך י'ג שנה ללידת הבעלים לאחר י'ג: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: לאיחיובי אינהו
txt:
<span class='five'>לאיחיובי אינהו. </span>כלומר טעם זה כדי לחייב הזכרים שחלו כולן עליהן בב'א דבהך יומא אתו לכלל עונשין: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: ומתוך י'ב לאחר י'ב לאיחיובי אינהי
txt:
<span class='five'>ומתוך י'ב לאחר י'ב לאיחיובי אינהי. </span>שהאשה באה לכלל עונשין בת י'ב שנה ויום אחד והזכר לי'ג ויום אחד ומשכחת לה שנולדו הזכרים באחד בתשרי והנקבות באחד בתשרי לשנה הבאה וביום אחד מישלם י'ב לנקבות שהן י'ג לזכרים ומסרו קדושין שיחולו ליום המחרת כשהן נעשין גדולים דיום אחד בשנת י'ג בעינן לנקבות ויום אחד בשנת י'ד לזכרים והתחילו שופעות בסוף י'ב ללידה עד למחר ואע'ג שהנדות קדם לא היו הן אסורות לאלו לפי שאינן בכלל מצות ולא אלו אסורים בהן לפי שאינן בני מצות נמצאו הקדושין ואיסור עונש נדות חל עליהם כשחשכה ר'ה של י'ג לנקבות שהיא שנת י'ד לזכרים שהקדושין והנדות קדמו לגדלותן ותלוין ועומדין לחול כשיגדלו ובשעה אחת חלו כולן ולהכי נקט שופעות דאי אפשר לצמצם פריסת נדה ותפיסת קדושין בשעה אחת אא'כ קדמו שעה אחת בקטנותן: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: תלתין ותרתין הויין
txt:
<span class='five'>תלתין ותרתין הויין. </span>דהא מתניתין כר' אליעזר אוקמינן לעיל ושמעינן ליה דאמר חייב על כל ביאה וביאה לקמן <span class='mareimakom'>(דף צב.)</span> ובמסכת כריתות <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: a
trm: על כל כח וכח
txt:
<span class='five'>על כל כח וכח. </span>של ביאה לקמן בפרק האשה <span class='mareimakom'>(דף צב.)</span> והתם הכי תניא בא עליה חזר ובא עליה חייב על כל אחת דברי רבי אליעזר וכיון דשמעינן ליה לרבי אליעזר דמחייב אשתי ביאות בהעלם אחת על כרחך שמעת ליה נמי בביאה אחת כמה חיובין דכל כח וכח הנאה של ביאה בפני עצמה היא ולרבנן הוא דלא מחייב אלא אחת משום דכולן בהעלם אחת הן ובשתי ביאות נמי לא הוו מיחייבי אלא חדא אבל אי הוה ידיעה בין כח לכח הוה מחייב אכל חד וחד כדתנן בשבועות <span class='mareimakom'>(דף יד:)</span> ובמסכת הוריות <span class='mareimakom'>(דף ו)</span> היה משמש עם הטהורה ואמרה לו נטמאתי ופירש מיד חייב שיציאתו הנאה לו כביאתו ולר' אליעזר דאמר ביאות מחלקות אית ליה נמי כוחות מחלקין ומתני' כרבי אליעזר אוקימנא לעיל והיכי תני רבי חייא שש עשרה ותו לא:  והא


lvr: 31
pgn: 34
dfh: b
trm: לפי שאין אשה מתעברת מביאה ראשונה
txt:
<span class='five'>לפי שאין אשה מתעברת מביאה ראשונה. </span>ולא שכבת זרע קרינן ביה דאין ראוי להזריע ומיהו מיעוטא משכבת זרע לא נפקא הואיל והאי מקום ראוי להזריע הוא בביאה שניה ומשום נוגע בשכבת זרע נמי לא מיטמיא דטומאת בית הסתרים לא מטמאה אלא שגזרת הכתוב היא בביאה וכן הוא במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף מא:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: b
trm: שלא כדרכה והעראה מש'ז נפקא
txt:
<span class='five'>שלא כדרכה והעראה מש'ז נפקא. </span>שלא כדרכה אינו מקום זרע העראה לאו שכבת זרע הוא דאין כאן זרע הלכך תרוייהו משכבת זרע מימעטי: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: b
trm: צריכות להמתין
txt:
<span class='five'>צריכות להמתין. </span>מלהנשא שלשה חדשים אחר ביאתן חוץ מגיורת ומשוחררת קטנה ואע'ג דסתם עובד' כוכבים ושפחה זונות הן לא גזרו רבנן בקטנה להמתין אחר טבילת גיורת ומשוחררת כלום ומדקאמר שמואל חוץ מגיורת קטנה מכלל דכולן דקאמר אקטנות נמי קאי דקטנה בת ישראל צריכה להמתין ואע'ג דלאו בת בנים היא ואין כאן הבחנה בין זרעו של ראשון לזרעו של שני גזור בה רבנן משום גדולה: 


lvr: 31
pgn: 34
dfh: b
trm: אי במיאון האמר שמואל דלא בעיא
txt:
<span class='five'>אי במיאון האמר שמואל דלא בעיא. </span>אמתוני דליכא למיגזר משום גדולה דאין גדולה יוצאת במיאון:  וגזרו


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: מכלל דהואי
txt:
<span class='five'>מכלל דהואי. </span>בתמיה וכי מעשה כזה אירע בימי חכמים והא שנים שקידשו קתני ולא תני מעשה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: חוץ מגיורת ומשוחררת גדולה
txt:
<span class='five'>חוץ מגיורת ומשוחררת גדולה. </span>מדקתני בהאי חוץ גדולה מכלל דצריכות להמתין דקאמר בגדולות קמיירי: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: גיורת ומשוחררת גדולה דשכיחא בהו זנות לגזור
txt:
<span class='five'>גיורת ומשוחררת גדולה דשכיחא בהו זנות לגזור. </span>שימתינו כדי להבחין בין זרע שנזרע שלא בקדושה לזרע שנזרע בקדושה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: הוא דאמר כרבי יוסי
txt:
<span class='five'>הוא דאמר כרבי יוסי. </span>דלא גזר דמפרש טעמא דאשה מזנה מתהפכת כדי שלא תתעבר ומיהו בישראלית גזר שמואל זנות אטו נשואין שמתעברת ולא סבר כר' יוסי דלא גזר בהו כדאמר לקמן באנוסה ומפותה אבל בגיורת לא גזור זנות שבנכרית משום נשואין דבנכרית דאפילו גיורת נשואה כיון דדעתה לאיגיורי מתהפכת נמי כדי להבחין בין זרע קדושה לזרע שלא בקדושה כדלקמן: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: אלא יוצאה בשן ועין
txt:
<span class='five'>אלא יוצאה בשן ועין. </span>דלא הות ידעת מעיקרא דעתידה להשתחרר לא מיטרחא ומזדהרא לאתויי מוך בהדה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: מתהפכת
txt:
<span class='five'>מתהפכת. </span>ואף יוצאה בשן ועין נמי ליכא השתא למפרך דכיון דהיפוך קל הוא לה ואין בו טורח מתהפכת היא דכל אשה מזנה אינה רוצה להתעבר: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: נשי ישראלים לא
txt:
<span class='five'>נשי ישראלים לא. </span>בתמיה וכי אם בעליהם של אלו ישראלים מי לא מיפסלו נמי לכהונה שאם ימותו אלו לא ינשאו לכהנים: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: והאמר רב עמרם כו' ואנהרינהו לעיינין ממתניתין
txt:
<span class='five'>והאמר רב עמרם כו' ואנהרינהו לעיינין ממתניתין. </span>כלומר הביא לנו ראיה ממשנתנו ואותה משנה לקמן בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(דף נו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: אשת ישראל שנאנסה אף על פי שמותרת לבעלה
txt:
<span class='five'>אשת ישראל שנאנסה אף על פי שמותרת לבעלה. </span>מוהיא לא נתפשה <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span>  הא נתפשה מותרת אפ'ה פסולה לכהונה אם ימות בעלה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: אם היו כהנות
txt:
<span class='five'>אם היו כהנות. </span>בנות כהנים ואפילו נשואות לישראל דלא מהני האי זנות לאסרן לבעליהן: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: a
trm: נפסלו מתרומה דבי נשייהו
txt:
<span class='five'>נפסלו מתרומה דבי נשייהו. </span>שאם ימות בעלה וזרע אין לה אינה שבה אל בית אביה כנעוריה דפסיל לה האי זנות כדתניא לקמן באלמנה לכהן גדול <span class='mareimakom'>(דף סח.)</span> כהנת לויה וישראלית שבא עליה גר עמוני כו' ויליף טעמא מובת כהן כי תהיה לאיש זר כיון שנבעלה לפסול לה פסלה ואע'ג דמותבינן ואימא נבעלה לפסול חייבי כריתות ומשנינן כי תהיה כתיב הנך דאית בהו הוייה אלמא זנות דחייבי כריתות לא פסיל מאכילת תרומה הא הדר מייתינא התם קרא אחרינא כי תהיה אלמנה וגרושה למעוטי כותי ועבד שאין לו אלמנות וגירושין בה ומההוא קרא נמי נפקא לן חייבי כריתות דהא אין לו אלמנות וגירושין בה ומעיקרא פרכינן הכי ואימא חייבי כריתות ולא חייבי לאוין:  הדרן עלך ארבעה אחין


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: קרובותיה וקרוביו
txt:
<span class='five'>קרובותיה וקרוביו. </span>מפרש לקמן במתני' הנך דנאסרות על האיש מחמת אשתו וקרוביו שנאסרים על האשה מחמת בעלה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: אלא לדידך
txt:
<span class='five'>אלא לדידך. </span>דאמרת חליצה מעלייתא היא לישמעינן הא דאינה צריכה חליצה ואנא ידענא דאסורה בקרוביו ופסלה מן הכהונה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: ואיידי דתנא רישא לא פסלה
txt:
<span class='five'>ואיידי דתנא רישא לא פסלה. </span>ולא תנא חליצה דהתם לא מצי למימר וצריכה חליצה תנא נמי סיפא פסלה ולא איירי בחליצה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: היינו דקתני יקיים
txt:
<span class='five'>היינו דקתני יקיים. </span>דלא מצריך ביאה לאחר שהפילה ואם בא לגרשה בגט מגרשה דאיפטרה לה בביאה קמייתא וביאת מעוברת שמה ביאה דקס'ד יקיים דקתני מתני' לאו חובה היא אלא התירא משום דתנא רישא אם הולד של קיימא יוציא: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: דלא סגי בלא'ה
txt:
<span class='five'>דלא סגי בלא'ה. </span>דלא מיפטרה בלא ביאה לאחר שהפילה דאם לא יחזור ויבעול לא מצי למפטרה בגט דאין אדם יכול להוציא את יבמתו בגט אא'כ כנסה תחלה וביאת מעוברת לאו שמה ביאה ובחליצה נמי לא אפשר למפטרה הואיל ומ'מ בא עליה: 


lvr: 31
pgn: 35
dfh: b
trm: אלא שמא לא יהא ולד של קיימא
txt:
<span class='five'>אלא שמא לא יהא ולד של קיימא. </span>ונמצאת זקוקה ליבם וביאת מעוברת לא שמה ביאה:  דכל


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: עולה לחליצה
txt:
<span class='five'>עולה לחליצה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> אם לא יחפוץ האיש לקחת יבמתו וחלצה וכו': 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: שמא יהא הולד של קיימא וביאת מעוברת
txt:
<span class='five'>שמא יהא הולד של קיימא וביאת מעוברת. </span>בולד של קיימא לדברי הכל לא שמה ביאה דטעמא דרבי יוחנן משום שמא יבא אליהו ויאמר נפל הואי והכא ליכא למימר הכי והולד אין פוטר עד שיצא לאויר העולם: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: הא לא יהא ולד של קיימא
txt:
<span class='five'>הא לא יהא ולד של קיימא. </span>דלמפרע בת יבום היא הוה מיפטרא צרתה ואין צריך לחזור ולבעול לאחר שהפילה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: אמר לך ר'ל הכי קתני
txt:
<span class='five'>אמר לך ר'ל הכי קתני. </span>כלומר לא קתני שמא יהא אלא שמא לא יהא והאי דקתני סיפא ולד אינו פוטר כו' דמשמע דבשל קיימא מיירי הכי קאמר וא'ת הלך אחר רוב נשים ורוב נשים ולד מעליא ילדן ונהי דביאתה לא פטרה מיהו פטורה משום הולד הולד אין פוטר עד שיצא לאויר העולם: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: היא צרתה
txt:
<span class='five'>היא צרתה. </span>אותה צרתה שהלכה עמו אבל אי שמעה עליה שאינה מעוברת תתייבם ולא חיישינן שמא נשא בעלה אחרת במדינת הים ולהכי תנן היא צרתה והכי מפרש בפ' האשה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: אמאי
txt:
<span class='five'>אמאי. </span>אי חליצת מעוברת שמה חליצה תחלוץ ממה נפשך דבין צרתה מעוברת ובין אינה מעוברת הרי חליצה פוטרתה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: לא
txt:
<span class='five'>לא. </span>אפשר דהיינו ספק דבן ט' לראשון או בן ז' לאחרון דאפילו נשאת ב' ימים בתוך ג' חדשים וילדה בסוף ט' לבעל הראשון אכתי איכא למימר שמא בן ז' לאחרון הוא ואע'פ שאין אלא ו' חדשים וב' ימים דקי'ל <span class='mareimakom'>(ר'ה דף יא.)</span> יולדת לז' יולדת למקוטעין ואע'ג דהיא לאו ודאי מעוברת דהא מדקתני שמא מעוברת צרתה מכלל דאחר זמן מרובה שהלך בעלה למדינת הים קמיירי לא פלוג רבנן בנשים אלא כולן צריכות להמתין:  (א) 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: אלא תחלוץ בתוך ג' ותנשא לאחר כו'
txt:
<span class='five'>אלא תחלוץ בתוך ג' ותנשא לאחר כו'. </span>וקשה לי היכי מצי לאותובי הכי נהי נמי דחליצת מעוברת שמה חליצה הני מילי בנפל אבל הכא הא איכא למיחש שמא צרתה מעוברת בולד בן קיימא ואין ביאה וחליצה פוטרת בה לדברי הכל אלא ולד והולד אין פוטר עד שיצא לאויר העולם ונראה בעיני דה'ג בשלמא תחלוץ בתוך ט' ותנשא בתוך ט' לא דהיינו ספק שמא יהא ולד צרתה בן קיימא ואין ביאה וחליצה פוטרת אלא ולד והולד אין פוטר עד שיצא לאויר העולם ול'ג אי בן ט' לראשון ופירושו היה בספרים משובשים אלא תחלוץ בתוך ט' ותנשא לאחר ט' ממה נפשך אי מיעברא צרתה והפילה או לא מעוברת הואי הרי חלצה זו ואי ולד של קיימא הוה הרי יצא לאויר העולם אלא לאו משום שמא מעוברת צרתה היתה בשעת חליצה ואין הולד של קיימא וההיא חליצה לא פטרה כר'ל הואיל ואחת מהן מעוברת לא שייכא חליצה ההיא שעתא דאמרינן עיין עליו: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: ולטעמיך
txt:
<span class='five'>ולטעמיך. </span>אי טעמא דלא תחלוץ משום ספק מעוברת צרתה בשעת חליצה היא תחלוץ לאחר ט' דהשתא ודאי לאו מעוברת היא ותנשא ומ'ט קתני עד שתדע ואפי' לסוף כמה שנים: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: אלא בר מינה דההיא
txt:
<span class='five'>אלא בר מינה דההיא. </span>כלומר מההיא לא תידוק סייעתא לר'ל דהא דקתני לא תחלוץ בתוך ט' ותנשא לאחר ט' התם טעמא לאו משום ספק יבמה לשוק הוא אלא כדאביי בר אבין כו': 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: בן קיימא
txt:
<span class='five'>בן קיימא. </span>ונמצא חליצתה שלא לצורך וכשרה לכהונה ומי שראה בחליצה מחזיקה כפסולה לכהונה ואתה צריך להכריז דעו שזו לא פסלתה חליצתה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: לא תנשא קתני
txt:
<span class='five'>לא תנשא קתני. </span>דלא תנשא לשוק בלא חליצה לסמוך ולומר צרתי ילדה לבעלי אע'פ שרוב נשים יולדות אבל אי חלצה אפי' בתוך ט' ה'נ דמשתריא לאחר ט' דביאת מעוברת וחליצתה שמה ביאה וחליצה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: ריבה לאחד ומיעט לאחד או שהשוה לו את הבכור דבריו קיימים
txt:
<span class='five'>ריבה לאחד ומיעט לאחד או שהשוה לו את הבכור דבריו קיימים. </span>דלכולן נתן בחייו ואין כאן ירושה ליטול בכורה ולא הפשוטים ליטול בשוה אלא מה שריבה ריבה ומה שמיעט מיעט: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: a
trm: לא אמר כלום
txt:
<span class='five'>לא אמר כלום. </span>שהתנה על מה שכתוב בתורה ותנאו בטל הואיל ולא חילק לפשוטים בשוה ולבכור פי שנים: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: לעולם לא קנה כו'
txt:
<span class='five'>לעולם לא קנה כו'. </span>לא אמתניתין פליג אלא התם ביש נוחלין פליגי אמוראי בדיוקא דמתני' דכי אתא רבין אמר ירש פלוני שדה פלוני ותנתן שדה פלוני לפלוני רבי יוחנן אמר קנה אפילו האי דירושה דמדאדכר לשון מתנה בהאי שטר צואה לחד מינייהו כולהו נמי מתנה נינהו ור'ל אמר לעולם לא קנה ההוא דירושה דאמרינן להאי הוה מתנה ולהאי ירושה עד שיאמר כו' דתיקו לשון מתנה אתרוייהו: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: מכר האב מכורין
txt:
<span class='five'>מכר האב מכורין. </span>לאכול הלוקח פירות כל ימי חיי האב שזכה בזכות שהיה לו לזה בהן: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: ומת הבן בחיי האב רבי יוחנן אמר לא קנה לוקח
txt:
<span class='five'>ומת הבן בחיי האב רבי יוחנן אמר לא קנה לוקח. </span>אפילו לכשימות האב דקנין פירות שהיה לו לאב בנכסים הללו כקנין הגוף דמי ואין מכירת הבן מכירה ומתניתין דקתני אין ללוקח בהן כלום עד שימות האב הא כשימות האב יש לו התם דמית האב בחיי הבן ונתקיימה המתנה ומה מכר ראשון לשני כל זכות שתבא לידו אבל מת הבן לא בא זכות לידו: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: תנא משום ר'א כו'
txt:
<span class='five'>תנא משום ר'א כו'. </span>ר' אליעזר פליג אסיפא דמתני' וקאי אאין הולד של קיימא יקיים וקאמר איהו אע'פ שאין הולד של קיימא קנסינן ליה דיוציא  בגט משום דנכנס לספק איסור אשת אח ואע'ג דהשתא איגלאי מילתא דייבום מעליא הואי ומיהו בגט בלא חליצה סגי: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: דבר אחד
txt:
<span class='five'>דבר אחד. </span>דר'מ נמי קניס את הנושא מעוברת חברו ומינקת חברו לגרשה אשה שמת בעלה והיא מעוברת או מניקה אסורה להנשא עד עשרים וארבעה חדש שכן תינוק יונק: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: באיסור אשת אח
txt:
<span class='five'>באיסור אשת אח. </span>כלומר שהיקל להכנס לספק אשת אח שיש לו בנים דדלמא הוי ולד של קיימא הלכך קנסינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: אלא [משום] דרבנן
txt:
<span class='five'>אלא [משום] דרבנן. </span>דמעוברת חברו מדרבנן היא וקא מזלזלי בה ומשום הכי קנסוהו דלא ליתי אחרינא למיעבד הכי: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: אבל הכא
txt:
<span class='five'>אבל הכא. </span>יבמה מעוברת דאורייתא היא ובדילי מינה ולא בעי למיקנסיה להאי אטו אחריני: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: ולדברי חכמים
txt:
<span class='five'>ולדברי חכמים. </span>דאמרי לכשיגיע זמנו לכנוס יכנוס מיהו עד שיגיע הזמן יוציא בגט ולא סגי ליה בהפרשה בעלמא: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: ספיקא הוא
txt:
<span class='five'>ספיקא הוא. </span>וחולצת ולא מתייבמת ודוקא אי מספקא לן אי כלו לו חדשיו אי לא אבל אי קים לן דכלו לו חדשיו תנן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף מג:)</span> תינוק בן יומו פוטר מן הייבום: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: אם אשת ישראל היא
txt:
<span class='five'>אם אשת ישראל היא. </span>אם זה שקדשה ישראל הוא שאם תחלוץ מן היבם לאחר קדושין לא תיאסר על בעלה חולצת: 


lvr: 31
pgn: 36
dfh: b
trm: ואם זה שקדשה כהן הוא
txt:
<span class='five'>ואם זה שקדשה כהן הוא. </span>שאם תחלוץ תיאסר עליו אינה חולצת וסמכינן אולד:  באורתא


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: מי עביד רבנן תקנתא לכהן
txt:
<span class='five'>מי עביד רבנן תקנתא לכהן. </span>דאע'ג דלישראל בעינן יוציא בגט עד שיגיע זמנו התם הוא דלכשיגיע זמנו מצי לאהדורה אבל הכא דאי מגרש לה לא מצי מהדר לה תסגי בהפרשה בעלמא: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: עירוקיה מסתייה
txt:
<span class='five'>עירוקיה מסתייה. </span>לא בעי למיכפייה דלכתוב גט דגלי דעתיה דלא בעי לכנוס עד זמנו: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: לשליש ימיה
txt:
<span class='five'>לשליש ימיה. </span>דכתיב ויהי כמשלש חדשים <span class='mareimakom'>(בראשית לח)</span> : 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: והשני
txt:
<span class='five'>והשני. </span>אם קיימה עד שילדה לו בן ודאי ממזר מספק שמא ראשון בן המת הוה וקאי עליה בכרת ואישתכח האי שני ולד חייבי כריתות וממזר: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: ר'א אומר אין ממזר מספק
txt:
<span class='five'>ר'א אומר אין ממזר מספק. </span>אלא כודאי ממזר הוי ומותר בממזרת דקסבר ספיקן בודאן מותר: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: וקמיפלגי
txt:
<span class='five'>וקמיפלגי. </span>אביי ורבא דמר מוקי רבי אליעזר בן יעקב להיתירא ומר מוקי ליה לאיסורא פליגי בדרבי אליעזר: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: ודאן בספיקן אסור
txt:
<span class='five'>ודאן בספיקן אסור. </span>שמא הספק כשר הוא ונמצא בא ממזר בקהל וכן ספק ממזר בספק ממזרת דשמא זה פסול וזה כשר: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: כותי
txt:
<span class='five'>כותי. </span>אין מקפיד על קידושי כסף ושטר דלית ליה גזירה שוה דקיחה קיחה וכי מקדש חד מנסבא לאידך לפיכך כולן ספק ממזרים הם שמא נתקדשה אמו לאחר: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: כי אמריתה
txt:
<span class='five'>כי אמריתה. </span>רב יהודה מסיים למילתיה ואזיל כי אמריתה להא שמעתא דרב אמר הלכה כר'א קמיה דשמואל אמר לי כו': 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: וכולן מותרין לבא זה בזה
txt:
<span class='five'>וכולן מותרין לבא זה בזה. </span>אי אמרת ספיקן בודאן מותר וכ'ש ספיקן בספיקן היינו דמשכחת ליה כולן מותרין זה בזה כהנים לוים וישראלים מותרין זה בזה לויי וישראלי חללי גירי וחרורי עבדים משוחררים מותרים זה בזה גירי חרורי ממזרי ונתיני שתוקי ואסופי מותרים זה בזה דקהל גרים לא איקרי קהל לפיכך ממזרים מותרים בהן וכסדר הזה שנויים בקדושין <span class='mareimakom'>(דף סט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: ואת אמרת הלכה כר'א
txt:
<span class='five'>ואת אמרת הלכה כר'א. </span>שאין ממזר מותר בשתוקי ולא שתוקי בשתוקי ולא שתוקי באסופי (א'כ לא משכחת לה כולהו מעורבים): 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: a
trm: נתיני
txt:
<span class='five'>נתיני. </span>גבעונים שנתגיירו בימי יהושע בערמה ויש בהן צד עבדות דכתיב <span class='mareimakom'>(יהושע ט)</span> ויתנם יהושע חוטבי עצים ושואבי מים לעדה:  הלכתא


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: הלכתא אהלכתא
txt:
<span class='five'>הלכתא אהלכתא. </span>דקיימא לן משנת ר'א ב'י קב ונקי במסכת גיטין <span class='mareimakom'>(דף סז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: דפקיעי
txt:
<span class='five'>דפקיעי. </span>כ'ע בשמייהו וקוראין לבתו על שמו ואם יבא בנו ממקום אחר ישמע שהיא בת אביו ויפרוש: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: ממון המוטל בספק
txt:
<span class='five'>ממון המוטל בספק. </span>שאין זה מוחזק בזה יותר מזה דאם זה בן המת אין ליבם בהן כלום ואם בן היבם הוא אין לו בהן כלום הלכך אין כאן מוציא מחברו להטיל עליו הראיה: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: ספק ובני יבם
txt:
<span class='five'>ספק ובני יבם. </span>הספק מוחזק בהן ביותר דממה נפשך אית ליה זכיה בגווייהו אבל בני יבם שמא אין להם חלק בהם שזה בן ראשון הוא וכולה שלו ומשום הכי סבור רבנן למימר היינו מתניתין בפ' נושאין על האנוסה דקתני ספק בן תשעה לראשון ספק בן שבעה לאחרון הוא לא יורש אותן לא זה ולא זה דבני ראשון מדחו ליה אצל בני אחרון ובני אחרון אצל בני ראשון והם יורשים אותו בין שניהם: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: והכא אמרינן איפכא
txt:
<span class='five'>והכא אמרינן איפכא. </span>דהוא מוחזק יותר דהתם להכי מדחו ליה דאמרי ליה אייתי ראיה דאחונא את ושקול והכא נמי אמר להו האי אייתו ראיה דאחוכון אנא ושקולו: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: אידי ואידי ספיקא נינהו
txt:
<span class='five'>אידי ואידי ספיקא נינהו. </span>שאפילו הספק אין טוען טענת ודאי ואינו יודע מכח מי הוא בא לירש: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: בנכסי יבם גופיה
txt:
<span class='five'>בנכסי יבם גופיה. </span>התם מיתוקמא מתניתין דהוא לא יורש אותן דאמרי ליה אייתי ראיה ושקול אבל בההיא דלעיל שניהם ספק ונראה בעיני דההיא מנתא דקמודו ליה שקיל ואידך הוי ממון המוטל בספק וחולקין הוא נוטל החצי ובין כולן החצי: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: אי אחוכון אנא הבו לי מנתא גבייכו
txt:
<span class='five'>אי אחוכון אנא הבו לי מנתא גבייכו. </span>ואי משום דשקלי אנא פלגא בנכסי מיתנא מהדרנא לכו ההוא פלגא ונחלוק הכל בשוה בין נכסי הראשון בין נכסי האחרון וכגון שהיו נכסי היבם מרובין ואביו מועטין: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: קם דינא
txt:
<span class='five'>קם דינא. </span>אחר שנעשה דין בנכסי המת אין זה יכול לחזור ולערער עליהם ומה שהוא שואל בנכסי היבם אמרי ליה אייתי ראיה: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: ואבדה דרך שדהו
txt:
<span class='five'>ואבדה דרך שדהו. </span>שהיתה שדהו מוקפת משדות אחרים והיה לו דרך על אחת מן הרוחות ואבדה ששכחו על איזה מן הרוחות היתה: 


lvr: 31
pgn: 37
dfh: b
trm: שפיר קאמר אדמון
txt:
<span class='five'>שפיר קאמר אדמון. </span>דקסלקא דעתא שהקיפו אדם אחד מכל רוחותיו דאמר אורחיה גביה הוא: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: מי איכא למימר הכי
txt:
<span class='five'>מי איכא למימר הכי. </span>הא לא ידע מאי קא תבע מניה אי פלגא בנכסי מיתנא אי פלגא מנתא בנכסי יבם ומכח שתי טענות הוא בא עליהם בכל אחת ואחת אומרים לו הבא ראיה: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: הוי יבם ודאי
txt:
<span class='five'>הוי יבם ודאי. </span>יורש ויודע מכח מי הוא בא ומוחזק בנכסים ולא דמי לההיא דרב משרשיא דלעיל דהתם אע'ג דספק אית ליה זכיה בנכסים ממה נפשך אפילו הכי לא חשיב ודאי דלא ידע מכח מי הוא בא לירש מכח מה הוא בא עליהן: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: פש דנקא
txt:
<span class='five'>פש דנקא. </span>דקמינצו עליה האי אמר כולה דידי והני אמרי כולה דידן הוא נוטל חצי ובין שניהם חצי: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: סבא ויבם בנכסי ספק
txt:
<span class='five'>סבא ויבם בנכסי ספק. </span>סבא אמר האי בר מיתנא הוא וכיון דאין לו יורש אני קודם דתנן <span class='mareimakom'>(ב'ב דף קטו.)</span> האב קודם לכל יוצאי ירכו ויבם אמר בני הוא ואני יורשו דהאב קודם: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: או סבא וספק בנכסי יבם
txt:
<span class='five'>או סבא וספק בנכסי יבם. </span>שאין ליבם בן אחר סבא אמר את בר מיתנא ואני יורש את בני מקום שאין לו בן וספק אמר בנו אני ואני יורשו: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: חולקין
txt:
<span class='five'>חולקין. </span>דדלמא כולהו דהאי ודלמא כולהו דהאי ואין לומר האב ודאי מוחזק דאם זה בנו אין כאן לאב כלום: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: שומרת יבם
txt:
<span class='five'>שומרת יבם. </span>ממתנת ומצפה ליבם כמו עניה זו לשוא שמרה באף על פי בכתובות <span class='mareimakom'>(דף סב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: ובנכסים הנכנסים ויוצאים עמה
txt:
<span class='five'>ובנכסים הנכנסים ויוצאים עמה. </span>היינו נכסי מלוג שהקרן שלה קיים וכשהיא נכנסת נכנסין עמה וכשהיא יוצאת יוצאין עמה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: ב'ש אומרים יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב
txt:
<span class='five'>ב'ש אומרים יחלוקו יורשי הבעל עם יורשי האב. </span>דספק נשואה היא וזכה היבם בחצי ירושתו מספק שהבעל יורש את אשתו וזו שספק נשואה היא אצלו זכי בפלגא אבל בכתובתה מודים ב'ש דבחזקת הבעל היא ולא פלגי בה יורשי האב וטעמא דכולה מתניתין מפרש בגמ': <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: מאי שנא רישא דל'פ ומ'ש סיפא דפליגי ב'ש
txt:
<span class='five'>מאי שנא רישא דל'פ ומ'ש סיפא דפליגי ב'ש. </span>מאי שנא רישא כשהיא קיימת דלא פליגי ב'ש אלא בכח דילה מחזקינן לנכסי דקאמרי מוכרת ונותנת לכתחלה ומאי שנא סיפא דפליגי כשמתה לא מוקמי נכסי מלוג בחזקת יורשיה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: אמר עולא רישא דנפלה כשהיא ארוסה
txt:
<span class='five'>אמר עולא רישא דנפלה כשהיא ארוסה. </span>שנפלה לייבום מאירוסין ונפלו הנכסים לה כשהיא שומרת יבם: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: a
trm: כשהיא נשואה
txt:
<span class='five'>כשהיא נשואה. </span>הלכך רישא דלגבי ארוסה ממש קי'ל לב'ש תמכור כדתנן לקמן כ'ש זו שאינה אלא זקוקה בעלמא וב'ה דאמרי בארוסה ודאי לא תמכור לכתחלה אבל אם מכרה ונתנה קיים הכא משום דספק ארוסה היא דאגידא ביה ולאו אשתו ממש היא מודו ב'ה דמוכרת ונותנת לכתחלה:  סיפא


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: סיפא
txt:
<span class='five'>סיפא. </span>דגבי נשואה בעלמא אמרי' לקמן דברי הכל מכרה ונתנה אפי' בדיעבד הבעל מוציא מיד הלקוחות הכא לגבי זיקת נשואה דספק היא ולא כנשואה ממש קיימי נכסי בספק הלכך לב'ש חלוקה עדיפא [ולב'ה חזקה עדיפא]: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: זיקת ארוסה
txt:
<span class='five'>זיקת ארוסה. </span>זיקת יבמה שנפלה מן האירוסין ספק ארוסה ולא ודאי ארוסה ואע'ג דלגבי נכסים אין לו שום כח בהן ונמצא שזיקת ארוסה אינה כלום קרי לה ספק ארוסה דלא מצי למימר קסבר עולא זיקת ארוסה אינה כלום דהא בעיא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: עושה ספק נשואה
txt:
<span class='five'>עושה ספק נשואה. </span>כדפרישית לעיל דכיון דודאי נשואה הבעל מוציא מיד הלקוחות הכא דספק נשואה היא הוו נכסים בספק ולב'ש חלוקה עדיפא דאין לה בהם חזקה יותר ממנו דידו כידה ולב'ה חזקה עדיפא דאין ידו כידה הואיל ולא נפלו לה כשהיא תחת הבעל: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: אמר ליה רבה
txt:
<span class='five'>אמר ליה רבה. </span>לעולא אי טעמא משום חלוקה עדיפא הוא אדמיפלגי בגופה של קרקע ולאחר מיתה ליפלגו בחייה ולפירות דלב'ש פליג יבם פירי בהדה דספק נשואה היא דאילו ודאי נשואה הואי הוה שקיל להו בעל כרחה ולב'ה נכסים בחזקתה ולא שקיל מידי ומדנקט מתני' מיתה בסיפא ש'מ טעמייהו דב'ש ברישא דאלמוה לחזקה דילה משום דהיא קיימא: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: סיפא
txt:
<span class='five'>סיפא. </span>הואיל ומתה הללו באים וטוענים מכח ירושה והיבם טוען מכח ירושה הלכך שניהם ספק לב'ש דאי זיקה ככנוסה אין כאן ליורשי האב כלום שהבעל יורש שלה ואי לאו ככנוסה אין כאן ליבם כלום לפיכך ספק וספק הוא ויחלוקו ולב'ה הואיל ואלו קרובין ודאין הם והוחזקה נחלה זו כבר בחזקת משפחתן אמרינן אוקי אחזקתה אבל בחייה ולפירות אפי' ב'ש מודו דנכסים בחזקתייהו ולא שקיל בעל מידי: עליו ועל יורשיו ל'ג: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: יורשי האב ודאי
txt:
<span class='five'>יורשי האב ודאי. </span>מוחזקים שבאין מכח ירושה ודאית שאפי' האב מת ראשון נכסי הבן מסתמא נופלים לפני יורשין דאילו ב'ח מיחסר גוביינא עד שיחזיקוהו ב'ד בהם: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: כגבוי דמי
txt:
<span class='five'>כגבוי דמי. </span>כלומר גדול כח השטר וכמו שמוחזק בנכסים והרי הן קמו במקום הבן ומוחזקים בנכסים דמי הלכך ספק וספק הוא ואין כאן חזקה לזה יותר מזה אם האב מת ראשון הוחזק ב'ח מיד ולא אמרינן הא מחוסר גוביינא ואם בן מת ראשון הוחזקו יורשים: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: מתו בעליהן
txt:
<span class='five'>מתו בעליהן. </span>כל אשה שקנא לה בעלה ונסתרה ומת עד שלא שתתה נוטלת כתובתה ואע'פ ששמא זינתה ואין לה כתובה. לא שותות דבעינן והביא האיש את אשתו וליכא: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לאו ש'מ קסברי ב'ש שטר העומד לגבות כגבוי דמי וכיון שמת עמדו הנכסים מיד בחזקת האשה ויורשים קאתו לאפוקי מינה משום ספק זנאי ולא אתי ספק ומוציא מידי ודאי דאי לא כגבוי דמי וטעמא משום דאתי ספק ומוציא מידי ודאי הוא הוה להו למימר יחלוקו ונשווי ספק כודאי אבל לעלויי מינה ליכא למ'ד וגבי נפל הבית קאמר יחלוקו דכי נמי אמרי' כגבוי דמי לא מצינו לב'ח לשוויי ודאי טפי מיורשין שהרי לא הוחזק בו זה בנכסים והשטר זה יוצא עליו ולא על האב הלכך ספק וספק הוא אם האב מת ראשון נמצא ב'ח ודאי דהאי שטר כגבוי דמי ויורשים אינם כלום ואם הבן מת ראשון נמצאו יורשין ודאין וב'ח אין כלום: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: ואביי
txt:
<span class='five'>ואביי. </span>דלא אסיק אדעתיה מעיקרא משום טעמא דשטר העומד לגבות כי אותביה לרבה מנפל הבית דתנן במי שמת בבבא בתרא בסדר ישועות: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: ואביי
txt:
<span class='five'>ואביי. </span>להכי לא אותביה מכתובה דקסבר שאני כתובה משום חינא שיהיו נושאין חן בעיני הנשים ויתרצו להנשא לפיכך החזיקוה מספק: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: ולותביה מכתובה דמתני'
txt:
<span class='five'>ולותביה מכתובה דמתני'. </span>דאמרי ב'ש יחלוקו דקס'ד השתא דב'ש נמי אכתובה אמרי יחלוקו וקאתו יורשין דידה מספק וגבו פלגא דכתובה מיבם דהוי ודאי והתם ליכא למימר משום חינא דהתם מתה וגבי יורשין לא חיישינן לחינא כדאמר באלמנה ניזונת <span class='mareimakom'>(כתובות צז:)</span> אא'כ היו יורשיה נקבות: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: לא פליגי
txt:
<span class='five'>לא פליגי. </span>דמודו ב'ש שהיא בחזקת יורשי הבעל דלא ניתנה כתובה לגבות מחיים וכל שהיא מתה בחייו של יבם לא גבו יורשים דילה כתובה דיבם במקום בעל קאי ואע'ג דשמעינן ליה לאביי בכתובות פרק האשה <span class='mareimakom'>(דף פא.)</span> ניתנה כתובה לגבות מחיים לב'ש הני מילי להתחייב יבם בקבורתה דאמר מינה קא ירית כתובה ולא מאחיו אבל דלישקלו יורשין דילה כתובתה לא שמעינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: דיקא נמי כו'
txt:
<span class='five'>דיקא נמי כו'. </span>וטעמא לא משום דשטר העומד לגבות הוא דלא ניתנה כתובה לגבות מחיים: 


lvr: 31
pgn: 38
dfh: b
trm: אביי
txt:
<span class='five'>אביי. </span>מהדר ארישא דשמעתין לתרוצי מאי שנא רישא דלא פליגי ומאי שנא סיפא דפליגי ותרציה לאו משום דברישא היא קיימת וסיפא משום דליתא דודאי סיפא נמי אי כשהיא שומרת יבם נפלו לה מודו ב'ש דיורשי האב ודאין ונכסים בחזקתן אלא רישא דנפלו לה כשהיא שומרת יבם לפיכך מוכרת לכתחלה וה'ה אם מתה יורשיה יורשין אותה דלא מהניא זיקה למיקני נכסי דהשתא: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: וקסבר אביי ידו כידה
txt:
<span class='five'>וקסבר אביי ידו כידה. </span>מדאוקי פלוגתייהו בנפלו לה תחתיו ואפי' הכי לבית הלל נכסים בחזקתן קסבר אביי נשואה ידו כידה ולא יותר הלכך כשמת ואין ליבם בה אלא זיקה ידו גריעא מידה ונכסים בחזקתה ובית שמאי פליגי ואמרי נשואה ידו עדיפא מידה וכשמת יד היבם כידה ויחלוקו ובכתובות בהכותב <span class='mareimakom'>(דף פג.)</span> נמי פליגי אביי ורבא דקאמר אביי ידו כידה ורבא אמר ידו עדיפא מידה ואמרינן התם נפקא מינה לשומרת יבם: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: אלא אידי ואידי דנפלו לה כשהיא שומרת יבם רישא דלא עבד בה מאמר
txt:
<span class='five'>אלא אידי ואידי דנפלו לה כשהיא שומרת יבם רישא דלא עבד בה מאמר. </span>קודם שנפלו לה הנכסים הלכך זיקה לא מהניא ולא מידי בנכסים: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: וסיפא דעבד בה מאמר
txt:
<span class='five'>וסיפא דעבד בה מאמר. </span>ובית שמאי לטעמייהו דאמרי מאמר קני בפרק ארבעה אחין <span class='mareimakom'>(לעיל כט.)</span> בית שמאי אומרים אשתו עמו כו' וב'ה לטעמיהו דאמרי לא קני: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: וקסבר רבא
txt:
<span class='five'>וקסבר רבא. </span>קנין מאמר לב'ש קני כודאי ארוסה וכספק נשואה. כלומר אע'ג דב'ש  ודאי ארוסה משוי לה לדחות בצר' אחותה משום אחות אשה כדקתני אשתו עמו מיהו לא כודאי נשואה משוי לה למיקני יבם כולה ירושה דילה אלא כספק נשואה ויחלוקו: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: ולקחה לו
txt:
<span class='five'>ולקחה לו. </span>ויבמה מצי למכתב למה לי דכתיב לאשה ש'מ הרי היא כאשתו ויבמה אי לכדרבי בפ'ק <span class='mareimakom'>(לעיל דף ח.)</span> לאסור צרות ועריות אי לכדרבנן ויבמה בעל כרחה: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: ובגדול
txt:
<span class='five'>ובגדול. </span> שהיה גדול האחים במדינת הים ויש לו אח כאן הגדול מן האחין שלפנינו ותלה גדול האחין שלפנינו בו לומר המתינו לו שהוא גדול ממני שמא ייבם אותך והכי מוכח בגמ' דאמרי' ת'ש ובגדול עד שיבא ממדינת הים אין שומעין לו ואי ס'ד חליצת גדול עדיפא אמאי אין שומעין לו נינטר דלמא אתי וחליץ אלמא אותו שבמדינת הים גדול שבכל האחין הוא: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: עליך מצוה
txt:
<span class='five'>עליך מצוה. </span>שאע'פ שאחיך שבמדינת הים גדול ממך כיון דאתה גדול האחין שלפנינו עליך מצוה דשהויי מצוה לא משהינן והכי מפרש בגמרא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: ביאת קטן וחליצת גדול
txt:
<span class='five'>ביאת קטן וחליצת גדול. </span>גדול רוצה לחלוץ וקטן [ממנו] רוצה לייבם והאי קטן לאו קטן ממש הוא דקטן לאו בר חליצה וייבום הוא שמא ימצא סריס ואפי' מאן דלא חייש למיעוט וקטן מותר לייבם הכא ודאי סוגיא דשמעתין מוכחא דלאו קטן ממש הוא מדקפריך לקמן תלה בקטן עד שיגדיל ושני ליה שהויי מצוה לא משהינן אלמא בקטן ממש כולהו מודו: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: a
trm: ואמאי חוזרין אצל גדול
txt:
<span class='five'>ואמאי חוזרין אצל גדול. </span>אי אמרת בשלמא דכל לא רצה ורצו דמתניתין אייבום קאי להכי חוזרין אצל גדול דכיון דכולהו בעו למיחלץ ואיהו נמי בעי למיחלץ איהו קדים אלא אי אמרת אפילו מיחלץ לא בעי אמאי חוזרין אצל גדול פשיטא דלמכפייה למיחלץ ונכפינן לדידהו ולא נטרח ב'ד כולי האי:  התם


lvr: 31
pgn: 39
dfh: b
trm: אמר רב אין כופין
txt:
<span class='five'>אמר רב אין כופין. </span>ואי ניחא לתרוייהו לייבומי אין כופין אותו לחלוץ דנימא לאו למצוה מכווני ופגע באיסור אשת אח אלא אי בעי מייבם ומיהו היכא דהוא צבי לייבומי ואיהי אמרה לא בעינא ליה ואמרה דברים ניכרים אי מצינו לאטעוייה ולומר לו חלוץ לה ע'מ שתתן לך מאתים זוז מטעינן ליה ואי לא כפינן ליה וחליץ דאמר רב ששת <span class='mareimakom'>(לעיל ד.)</span> מנין ליבמה שנפלה לפני מוכה שחין שאין חוסמין אותה ולא תימא מוכה שחין דוקא אלא כל אמתלא שתתן לדבריה דאמר בהמדיר <span class='mareimakom'>(כתובות עז.)</span> מעשה בציידן בבורסי שמת ולו אח בורסי ואמרו חכמים יכולה שתאמר לאחיך הייתי יכולה לקבל ולך איני יכולה לקבל ועוד פסקינן הלכתא באע'פ <span class='mareimakom'>(שם סד.)</span> כותבין אגרת מרד על ארוסה ואין כותבין אגרת מרד על שומרת יבם ומכל הלין טעמי כפינן ליה דחליץ ושקלה כתובה וכל הני אין כופין דהכא היכא דתרוייהו ניחא להו: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: b
trm: דאיתחזי לנא
txt:
<span class='five'>דאיתחזי לנא. </span>דבעינן רוק הנראה לעיני דיינין בפרק מצות חליצה <span class='mareimakom'>(לקמן דף קו:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: b
trm: יבמה יבא עליה מצוה
txt:
<span class='five'>יבמה יבא עליה מצוה. </span>גרסינן ולא גרס הכא למצוה אלא לקמן בתירוצא דרב יצחק בר אבדימי: 


lvr: 31
pgn: 39
dfh: b
trm: יכול תחזור להיתירה הראשון
txt:
<span class='five'>יכול תחזור להיתירה הראשון. </span>ותו לא דאי בעי לא כניס לה ת'ל יבמה יבא עליה מצוה: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: הכא מאי תרי גווני איכא
txt:
<span class='five'>הכא מאי תרי גווני איכא. </span>דקא ממעט תנא יכול תחזור להיתירה הראשון ת'ל דלא והא ליכא למימר תחזור להיתירה הראשון רצה לשם מצוה אוכלה רצה שלא לשם מצוה אוכלה ת'ל דלא דהא כל כמה דבעי ליכלה דהתם הוא כי בעיל שלא לשם מצוה פגע בערוה אבל הכא מאי קעביד וע'כ בתרי גווני בעיא לאוקמי דומיא דרישא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: אכילה גסה מי מקריא אכילה והאמר ר'ל כו'
txt:
<span class='five'>אכילה גסה מי מקריא אכילה והאמר ר'ל כו'. </span>וכיון דלאו אכילה היא מואכלו אהרן ובניו דרישא נפקא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>תרי גווני הכי תיבעי למימר רצה מצה אוכלה רצה חמץ אוכלה ת'ל מצות תאכל ולא חמץ: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: לא תאפה חמץ חלקם נתתי אותה
txt:
<span class='five'>לא תאפה חמץ חלקם נתתי אותה. </span>להכי סמיך חלקם ללא תאפה חמץ לומר אפי' שירי מנחה שהם חלקם של כהנים לא תאפה חמץ ומהתם נפקא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: ואי לאו מצה היא מצות אמר רחמנא
txt:
<span class='five'>ואי לאו מצה היא מצות אמר רחמנא. </span>בשירי מנחת חובה דכתיב בצו את אהרן ואכלוה מצות וה'ה לשאר מנחות ולמה לי מצות תאכל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: מהו דתימא
txt:
<span class='five'>מהו דתימא. </span>כלומר לאו לאשמועינן דלא איבד זכותו תניא לה אלא לאשמועינן דלא שקיל כולהו נכסי: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: אף האי נמי
txt:
<span class='five'>אף האי נמי. </span>לאחר מיתת האב אם מת האב לאחר יבומו של זה מודה ר'י דנוטל זה חלקו וחלק אחיו: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: על שם אחיו כתיב
txt:
<span class='five'>על שם אחיו כתיב. </span>ולא על שם אביו כתיב וכיון דבשעה שקם על שם אחיו לא שקל תו לא שקיל [דאי שקיל השתא לא מנכסי אחיו שקיל אלא מנכסי אביו דהא ירתינהו]: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: ומיקשה הוא דקשיא לך
txt:
<span class='five'>ומיקשה הוא דקשיא לך. </span>היכי שביק רבנן ועביד כרבי יהודה ואפכת לה ושפיר עבדת דאפכת לה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: a
trm: אסור בקרובותיה
txt:
<span class='five'>אסור בקרובותיה. </span>כאילו היא אשתו וכל קרובות הנאסרות מחמת אשה גמורה אסורות מדרבנן בחלוצה:  הוא


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: ובאבי אביו
txt:
<span class='five'>ובאבי אביו. </span>משום כלת בנו אע'ג דבאשתו גמורה אין אסורה לאבי אביו אלא מדברי סופרים דהא כלת בנו משניות דרבנן היא ואפילו הכי גזרוה רבנן נמי בחלוצה: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: ואסור בצרת קרובת חלוצתו
txt:
<span class='five'>ואסור בצרת קרובת חלוצתו. </span>ראובן חלץ ללאה ורחל נשואה לנכרי ולה צרה ומת הנכרי אסורה הצרה לראובן וטעמא מפרש בגמרא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: גזרו שניות בחלוצה או לא
txt:
<span class='five'>גזרו שניות בחלוצה או לא. </span>כגון אם אם אמה ואם אם אביה דגבי אשתו מיתסרו עליה משום שניות כדתני רבי חייא בפרק כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כב.)</span> רביעי שבחמיו ושבחמותו שניה הכא מאי: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: בערוה דאורייתא
txt:
<span class='five'>בערוה דאורייתא. </span>כלומר באשתו דאמה ואם אמה הוה ערוה דאורייתא גזרו רבנן שניות אבל בחלוצה דאפילו עריות דידה דרבנן לא גזרו שניות בהן: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: או דלמא לא שנא
txt:
<span class='five'>או דלמא לא שנא. </span>וממתני' לא דייק דקתני היא אסורה באבי אביו משום כלת בנו דהוי שניה הא קמייתינן לה לקמן עלה דהא מילתא ומדחי ליה למימר לאו משום חולץ אלא בשביל המת שהיתה זו אשתו גמורה לפיכך אבי אביו אסור בה משום כלת בנו: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: ה'א האחין מותרין
txt:
<span class='five'>ה'א האחין מותרין. </span>לא קאי אלא אאם אם אמה דלא גזרו שניות בזיקה אבל אמה ואם אמה דהוו להו עריות דאורייתא לגבי אשה גמורה לא משתרו אחין דגזרו עריות בזיקה ואפי' לאחר חליצה נימא דאיהו שליחותייהו עבד משום הכי לא תנייה: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: לא משום מיתנא
txt:
<span class='five'>לא משום מיתנא. </span>שהיתה זו אשתו גמורה ואסורה על בן בנו של חולץ דהויא לה אשת אחי אבי אביו וקס'ד דהא נמי משניות היא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: והא אמימר מכשר כו'
txt:
<span class='five'>והא אמימר מכשר כו'. </span>בפרק כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כא:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: אמימר מוקי לה
txt:
<span class='five'>אמימר מוקי לה. </span>להאי בן בנו דמתני' אסבא אביהן של מת וחולץ דתנא ברישא דקתני היא אסורה באביו והדר תני ובבנו של אביו שהוא אחי המת והחולץ וקמה עליה בלא יבנה משחלץ לה האחד ולבן בנו של אביהם דהויא ליה אשת אחי אביו: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: וקתני אחיו מן האם
txt:
<span class='five'>וקתני אחיו מן האם. </span>שהיה זה אחיו מן האם או בן אחיו מן האם ולאו משום חולץ דא'כ הויא לה שניות בחלוצה דהא ליתא אלא אשת אחי האב מן האם והא בשניות תנינן לה אלא משום מיתנא דהוי שניה משום ערוה דאורייתא דאשתו מעלייתא הוה וכגון שהיו היבם והחולץ אחין מן האב ומן האם ולשניהם אח מן האם שלא מן האב: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm:
ת'ש ובאבי אמו מאי לאו משום חולץ דהויא ליה כלת בתו לא משום מיתנא דהויא ליה כלת בתו וכגון שהיו אחין אף מן האם</span>: <span class='five'>אמימר מוקי לה

txt:
<span class='five'>ת'ש ובאבי אמו מאי לאו משום חולץ דהויא ליה כלת בתו לא משום מיתנא דהויא ליה כלת בתו וכגון שהיו אחין אף מן האם</span>: <span class='five'>אמימר מוקי לה. </span>ודאי כדקאמרת משום חולץ וקסבר גזרו שניות בחלוצה אבל מאן דאסר באשת אחי אבי האב מצי לאוקמי משום מיתנא ותיבעי לך אי גזרו שניות בחלוצה או לא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: באיסורה קיימא
txt:
<span class='five'>באיסורה קיימא. </span>חלוצה היא דקיימא בלא יבנה ותו לא אבל צרתה קיימא עליה באיסור אשת אח בכרת והולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: אי אמרת בשלמא צרה אבראי קיימא
txt:
<span class='five'>אי אמרת בשלמא צרה אבראי קיימא. </span>באיסורא קמא ולא אמרינן חלוצה שליחותא דידה עבדא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: משום הכי שרי באחותה
txt:
<span class='five'>משום הכי שרי באחותה. </span>דלאו אחות חלוצה היא ולגבי דידה נמי כיון דחלוצה לאו שליחות דידה עבדא לא משויא ליה בלא יבנה אלא באיסורא קמא קיימא: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: אלא אי אמרת צרה כחלוצה דמיא
txt:
<span class='five'>אלא אי אמרת צרה כחלוצה דמיא. </span>דחלוצה שליחותא דידה עבדא ומשוי לה בלא יבנה א'כ הויא לה צרה כחלוצה ואמאי שרי באחותה: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: ותסברא
txt:
<span class='five'>ותסברא. </span>דהא ראיה דרב יוסף דאייתי ממתניתין ראיה היא וכי חלוצה גופא דאורייתא (דרבנן היא) דכי אמרינן צרה כחלוצה יאסר באחות הצרה: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: כאן שנה רבי
txt:
<span class='five'>כאן שנה רבי. </span>במשנה זו למדנו רבי אחות גרושה מדברי תורה וכו' ולקמן מפרש לה וכיון דאחות חלוצה גופה דרבנן בחלוצה גזור באחותה בצרה לא גזור: 


lvr: 31
pgn: 40
dfh: b
trm: מאי שנא
txt:
<span class='five'>מאי שנא. </span>רישא קרובת צרת חלוצה דשריא ומאי שנא סיפא צרת קרובת חלוצתו ששתיהן נכריות היא וצרתה נשואות לנכרי וקתני אסור:  הך


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: הך דאזלא בהדה לבי דינא
txt:
<span class='five'>הך דאזלא בהדה לבי דינא. </span>כשלאה חולצת מוליכה אחותה עמה לב'ד וכ'ע לא ידעי הי מנייהו יבמתו ואיכא דסבר דלרחל חלץ וכי נסיב צרת רחל דהיינו צרת קרובת חלוצתו אמרי צרת חלוצתו נסיב דאינהו סברי שרחל וצרתה נשי אחיו הוו שהרי חלץ לרחל: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: האי דלא אזלא בהדה לבי דינא
txt:
<span class='five'>האי דלא אזלא בהדה לבי דינא. </span>כשהיבמה חולצת אין צרתה הולכת עמה הלכך כי נסיב אחות צרה לא אמרינן אחות חלוצתו נסיב: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>ולא מתייבמת. </span>דהויא לה אחות חלוצתו ומיהו מחליצה לא מפטרא דמדאוריית' רמיא קמיה ואע'ג דאחותה קיימת דאחות חלוצה אינה אלא מדברי סופרים: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: פטורה
txt:
<span class='five'>פטורה. </span>אף מן החליצה דיוצאה משום אחות אשה הואיל ואשתו קיימא ואחות גרושה מדברי תורה דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> עליה בחייה כל שבחייה: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: שומרת יבם שקדש
txt:
<span class='five'>שומרת יבם שקדש. </span>אחד מן האחין את אחותה לאחר שנפלה זו לפניהם והוזקקה לכולן: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: ואת אשת אחיו בחליצה
txt:
<span class='five'>ואת אשת אחיו בחליצה. </span>אבל יבומי לא דאחות גרושתו היא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: מהו ביבמתו
txt:
<span class='five'>מהו ביבמתו. </span>מי אמרינן כיון דמתה פקע איסור אחות אשה ושריא או דלמא אע'ג דפקע איסור אחות אשה קם עליה באיסור אשת אח הואיל ונאסרה עליו שעה אחת בשעה שהיתה זקוקה ליבם ואין אני קורא בה יבמה יבא עליה הרי היא כאשת אח שיש לה בנים ואסורה עולמית עליו: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: ואח'כ מת אחיו
txt:
<span class='five'>ואח'כ מת אחיו. </span>הב' ונפלה אחותה ואסרתה לראשונה עליו משום אחות זקוקה ואע'ג דעבד בה מאמר כדתנן בפ' ארבעה אחין ב'ה אומרים אוי לו על אשתו ואוי לו על אשת אחיו: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: ר' אלעזר היא
txt:
<span class='five'>ר' אלעזר היא. </span>בפרק ב'ש המגרש את האשה והחזירה מותרת ליבם רבי אלעזר אוסר הואיל ועמדה עליו שעה אחת באיסור גרושת אח: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: עד כאן לא פליגי רבנן עליה דרבי אלעזר
txt:
<span class='five'>עד כאן לא פליגי רבנן עליה דרבי אלעזר. </span>בפרק בית שמאי אלא גבי מגרש אשה והחזירה משום דמנפילה ואילך לא איתסרא עליה ואיסור שבחיי אחיו לא מהני השתא דליכא למימר אין אני קורא בה בשעת נפילה דלאו בשעת נפילה הואי אבל בברייתא דמקדש אחות יבמתו דמנפילה ואילך איתסרא עליה והרי אין אני קורא בה בשעת זיקת יבום יבמה יבא עליה לא פליגי: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: בתולות ובעולות ארוסות ונשואות
txt:
<span class='five'>בתולות ובעולות ארוסות ונשואות. </span>בגמרא בעי מאי הפרש איכא בין בתולות לארוסות בין נשואות לבעולות: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: הנשואות יתארסו
txt:
<span class='five'>הנשואות יתארסו. </span>דטעמא משום להבחין בין זרע ראשון לזרע שני הוא שלא תלד ספק בן ט' לראשון ספק בן ז' לאחרון ובאירוסין ליכא למימר הכי: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: חוץ מארוסה שביהודה
txt:
<span class='five'>חוץ מארוסה שביהודה. </span>דתנן פרק קמא דכתובות <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> ביהודה היו מייחדים החתן והכלה קודם כניסתן לחופה כדי שיהא לבו גס בה כלומר רגיל ומצחק עמה שלא יהיו בושין זה מזה בבעילת מצוה הלכך חיישינן דלמא בעיל: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: a
trm: כל הנשים יתארסו
txt:
<span class='five'>כל הנשים יתארסו. </span>רבי יוסי אנשואות קאי והכי (קא'ל ר' יהודה) כל הנשים נשואות יתארסו כדקאמרת ולא גזרינן אירוסין אטו נשואין ומיהו בהא פליגנא עלך שלא חלקת בין אלמנה לגרושה והתרת אלמנה ליארס בתוך ימי אבלה ואנא סבירא לי אלמנה מן הנשואין לא תארס כל שלשים ימי אבלה:  מפני


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: מפני האיבול
txt:
<span class='five'>מפני האיבול. </span>אבילות והאי כל הנשים יתארסו לאו למעוטי ארוסה לינשא דהתם כר' יהודה סבירא ליה דגבי הבחנה רבי יוסי מקיל טפי מרבי יהודה כדאמר בשלהי גמ' דארבעה אחים <span class='mareimakom'>(לעיל דף לה.)</span> אלא באבילות אתי לפלוגי עליה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: אלא לא תחלוץ אמאי
txt:
<span class='five'>אלא לא תחלוץ אמאי. </span>ולאחר ג' אם אינה מעוברת תנשא או אם הפילה תנשא דהא חלצה: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: לימא תיהוי תיובתיה דר' יוחנן
txt:
<span class='five'>לימא תיהוי תיובתיה דר' יוחנן. </span>ומשום הכי לא תחלוץ שמא תפיל ותנשא בחליצה זו וחליצת מעוברת לא שמה חליצה: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: גרושה מאי איכא למימר
txt:
<span class='five'>גרושה מאי איכא למימר. </span>אמאי לא תחלוץ אם היתה גרושה מאחר קודם שנשאה אחיו של זה דהא פסולה היא לכהונה וקיימא מאי איכא למימר אמאי לא תחלוץ: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: משום מזוני
txt:
<span class='five'>משום מזוני. </span>דאית לה כל שלשה מנכסי בעלה כדתניא בברייתא בשמעתין ואי חלצה לית לה מזוני ואיהי לא מצי מינסבא עד לאחר שלשה ומפסיד לה: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: ארוסה וגרושה
txt:
<span class='five'>ארוסה וגרושה. </span>גרושה שנתארסה ומת בעלה ונפלה ליבום מן האירוסין תחלוץ בתוך שלשה דהכא לאו משום מזוני איכא דארוסה לית לה מזוני מבעל ולא משום כרוז לכהונה דהא פסולה היא משום גרושין קמאי: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: אלא משום דרבי יוסי
txt:
<span class='five'>אלא משום דרבי יוסי. </span>כל העולה ליבום כו' וזו הואיל ואינה עולה ליבום בתוך ג' כדאמרן לעיל שמא יפגע באשת אח אינה עולה השערה לפני הזקנים לחליצה ולרבי יוחנן לא תיקשי דאי חלצה ודאי חליצה דהאי אינה עולה לחליצה לאו חליצה פסולה משמע שהרי כמה נשים שנינו חולצות ולא מתייבמות היכא דלא אפשר אלמא חליצה היא ומיהו היכא דאפשר לאמתוני עד שתראה ליבום משהינן: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: אמאי לא מתייבמת
txt:
<span class='five'>אמאי לא מתייבמת. </span>תתייבם ממ'נ אי היא יבמתו שפיר מייבם ואי לאו קידושין הוו נכרית בעלמא נסיב: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: שקידש אחת משתי אחיות ואין יודע איזה מהן קידש
txt:
<span class='five'>שקידש אחת משתי אחיות ואין יודע איזה מהן קידש. </span>ומת שתיהן חולצות ולא מתייבמות דלא מצי לייבומי דלמא פגע באחות זקוקה והא הכא דאינה עולה לייבום ועולה לחליצה ולא אמרי' תמתין עד שיבואו עדים ויבררו את יבמתו: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: הכי השתא
txt:
<span class='five'>הכי השתא. </span>התם עולה לייבום היא אי הוה ידעינן לה אבל הכא אם יבא אליהו ויאמר לא מיעברא מי משגיחינן ביה ותתיבם: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: הרי קטנה דלאו בת איעבורי היא כו'
txt:
<span class='five'>הרי קטנה דלאו בת איעבורי היא כו'. </span>הלכך לא חלצה וכל הנך דאמרו רבנן חולצות ולא מתייבמות כגון אחות חלוצתו ואחות זקוקתו וספק צרת ערוה התם משום דלא אפשר הוא דאם כן לעולם תאסר הלכך כיון דמדאורייתא בת ייבום היא חלצה אבל הכא דאפשר לשהויי משהינן ויצא הדבר בהיתר: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: נזונת משל בעלה
txt:
<span class='five'>נזונת משל בעלה. </span>שכן כתב לה את תהא יתבא בביתי ומתזנא מנכסי כל יומי מיגר ארמלותיך: 


lvr: 31
pgn: 41
dfh: b
trm: מכאן ואילך אינה נזונת לא משל בעל ולא משל יבם
txt:
<span class='five'>מכאן ואילך אינה נזונת לא משל בעל ולא משל יבם. </span>ואינה דומה לשאר אלמנה דהתם כל זמן שלא נשאת לאחר ואומרת מחמת פלוני בעלי שכבודו גדול עלי יש לה מזונות אבל הך אגידא ביבם לפיכך אין לה על נכסי בעל מזונות ולא משל יבם עד שתכנס לחופה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: ומ'ש מגט דרב אמר משעת נתינה
txt:
<span class='five'>ומ'ש מגט דרב אמר משעת נתינה. </span>ואף על גב דמשעת כתיבה לא נתייחד עמה דאם כן הוה ליה גט ישן ואפילו הכי משעת נתינה מנינן ה'נ נמני משעת חליצה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: לאיסור לאו
txt:
<span class='five'>לאיסור לאו. </span>לשוק לא כ'ש דמותרת לאחר חליצה מיד הואיל ועברו שלשה חדשים מיום מיתה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: ולזרעך אחריך
txt:
<span class='five'>ולזרעך אחריך. </span>שאין השכינה שורה אלא על הוודאים שזרעו מיוחס אחריו והכי נמי קיימא לן בנדרים <span class='mareimakom'>(דף כ:)</span> וברותי מכם המורדים והפושעים בי אלו בני ערבוביא: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: גר וגיורת
txt:
<span class='five'>גר וגיורת. </span>גר שנתגייר ואשתו עמו צריכים להמתין ג' חדשים לפרוש זה מזה והכא מאי להבחין איכא הרי אין כאן ראשון ושני: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: רבא אמר שמא ישא אחותו מאביו
txt:
<span class='five'>רבא אמר שמא ישא אחותו מאביו. </span>אם נשאת תוך שלשה וילדה והוא בן ט' לראשון ונולד בביתו של שני וסבור שהוא בנו וישא את בת בעלה הראשון שיש לו מאשה אחרת והיא אחותו מן האב: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: ומייבם אשת אחיו מאמו
txt:
<span class='five'>ומייבם אשת אחיו מאמו. </span>שאם תלד לאחרון בן אחר וישא אשה וימות בלא בנים וייבמנה זה כסבור שהוא אחיו מאביו ונמצא מייבם אשת אחיו מאמו שלא מאביו וחייב כרת: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: ויוציא את אמו לשוק
txt:
<span class='five'>ויוציא את אמו לשוק. </span>אם לא תלד אמו לשני וימות וכסבורים שזה בנו ותנשא אמו לשוק בלא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: ויפטור את יבמתו לשוק
txt:
<span class='five'>ויפטור את יבמתו לשוק. </span>אם יש לו אח מאביו הראשון ולא היו לו בנים ומת ואין שם אח אלא הוא והוא סבור שהוא בן האחרון ונמצאת אשת בנו של ראשון הזקוקה לו נשאת לשוק בלא חליצה וגבי גר וגיורת לחדא מהני הוא דאיכא למיחש כגון לשמא ייבם אשת אחיו מאמו שמא מעוברת היתה וכשתלד סבורה היא שבן ז' הוא ובקדושה נזרע ותחזור ותלד בן אחריו וישא אשה וימות בלא בנים וייבם זה את אשתו דסבור שגם הוא נזרע בקדושה וכיון שזה נזרע שלא בקדושה וסתם עובדת כוכבים זונה היא איכא למימר שמא אינו בנו של זה ונמצא נושא אשת אחיו מאמו: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: בכולן אני קורא בהן
txt:
<span class='five'>בכולן אני קורא בהן. </span>כל נשים שאסרו חכמים להנשא או להתייבם קורא אני בהן תקנת ערוה כדי שלא יבאו לידי ערוה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: וכאן
txt:
<span class='five'>וכאן. </span>בהמתנה של ג' חדשים שאסרו חכמים לשאר נשים אין כאן תקנת ערוה אלא תקנת הולד להבחין בן מי הוא: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: דלא לפגע ולד
txt:
<span class='five'>דלא לפגע ולד. </span>בערוה אבל כל שאר הנאסרות איכא תקנתא היא ובעל עצמו דלא לפגעו בערוה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: הא בר ז' לבתרא הוא
txt:
<span class='five'>הא בר ז' לבתרא הוא. </span>דאי מקמא איעברא כשמת אישתכח דבר תמניא הוא ובר תמניא לא חיי: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: אישתהי
txt:
<span class='five'>אישתהי. </span>לאחר שנשאה וה'ה נמי דמצי לתרוצי אי נמי לשבעה ילדה איכא למימר בר תשעה לקמא הוא מעיקרא חדש אחד איעברא קודם מיתתו אלא הואיל ותירץ למילתיה בחדא ואוקי דאכתי איכא ספק סגי ליה בהכי: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: וכי מלו ג' חדשים
txt:
<span class='five'>וכי מלו ג' חדשים. </span>ליום מיתת בעלה שדרך עובר להיות ניכר ליבדקה בדדיה כדרך נשים ואי מיעברא ודאי בר קמא הוא דאי בר בתרא הוא אכתי לא הוה מינכר דלא מלו שלשה חדשים לנישואיה דחסר ליה ההוא משהו שהמתינה ואי לא מינכר ולבתר הכי מינכר ודאי בר בתרא הוא: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: בהילוכה
txt:
<span class='five'>בהילוכה. </span>מוליכין אותה בעפר תיחוח אי מעוברת היא פסיעותיה ניכרות ומעמיקות יותר משאר נשים שהולד מכבידה כך מצאתי בתשובת הגאונים: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: מחפה עצמה
txt:
<span class='five'>מחפה עצמה. </span>שלא תראה מעוברת כדי שלא יבינו שבן הראשון הוא ויירש בנכסי בעלה שני: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: היכא דקים לן כו'
txt:
<span class='five'>היכא דקים לן כו'. </span>הואיל וטעם המתנה משום ולד הוא שלא יהא ספק כשאנו יודעים ודאי שהיא מעוברת מראשון תנשא ומשני גזרה שמא תעשה כו': 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: דידיה נמי
txt:
<span class='five'>דידיה נמי. </span>לא ישמש עם אשתו מעוברת שמא תחזור ותתעבר וידחוק אחיו וימעך צורת פניו כסנדל הזה שאין לו צורה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: אי למ'ד במוך במוך
txt:
<span class='five'>אי למ'ד במוך במוך. </span>פלוגתא היא בפ'ק <span class='mareimakom'>(לעיל דף יב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: a
trm: דחסה
txt:
<span class='five'>דחסה. </span>שממעכו בשעת תשמיש דחסה לשון לחץ שלוחצו כדאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף קג.)</span> גבי חליצה צריך למידחסיה לכרעיה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: הי נינהו בתולות הי נינהו ארוסות
txt:
<span class='five'>הי נינהו בתולות הי נינהו ארוסות. </span>הא חדא היא דהיכי משכחת לה בתולה יבמה אם לא ארוסה: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: הכי קאמר
txt:
<span class='five'>הכי קאמר. </span>כלומר לא תתני אחת ואחת דמשמע תרי מילי אלא כולה חדא קתני ופרושי קמפרש אחת בתולות ואחת בעולות וכגון שנתארמלו או נתגרשו בין מן האירוסין דהיינו בתולות בין מן הנשואין דהיינו בעולות: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: הלכה כר' יוסי
txt:
<span class='five'>הלכה כר' יוסי. </span>דשרי ארוסות לינשא הואיל וליכא למיחש לזרע ראשון ונשואה ליארס והאי דנקט ר' יוסי ולא רבי יהודה דהא רבי יהודה נמי שרי ארוסה לינשא בהדיא אלא משום דר' יוסי נימוקו עמו: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: מכלל דיחידאה פליג עליה
txt:
<span class='five'>מכלל דיחידאה פליג עליה. </span>תנא קמא דאמר לא ינשאו ולא יתארסו אחת ארוסות ואחת בתולות דאסר אפי' ארוסות ליארס כ'ש לינשא יחידאה היא ולאו סתמא דרבים היא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: רדופה
txt:
<span class='five'>רדופה. </span>רגילה וגם סמוך למיתתו עמדה בבית אביה זמן מרובה דליכא למימר מעוברת היא: 


lvr: 31
pgn: 42
dfh: b
trm: מחלוקת ואחר כך סתם
txt:
<span class='five'>מחלוקת ואחר כך סתם. </span>בין שסתם אחריה מיד באחד מהם בין שסתם אחריה במסכת אחרת באותו הסדר כגון נתן צמר לצבע דמחלוקת בב'ק בהגוזל <span class='mareimakom'>(דף ק:)</span> וסתם בב'מ <span class='mareimakom'>(דף עו.)</span> כל המשנה ידו על התחתונה וסתם לן כר'י דאמר אם השבח יתר על היציאה כו' הלכה כסתם: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: היתה החיצונה
txt:
<span class='five'>היתה החיצונה. </span>אחת מהשלימות הללו שנשתיירו ג' עם החיצונות ושן חיצונה רחבה היא כעין חיצונות שבמסרק של עץ שלנו הלכך לא מהניא בהדייהו וטהור: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: טמאה
txt:
<span class='five'>טמאה. </span>לקמן פריך דהא תנא רישא כולן אחת אחת בפני עצמן טמאות ואע'ג דלא התקינה: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: הא
txt:
<span class='five'>הא. </span>דקתני שתים טמא בגווייתא אמצעיות דחזיין טפי שהן כנגד בית יד המסרק וכשהוא אוחז בו מכוונות הן לסרוק: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: והא
txt:
<span class='five'>והא. </span>דקתני שלש אין שתים לא בברייתא ולא בחיצונות [ממש] דהא אמרינן היתה חיצונה אחת מהן טהור אלא אותן המשוכות כלפי הראש דאינן מכוונות כנגד בית יד המסרק ולא חזו כולי האי הלכך ג' הוא דחזו במקצת אבל שתים לא חזו ולא מידי: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: ל'א
txt:
<span class='five'>ל'א. </span>והוא עיקר בגווייתא וברייתא שתי שורות שינים יש למסרק של צמר חיצונות ופנימיות החיצוניות עיקר המלאכה תלויה בהן ופנימיות לקלוט הצמר שלא יפול והלכך בחיצונות צריך ג' במקום אחד והפנימיות דיין בב': 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: והלכתא
txt:
<span class='five'>והלכתא. </span>מניקה צריכה להמתין כ'ד חדש חוץ מיום שנולד בו ואשה שאינה מניקה צריכה להמתין ג' חדשים חוץ מיום שמת בעלה וחוץ מיום שנתארסה בו (כל הנשים יתארסו אנשואות קאי חוץ מן האלמנה אתא לאשמועינן ולא אארוסות ולמעוטינהו מלינשא דגבי הבחנה רבי יוסי מיקל טפי מכולהו כדאמר בארבעה אחין): 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: ק'ו
txt:
<span class='five'>ק'ו. </span>רב חסדא מתמיה על דברי רבי יוסי שאוסר ליארס מחמת אבילות כל ל' כדקתני לקמן כמה איבול שלה שלשים יום: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: מקום שמותר לכבס
txt:
<span class='five'>מקום שמותר לכבס. </span>תוך ל' יום של אבל דאבל אין אסור בתכבוסת אלא שבעה ימים דכל שלשים יום לגיהוץ תנן בפ' ואלו מגלחין <span class='mareimakom'>(מו'ק דף כג.)</span> אבל כיבוס לא דהא תספורת גופה אי לאו דאתיא פרע פרע מנזיר לא מיתסרא: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: קודם הזמן הזה
txt:
<span class='five'>קודם הזמן הזה. </span>קא ס'ד קודם ט' באב דהיינו כל השבת שחל להיות בתוכה ממעטין כו': 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: a
trm: קודם דקודם
txt:
<span class='five'>קודם דקודם. </span>קודם שבת שחל ט'ב בתוכה דהתם מותר לכבס אבל תוך השבת כשם שאסור לכבס אסור נמי ליארס וליכא ק'ו:  אלא


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא אימא רבי יוסי אומר כל הנשים ינשאו
txt:
<span class='five'>אלא אימא רבי יוסי אומר כל הנשים ינשאו. </span>חוץ מאלמנה ורבי יוסי לא איבול אתא לאשמועינן דבנישואין אפילו רבי יהודה מודה דאסור בימי איבול דהא שמחה היא אלא ינשאו אתא לאשמועינן ופליג אדרבי יהודה דאמר כל הנשואות יתארסו ואתא ר' יוסי למימר אפילו נשואות ינשאו וג' מחלוקות בדבר דת'ק אסר אפילו ארוסות ליארס דגזרו ארוסת ראשון אטו נשואה וגזרינן ארוסין דאחרון אטו נשואין דאחרון ור' יהודה סבר הנשואות יתארסו ולא גזר אירוסין אטו נשואין והארוסות ינשאו ולא גזר ארוסה אטו נשואה אבל הבחנה מיהא אית ליה ונשואה לא תנשא ורבי יוסי אפילו הבחנה לית ליה: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: ואי בעית אימא אית ליה
txt:
<span class='five'>ואי בעית אימא אית ליה. </span>ואפ'ה ינשאו קתני [ולא אנשואות קאי] אלא אארוסות קאי וה'ק כל הארוסות שנתגרשו ינשאו חוץ מן הארוסות אלמנות מחמת האיבול ולקמן פריך מי חייל איבול אארוסה: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: אי הכי היינו ר' יהודה
txt:
<span class='five'>אי הכי היינו ר' יהודה. </span>דרבי יהודה נמי שרי ארוסה לינשא וליכא למימר הכא כדלעיל דרבי יוסי איבול אתא לאשמועינן דנשואין אסור כל ל' יום דהא בנשואין כ'ע מודו דשמחה היא וינשאו דקאמר רבי יהודה אגרושה דליכא איבול קאמר: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: איכא בינייהו נשואה ליארס
txt:
<span class='five'>איכא בינייהו נשואה ליארס. </span>דקאמר רבי יהודה הנשואות יתארסו דלא גזר אירוסין אטו נשואין ואתא רבי יוסי למימר כל ארוסות [גרושות] ינשאו הואיל וליכא איבול שרי ומשום הבחנה לא מיתסרא דהא לאו מעוברת היא וארוסה אטו נשואה לא גזרינן אבל נשואות לא יתארסו דאיכא למיחש שמא מעוברת היא ואי שרית לה להתארס אתי לאינסובי: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: הכא נמי
txt:
<span class='five'>הכא נמי. </span>תני הכי כל ארוסות גרושות ינשאו חוץ מן האלמנה אפי' ארוסה מפני האיבול: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא מסיפא דקתני וכולן לא ינשאו
txt:
<span class='five'>אלא מסיפא דקתני וכולן לא ינשאו. </span>דעל כרחך אנשואות לא ינשאו קאי דהא אוקמא רישא אארוסות ינשאו ולא גזרינן משום הבחנה דנשואות הלכך סיפא אנשואות קאי דקתני לא ינשאו דבעינן הבחנה אבל איתרוסי שפיר דמי ולא גזרינן אירוסין אטו נשואין: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: תריץ ואימא הכי כו'
txt:
<span class='five'>תריץ ואימא הכי כו'. </span>דודאי סיפא אנשואין קאי כדקאמרת ומיהו לא תיתני לא ינשאו אלא לא יתארסו: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא תנאי היא
txt:
<span class='five'>אלא תנאי היא. </span>אלא לעולם כדקתני מתני' כל הנשים יתארסו וכדפרשינן בריש שמעתין דאנשואות קאי ואיבול איכא בינייהו ואשמעינן דאירוסין בימי אבל אסור ודקשיא לך קודם הזמן דקתני ומארסין תנאי היא דאיכא למאן דאסר וההיא דקתני מארסין לאו דברי הכל היא ולא סבירא ליה לרבי יוסי: 


lvr: 31
pgn: 43
dfh: b
trm: אלא אמר רב אשי
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב אשי. </span>לא תוקמא כתנאי ורבי יוסי מודה בההיא דמארסין ודקשיא לך ק'ו הוא שאני בין אבילות חדשה דתשעה באב דהוי אבילות ישנה ואבלות דרבים הלכך קילא: <span class='shastitle7'>מתני'</span>  היתה


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: אם בא יבם לחלוץ חולץ לפסולה
txt:
<span class='five'>אם בא יבם לחלוץ חולץ לפסולה. </span>ולא יפסול את הכשרה לכהונה דלא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם אע'ג דהוא אין צריך להם: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: עונה בחדש
txt:
<span class='five'>עונה בחדש. </span>עונה של ת'ח מערב שבת לערב שבת וזהו אשר פריו יתן בעתו בכתובות <span class='mareimakom'>(דף סב:)</span> דמטי לכל חדא עונה בחדש: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: כל שאינו עולה
txt:
<span class='five'>כל שאינו עולה. </span>לבית דין לייבום שאינה זקוקה להתייבם דרחמנא פטרה דכתיב את בית אחיו בית אחד הוא בונה ולא שני בתים אינו עולה לחליצה: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: אלמה לא
txt:
<span class='five'>אלמה לא. </span>בתמיה כלומר ואי שתי בתים בעלמא פטורה מי לא איצטריך למיסר צרת ערוה והא איצטריך סד'א ערוה אבראי קיימא ולא רמיא קמיה והויא לה צרת בית אחד ותתייבם קמ'ל: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: כאן שנה רבי
txt:
<span class='five'>כאן שנה רבי. </span>במשנה זו למדנו רבי לא ישפוך כו': <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: והנושא את קרובת חלוצתו
txt:
<span class='five'>והנושא את קרובת חלוצתו. </span>לקמן בעי לן בגמרא הא קרובת חלוצתו לאו דאורייתא היא: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: קרובת גרושתו
txt:
<span class='five'>קרובת גרושתו. </span>דגרושתו כאשתו ואחותה או אמה חייבי כריתות נינהו לגביה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: ודלמא הא קמ'ל דיש ממזר מחייבי כריתות
txt:
<span class='five'>ודלמא הא קמ'ל דיש ממזר מחייבי כריתות. </span>וה'ק אע'ג דפליגי רבנן בחייבי לאוין מודים הם בחייבי כריתות שהולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: איידי דתנא רישא מחזיר גרושתו ונושא חלוצתו וקרובת חלוצתו
txt:
<span class='five'>איידי דתנא רישא מחזיר גרושתו ונושא חלוצתו וקרובת חלוצתו. </span>ופליגי רבנן עליה תנא נמי ומודים בקרובת גרושתו  אבל קרובת חלוצתו ה'נ דלר'ע הוי ממזר: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: a
trm: הכתוב קראו ביתו
txt:
<span class='five'>הכתוב קראו ביתו. </span>ולית ליה סתמא דמתני' בריש פרקין <span class='mareimakom'>(מא.)</span> דקתני החולץ ליבמתו ונשא אחיו את אחותה ומת חולצת דלר'ע פטורה לגמרי:  שהולד


lvr: 31
pgn: 44
dfh: b
trm: שכן היא עצמה מתחללת
txt:
<span class='five'>שכן היא עצמה מתחללת. </span>שאם מת כהן גדול אסורה אפילו לכהן הדיוט שפסלה זה בביאתו ועשאה חללה דכתיב לא יחלל זרעו <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> ולא כתיב ולא יחל ומשמע ב' חילולים אחד לה ואחד לזרעו והכי מפרש בקדושין <span class='mareimakom'>(דף עז.)</span> או אם בת כהן היא פסלה מן התרומה כדאמר במכילתין לקמן <span class='mareimakom'>(דף סח.)</span> תאמר במחזיר גרושתו שאין היא עצמה מתחללת דאי למפסלה לכהן לא מפסלה בהאי חזרה דהא פסולה וקיימא משעת גירושין ואי לתרומה לא מתסרא בהכי כדאמר בפרק אלמנה לכהן גדול <span class='mareimakom'>(לקמן דף סט.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: b
trm: והיא תועבה
txt:
<span class='five'>והיא תועבה. </span>דקא פרכת היא תועבה ואין בניה תועבין לא תידוק הכי אלא היא תועבה ואין צרתה תועבה ליאסר לייבום אלא מתייבמת: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: b
trm: ר' יהושע
txt:
<span class='five'>ר' יהושע. </span>דאמר במתניתין <span class='mareimakom'>(לקמן דף מט.)</span> אין ממזר אלא מחייבי מיתות: 


lvr: 31
pgn: 44
dfh: b
trm: עשאה זונה
txt:
<span class='five'>עשאה זונה. </span>ופסלה לכהונה אבל לעיל גבי מחזיר גרושתו ליכא לשנויי הכי דאמר בפרק אלמנה לכ'ג לקמן <span class='mareimakom'>(דף סט.)</span> ואימא נבעלה לפסול לה מחזיר גרושתו ומשני זר אצלה מעיקרא בעינן:  חייבי


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: חייבי לאוין דתפסי בהו קדושין
txt:
<span class='five'>חייבי לאוין דתפסי בהו קדושין. </span>דנפקא לן בפרק כיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כג.)</span> מכי תהיין לאיש שתי נשים וגו' ועבד ועובד כוכבים לאו בני קדושין נינהו דכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית כב)</span> שבו לכם פה עם החמור עם הדומה לחמור ועובד כוכבים נמי ליתיה בכלל קדושין דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים ז)</span> בז' אומות לא תתחתן בם לא יהא לך בהן חיתון ובשאר אומות כתיב <span class='mareimakom'>(שם כא)</span> ואח'כ תבא מכלל דמעיקרא לית בה הויה ומהני קראי נפקא לן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף סח:)</span> דלא תפסי קדושין בעובדת כוכבים ועובד כוכבים נמי מצי למילף מינייהו הלכך אין ביאתו ביאה לשם קדושין ודמיא לחייבי כריתות ובשאלתות דרב אחאי מפיק מהא והיא בעולת בעל <span class='mareimakom'>(בראשית כ)</span> ודרשינן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף נז:)</span> בעולת בעל יש להם נכנסה לחופה ולא נבעלה אין להם וכל שכן דארוסה לית להו וביאה לשם קדושין נמי לית להו דאיתקוש הויות להדדי : 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: אין ממזר וכו'
txt:
<span class='five'>אין ממזר וכו'. </span>והא האי תנא כשמעון התימני סבירא ליה וקתני בעובד כוכבים ועבד דאין ממזר: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: אף על גב דקאמר רבי
txt:
<span class='five'>אף על גב דקאמר רבי. </span>בפרק ר'ג אין ביאה אחר חליצה דאם חלץ לזו ובעל את זו אינה צריכה הימנו גט וקאמר אין הדברים הללו אמורים דביאה אחר חליצה לא תפסה אלא לדברי ר'ע כו' אבל לדידיה לא סבירא ליה אפילו הכי בעובד כוכבים ועבד מודים: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: אלא אמר רב יוסף רבי היא
txt:
<span class='five'>אלא אמר רב יוסף רבי היא. </span>לא תחשוב גברי דהאי משום רבותא דרבים לא תפסיל ליה דהא נמי רבים אכשרי אלא משום ההיא דר' איכא למיפסליה דהלכה כמותו: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: שבנה פגום
txt:
<span class='five'>שבנה פגום. </span>בנה פגום לאו דוקא דהא פשיטא בן העובדת כוכבים לאו כהן הוא ואי משום דלא ישא כהנת כיון דמותר בישראלית מותר נמי בכהנת שאין קדושה בנשים דאפילו כשרות מותרות לפסולים דקיימא לן <span class='mareimakom'>(קדושין דף עג.)</span> לא הוזהרו כשרות מלינשא לפסולים אלא משום בתה נקט דאם תלד בת פסולה לכהונה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: שפסלוה
txt:
<span class='five'>שפסלוה. </span>כהנת מתרומת אביה ולויה וישראלית כגון שנישאו לכהן וילדו לו בנים וכשמתו בעליהן היו אוכלות בתרומה בשביל בניהם ואם בא עליה עובד כוכבים ועבד פסלה מתרומה וכ'ש מכהונה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: מי שיש לו אלמנות וגירושין בה
txt:
<span class='five'>מי שיש לו אלמנות וגירושין בה. </span>כגון א] ישראלית הוא דכי מת וזרע אין לה ושבה אל בית אביה וגו' <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> : 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: מאי חזית דסמכת אדרב דימי
txt:
<span class='five'>מאי חזית דסמכת אדרב דימי. </span>דאמר משמיה דרבי הולד ממזר סמוך אדרבין דמכשרי ליה משמיה דרבי: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: אמרי אנשי גמלא במדי אקבא רקדא
txt:
<span class='five'>אמרי אנשי גמלא במדי אקבא רקדא. </span>גמל גדול מרקד בתוך קב קטן בד' רגליו במלכות מדי וגוזמא: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: הא קבא והא גמלא והא מדי
txt:
<span class='five'>הא קבא והא גמלא והא מדי. </span>יבא וירקד לפנינו כלומר אתה שהתרת דבר חידוש האמת דבריך ותן לו בתך: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: זיל איטמר
txt:
<span class='five'>זיל איטמר. </span>לך במקום שלא יכירוך ושא בת ישראל שאילו יכירוך לא יתנוה לך אלמא לא ממזר הוא מדאכשר ליה בת ישראל שהרי ממזר מוזהר על הכשרה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: a
trm: בת מינך
txt:
<span class='five'>בת מינך. </span>בת ישראל מן העובד כוכבים הכשרה כמותך אבל ממזרת ושפחה לא תשא אלמא כשר הוא: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: כגון דקדיש
txt:
<span class='five'>כגון דקדיש. </span>מי שחציו עבד וחציו בן חורין את בת ישראל ואח'כ בא עליה דכיון דקדשה הויא מקודשת לצד חירות אבל לא לצד עבדות ונמצא צד עבד שבו משתמש בא'א ולפיכך הולד ממזר דכל הני דמכשרי בפנויה מכשרי אבל באשת איש אפילו בישראל הולד ממזר וכ'ש עובד כוכבים ועבד אבל היכא דבא עליה בלא קדושין כשר: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: דנמצא צד עבדות שבו משתמש באשת איש</span>: <span class='five'>לדברי המכשיר
txt:
<span class='five'>דנמצא צד עבדות שבו משתמש באשת איש</span>: <span class='five'>לדברי המכשיר. </span>בעבד הבא על בת ישראל מכשיר אפי' בא'א וטעמא מפרש ואזיל: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: אלא מאשת אב
txt:
<span class='five'>אלא מאשת אב. </span>דממזרות לגבה כתיב דכתיב לא יקח איש את אשת אביו וסמיך ליה לא יבא ממזר <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> : 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: כגון שבא על אשת איש
txt:
<span class='five'>כגון שבא על אשת איש. </span>ומשום הכי הולד אין לו תקנה בבת ישראל דנמצא צד חירות של עבד כשבא עליה משתמש באשת איש ואע'ג דאי כולו עבד הולד כשר כדאמרן לדברי המכשיר מכשיר אפי' בא'א הכא ממזר משום צד חירות דהוי כשאר ישראל הבא על אשת איש דהולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: בפורסי דבבל
txt:
<span class='five'>בפורסי דבבל. </span>גבאים ממונים על ישראל ואע'ג דגר בעלמא אסור למנותו פרנס על ישראל דאמר מר כו' האי כיון דאמו מישראל מקרב אחיך קרינן ביה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: יכילנא לאכשורי בה
txt:
<span class='five'>יכילנא לאכשורי בה. </span>להיות גיורת גמורה ואע'פ שלא טבלה לשם גירות ואמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף מו:)</span> לעולם אינו גר עד שימול ויטבול דטבילת נדה סלקא לה לשם גירות דעובדת כוכבים לא טבלה לנדותה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: ובברתה
txt:
<span class='five'>ובברתה. </span>ואע'ג דבת עבד הבא על בת ישראל היא דהא נתגיירה זו וכבת ישראל היא אפ'ה כשרה בתה: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: בה כדרב אסי
txt:
<span class='five'>בה כדרב אסי. </span>דאמר בשמעתין ההוא דהוו קרו ליה בר ארמייתא שלא טבלה אמו לשם גירות ואמר רב אסי מי לא טבלה לנדותה אלמא טבילת נדה סלקא לה לשם גירות ל'א לשם אנתתא לשם אישות וטבילת גירות הוה אלא שאינה טבילה דאמר בכיצד <span class='mareimakom'>(לעיל דף כד:)</span> אחד איש שנתגייר לשום אשה ואחד אשה שנתגיירה לשום איש אינן גרים. יכילנא לאכשורי בה ע'י טבילות אחרות שטבלה אח'כ לנדותה כך שמעתי וקשיא לי חדא דקבעינן הלכתא התם הלכה כולן גרים ואפי' למשנה ראשונה נמי אי קמייתא לא סלקא לה בתרא נמי לא סלקא לה דלאו לשם שמים נתגיירה ולשון ראשון עיקר ונראה בעיני: 


lvr: 31
pgn: 45
dfh: b
trm: מי לא טבלה לנדותה
txt:
<span class='five'>מי לא טבלה לנדותה. </span>ואותה טבילה עולה לה לטבילת גירות דדת יהודית היא וכן מי לא טבל לקריו:  עובד


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: עובד כוכבים גופא לא קני
txt:
<span class='five'>עובד כוכבים גופא לא קני. </span>עובד כוכבים לא קנאו לגופו של זה מתחלה כדאמר לקמן ולא הם קונים זה את זה: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: הקדש חמץ ושחרור
txt:
<span class='five'>הקדש חמץ ושחרור. </span>עשה שורו אפותיקי והקדישו למזבח דהויא קדושת הגוף פקע שיעבודא דקמא אבל קדושת בדק הבית לא מפקעא כדתנן בערכין <span class='mareimakom'>(דף כג:)</span> מוסיף עוד דינר ופודה הנכסים כולן או אם עשה חמצו אפותיקי לעובד כוכבים והרי הוא מונח בידו של ישראל ובאו שש שעות של ערב הפסח פקע שיעבוד העובד כוכבים הואיל ולא הוי ממש דידיה וחייב זה לבערו: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: בבלוריא כו' לפניה אין
txt:
<span class='five'>בבלוריא כו' לפניה אין. </span>לפי שהן גרים והיא עובדת כוכבים והעובד כוכבים ישראל לא קני לגופיה: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: אבל עובד כוכבים גופיה
txt:
<span class='five'>אבל עובד כוכבים גופיה. </span>עובד כוכבים שמכר עצמו לישראל קנהו ישראל לגופיה ואם קדם וטבל לשם בן חורין לא קנה עצמו בן חורין: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: אלא עובד כוכבים מי לא קני ליה לישראל
txt:
<span class='five'>אלא עובד כוכבים מי לא קני ליה לישראל. </span>למעשה ידיו והכתיב או לעקר משפחת גר ואמר מר משפחת גר זה העובד כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: אימא בכספא ובטבילה
txt:
<span class='five'>אימא בכספא ובטבילה. </span>לשום עבדות הוא דקאמר רחמנא ליקני אבל אם קדם וטבל לשם בן חורין ה'נ דבן חורין הוא: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: לתקפו במים
txt:
<span class='five'>לתקפו במים. </span>כשמטבילו לשם יהדות לעבדות צריך שיתקפנו לתת עליו עול מלאכה במים כדי שתהא נראית כטבילת עבדות שאפילו יאמר הוא לשם בן חורין לא קנה עצמו בן חורין ולא יהא ממשות בדבריו: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: ארפו ליה וצמצמו ליה
txt:
<span class='five'>ארפו ליה וצמצמו ליה. </span>שהיה לו עניבה וכשרוצים מושכין ראש החבל והוא דוחק מאליו וכשאין מושכין רפוי והמים נכנסים על בשרו: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: דיהבי זוזי לאינשי לכרגייהו
txt:
<span class='five'>דיהבי זוזי לאינשי לכרגייהו. </span>כשאין נותנין כסף גולגולת למלך תופסים אותם גבאי המלך והני דבי פפא עשירים היו ופורעים המס לגבאי המלך וקונין אותם לעבדים מהם ועובדי כוכבים היו אותן הנקנין וקא מיבעיא ליה אי הוי קנין דלכי נפקי מיניה ליבעי גיטא דחירותא או לא: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: ומלכא אמר כו'
txt:
<span class='five'>ומלכא אמר כו'. </span>הילכך מכר הוא ובעו גיטא דחירותא אי בעו לאיגיורי ולאשתרויי בבת ישראל: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: לפי שאינם בני תורה
txt:
<span class='five'>לפי שאינם בני תורה. </span>אתורמוסין קאי דאין בו משום בישולי עובדי כוכבים כדמפרש לקמן אלא לפי שאינן בני תורה צא ואסור עליהן שלא יזלזלו בבשולי עובדי כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: ועל יינם משום יין נסך
txt:
<span class='five'>ועל יינם משום יין נסך. </span>דאע'ג דלא נגעי אלא כחו בעלמא הוא אסור משום לך לך אמרין לנזירא כו': תורמוס אינו עולה על שלחן מלכים: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: באבותינו שמלו
txt:
<span class='five'>באבותינו שמלו. </span>בימי משה כשיצאו ממצרים ויצאו מכלל בני נח לקבל התורה ולקבל פני השכינה: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: אין בא אלא מן החולין
txt:
<span class='five'>אין בא אלא מן החולין. </span>למעוטי מדמי מעשר שני: ה'ג במנחות בהתודה <span class='mareimakom'>(דף פב.)</span> 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: א'ל רבי עקיבא וכי דנין אפשר כו'
txt:
<span class='five'>א'ל רבי עקיבא וכי דנין אפשר כו'. </span>ומאן דגריס רבי יהושע קשיא האמר רבי יהושע דנין מאמהות: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: a
trm: משאי אפשר
txt:
<span class='five'>משאי אפשר. </span>מפסח מצרים דהאי דלא בא מן המעשר דאי אפשר הוא דאכתי מעשר לא הוה:  במקום


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: במקום שאין טעון כיבוס
txt:
<span class='five'>במקום שאין טעון כיבוס. </span>כגון בעל קרי בעלמא דכתיב ורחץ במים וטמא עד הערב <span class='mareimakom'>(ויקרא טו)</span> ולא כתיב יכבס בגדיו: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: דלמא נקיות בעלמא
txt:
<span class='five'>דלמא נקיות בעלמא. </span>ההוא כיבוס לאו משום טומאה הוה דלטעון טבילה מק'ו אלא שיהיו בגדיהם לבנים והגונים לקבל פני שכינה: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: מטבילים אותו
txt:
<span class='five'>מטבילים אותו. </span>והוי כישראל מעליא ואין צריך לבדוק בעדים אם מילתו לשם מצות מילה: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: אין מטבילים
txt:
<span class='five'>אין מטבילים. </span>שמא ערבי מהול וגבעוני מהול הוא וצריך להטיף ממנו דם ברית דר' יוסי תרתי בעי: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: לפיכך
txt:
<span class='five'>לפיכך. </span>הואיל ולר' יהודה בחדא סגיא מטבילין בשבת גר שמל אתמול לפנינו דבמילה סגי ליה וכי מטבלי ליה בשבתא לא מתקני גברא: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm:
אמר מר לפיכך מטבילין גר בשבת דברי רבי יהודה פשיטא כיון דלרבי יהודה בחדא סגי היכא דמל לפנינו מטבילים</span>: <span class='five'>טבילה עיקר

txt:
<span class='five'>אמר מר לפיכך מטבילין גר בשבת דברי רבי יהודה פשיטא כיון דלרבי יהודה בחדא סגי היכא דמל לפנינו מטבילים</span>: <span class='five'>טבילה עיקר. </span>דהא אמילה שמעינן ליה דקאמר ומה בכך: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: עובדא הוה בי ר' חייא בר רבי ורב יוסף מתני בר' אושעיא ב'ר
txt:
<span class='five'>עובדא הוה בי ר' חייא בר רבי ורב יוסף מתני בר' אושעיא ב'ר. </span>כלומר ר' אושעיא נמי הוה בהדי ר' חייא: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: דלמא דאיקלעו
txt:
<span class='five'>דלמא דאיקלעו. </span>הכי הוה מעשה דאיתרמו רבנן כי הני אבל ג' ודאי שמעינן מדקפליג רב ספרא ומוסיף עד דהוו תלתא: 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: משפט כתיב ביה
txt:
<span class='five'>משפט כתיב ביה. </span>משפט אחד יהיה לכם ולגר <span class='mareimakom'>(במדבר טו)</span> ואין משפט פחות מג': 


lvr: 31
pgn: 46
dfh: b
trm: תלמוד לומר וכי יגור
txt:
<span class='five'>תלמוד לומר וכי יגור. </span>מכל מקום ולקמן פריך כיון דעדיו עמו פשיטא ומי בעי קרא:  בכל


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: צריך להביא ראיה
txt:
<span class='five'>צריך להביא ראיה. </span>שבב'ד נתגייר שמא גבעוני מהול הוא ומשום שבחא דא'י הוא דקאמר הכי ומשקר: ה'ג. 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: מהו דתימא לא ניהמניהו</span>: <span class='five'>מעמך
txt:
<span class='five'>מהו דתימא לא ניהמניהו</span>: <span class='five'>מעמך. </span>גר ותושב וחי עמך <span class='mareimakom'>(ויקרא כה)</span> : 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: דקמסייעי קראי
txt:
<span class='five'>דקמסייעי קראי. </span>דהא עמך כל מקום שאתך משמע ואפילו בארץ ובארצכם למה לי אלא לאו אראיה קאי דבארץ צריך להביא ראיה ולא בחוצה לארץ: מדכתיב גר אצל ושפטתם מכאן אמר ר' יהודה גר בעי בית דין: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: יכירנו לאחרים
txt:
<span class='five'>יכירנו לאחרים. </span>שאם אין ב'ד מכירים אותו נאמן עליו אביו לומר זה בני בכור ליטול פי שנים: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: ואין עדות לעובד כוכבים
txt:
<span class='five'>ואין עדות לעובד כוכבים. </span>הואיל ובניך מוחזקין בכשרות אין אתה נאמן להעיד עליהן ולפוסלן: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: והלכתא כרב נחמן
txt:
<span class='five'>והלכתא כרב נחמן. </span>דאמר לדבריו עובד כוכבים הוא ואין עדות לעובד כוכבים ואפילו אבנים לא מהימן: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: והתניא כרבינא
txt:
<span class='five'>והתניא כרבינא. </span>דנאמן הוא על בנו קטן שאין לו בנים וקס'ד דהא מתני' בגר שבא ואמר גר אני קמיירי: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: לענין יכיר
txt:
<span class='five'>לענין יכיר. </span>תניא אההיא מתני' דיכיר קאי דקתני וכשם שנאמן אדם לומר זה בני בכור כך נאמן לומר זה בני בן גרושה ועלה קתני דנאמן הוא על הקטן דהא ישראל הוא ויש לו עדות והתורה האמינתו על בנו ולא על בן בנו אבל גבי גר אפילו אבנו לא מהימן דאין עדות לעובד כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: a
trm: וסחופין
txt:
<span class='five'>וסחופין. </span>שפלים וכפויין כמו סחופי כסא <span class='mareimakom'>(שבת דף סו:)</span> כפיית הכלי: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: לא רוב הטובה
txt:
<span class='five'>לא רוב הטובה. </span>לפי שיצר הרע מחזר אחריהן כדאמרי' במס' סוכה <span class='mareimakom'>(דף נב:)</span> ושמא תזוח דעתן עלייהו ויחטאו: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: ומודיעין אותו מקצת מצות
txt:
<span class='five'>ומודיעין אותו מקצת מצות. </span>דהשתא ע'י טבילה הוא נכנס לכלל גירות הלכך בשעת טבילת מצוה צריך לקבל עליו עול מצות: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: שם גר ועבד משוחרר טובלין
txt:
<span class='five'>שם גר ועבד משוחרר טובלין. </span>ואע'פ שאין טבילתו משום טומאה וטהרה כשאר טבילות: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: חוצץ בגר ועבד משוחרר ובנדה
txt:
<span class='five'>חוצץ בגר ועבד משוחרר ובנדה. </span>לבעלה ואע'פ שאין טבילתן לענין מגע טהרות כשאר טבילות: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: דאמר מר קשים גרים לישראל כספחת דכתיב ונלוה הגר עליהם ונספחו על בית יעקב
txt:
<span class='five'>דאמר מר קשים גרים לישראל כספחת דכתיב ונלוה הגר עליהם ונספחו על בית יעקב. </span>לשון ספחת שאוחזין מעשיהם הראשונים ולומדים ישראל מהם או סומכין עליהם באיסור והיתר: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: ומודיעין אותו עון לקט שכחה ופאה
txt:
<span class='five'>ומודיעין אותו עון לקט שכחה ופאה. </span>שלא יאמרו עניים הללו הלוקטין פאת שדה גזלנים הם ועומד עליהם והורגם בדיניהם שבני נח הוזהרו על הגזל בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף נו.)</span> ואזהרתן זו היא מיתתן דלא בעו התראה לפיכך בן נח נהרג על פחות משוה פרוטה דעובד כוכבים קפיד על דבר מועט ולגבי ישראל הויא מחילה: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: ולא ניתן להשבון
txt:
<span class='five'>ולא ניתן להשבון. </span>אינו בחזרה אלא נהרג דגבי ישראל כתיב והשיב את הגזלה אשר גזל <span class='mareimakom'>(ויקרא ה)</span> אבל בני נח אמרינן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף נח:)</span> אזהרתן זו היא מיתתן וכיון שעבר על אחת מז' מצות נהרג: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: לישנא אחרינא מודיעים אותו עון לקט שכחה ופאה
txt:
<span class='five'>לישנא אחרינא מודיעים אותו עון לקט שכחה ופאה. </span>הואיל והן מקפידים על הממון כ'כ כדאמר דנהרג על פחות משוה פרוטה מודיעין אותו עון לקט כו' שמא יחזור בו מלהתגייר ולשון זה עיקר דאי משום טעמא קמא מאי לשון עון לקט שכחה ופאה יודיעוהו שילקטו עניים בשדהו: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: ב' קברים
txt:
<span class='five'>ב' קברים. </span>אחד לנסקלים ולנשרפים שהרשיעו בעבירות חמורות ואחד לנהרגים ולנחנקים שאין מיתתן חמורה ואינם רשעים כל כך: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: מרזו מכה
txt:
<span class='five'>מרזו מכה. </span>מכבידין את חולי המכה כמו מטרא רזיא לאילני במסכת תענית <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: דאי הדר ביה
txt:
<span class='five'>דאי הדר ביה. </span>לקדמותו ואח'כ קדש בת ישראל מקודשת וצריכה גט דישראל מומר קידושיו קידושין דישראל הוא: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: קס'ד
txt:
<span class='five'>קס'ד. </span>דהאי דאקיש שיחרור של עבד לגירות העובד כוכבים לקבל קאמר שבשעת טבילת שחרור העבד צריך להודיעו מקצת מצות: 


lvr: 31
pgn: 47
dfh: b
trm: אבל עבד אין צריך לקבל
txt:
<span class='five'>אבל עבד אין צריך לקבל. </span>בשעת שחרור דמשעה שטובל לשם עבדות שייך במצות דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים ה)</span> למען ינוח עבדך ואמתך ועוד דגמרי' <span class='mareimakom'>(חגיגה דף ד.)</span> לה לה מאשה: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: a
trm: ומותר בה מיד
txt:
<span class='five'>ומותר בה מיד. </span>אלמא לר' שמעון עבד אין צריך לקבל בשעת טבילת שחרור ולרבנן דלא הוי תקנתא בהכי סברי צריך לקבל: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: a
trm: עבד איש ולא עבד אשה
txt:
<span class='five'>עבד איש ולא עבד אשה. </span>בתמיה ואשה שקנתה עבדים ולא מלו מי לא הוו כשאר עבדים אלא ע'כ האי איש אעובד כוכבים שמכרו קאי ולמעוטי בן איש וה'ק עבד שלקחת מן העובד כוכבים אתה מל בעל כרחו של עבד ואי אתה מל בן עובד כוכבים בעלמא דלאו עבד בעל כרחו ומדכתב רחמנא איש קרא יתירא למעוטי בן איש ש'מ ומלתה אותו בעל כרחו משמע דאי מדעתו היכי ממעט לבן איש ואי לא כתיב איש ה'א האי עבד לאו למעוטי בן אתא אלא היא גופא איצטריך לאשמועינן דמילת עבדים מעכבא בפסח לשון אחר ועיקר עבד איש ה'ק עבד שהוא איש אע'פ שהוא גדול ובן דעת ומלתה אותו בעל כרחו ואי אתה מל בן [שהוא] איש גר הבא להתגייר אין לו כח למול בנו גדול בעל כרחו דגבי בנים כתיב המול לו כל זכר ולא כתיב בהו איש וגבי עבד כתיב איש למעוטי בן: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: a
trm: כך אי אתה מל כו'
txt:
<span class='five'>כך אי אתה מל כו'. </span>ומילתא בעלמא היא ולא הקישא אלא ה'ק ליה כי היכי דמודית לן בבן ה'ה לעבד נמי דאין מגיירין בן דעת אלא מרצונו: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: a
trm: אבל עבד
txt:
<span class='five'>אבל עבד. </span>ששהא אצלו כמה ימים וניהג עליו מצות הנוהגות בעבד מי שמעת להו דצריך לקבל: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: a
trm: לענין טבילה תניא
txt:
<span class='five'>לענין טבילה תניא. </span>ששניהם שוים בטבילה שצריכים לטבול כשבאין לכלל ישראל גמור אבל לענין קבלה לא הושוו דעבד אין צריך לקבל בשעת טבילת שחרור: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: b
trm: בין השמשות של ע'ש ולא הספיק למולו
txt:
<span class='five'>בין השמשות של ע'ש ולא הספיק למולו. </span>ומזהירו הכתוב לרבו על עבדו לנוח ביום המחרת ולא על שבת הבאה שהרי צריך למולו בשבת זו וכיון דמל מקרא אחר נפקא מלמען ינוח עבדך דלקמן מוקי לה בעבד שמל: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: b
trm: גר תושב
txt:
<span class='five'>גר תושב. </span>שקבל עליו שלא לעבוד עבודת כוכבים ואוכל נבלות והזהירו הכתוב על השבת דמחלל את השבת כעובד עבודת כוכבים: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: b
trm: אבל היכא דפסקא למילתיה
txt:
<span class='five'>אבל היכא דפסקא למילתיה. </span>בשעת לקיחתו ונתפייס להתגייר ואחר כך חזר בו מגלגלין שמא יחזור ויתרצה לשון מורי לישנא אחרינא ה'מ דאין מקיימין היכא דלא פסק למילתיה שמקיימין סתם אבל היכא דפסק דאמר לו הריני מגלגל עמך י'ב חדש ואם לא תמול אמכור אותך מותר דהוי גביה כשכיר בעלמא: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: b
trm: הפסד טהרות
txt:
<span class='five'>הפסד טהרות. </span>שמטמא את התרומות דעובד כוכבים גזרו עליו שיהא טמא כזב לכל דבריו: 


lvr: 31
pgn: 48
dfh: b
trm: שלא קיימו ז' מצות
txt:
<span class='five'>שלא קיימו ז' מצות. </span>בעודן עובדי כוכבים ועד השתא לא איפרעו מינייהו דפורענות גנוזה להם לעתיד לבא אבל כשמתגיירין נפרעין מהם כדי למרק חובתן: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: כל שאר בשר שהוא בלא יבא
txt:
<span class='five'>כל שאר בשר שהוא בלא יבא. </span>כל קורבה שהיא בלאו ואפי' אין בה כרת כגון אנוסת אביו וכרבי יהודה דהויא בלאו דלא יגלה כנף אביו ומחמת קורבה כגון נושא חלוצתו דהוי בלא יבנה והוי לאו דקורבה בלא כרת: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: לקיים דברי רבי יהושע
txt:
<span class='five'>לקיים דברי רבי יהושע. </span>לא היה כתוב במגלה אלא ארישא קאי אמר ר'ש בן עזאי לקיים דברי ר' יהושע כו': 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: דר' יהודה ורבנן
txt:
<span class='five'>דר' יהודה ורבנן. </span>בפרק נושאין על האנוסה <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: ולרבי סימאי
txt:
<span class='five'>ולרבי סימאי. </span>בכתובות <span class='mareimakom'>(דף כט:)</span> וקידושין <span class='mareimakom'>(דף סח.)</span> מן הכל היה עושה ר'ע ממזרים חוץ מאלמנה לכ'ג שעושה חללין ולא ממזרי' מדקאמר חוץ מאלמנה אלמא אפי' חייבי לאוין שלא מחמת קורבה מרבה כגון מחזיר גרושתו משנישאת וכגן נתינה לישראל דקיימא בלא תתחתן בם <span class='mareimakom'>(דברים ז)</span> ומשבעה אומות הוא וכגון עמוני שנשא בת ישראל בניו ממזרים: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: חייבי עשה
txt:
<span class='five'>חייבי עשה. </span>מצרי או אדומי קודם ג' דורות דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> דור שלישי יבא להם ולא שני ולאו הבא מכלל עשה עשה והא דר' ישבב נמי בכתובות <span class='mareimakom'>(שם)</span> בואו ונצוח על עקיבא בן יוסף שהיה אומר כל שאין לו ביאה בישראל הולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: סבר לה כרבנן
txt:
<span class='five'>סבר לה כרבנן. </span>דפליגי אדרבי יהודה בנושאין על האנוסה <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span> ואמרי האי לא יגלה כנף אביו בשומרת יבם של אביו הכתוב מדבר דהויא ליה אשת אחי אביו ובכרת והאי דהדר כתבה במשנה תורה משום למסמך ליה לא יבא ממזר ולאשמעינן דיש ממזר מחייבי כריתות: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: ורבי יהושע לכתוב רחמנא לא יגלה
txt:
<span class='five'>ורבי יהושע לכתוב רחמנא לא יגלה. </span>כלומר אי בשומרת יבם של אביו משתעי או באנוסת אביו משתעי לכתוב לא יגלה כנף אביו לחודיה ולאשמעינן דיש ממזר מחייבי כריתות לרבנן או מחייבי לאוין לרבי יהודה וכל שכן מאשת אב דהויא בכרת ומיתה: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: a
trm: לא יקח
txt:
<span class='five'>לא יקח. </span>איש את אשת אביו למה לי למכתב אלא ש'מ מדכתביה הא קמ'ל דלא יבא ממזר עלה קאי דמינה הוא דהוי ממזר משום דחייבי מיתות הוא ואלא יגלה כנף אביו לא קאי ואי קשיא כנף אביו למאי כתביה אי בשומרת יבם לעבור עליו בשני לאוין ערות אחי אביך לא תגלה ולאו דלא יגלה כנף אביו ואי באנוסת אביו אשמעינן דאסורה: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: והבא על הסוטה
txt:
<span class='five'>והבא על הסוטה. </span>אשת איש שזינתה וקיימא לן דאסורה לבעלה בפ'ק <span class='mareimakom'>(לעיל דף יא:)</span> מה אני מקיים אשר הוטמאה <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> לרבות סוטה שנסתרה ואע'ג דחייבי לאוין היא מודה בה רבי עקיבא דפליג אדרבנן במתני' <span class='mareimakom'>(לעיל מד.)</span> במחזיר גרושתו וקאמר דהולד ממזר אע'ג דלאו חייבי לאוין דשאר הוא הכא מודי דאין ולד ממזר וכל שכן לאידך רבי עקיבא בר פלוגתא דשמעון התימני לא הוי ממזר משום דסוט' לאו מחייבי לאוין דשאר היא: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: שומרת יבם
txt:
<span class='five'>שומרת יבם. </span> לאחד מן השוק בלא חליצה שאין הולד ממזר ואפילו לרבי עקיבא דפליג אדרבנן במתני' וטעמא משום דקידושין תופסין בה מדאפקיה רחמנא ללאו דידה בלשון הויה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> לא תהיה בת הויה היא והכי קאמר לא תהיה אשת המת לא תתקדש אשת המת בקדושין לאיש זר אלמא קדושין תפסי בה: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: אי כרב
txt:
<span class='five'>אי כרב. </span>דאמר בפרק האשה רבה <span class='mareimakom'>(לקמן דף צב:)</span> מנין שאין קידושין תופסין ביבמה דכתיב לא תהיה אשת המת לאיש זר לא תהיה בת הויה לזר והולד ממזר: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: אי כשמואל
txt:
<span class='five'>אי כשמואל. </span>דאמר <span class='mareimakom'>(שם)</span> בעניותינו בעניות דעתינו צריכה גט דמספקא לן אי להכי הוא דאתא כדקאמר רב או דלמא לאוקמה בלאו אתא וקידושין תפסי בה מדאפיק לאו דידיה בלשון הויה: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: משנת רבי אליעזר ב'י קב ונקי
txt:
<span class='five'>משנת רבי אליעזר ב'י קב ונקי. </span>קב מדה קטנה כלומר במקומות מועטים הוא נזכר א] במשנה [או בברייתא]: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: ידענא ביה
txt:
<span class='five'>ידענא ביה. </span>במנשה דלא מקבל תירוצא דטעמא דקראי אלא קטיל לי ואי אימא ליה ולא מקבל אישויי' ליה מזיד בהריגתי דעכשיו הוא סבור להורגני בדין מוטב שאברח מפניו: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: נסרוה לפומיה ונח נפשיה
txt:
<span class='five'>נסרוה לפומיה ונח נפשיה. </span>ומשום הכי איענש לנסורי פומיה משום דקרינהו לישראל עם טמא שפתים מדעתו שלא צוה לו הקב'ה ולא מחמת תוכחה דכתיב ואומר אוי לי כי נדמיתי: 


lvr: 31
pgn: 49
dfh: b
trm: נסתכלו באספקלריא שאין מאירה
txt:
<span class='five'>נסתכלו באספקלריא שאין מאירה. </span>וכסבורים לראות ולא ראו ומשה נסתכל באספקלריא המאירה וידע שלא ראהו בפניו:  שני


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: שהרי נביא נתנבא
txt:
<span class='five'>שהרי נביא נתנבא. </span>בימי ירבעם שנים הרבה קודם הנה בן נולד לבית דוד יאשיהו שמו ובשעת חליו של חזקיה עדיין לא נולד מנשה שממנו יצא יאשיהו הוי אומר בשעת חליו גזרו לפחות משניו וכשזכה השלימו לו: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: משנה שאינה צריכה
txt:
<span class='five'>משנה שאינה צריכה. </span>דזיל קרי בי רב הוא עליה בחייה שלא נאסרה אחותה אלא בחייה:  הדרן עלך החולץ 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: רבן גמליאל אומר
txt:
<span class='five'>רבן גמליאל אומר. </span>סדר משנה זו שלא תטעה לשבש הגירסא שבספרים סדר יבם אחד ויבמה אחת תחלה מפרש דין גט וחליצה וביאה שאחר מאמר ואח'כ מפרש דין מאמר וביאה וחליצה שאחר הגט ואח'כ דין מאמר וגט וביאה שאחר החליצה ואח'כ דין מאמר וגט וחליצה שאחר הביאה וכן סדר יבם א' ושתי יבמות: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: אין גט אחר גט
txt:
<span class='five'>אין גט אחר גט. </span>שתי יבמות לאדם אחד מאח אחד ונתן גט לזו וגט לזו אינו אסור בקרובות שניה דאי קמא אהני הא פקעה זיקה דתרוייהו והוי כמגרש נכרית ואי קמא לא אהני למידחי בתרא נמי לא אהני והלכך לאו גרושתו היא וכן שני יבמין ליבמה אחת ונתן זה גט וזה גט האחרון אינו כלום ומותר בקרובותיה וטעמא כדפרישית: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: ולא מאמר אחר מאמר
txt:
<span class='five'>ולא מאמר אחר מאמר. </span>בין ביבם אחד לשתי יבמות בין שני יבמים ליבמה אחת האחרון אין כלום לפסול את הראשונה עליו ואינה צריכה הימנו גט ולא ליאסר בקרובות השניה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: ולא בעילה אחר בעילה
txt:
<span class='five'>ולא בעילה אחר בעילה. </span>בא על זו וחזר ובא הוא או אחיו על צרתה ביאת זנות בעלמא הוא ואין אסור בקרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: יש גט אחר גט
txt:
<span class='five'>יש גט אחר גט. </span>דקמא לא דחה לגמרי הלכך אכתי איכא פלגא זיקה דהא בעיא חליצה הלכך אהני בתרא והויא גרושתו ואסור בקרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: כיצד
txt:
<span class='five'>כיצד. </span>לאו אפלוגתא קאי אלא מלתא באנפי נפשה היא ואיבם אחד ואיבמה אחת קאי והכי קאמר כיצד דין יבם ויבמה והכי מפרש בגמ': 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: צריכה הימנו חליצה
txt:
<span class='five'>צריכה הימנו חליצה. </span>ואם רצה לכנוס לא יכנוס דכיון דהתחיל בגירושין קיימא עליה בלא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: צריכה הימנו גט
txt:
<span class='five'>צריכה הימנו גט. </span>דחליצה אפקעתה לזיקתה ובעי גט לאפקועי קדושין דיליה דחליצה לא מפקעת קידושין: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: נתן גט ועשה מאמר
txt:
<span class='five'>נתן גט ועשה מאמר. </span>באותה יבמה עצמה אפי' ר'ג מודה דיש מאמר אחר הגט דמספקא ליה אי גט דחי אי לא ודלמא גט לא דחי ואהני מאמר יבמין בה וכ'ש לרבנן דאמרי גט דוחה קצת ומשייר קצת אהני מאמר למיקני שיורא דגט וצריך גט למאמרו וחליצה לזיקתו ויבומי לא דמגט קמא קיימא עליה בלא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: נתן גט ובעל
txt:
<span class='five'>נתן גט ובעל. </span>אסור לקיימה דקמה עליה בלא יבנה וצריכה גט לביאתו וחליצה לזיקתו גט לביאתו ואפילו לר' עקיבא דאמר אין קידושין תופסין בחייבי לאוין דהא הך מתני' כולה ר' עקיבא היא כדמפרש בגמ' הכא מודי דתפסי קידושי ביאה דגט לאו כחליצה דמי לאפקועי כולה זיקה הלכך לא עמדה עליו בלאו גמור: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: וחליצה
txt:
<span class='five'>וחליצה. </span>לזיקתו ובגט לחודיה לא מפטרא [כמו] שאחר כונס את יבמתו שיכול לפוטרה בגט משום דהוי ביאה פסולה משום גט קמא ולא קניא לגמרי: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: אין לאחר חליצה כלום
txt:
<span class='five'>אין לאחר חליצה כלום. </span>ואע'ג דחליצה פסולה היא דאי הוה בעי לייבומי לא מצי ואפ'ה דחיא לגמרי ואין אחריה כלום דאי הדר ומקדש לה במאמר או בביאה לא בעינן גט וכדרבי עקיבא דאמר אין קידושין תופסין בחייבי לאוין והכי מפרש בגמ' דמתני' ר'ע היא: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: חלץ ועשה בה מאמר
txt:
<span class='five'>חלץ ועשה בה מאמר. </span>או נתן גט אחר חליצה או בעל אחר חליצה אינו כלום כדתני בסיפא אין אחר חליצה כלום שאין מאמר וביאה תופסין בה אחר חליצה כר' עקיבא וגט דאחר חליצה לא הוה צריך למיתני לאשמועינן דאין כלום דלמאי ליהני ליתסורי בקרובותיה הא מיתסר וקאי מחמת חליצה אלא איידי דבעי למיתני גט דאחר בעילה כדקתני או בעל ועשה מאמר ונתן גט לאשמועינן דאין לאחר ביאה כלום זיקת יבומים ובהאי גט סגי ליה בלא חליצה תנא נמי גט דאחר חליצה והכי מפרש בגמ': 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: או בעל ועשה מאמר
txt:
<span class='five'>או בעל ועשה מאמר. </span>או נתן גט אחר ביאה או חלץ אחר ביאה אין לאחר ביאה כלום זיקת יבמים דגט שנתן אחר ביאה מגרש לה כאשתו גמורה ולא בעיא חליצה ואם רצה להחזיר מחזירה וחליצה שעשה אחר ביאה אינה מועלת כלום דאין עליה זיקת יבמין ומאמר דאחר ביאה לא הוה צריך למיתני דפשיטא לן דלא מהני דלמאי ליהני הא אפילו מאמר אחר מאמר ביבם אחד ויבמה אחת בתרא כמאן דליתיה דמי דמאי קעביד הא מיתסר וקאי בקרובותיה אלא איידי דתנא רישא חלץ ועשה מאמר דאיצטריך לאשמועינן כר' עקיבא דאין קידושין תופסין בחלוצתו תנא נמי בעל ועשה מאמר והכי מפרש בגמ': 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: a
trm: אין אחר חליצה כלום
txt:
<span class='five'>אין אחר חליצה כלום. </span>ארישא קאי וכדפרישית לעיל ואלישנא דסיפא דקתני או בעל ועשה מאמר או נתן גט וחלץ הוה שייך למיתני אין אחר ביאה כלום ובגמרא קא בעי ליה:  אחת


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אחת יבמה אחת ליבם אחד ואחת שתי יבמות ליבם אחד
txt:
<span class='five'>אחת יבמה אחת ליבם אחד ואחת שתי יבמות ליבם אחד. </span>שוין כמו שאמרנו שיש אחר גט ראשון או אחר מאמר ראשון כלום ואין אחר ביאה שבתחלה או אחר חליצה כלום: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: צריכות שני גיטין
txt:
<span class='five'>צריכות שני גיטין. </span>כרבנן דיש מאמר אחר מאמר וייבומי לא דהיכי ליעביד אי לייבומי לתרוייהו הוו להו שני בתים ואי לחדא הואיל וחברתה ביה אגידא הוה ליה בונה שני בתים: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: מאמר לזו וגט לזו
txt:
<span class='five'>מאמר לזו וגט לזו. </span>פסל גט של אחרונה את הראשונה דקם ליה בלא יבנה וצריכה גט למאמרו וחליצה לזיקתו דחליצה לא מפקעא קידושין וגט לא מפקע זיקה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: מאמר לזו ובעל את זו
txt:
<span class='five'>מאמר לזו ובעל את זו. </span>אסור לקיימה דהואיל וקמייתא אגידא ביה הוו להו שני בתים וצריכות שני גיטין זו גט למאמרו וזו גט לביאתו וחליצה לאחת מהן ופוטרת צרתה אבל בגט לחודיה לא נפקא בעלת ביאה הואיל דביאה פסולה היא: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: מאמר בזו וחלץ לזו
txt:
<span class='five'>מאמר בזו וחלץ לזו. </span>בעלת מאמר הראשונה צריכה גט למאמר דחליצה דאידך לא מפקעה למאמרו: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: גט לזו ובעל את זו צריכה גט וחליצה
txt:
<span class='five'>גט לזו ובעל את זו צריכה גט וחליצה. </span>ואסור לקיימה דקמה עליה בלא יבנה משום גט דראשונה ובגט לחודיה לא נפקא משום דביאה פסולה היא: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אין לאחר חליצה כלום
txt:
<span class='five'>אין לאחר חליצה כלום. </span>דאי הדר מקדש לה לצרתה לא תפסי בה קידושין כרבי עקיבא: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: חלץ וחלץ או חלץ ועשה מאמר ונתן גט ובעל וקתני סיפא אין לאחר חליצה כלום
txt:
<span class='five'>חלץ וחלץ או חלץ ועשה מאמר ונתן גט ובעל וקתני סיפא אין לאחר חליצה כלום. </span>והכי פירושו חלץ לזו וחלץ לזו מותר בקרובות שניה שאין אחר חליצה ראשונה שום זיקת יבמין וחליצה בתרייתא לאו כלום היא וכן חלץ לזו ומאמר לזו וכן נתן גט לזו אחר חליצת זו וכן בעל לזו אחר חליצה של זו אין מעשה האחרון כלום: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: או בעל ועשה מאמר
txt:
<span class='five'>או בעל ועשה מאמר. </span>בשניה או נתן גט לשניה או חלץ לשניה אין אחר ביאה ראשונה כלום ומעשה אחרון לא חשיב ומותר בקרובות שניה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אין אחר חליצה כלום
txt:
<span class='five'>אין אחר חליצה כלום. </span>ארישא קאי ואסיפא שייך למימר אין אחר ביאה כלום ובגמרא קמיבעיא לה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: חלץ ועשה מאמר ונתן גט ובעל כו'
txt:
<span class='five'>חלץ ועשה מאמר ונתן גט ובעל כו'. </span>איבם א' ואיבמה אחת קמהדר ואע'ג דתניא לעיל הדר תניא הכא משום סיפא דבעי לפלוגי בין ביאה לחליצה כדקתני חליצה בין בתחלה בין באמצע בין בסוף אין אחריה כלום והבעילה בזמן שהיא בתחלה כו' ולאשמועינן פלוגתא דרבי נחמיה ורבנן: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: בין בתחלה בין באמצע
txt:
<span class='five'>בין בתחלה בין באמצע. </span>בין מאמר לגט כגון גט לזו וחלץ לזו וחזר ועשה בה מאמר או בבעלת הגט לא מהני מאמר ולא בעיא גט למאמרו: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: בסוף
txt:
<span class='five'>בסוף. </span>אחר מאמר וגט חלץ אין אחריה כלום וחליצה גמורה היא ואי הדר עביד מאמר לא בעיא גט דחליצה גירושין גמורים היא וקמה בלאו גמור עליה ואע'ג דחליצה פסולה הואי: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: ובסוף
txt:
<span class='five'>ובסוף. </span>גט לזו ומאמר לזו וחזר ובא על האחת יש אחר ביאה זו זיקת יבמין וכי מפיק לה בעיא חליצה ולא סגי לה בגט: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אין אחריה כלום
txt:
<span class='five'>אין אחריה כלום. </span>ונפקא בגט ובלא חליצה ואי הדר קדיש לאידך אחר ביאה לא מהני: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אבל גט אחד ביבמה
txt:
<span class='five'>אבל גט אחד ביבמה. </span>או מאמר אחד ביבמה מהני גט ביבמה למיקם עליה בלא יבנה ושוב לא ייבם ומאמר ביבמה מהני לה להצריכה גט למאמרו אי בעי לאפוקה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: מ'ט אמור רבנן גט ביבמה מהני
txt:
<span class='five'>מ'ט אמור רבנן גט ביבמה מהני. </span>הא מדאורייתא חליצה הוא דמהני בה ומשום גט לא קרינא בה שלא בנה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: משום דבעלמא מהני
txt:
<span class='five'>משום דבעלמא מהני. </span>בכל הנשים להתגרש ואי אמרת הכא לא מהני ואם רצה לכונסה אחר הגט יכנוס: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: ומ'ט אמור רבנן מאמר ביבמה מהני
txt:
<span class='five'>ומ'ט אמור רבנן מאמר ביבמה מהני. </span>לאסור חברתה עליו הא מן התורה קנין לא הוי ביבמה אלא בביאה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: משום דמהני בעלמא
txt:
<span class='five'>משום דמהני בעלמא. </span>קידושי אשה קונים אותה ואתי למבעל אחר ביאה והוה ליה בונה שתי בתים דאיסורא דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: ומ'ט אמור רבנן ביאה פסולה יש אחריה
txt:
<span class='five'>ומ'ט אמור רבנן ביאה פסולה יש אחריה. </span>זיקת יבמין כדתנן לעיל מאמר בזו ובעל לזו צריכות שני גיטין וחליצה ולא אמרינן תיסגי לבעלת ביאה בגט בלא חליצה ותיפטר אף חברתה בביאתה מן החליצה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: אי ביאה אחר הגט היא
txt:
<span class='five'>אי ביאה אחר הגט היא. </span>כגון גט לזו ובעל לזו דאמרינן צריכה גט וחליצה ולא סגי בגט לחודיה כשאר יבמה שכונסה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: גזירה ביאה אחר הגט משום ביאה אחר חליצה
txt:
<span class='five'>גזירה ביאה אחר הגט משום ביאה אחר חליצה. </span>דאי אמרת תיסגי לה בגט אתי למימר מדקניא ביאה אחר הגט בביאה גרידתא אלמא מעליותא היא ואתי למיבעל לכתחלה אחר חליצה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: ואי ביאה אחר מאמר היא
txt:
<span class='five'>ואי ביאה אחר מאמר היא. </span>כגון מאמר לזו ובעל לזו להכי תנן צריכות שנים גט וחליצה דאי אמרת בגט סגי לה אמרי ביאה של זו אחר קנין של זו מעליותא היא ואתי למעבד ביאה אחר ביאה וקא פגע באיסור אשת אח: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: משום חליצה אחר חליצה
txt:
<span class='five'>משום חליצה אחר חליצה. </span>דלא ליתי למיחלץ לשתי יבמות זו אחר זו או שני יבמין ליבמה אחת זה אחר זה: 


lvr: 31
pgn: 50
dfh: b
trm: משום חליצה אחר ביאה
txt:
<span class='five'>משום חליצה אחר ביאה. </span>דלא ליתי למימר יבמה כנוסה יוצאת בחליצה בלא גט לא אתו למימר הכי דאטו חליצה אחר מאמר מי לא בעיא גט למאמרו והא דאמרינן אין אחריה כלום בדבר העשוי אחריה קאמר דאי הדר עביד גט או מאמר או חליצה בחברתה לא מיתסר בקרובותיה:  מאי


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: מאי טעמא דר'ג
txt:
<span class='five'>מאי טעמא דר'ג. </span>דאמר אין גט אחר גט בשתי יבמות או בשני יבמין דלא מיתסר בתרא בקרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: וגט אחר ביאה ומאמר
txt:
<span class='five'>וגט אחר ביאה ומאמר. </span>אחר ביאה שאחר מאמר כגון מאמר לזו ובעל לזו וגט לשלישית מהני גט ואסור בקרובותיה: (דביאה פסולה היא בשניה דמאחר שעשה מאמר בראשונה פסולות בשניה): 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: ומאמר אחר ביאה וגט
txt:
<span class='five'>ומאמר אחר ביאה וגט. </span>גט לזו ובעל לזו ומאמר לשלישית קונה מאמר וצריכה גט ואסור בקרובותיה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: תיהוי
txt:
<span class='five'>תיהוי. </span>הך ביאה אמצעית כביאה בתחלה ותיקני ולא תהני מעשה שלישית בין בגט אחר ביאה ומאמר בין במאמר אחר ביאה וגט ממה נפשך גט אחר ביאה ומאמר לא ליהני דאי מאמר קמא קני לגמרי תו לא מהני ביאה וגט אבתריה ואי מאמר לא קני מידי נמצאת ביאה של אחריו ביאה בתחלה וכשרה ותו לא מהני גט בשלישית דהא תנן הבעילה בזמן שהיא בתחלה אין אחריה כלום וכן במאמר אחר ביאה וגט דאי גט קמא דחי תו לא מהני ביאה ומאמר אבתריה ואי גט לא דחי מידי נמצא ביאה שלאחריהן בתחלה וכשרה היא וקונה ומאמר דבתריה לאו כלום היא: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>פשיטא ליה דגט דחי קצת ומאמר קני קצת הלכך ביאה של אחריהן אינה תחלה ומיהו מ'ט יש מאמר אחר גט וגט אחר מאמר ואין מאמר אחר מאמר ולא גט אחר גט דאמור רבנן בחד צד מהני בה גט לדחות חציה וחד צד מהני בה מאמר לקנות חציה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: גט אחר גט לא דחי דהא דחה ליה קמא
txt:
<span class='five'>גט אחר גט לא דחי דהא דחה ליה קמא. </span>כל כח גט הלכך לאו כלום הוא ומותר בקרובותיה וכן מאמר אחר מאמר דהא קנה קמא כל כח מאמר: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: האי מילתא כו'
txt:
<span class='five'>האי מילתא כו'. </span>גט אחר מאמר מאי דשייר מאמר מן קמייתא דחי גט בבתרייתא וכן בשני יבמין מאי דשייר מאמר דקמא דחי גט דבתרא: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: כל חד וחד
txt:
<span class='five'>כל חד וחד. </span>מן היבמין תיקנו ליה רבנן גט ומאמר בכל היבמות הלכך ליכא למימר קמא דחה כל כח הגט דקמא כל כח הגט דידיה דאית ליה בהך יבמה הוא דדחה אבל כח גט דאחוה בהך יבמה וכח גיטא דידיה בצרתה לא דחה וכן לענין מאמר: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: והאי ביאה פסולה כו'
txt:
<span class='five'>והאי ביאה פסולה כו'. </span>כלומר להכי אמר ר'ג יש גט אחר ביאה שאחר מאמר ויש מאמר אחר ביאה וגט דהא ביאה אמצעית שהיא פסולה עדיפא ממאמר וגריעא ממאמר: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: עדיפא ממאמר כו'
txt:
<span class='five'>עדיפא ממאמר כו'. </span>דאילו ביאה אחר מאמר מהניא כדקתני גט אחר ביאה ומאמר אלמא יש ביאה אחר מאמר: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: וגריעא ממאמר דאילו מאמר אחר הגט קני ליה לכוליה שיורא דגט
txt:
<span class='five'>וגריעא ממאמר דאילו מאמר אחר הגט קני ליה לכוליה שיורא דגט. </span>כל מה ששייר גט למאמר ואין מאמר אחר מועיל כלום אחריו אם חזר ועשה מאמר בשלישית כדקאמר רבן גמליאל אין מאמר אחר מאמר ולא שנא אי הוה מאמר ראשון אחר גט אי לא אין מאמר אחריו ולא פלוג בין שהיה מאמר ראשון בתחלה בין שהיה אחר הגט מדלא קתני מודה רבן גמליאל שיש מאמר אחר מאמר וגט: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: ואילו ביאה אחר הגט לא קניא ליה לכוליה שיורא דגט
txt:
<span class='five'>ואילו ביאה אחר הגט לא קניא ליה לכוליה שיורא דגט. </span>כל מה ששייר גט לביאה דיש מאמר אחר ביאה וגט כדתנן הבעילה בזמן שהיא בתחלה אין אחריה כלום אבל באמצע יש אחריה כלום וכדאמר טעמא לעיל מ'ט אמור רבנן ביאה פסולה יש אחריה כלום כו': ה'ג 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: ונתן גט לזו וגט לזו ר'ג כו'</span>: <span class='five'>חולץ לראשונה
txt:
<span class='five'>ונתן גט לזו וגט לזו ר'ג כו'</span>: <span class='five'>חולץ לראשונה. </span>וכ'ש דאי חלץ לשניה הוי חליצה מעלייתא לאיפטורי קמייתא דכיון דגט דשניה אין גט חליצה דידה מעלייתא היא אלא עצה טובה אשמועינן שלא יאסור עצמו בקרובות שניה שאם יחלוץ לה נמצא זו גרושתו וזו חלוצתו ואסור בקרובות שתיהן: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: וכן אתה אומר בשני יבמין ויבמה אחת
txt:
<span class='five'>וכן אתה אומר בשני יבמין ויבמה אחת. </span>נתן זה גט וזה גט ר'ג אומר חולץ לה הראשון והשני מותר בקרובותיה ולדברי חכמים שניהם אסורין בקרובות: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: מאמר בזו ומאמר בזו ר'ג אומר נותן גט לראשונה כו'
txt:
<span class='five'>מאמר בזו ומאמר בזו ר'ג אומר נותן גט לראשונה כו'. </span>לקמן פריך כיון דאין מאמר אחר מאמר ייבומי נמי תתייבם קמייתא דהא לא איפסלה עליה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: לימא תיהוי תיובתא דשמואל דאמר שמואל חלץ לבעלת הגט
txt:
<span class='five'>לימא תיהוי תיובתא דשמואל דאמר שמואל חלץ לבעלת הגט. </span>נפלו לפניו שתי יבמות ונתן גט לאחת מהן ואח'כ חלץ לה לא נפטרה צרתה משום דקלישא זיקתה ולא אלימא חליצה לאפקועי זיקה אלימתא דצרתה והא הכא כיון דאמר ר'ג אין גט אחר גט נמצאת זיקה שניה שלימה וקתני חולץ לראשונה וקשה לשמואל ומדרבנן ליכא לאותובי לשמואל אע'ג דאמרי רבנן וחליצה לאחת מהן אלמא חליצת בעלת גט פוטרת צרתה לא קשה לשמואל דהכא היינו טעמא דתרוייהו זיקתא קלישא דהא אמרי רבנן יש גט אחר גט: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: a
trm: ר'ג סבר אין זיקה
txt:
<span class='five'>ר'ג סבר אין זיקה. </span>כדאמר בפרק ב'ש <span class='mareimakom'>(לקמן דף קט.)</span> אם מיאנה מיאנה כו' הלכך כיון דלאו אלימא זיקה פקעה בחליצה כל דהו:  רבנן


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: רבנן סברי יש זיקה
txt:
<span class='five'>רבנן סברי יש זיקה. </span>לאקשויי אתי כלומר קס'ד דכי היכי דפליגי רבנן ארבן גמליאל בגט אחר גט הכי פליגי בזיקה ואע'ג דממילתייהו לא שמעינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: וקתני סיפא וכן אתה אומר בשני יבמין
txt:
<span class='five'>וקתני סיפא וכן אתה אומר בשני יבמין. </span>דאם נתנו שניהם גט חולץ לה אחד מהם ואפילו לרבנן דאמרי יש זיקה סגי לה בהך חליצה רעועה דחד מינייהו: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: בין לרבן גמליאל בין לרבנן אין זיקה והכא כו'
txt:
<span class='five'>בין לרבן גמליאל בין לרבנן אין זיקה והכא כו'. </span>ואנא דאמרי אליבא דמאן דאמר יש זיקה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: אשתו עמו
txt:
<span class='five'>אשתו עמו. </span>דקניה במאמר וכי נפלה אחותה לא רמיא קמיה דאחות אשה היא ולא מיתסרא קמייתא עליה משום אחות זקוקה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: אמר להם ר'ש כו'
txt:
<span class='five'>אמר להם ר'ש כו'. </span>לקמן בפרק האשה רבה בן תשע שנים ויום אחד הבא על יבמתו וחזר ובא אחיו בן תשע שנים ויום אחד עליה פסולה על ידו דביאת בן תשע שנים כמאמר שויוה רבנן והוה ליה מאמר אחר מאמר ומקודשת אף לשני ופסלה אף על ראשון כרבנן דאמרי יש מאמר אחר מאמר ר'ש אומר לא פסלה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: ביאת שני אינה ביאה
txt:
<span class='five'>ביאת שני אינה ביאה. </span>דהביאה בזמן שהיא בתחלה אין אחריה כלום ואינה מקודשת לשני ולא פסלה על הראשון ואי משום דזינתה דקי'ל ביאתו ביאה דתנן <span class='mareimakom'>(נדה דף מה.)</span> בא על אחת מכל העריות שבתורה מתות על ידו אפילו הכי לא מיתסרא על בעלה דקיימא לן <span class='mareimakom'>(כתובות דף ט.)</span> אין האשה נאסרת על בעלה אלא על עיסקי קינוי וסתירה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: כמאמר שויוה רבנן
txt:
<span class='five'>כמאמר שויוה רבנן. </span>דהכי תניא בפרק האשה עשו ביאת בן תשע כמאמר בגדול וקאמר רבי שמעון ביאת שני אינה ביאה אלמא מאמר ראשון חשוב לקנות כל כח מאמר: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת
txt:
<span class='five'>יש מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת. </span>דכל חד וחד תקינו ליה רבנן מאמר בה: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד
txt:
<span class='five'>ואין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד. </span>דכל כח שתקנו חכמים במאמר קנה במאמר ראשון לשון מורי ל'א ה'ג אין מאמר אחר מאמר בשני יבמין ויבמה אחת דדומיא דקידושין בעלמא תקינו רבנן למאמר ואין קידושין אחר קידושין באשה אחת ויש מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד דהא תרוייהו קמיה רמיין וכל חדא אית לה כח יבמין דלא כח ביאה יהבי רבנן למאמר למיקני לגמרי ולא פקע זיקה דחברתה דביאה הוא דפטרה ולשון ראשון עיקר דלקמן מוכחא מילתא בפירקין: 


lvr: 31
pgn: 51
dfh: b
trm: והא ביאה פסולה כמאמר שויוה רבנן
txt:
<span class='five'>והא ביאה פסולה כמאמר שויוה רבנן. </span>דלא נפקא מיניה בגט דקא בעיא נמי חליצה לזיקתו:  האי


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: האי גט אחר גט הוא
txt:
<span class='five'>האי גט אחר גט הוא. </span>בתמיה וכי זהו גט אחר גט דקתני רישא וחכמים אומרים יש גט אחר כו' ומפרש כיצד עשה מאמר כו' דהיינו גט אחר מאמר: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: הואיל דאמר מר
txt:
<span class='five'>הואיל דאמר מר. </span>בפרק ד' אחין <span class='mareimakom'>(לעיל דף כט:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: והתניא לוקה
txt:
<span class='five'>והתניא לוקה. </span>ואין מלקות ארבעים אלא על דברי תורה אלמא דאורייתא היא והיכי אמרת קנה וקמשני האי לוקה לאו מלקות ארבעים הוא אלא מכת מרדות מכת רידוי מדרבנן שנהג קלות ראש בעצמו ולעולם קנה: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: נתן לה כסף או שוה כסף
txt:
<span class='five'>נתן לה כסף או שוה כסף. </span>ואמר לה התקדשי לי במאמר יבמין ואע'ג דיהב לה מידי לאו קידושין גמורים הן כקידושי תורה שהרי אין קידושין תופסין באשת אח והתורה לא התירתה לו ליעשות כאשה נכרית אלא כסדר המצוה וביאה הוא דכתבה בה רחמנא: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: ובשטר כיצד
txt:
<span class='five'>ובשטר כיצד. </span>ואם קידש בשטר כיצד כתב בו והוינן כיצד בתמיה והא כיון דקידושי כסף אמרת נתן לה כסף כשאר נשים ממילא שמעינן שטר נמי כשאר כל שטר אירוסין בעלמא כדאמר בקידושין כתב על הנייר או על החרס אע'פ שאין בו שוה פרוטה הרי את מקודשת כו': 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: על נכסי בעלה הראשון
txt:
<span class='five'>על נכסי בעלה הראשון. </span>ולא על של יבם מאי טעמא כדאמר בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל דף לט.)</span> אשה הקנו לו מן השמים: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: מהו
txt:
<span class='five'>מהו. </span>לפוסלה על אחיו ועליו בהאי גיטא דתיקום עליה בלא יבנה האי גט לא מהני באשת איש להתירה לינשא והכא נמי לאו גירושין למיקם בלא יבנה: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: הכא פסיל בכהונה
txt:
<span class='five'>הכא פסיל בכהונה. </span>כהן שנתן גט כזה לאשתו אסרה עליו והלכך תיבעי לן אי מהני מדרבנן: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: a
trm: הרי זה גט
txt:
<span class='five'>הרי זה גט. </span>ואם נתנו משכנסה הרי זו מגורשת הואיל ובידו לגרשה משנכתב ואי משום גט ישן דקי'ל <span class='mareimakom'>(גיטין דף עט:)</span> בית הלל פוסלין ותנן איזהו גט ישן כל שנתייחד עמה אחר כתיבה הא איתמר בפרק הזורק <span class='mareimakom'>(שם)</span> אם נתגרשה תנשא לכתחלה:  ולאשה


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: כתב גט לזיקתו ולא למאמרו או למאמרו ולא לזיקתו
txt:
<span class='five'>כתב גט לזיקתו ולא למאמרו או למאמרו ולא לזיקתו. </span>והוא עשה בה מאמר תחלה מהו שתיפסל עליו בכך: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: מאמר עילוי זיקה רמי
txt:
<span class='five'>מאמר עילוי זיקה רמי. </span>כשעשה מאמר נדבק עם הזיקה וניתוסף עליה ואין גט מועיל לזה בלא זה וכיון שנכתב בתוך הגט שלא עשאו אלא לאחד מהן הוה ליה מגרש חצי אשה ולא כלום היא ומותרת לו: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: או דלמא האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי
txt:
<span class='five'>או דלמא האי לחודיה קאי והאי לחודיה קאי. </span>ומהני והיכא דכתב לזיקתו ולא למאמרו אסורה עליו ועל אחיו דפקע זיקה וקמה בלא יבנה ואי כתב למאמרו ולא לזיקתו אסורה לו ומותרת לאחיו דמאמר דעבד שקליה ופשה ליה זיקה כמעיקרא: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: נתן גט למאמרו
txt:
<span class='five'>נתן גט למאמרו. </span>ולא לזיקתו בארבעה אחין <span class='mareimakom'>(לעיל לב.)</span> גבי זיקת [ב'] יבמין ג' אחין נשואין ג' נכריות ומת אחד מהן ועשה בה השני מאמר ומת הרי אלו חולצות כו' וקאמר  רבא עלה נתן גט למאמרו ואח'כ מת הותרה אשתו הראשונה שהיא צרתה לאחיו השני דאי לאו גט הוה אסורה עליו משום זיקת שני יבמין אלמא האי לחודיה קאי מדאהני גט לאישתרויי צרתה לאחיו השני והוא הדין דהיא גופה נמי שריא לאחיו אלא דמחלפא בבעלת גט גמור לזיקה דמקמי מאמר או לזיקה ומאמר והכי אמרינן בארבעה אחין: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: אחר שילוח
txt:
<span class='five'>אחר שילוח. </span>כלומר מדכתיב אשר שלחה קרא יתירא דלא צריך הכי קאמר יש לך משלח שאסור להחזיר אחר שילוח אפילו לא נישאת ואיזו זו יבמה וכיון דבלאו קאי היכי מהני בה תו מאמר: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: בזמן שקדשה לשום אישות
txt:
<span class='five'>בזמן שקדשה לשום אישות. </span>בקידושין גמורים ולא במאמר יבמין דודאי קידושין תופסין בחייבי לאוין: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: אבל קדשה לשום יבמות
txt:
<span class='five'>אבל קדשה לשום יבמות. </span>אינן קידושין שהרי אין כאן צד ייבום והוו להו קידושי טעות: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: כעודר
txt:
<span class='five'>כעודר. </span>חופר וכסבור שלו הן שהיה קרקע הגר סמוך לקרקעו ומת הגר ואין לו יורשין והמחזיק בנכסיו קנה וזה חופר בקרקע הגר וכסבור שזה קרקע שלו ולא נתכוון להחזיק דלא קני והאי נמי סבור שקידושי יבמה תופסין בה ולא נתכוון לקנות אלא מכח ייבומי אחיו והא פקעו להו: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: וכסבור של גר אחר הוא
txt:
<span class='five'>וכסבור של גר אחר הוא. </span>ומתכוון לקנות מכל מקום והאי נמי קסבר לקנות מכח אחיו ואינו קונה אלא מכחו ומ'מ קנין הוא: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: מאמר עילוי זיקה רמי
txt:
<span class='five'>מאמר עילוי זיקה רמי. </span>מאמר דתקינו רבנן לכל היבמין לא תקון אלא היכא דקיימא זיקה ואתא מאמר ואיתוסף עלה והכא ליכא למימר הכי דאתיא חליצה מפקעה לזיקה: 


lvr: 31
pgn: 52
dfh: b
trm: האי לחודיה קאי כו'
txt:
<span class='five'>האי לחודיה קאי כו'. </span>ולא מהני זיקה למאמר הילכך השתא כמעיקרא מעיקרא אילו אמר לה התקדשי לי במאמר יבמין מי לא קני ואף על גב דלא מהניא ליה זיקה דהאי לחודה קיימא השתא נמי מהני:  יש


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: יש זיקה
txt:
<span class='five'>יש זיקה. </span>האי דתפיס מאמר בעלמא בכי האי לישנא משום דיש זיקה והשתא אתאי חליצתה פקעתה וליכא למימר הכי: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: רב שרביא אמר
txt:
<span class='five'>רב שרביא אמר. </span>אי דאמר לה בזיקת יבמין כ'ע לא פליגי דלא מהני דיש זיקה ואתיא חליצה ואפקעתה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: והכא בחליצה פסולה
txt:
<span class='five'>והכא בחליצה פסולה. </span>כגון שחלץ אחר הגט קמיפלגי רבנן סברי לא אפקעתה שפיר ויש אחריה כלום הלכך קני מאמר: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: יש תנאי בחליצה
txt:
<span class='five'>יש תנאי בחליצה. </span>שחלץ לה על מנת שתתן לו מאתים זוז רבי סבר אין תנאי מועיל בחליצה ואפילו לא נתנה לו אין תנאי מועיל והוי חליצה הלכך לא תפיס מאמר שעשה בלשון זיקת יבמין אבתרה דהא אפקעתה לזיקתו ולרבנן יש תנאי וכל כמה דלא קיימא לא פקע זיקה וכי אמר לה התקדשי לי ע'י כסף זה בזיקת יבמין קני: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: רבינא אמר דכ'ע יש תנאי בחליצה
txt:
<span class='five'>רבינא אמר דכ'ע יש תנאי בחליצה. </span>אע'ג דקי'ל <span class='mareimakom'>(לקמן דף קו.)</span> חליצה מוטעת כשירה הני תנאי לא סבירא להו: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: והכא בתנאי כפול קמיפלגי
txt:
<span class='five'>והכא בתנאי כפול קמיפלגי. </span>וכגון דלא כפליה לתנאי לרבי בעינן תנאי כפול כתנאי בני גד ובני ראובן והאי דלא כפליה אם תתני תהא חליצה ואם לא תתני לא תהא חליצה לא הוי תנאי לבטולי לחליצה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: וניתני נמי אין לאחר ביאה כלום
txt:
<span class='five'>וניתני נמי אין לאחר ביאה כלום. </span>דהא ביאה שייכא למימר בסיפא דקתני או בעל ועשה מאמר ונתן גט וחלץ דהא או או קתני ובבעל ועשה מאמר או בבעל ונתן גט מאי חליצה איכא: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: תני אין לאחר ביאה כלום
txt:
<span class='five'>תני אין לאחר ביאה כלום. </span>ולא צריך למיתני נמי אין לאחר חליצה כלום דכיון דתנא אין אחר ביאה כלום ה'ה נמי דאין אחר חליצה כלום ולישנא קלילא הוא למיתני חדא או ביאה או חליצה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: ותנא דידן
txt:
<span class='five'>ותנא דידן. </span>דלא נקט ביאה ואע'ג דאיירי בה בסיפא משום דהיתר יבמה לשוק חביבא ליה לאורויי ומינה שמעינן דאין אחר ביאה כלום וטריחא לתנא למיתני תרתי אין אחר ביאה ואין אחר חליצה כלום: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: דלא כבן עזאי
txt:
<span class='five'>דלא כבן עזאי. </span>דאמר אין מאמר אחר מאמר בשתי יבמות ויבם אחד ומתני' בשתי יבמות ויבם אחד קא מיירי וללישנא בתרא דגרסינן למילתיה דבן עזאי איפכא קיימא הך אתקפתא אסיפא דמתני' דקתני בין יבם אחד לשתי יבמות בין שני יבמין ויבמה אחת ומיסתברא כלישנא קמא דא'כ לא הוה לן לאיתויי הך אתקפתא הכא אלא בגמרא דסיפא דלקמן: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: לימא מסייע ליה לשמואל
txt:
<span class='five'>לימא מסייע ליה לשמואל. </span>אמאמר לזו וחלץ לזו קאי מדלא נקט חליצה אבעלת מאמר מסייע לשמואל דאמר חלץ לבעלת מאמר לא נפטרה צרתה דכיון דבעי גט למאמרו לא הויא חליצה מעלייתא לאפוקי זיקה דחברתה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: ותיובתא דרב יוסף
txt:
<span class='five'>ותיובתא דרב יוסף. </span>דאמר בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל דף מד.)</span> לא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם דהא הכא דחלץ לחברתה וקמייתא בעיא גט ונמצא פוסל את שתיהן מן הכהונה ולא אמרינן ליחלוץ לקמייתא ותהא חברתה כשירה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: צריכות
txt:
<span class='five'>צריכות. </span>משמע חליצה לכל אחת דכיון דחליצת שתיהן רעועה אין אחת מהן פוטרת חברתה וקתני סיפא וכן שני יבמין ליבמה אחת דאם נתן זה גט וזה גט צריכה חליצה משניהן: לימא מסייע ליה לרבה כו': ה'ג 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: גט לזו וחלץ לזו לימא מסייע ליה לשמואל
txt:
<span class='five'>גט לזו וחלץ לזו לימא מסייע ליה לשמואל. </span>מדלא נקט חליצה לבעלת הגט אלא לחברתה מסייע ליה לשמואל דאמר בפ' ד' אחין חלץ לבעלת הגט לא נפטרה צרה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: וליתני נמי אין אחר ביאה כלום
txt:
<span class='five'>וליתני נמי אין אחר ביאה כלום. </span>בסיפא דקתני או בעל ובעל או בעל ועשה מאמר כו' דהא משום הכי נקט לה דהתם לא שייך למיתני אין אחר חליצה כלום דהא ליכא חליצה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: כולה ביתא
txt:
<span class='five'>כולה ביתא. </span>כל האחין על החלוצה ועל צרתה בלאו בעלמא כחולץ עצמו דשליחות דידהו עבד: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: איצטריך לאשמועינן
txt:
<span class='five'>איצטריך לאשמועינן. </span>מתני' חלץ לזו ועשה מאמר בזו אינו כלום דאע'ג דלאו בעלמא היא גביה לא תפסי קידושין וסתים לן בכולן כר' עקיבא וכן בשני יבמין ויבמה אחת: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: אלא לר'ש בן לקיש דאמר
txt:
<span class='five'>אלא לר'ש בן לקיש דאמר. </span>בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> כוליה ביתא בכרת קאי לבד מחולץ בחלוצה אבל חולץ לגבי צרה וכל האחין בין בחלוצה בין בצרה בכרת מאי איצטריך למיתני גבי ב' יבמות ויבם אחד וב' יבמין ויבמה אחת דאין מאמר השני תופס אחר חליצה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: וליטעמיך סיפא
txt:
<span class='five'>וליטעמיך סיפא. </span>בב' יבמין ויבמה אחת דקתני בעל הראשון ועשה השני מאמר אין אחר ביאה כלום מי איצטריך לאשמועינן דאין קידושין תופסין בא'א הרי כנסה וכאשתו היא לכל דבר: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: a
trm: אלא איידי דתני התרת יבם ויבמה אחת
txt:
<span class='five'>אלא איידי דתני התרת יבם ויבמה אחת. </span>דאיצטריך לאשמועינן אפילו לר'ל דאין מאמר אחר חליצה דהא ליתא גביה אלא בלאו דלא יבנה ואיצטריך למיסתמיה כרבי עקיבא תנא נמי כו':  חלץ


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: אלא חלץ ונתן גט
txt:
<span class='five'>אלא חלץ ונתן גט. </span>ביבם אחד ויבמה אחת למה לי כו' למאי ליהני האי גט אי למיסרה הא איתסרא היא וקרובותיה עליו: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: ולטעמיך בעל ועשה מאמר
txt:
<span class='five'>ולטעמיך בעל ועשה מאמר. </span>ביבם ויבמה אחת למה לי בשלמא בעל ונתן גט איצטריך למתני אין אחר ביאה כלום דנפקא בהאי גיטא ולא בעיא חליצה דביאה קמייתא אפקעתה לזיקה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: סד'א לגזור גט דבתר ביאה
txt:
<span class='five'>סד'א לגזור גט דבתר ביאה. </span>דלא תיסגי ליה בגט בלא חליצה אטו גט דמקמי ביאה דלא לימרו גט סגי ביבמה במקום חליצה: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: ושלש מחלוקת בדבר תנא קמא
txt:
<span class='five'>ושלש מחלוקת בדבר תנא קמא. </span>דמתניתין דאמר חליצה פסולה אין אחריה כלום אבל ביאה פסולה יש אחריה כלום: 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: ואבא יוסי בר חנן
txt:
<span class='five'>ואבא יוסי בר חנן. </span>דאמר אחת זו ואחת זו יש אחריה כלום באמצע ובסוף. כדפרישנא ליה במתניתין ביאה דאיכא למיגזר כדאמרן בריש פירקין <span class='mareimakom'>(לעיל נ:)</span> אי ביאה אחר הגט היא גזירה ביאה אחר הגט משום ביאה אחר חליצה דלא ליתי למיבעל אחר חליצה ואי ביאה אחר מאמר כו' חליצה ליכא למיגזר כדאמר בריש פירקין <span class='mareimakom'>(שם)</span>:  הדרן עלך רבן גמליאל 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: פסלה לכהונה
txt:
<span class='five'>פסלה לכהונה. </span>משום זונה [וגרושה מיפסלא  מתרומה דבי נשא אם היא בת כהן דשויה חללה] ודוקא עריות או פסולות אבל ביאת זנות דפנויה לא משויה לה זונה ולא פסלה מן הכהונה דלא אשכחנא תנא דפסל אלא רבי אלעזר דאמר פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה לקמן בפירקין : 


lvr: 31
pgn: 53
dfh: b
trm: ממזרת ונתינה
txt:
<span class='five'>ממזרת ונתינה. </span>לאו אפסולה לכהונה קאי דהא פסולה וקיימא ולענין תרומה דבי נשא נמי ליכא למימר ועוד ביאת כשר מאי מגרעא לה אלא לענין העראה נקטה ולמילקי עליה האי ישראל בהעראה כגמר ביאה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: חייב בד' דברים
txt:
<span class='five'>חייב בד' דברים. </span>בנזק וצער ורפוי ושבת כדאמר בהחובל <span class='mareimakom'>(ב'ק דף פה:)</span> פצע תחת פצע לרבות השוגג כמזיד ואונס כרצון אבל בבושת לא כדמפרש לקמן: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: במקום שמקים שם </span>גרסינן: <span class='five'>עד דמכוין לה
txt:
<span class='five'>במקום שמקים שם </span>גרסינן: <span class='five'>עד דמכוין לה. </span>לשם ביאה בעולם: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: שכן מטמאה את בועלה
txt:
<span class='five'>שכן מטמאה את בועלה. </span>להיות כמותה טמא ז' דכתיב ותהי נדתה עליו וטמא שבעת ימים <span class='mareimakom'>(ויקרא טו)</span> : 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: דאי בעי מקדש ואזיל כי אלפא
txt:
<span class='five'>דאי בעי מקדש ואזיל כי אלפא. </span>ותפשוט מינה כל עריות הנאסרות עליו מחמת אישות כגון אשת אב וכלתו וחמותו ואחות אשתו אבל אמו ואחותו ובתו וכיוצא בהן דאין בידו לרבות מנלן: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: שכן איסור הבא מאליו
txt:
<span class='five'>שכן איסור הבא מאליו. </span>ופשוט מינה אמו ואחותו ובתו וכיוצא בהן ולא תפשוט מינה עריות הנאסרות לו מחמת קידושין: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: מאשת אח ואחות אב ואם
txt:
<span class='five'>מאשת אח ואחות אב ואם. </span>דכי פרכת מה לאחות אב ואם שכן איסור הבא מאליו אשת אח תוכיח מה לאשת אח שכן בידו לרבות אחות אב ואם תוכיח וחזר הדין הצד השוה שבהן שהן אסורות עליו משום ערוה ועשה בהן העראה כגמר ביאה אף אני אביא כל העריות בדין הזה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: שכן איסורן משום שאר
txt:
<span class='five'>שכן איסורן משום שאר. </span>ותפשוט כל האסורות משום שאר אבל אשת איש דלאו משום שאר מנא תיתי: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: a
trm: בחיי אוסרן
txt:
<span class='five'>בחיי אוסרן. </span>כל זמן שאדם חי והיא שופעת וכן אשת אח אין היתר בחיי אחיו שאפילו הוא מגרשה אסורה לזה אשת איש יש לה היתר בחייו על ידי גט:  ביומי


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: ביומי תליא מילתא
txt:
<span class='five'>ביומי תליא מילתא. </span>אפי' אם מת האוסרה שפסקה דם בראייה ראשונה אסורה כל שבעה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: אין אוסרן מתירן
txt:
<span class='five'>אין אוסרן מתירן. </span>אין כח באוסר להתיר אלא דבר אחר מתירה ימים מתירין את הנדה ואשת אח כשהוא ערירי: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: הוקשו כל העריות לנדה
txt:
<span class='five'>הוקשו כל העריות לנדה. </span>שהרי כאן הוקשו כולן זו לזו ונדה כתובה בפרשת עריות הלכך בהעראה ילפינן כולהו מנדה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: משכבי אשה
txt:
<span class='five'>משכבי אשה. </span>וכיון דבאשה הוי העראה משכב ממילא איתסרא בזכור דהא בזכור כתיב משכבי אשה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: ליכתבה במיתת בית דין
txt:
<span class='five'>ליכתבה במיתת בית דין. </span>כגון באמו וחמותו ולימא נמי אם אינו ענין להו דאתיא בהיקישא דר' יונה תנהו ענין לבהמה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: איידי דכוליה קרא
txt:
<span class='five'>איידי דכוליה קרא. </span>דכתיב באחות אב ואחות אם בפרשת קדושים תהיו לדרשא אתא כדתניא לקמן כתיב ביה נמי העראה בלא צורך לדרשא דבהמה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: מה דודתו מן האב ולא מן האם
txt:
<span class='five'>מה דודתו מן האב ולא מן האם. </span>שאם היה דודו אחי אביו מן האם ולא מן האב אין אשתו עליו ערוה ולקמן בעי מנלן: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: דודתו אין איסורה בא עליו מאליו
txt:
<span class='five'>דודתו אין איסורה בא עליו מאליו. </span>אלא על ידי קדושי דודו ולא תוכיח אחותו וכיון דלא נפקא לן מדינא תלמוד לומר מקרא שני בפרשת קדושים תהיו ערות אחות אביך ואחות אמך לא תגלה ואין צריך להזהיר שכבר הזהיר ולא הוה ליה לאשמועינן אלא עונש כדעבד באשת אח ובאחותו איש כי יקח אחות אביו ואחות אמו עונם ישאו וקרא יתירא הוא לרבות אחות אביו מן האם ואחות אמו מן האם: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: יש לה חייס
txt:
<span class='five'>יש לה חייס. </span>דמשפחת אב קרויה משפחה דכתיב ויתילדו על משפחותם לבית אבותם <span class='mareimakom'>(במדבר א)</span> : 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: מה להלן מן האב
txt:
<span class='five'>מה להלן מן האב. </span>אם אחי אביו מן האב הוא הוי קרוב לענין גאולה יותר ומצות גאולה מוטל עליו יותר מקרובי האם אף כאן מן האב ולא מן האם: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: ממשפחתו יגאלנו משפחת אב קרויה משפחה כו'</span>: <span class='five'>והא דתנן אמרו לו מתה אשתך כו'
txt:
<span class='five'>ממשפחתו יגאלנו משפחת אב קרויה משפחה כו'</span>: <span class='five'>והא דתנן אמרו לו מתה אשתך כו'. </span>כגון דינה בת לאה מיעקב ויוכבד בת לאה מחצרון ושרה בת חצרון מקטורה ורבקה בת קטורה מבתואל ומלכה בת בתואל מחנה וראובן נשא את מלכה והלך למדינת הים אמרו לו מתה אשתך ונשא את רבקה שהיא אחותה מאביה חזרו ואמרו לו מתה רבקה ונשא את שרה אחותה מאמה אמרו לו מתה שרה ונשא את יוכבד אחותה מאביה אמרו לו מתה יוכבד ונשא את דינה אחותה מאמה חזרו ואמרו לו כולן קיימות: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: ובשלישית
txt:
<span class='five'>ובשלישית. </span>שרה לפי שרבקה לא היו קדושיה קידושין וביאתה באונס הוא ומותר בשרה אחותה דתנן <span class='mareimakom'>(לקמן דף צז.)</span> נושאין על האנוסה: 


lvr: 31
pgn: 54
dfh: b
trm: ובחמישית
txt:
<span class='five'>ובחמישית. </span>דינה ואע'פ שהיא אחות יוכבד הרביעית לפי שביאת יוכבד פיתוי היא ואינה קידושין מפני שהשלישית היו קידושיה קידושין: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: אלמא אחות אשה בין מן האב בין מן האם
txt:
<span class='five'>אלמא אחות אשה בין מן האב בין מן האם. </span>דהא שלישית אחותה של שניה מאמה היא וטעמא דשניה לאו אשתו היא משום הכי מותר בשלישית הא אם הוו קידושי שניה קידושין הוה אסור בשלישית: אחות אשה קרובי עצמו חשיב לה שמחמת עצמו נאסרה עליו ולא מחמת אביו ולאפוקי דודתו דקרובת אביו היא: ה'ג הכא 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: מדרב הונא
txt:
<span class='five'>מדרב הונא. </span>דכתיב אשת אחיו נדה היא כדלעיל <span class='mareimakom'>(דף נד:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: כתיב קרא אחרינא ערות אחיו גלה</span>: <span class='five'>אף אשת אח מן האם לאחר מיתת בעלה
txt:
<span class='five'>כתיב קרא אחרינא ערות אחיו גלה</span>: <span class='five'>אף אשת אח מן האם לאחר מיתת בעלה. </span>בלא בנים שריא וא'ת הא ילפינן <span class='mareimakom'>(לעיל דף יז:)</span> אחוה אחוה מבני יעקב איכא למימר אחים מן האב מצוה מן האם רשות: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: אחותו דכתב בה כרת למה לי
txt:
<span class='five'>אחותו דכתב בה כרת למה לי. </span>כיון דדרשת העראה וקראי יתירי דכולהו כרת דאחותו מאי תדרוש ביה הא כבר נכתב בכל העריות ונכרתו הנפשות העושות: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: חייב על כל אחת ואחת
txt:
<span class='five'>חייב על כל אחת ואחת. </span>ואי לא כתב אלא חד כרת אכולהו הוי אמינא היכא דעבדינהו לכולהו בהעלם אחד לא מחייב אלא חדא השתא הוי דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד על הכלל כולו דמה אחותו מיוחדת שהיא ערוה וחייבין עליה בפני עצמה אף כל שהיא ערוה חייבין עליה בפני עצמה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: לכרת נתנה ולא למלקות
txt:
<span class='five'>לכרת נתנה ולא למלקות. </span>דאי התרו בו למלקות אינו לוקה דלאו שניתן לאזהרת כרת הוא לפיכך אין לוקין עליו דלא הוה ליה לעונשו כרת אא'כ הזהיר עליה הלכך אזהרה לאו למלקות נתנה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: ערירים ימותו
txt:
<span class='five'>ערירים ימותו. </span>משמע דאם הן עכשיו ערירים כן ימות ואפי' יולדו להם לאחר מעשה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: דאי כתב רחמנא ערירים יהיו הוי אמינא דהוו ליה עד חטאיה
txt:
<span class='five'>דאי כתב רחמנא ערירים יהיו הוי אמינא דהוו ליה עד חטאיה. </span>והכי משמע סופם להיות ערירים שימותו בניהם שיש להם עתה ויהיו ערירים אבל בשעת מיתתם לא ימותו ערירים דבנים דהוו ליה מחטאיה ואילך לא מייתי: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: ואי כתב רחמנא ערירים ימותו הוו אמינא מחטאיה ואילך
txt:
<span class='five'>ואי כתב רחמנא ערירים ימותו הוו אמינא מחטאיה ואילך. </span>דהכי משמע מחטאם ישאו ואילך ערירים ימותו אבל בנים דמעיקרא לא מייתי כתב רחמנא ערירים יהיו סופן לבא לידי ערירים דמדכתיב ערירים יהיו מכלל דהשתא לאו ערירים נינהו: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: שפחה חייבי לאוין היא
txt:
<span class='five'>שפחה חייבי לאוין היא. </span>דכתיב בה לא יהיה קדש <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> וגלי בה רחמנא דלא מייתי אשם עד שיגמור בה ביאתו דכתיב שכבת זרע מכלל דחייבי מלקות דלאו דאשם כגון ממזר ושפחה שאין חרופה בהעראה מיחייב: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: שפחה חרופה
txt:
<span class='five'>שפחה חרופה. </span>שפחה כנענית המאורסת לעבד עבדי שמותר בה כדכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> אם אדוניו יתן לו אשה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: לשתוק קרא
txt:
<span class='five'>לשתוק קרא. </span>דלא לגלי שכבת זרע בשפחה חרופה ואנא אמינא כשאר חייבי לאוין בגמר ביאה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: קיחה קיחה
txt:
<span class='five'>קיחה קיחה. </span>כתיב גבי חייבי כריתות <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> איש אשר יקח את אחותו וכתיב בחייבי לאוין דכהונה לא יקחו <span class='mareimakom'>(שם כא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: a
trm: דחייבי עשה
txt:
<span class='five'>דחייבי עשה. </span>כגון מצרי ואדומי עד דור שלישי מנלן דאסירא העראה דידהו בישראל וקאי בעשה כדכתיב דור שלישי יבא <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> ולא שני ולאו הבא מכלל עשה עשה:  ביאה


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: אי למאן דאמר לאו
txt:
<span class='five'>אי למאן דאמר לאו. </span>דכתיב לא תהיה אשת המת <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> ילפינן העראה לחייבי לאוין: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: אי למאן דאמר עשה
txt:
<span class='five'>אי למאן דאמר עשה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> יבמה יבא עליה ולא אחר ולאו הבא מכלל עשה עשה והאי לא תהיה מפיק לה לאין קידושין תופסין בה וה'ק לא יהא בה הויה לזר ופלוגתא דרב ושמואל היא בהאשה קמא <span class='mareimakom'>(לקמן צב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: קיחה קיחה
txt:
<span class='five'>קיחה קיחה. </span>כי יקח איש אשה ובעלה <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> ומהכא ילפינן קידושי ביאה כתיב הכא קיחה וכתיב התם בחייבי כריתות קיחה <span class='mareimakom'>(ויקרא כ)</span> : 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: למה לי למיכתב שכבת זרע באשת איש
txt:
<span class='five'>למה לי למיכתב שכבת זרע באשת איש. </span>ואל אשת עמיתך לא תתן שכבתך לזרע <span class='mareimakom'>(ויקרא יח)</span> והא איתרבי בה העראה מהקישא דר' יונה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: שכבת זרע בסוטה
txt:
<span class='five'>שכבת זרע בסוטה. </span>הנסתרה דנאסרת מספק כתיב ושכב איש אותה שכבת זרע <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> : 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: כדאמרן
txt:
<span class='five'>כדאמרן. </span>דבעינן גמר ביאה דלא תימא כי היכי דמחייב מלקות בהעראה ליחייב נמי אשם בהעראה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: סד'א הואיל ולאחר מיתתה שארו
txt:
<span class='five'>סד'א הואיל ולאחר מיתתה שארו. </span>דבעלה מיקרי דכתיב גבי טומאה כי אם לשארו <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span>  ואמרי' שארו זו אשתו ליחייב עליה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: לשקינא לה שלא כדרכה
txt:
<span class='five'>לשקינא לה שלא כדרכה. </span>שהיה חושדה עמו בכך וכשאמר אל תסתרי עמו ידוע לכל דלדעת כן הזהירה דלא היה חושדה עמו בביאה אחרת לישנא אחרינא לשקינא לה שלא כדרכה אל תסתרי עמו ליבעל לו שלא כדרכה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: פריצותא קאסר רחמנא
txt:
<span class='five'>פריצותא קאסר רחמנא. </span>בתמיה כלומר פשיטא דלאו קינוי הוא דמשום פריצותא לא מיתסרא עליה: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: הניחא למ'ד
txt:
<span class='five'>הניחא למ'ד. </span>לקמן בשמעתין העראה זו הכנסת עטרה אבל נשיקה לאו העראה היא ולא מיתסרא לבעלה בהכי שפיר קאמרת  (דלא מיתסרא לבעלה) דלאו קינוי הוא: 


lvr: 31
pgn: 55
dfh: b
trm: מי לימא פליג
txt:
<span class='five'>מי לימא פליג. </span>דלשמואל הוי הכנסת עטרה גמר ביאה ולרבין נשיקה לאו כלום היא או דלמא תרוייהו בין לרבין בין לשמואל העראה נינהו ומר אמר חדא ומר אמר חדא ולא פליגי:  מכאן


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: מכאן ואילך
txt:
<span class='five'>מכאן ואילך. </span>מהכנסת עטרה ולמטה אינו אלא נשיקה ופטור ומדפטר בנשיקה ודאי פליג אדשמואל דנשיקה קרי לה העראה והעראה רבינן לה לחיובי: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: קנה לכל
txt:
<span class='five'>קנה לכל. </span>באחד מן הביאות גרועות הללו קנה לה לכל דבר ואוכלת בתרומה מיד אם כהן הוא אפי' הלך למדינת הים ולא בא עליה ביאה גמורה: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: האמורים בפרשה
txt:
<span class='five'>האמורים בפרשה. </span>בפרשת יבמים שכתב בה מקרא זה יבמה יבא עליה דדרשינן ליה בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: ולפוטרה מייבום
txt:
<span class='five'>ולפוטרה מייבום. </span>דאם מת ולו בנים מאשה אחרת מותרת לשוק או אם הוציאה בגט לא בעיא חליצה או אם היתה לה צרה נפטרה בביאתו של זו: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: מן הנשואין
txt:
<span class='five'>מן הנשואין. </span>היכא דנפלה לפניו מן הנשואין שכבר היתה אוכלת בימי אחיו וכשמת ובטל קנינו פסקה מלאכול דכ'ע לא פליגי דקניא לה הך ביאה גרועה להאכילה: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: לאוקמיה במקום בעל
txt:
<span class='five'>לאוקמיה במקום בעל. </span>שאם היתה אוכלת בחייו תאכל בשביל זה אבל לאלומי מבעל דבחיי הבעל לא היתה אוכלת דאין האשה אוכלת בתרומה עד שתכנס לחופה האי נמי לא אלים מיניה ודוקא בביאה בלא דעת קנין אבל בביאה גמורה אשתו גמורה היא ואוכלת אפי' לשמואל: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: אינה אוכלת
txt:
<span class='five'>אינה אוכלת. </span> (דהך חופה לאו חופה היא) דגזרינן נשואי חרש אטו קידושי חרש כדאמרינן לקמן: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: אוכלת
txt:
<span class='five'>אוכלת. </span>דלא גרעה ביאת חרש מביאת שוגג וזנות ואונס שאין מתכוין לקנות ורבייה רחמנא לגבי יבם: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: אימא כנסה ואח'כ נתחרש אוכלת
txt:
<span class='five'>אימא כנסה ואח'כ נתחרש אוכלת. </span>מת אחר שכנסה ונתחרש ונפלה כו' אוכלת דהא אכלה מעיקרא: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: בשלמא לרב
txt:
<span class='five'>בשלמא לרב. </span>אע'ג דהא מתני' פריכא ליה דקתני אכלה ואע'ג דלא אכלה מעיקרא והויא כנופלת מן האירוסין דאמרן לא אכלה אפי' לרב: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: מתרץ לה כדמתרצינן מעיקרא
txt:
<span class='five'>מתרץ לה כדמתרצינן מעיקרא. </span>אליבא דשמואל חסורי מחסרא והכי קתני כנסה ואח'כ נתחרש אוכלת מת ונפלה לפני יבם חרש אוכלת דהא אכלה מעיקרא: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: נולד לה בן אוכלת
txt:
<span class='five'>נולד לה בן אוכלת. </span>בשביל בנה כדכתיב ויליד ביתו הם יאכלו בלחמו <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> קרי ביה יאכילו: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: קסבר ר' נתן נשואי חרש
txt:
<span class='five'>קסבר ר' נתן נשואי חרש. </span>דקדשה כשהוא פקח מאכילין בתרומה דמדאורייתא משעת אירוסין אוכלת דכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> וכהן כי יקנה נפש קנין כספו הוא יאכל בו מיד ורבנן הוא דגזרי עד שתכנס לחופה משום גזירה שמא ימזגו לה כוס בבית אביה ותשקה לאחיה ולאחותה כדאמרינן בכתובות באע'פ <span class='mareimakom'>(דף נז:)</span> הלכך כיון דהאי בשעת קנין הוי בן דעת והשתא הכניסה לחופה וליכא למיגזר שמא תשקה אכלה אבל לא גזרינן נשואי חרש אטו קידושי חרש דלאו בר קנין הוא ורבנן דאסרי גזרי נשואי חרש דהוי בן דעת בשעת קידושין אטו היכא דקדשה כשהוא חרש דקנינו לאו קנין: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: והדר פליג עלייהו
txt:
<span class='five'>והדר פליג עלייהו. </span>ואוכלת דקאמר רבי נתן אכולה מילתא קאי בין אסיפא דמת הבן בין ארישא קודם שנולד לה בן דקאמרי רבנן אינה אוכלת: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: a
trm: ליתני מת הבן אינה אוכלת רבי נתן אומר אוכלת
txt:
<span class='five'>ליתני מת הבן אינה אוכלת רבי נתן אומר אוכלת. </span>דתיהוי כולה מילתא דרבנן כחדא והדר ליפלוג רבי נתן אכולה אבל השתא ליכא למימר דנטר להו אסיומא ובמת הבן לחודא פליג:  ואנהרינהו


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: אע'פ שמותרת לבעלה
txt:
<span class='five'>אע'פ שמותרת לבעלה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> והיא לא נתפשה אסורה הא נתפשה מותרת: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: מאי וכן
txt:
<span class='five'>מאי וכן. </span>לאו אאונס ואשוגג דלעיל קאי וקתני הבא על אחת מכל העריות פסלה לכהונה ואשת איש בכלל עריות היא: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: ופרכינן עיקר העראה בעריות כתיבא
txt:
<span class='five'>ופרכינן עיקר העראה בעריות כתיבא. </span>והיכי מדמה לה מתני' ליבמה כאילו מיבמה גמר לה: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: אשלא כדרכה
txt:
<span class='five'>אשלא כדרכה. </span>דקתני גבי יבמה ולא חילק בין ביאה לביאה דהיינו בין כדרכה לשלא כדרכה ועלה תני וכן הבא על אחת מכל העריות פסלה לכהונה משום זונה ולעולם ברצון וגמר ביאה ביאה מיבמה דרבינן בה ולקחה שלא כדרכה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: אלא מאי וכן אשלא כדרכה דחייבי לאוין
txt:
<span class='five'>אלא מאי וכן אשלא כדרכה דחייבי לאוין. </span>אלמנה לכ'ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט דלא כתיב בהו משכבי אשה אבל משום העראה לא איצטריך למיתנייה דהא רבינן לעיל העראה דחייבי לאוין מקיחה קיחה דעריות: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: בעלה לוקה עליה משום זונה
txt:
<span class='five'>בעלה לוקה עליה משום זונה. </span>דכתיב זונה לא יקחו <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> וסתם זונה היינו מנאפת תחת בעלה שטעתה מאחר בעלה לזרים וזו אע'ג דנאנסה גבי כהן לא פליג רחמנא בין אונס בין רצון כדגמרי' מוהיא לא נתפשה דהיא מיעוטא משמע היא אשת ישראל הוא דיש חילוק בין נתפשה ללא נתפשה אבל אשת כהן אין חילוק: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: משום טומאה לא
txt:
<span class='five'>משום טומאה לא. </span>בתמיה הא אמרי' בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף יא:)</span> הא מה אני מקיים אחרי אשר הוטמאה לרבות סוטה שנבעלה דכתיב לא יוכל בעלה <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> : 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: הכל היו בכלל זונה
txt:
<span class='five'>הכל היו בכלל זונה. </span>כל הנבעלות תחת בעליהן בין באונס בין ברצון בכלל זונה לא יקחו הן שהרי כולן נבעלו בעילת זנות והוציא לך הכתוב אשת ישראל אנוסה מן הכלל אבל אשת כהן כדקיימא קיימא: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: משום טומאה
txt:
<span class='five'>משום טומאה. </span>אחרי אשר הוטמאה לרבות סוטה שנבעלה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: מן האירוסין לא יאכלו בתרומה
txt:
<span class='five'>מן האירוסין לא יאכלו בתרומה. </span>משעה שנתקדשו לאלו קדושי עבירה נפסלה מלאכול בתרומה דבי נשא אם בת כהן היא: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: ר' אלעזר ור'ש מכשירין
txt:
<span class='five'>ר' אלעזר ור'ש מכשירין. </span>עד שתבעל לו ותעשה חללה כדכתיב לא יחלל שני חלולין אחד לה ואחד לזרעה: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: מן האירוסין כשרות
txt:
<span class='five'>מן האירוסין כשרות. </span>דאפילו ר'מ לא פסיל מן האירוסין אלא בחייהן דמשתמרת לביאה פסולה אבל מתו לא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: אין מאכילין
txt:
<span class='five'>אין מאכילין. </span>כלומר אין מניחין אותן לאכול דתנן לקמן האירוסין פוסלין בפ' אלמנה לכה'ג <span class='mareimakom'>(דף סז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: תאמר בקידושי עבירה שיש לו
txt:
<span class='five'>תאמר בקידושי עבירה שיש לו. </span>לכהן זה להאכיל במקום אחר בראויה לו כך שמעתי ולבי מגמגם חדא דאין זה לשון הש'ס והכי איבעיא ליה למימר ומה קידושי רשות פוסלין כו' ועוד מדקאמר ר' אושעיא פצוע דכא כהן שקדש בת ישראל באנו למחלוקת ר'מ ור'א ולא קתני פצוע דכא כהן שקידש בת כהן ש'מ דפלוגתא דמתני' לאו בבת כהן לחודה היא דא'כ היכי מצי רבי אושעיא למימר לרבי אליעזר ור' שמעון אכלה אימר דאמרי ר' אלעזר ור'ש בבת כהן בבת ישראל מי אמרי: לשון אחר והוא עיקר אלמנה לכ'ג גרושה וחלוצה לכהן הדיוט מן האירוסין לא יאכלו בתרומה בין בבת כהן בין בבת ישראל קמיירי בבת כהן כדפרישית בבת ישראל ואליבא דמשנה ראשונה דאמר בכתובות <span class='mareimakom'>(דף נז.)</span> הגיע זמן ולא נישאו אוכלות משלו ואוכלות בתרומה וקאמר ר' מאיר אלמנה לכ'ג אע'פ דקדושיו קדושין וקנין כספו היא לא תאכל בתרומה כשאר הארוסות לכהן שאוכלות מן התורה מ'ט דמשתמרת לביאת עבירה ור' אלעזר ור'ש מכשירין דהא קנין כספו היא ואי משום חללה הרי כל זמן שלא בא בא עליה לא נתחללה: 


lvr: 31
pgn: 56
dfh: b
trm: נתארמלו או נתגרשו
txt:
<span class='five'>נתארמלו או נתגרשו. </span>מן הכהנים הללו מן הארוסין כשרות לינשא לכהנים אם נתאלמנו וגבי גרושה אם בת כהן היא כשרה לתרומה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: הא נמי אכלה
txt:
<span class='five'>הא נמי אכלה. </span>דקנין כספו היא ואוכלת דבר תורה ועד דבעיל לה דשוייה חללה אכלה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: בבת גרים
txt:
<span class='five'>בבת גרים. </span>דקסבר קהל גרים לא אקרי קהל ואינן בכלל לא יבא פצוע דכא ונושאה בהיתר ומאכילה תרומה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: והא בעי מיניה ר' יוחנן מרבי אושעיא
txt:
<span class='five'>והא בעי מיניה ר' יוחנן מרבי אושעיא. </span>לקמן בשמעתין ולא פשיט ליה אי מאכילה בתרומה או לא: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: הואיל ומאכילה בלא ידעה
txt:
<span class='five'>הואיל ומאכילה  בלא ידעה. </span>היה נשוי כהן אשה ואוכלת בתרומה ונעשה פצוע דכא ובא עליה לא תאכל בתרומה דשוייה חללה דנבעלה לפסול לה ואם לא ידעה משנעשה פצוע דכא הרי זו אוכלת משנה היא בפ' הערל <span class='mareimakom'>(לקמן ע.)</span> אלמא מצינו פצוע דכא כהן מאכיל במקום אחר הלכך בקידושי עבירה נמי מאכיל כל זמן שלא עשאה חללה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: למאן אי לר' יהודה כו'
txt:
<span class='five'>למאן אי לר' יהודה כו'. </span>הש'ס הוא דקא בעי לה ומפרש ואזיל עד סיפא ופשטה אבל ר' אושעיא לא פשט בה מידי כדאמרן לעיל הא בעא מיניה כו' ואית דמפרשי דלית ליה פתרי אינה צריכה לפרש דלמאן קבעי לה אי לר' יהודה כו' ושבוש הוא מפני שני דברים חדא דאמרן לעיל ולא פשט ליה ואם כן דרבי אושעיא קאמר לה לכולה מילתא הא פשטה במסקנא ועוד דקנסיב ואזיל לפרושי דלא צריכה ליה למיבעיא לן וקא נסיב בסיפא תא שמע אלמא צריכה רבה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: בין בקדושתיה קאי כו'
txt:
<span class='five'>בין בקדושתיה קאי כו'. </span>לקמן בפרק הערל <span class='mareimakom'>(דף עו.)</span> מיבעיא לן כהן פצוע דכא מהו בגיורת בקדושתיה קאי ואסור כו' והכא בין בקדושתיה קאי כהן הנעשה פצוע דכא בין בקדושת כהן קאי ואסור בכל האסורות לכהונה בין לאו בקדושתיה קאי ואינו מוזהר מלישא אשה פגומה לא אכלה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: אי בקדושתיה קאי לא אכלה דהא אמר מר בת גר זכר כבת חלל זכר
txt:
<span class='five'>אי בקדושתיה קאי לא אכלה דהא אמר מר בת גר זכר כבת חלל זכר. </span>ובת חלל פסולה לכהונה בפרק עשרה יוחסין וכיון דבקדושתיה קאי לא אכלה דאמרינן הרי זו פסולה לו ועשאה חללה בביאתו: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: ואי לאו בקדושתיה קאי
txt:
<span class='five'>ואי לאו בקדושתיה קאי. </span>ואינה אסורה לו משום קדושת כהן אפי' הכי לא אכלה שאסורה לו משום פצוע דכא דהאמרת קהל גרים איקרי קהל פלוגתא דר' יהודה ור' יוסי בפרק עשרה יוחסין: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: כשרות איתוספא בה
txt:
<span class='five'>כשרות איתוספא בה. </span>וראויה לכהונה ולאו קדושה לאקרויי קהל ומותרת לפצוע דכא ואוכלת ממה נפשך דאי נמי בקדושתיה קאי הרי זו מותרת לו ומשום פצוע דכא לא מיתסר בה דהא לא איקרי קהל: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: או דלמא קדושה נמי איתוספא בה
txt:
<span class='five'>או דלמא קדושה נמי איתוספא בה. </span>וקהל איקרי ואסורה לפצוע דכא ולא אכלה (א) לישנא אחרינא מפי המורה בת גר וגיורת קמיבעיא ליה אליבא דראב'י מאי כשרות איתוספא בהך דאמה מישראל לאקרויי קהל אבל בת גר וגיורת לאו קהל היא ואכלה שמותרת לפצוע דכא והאי לאו בקדושה קאי דתיתסר עליה משום כהונה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: a
trm: או דלמא קדושה איתוספא בה
txt:
<span class='five'>או דלמא קדושה איתוספא בה. </span>לינשא לכהונה והך דאין אמה מישראל נהי דקדושה לית בה כשרות מיהא אית בה ובכלל קהל היא ואסורה לפצוע דכא ולא אכלה ולשון ראשון נראה עיקר: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: b
trm: יש חופה לפסולות
txt:
<span class='five'>יש חופה לפסולות. </span>כה'ג שהכניס אלמנה בת כהן לחופה ולא בא עליה ומעיקרא נמי לא קידשה אפילו הכי פסלה מתרומה דבי נשא דחופה ככניסת בעילה דמיא: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: b
trm: אף אנן נמי תנינא
txt:
<span class='five'>אף אנן נמי תנינא. </span>דאין ביאתה פוסלתה וכיון דאין ביאתה פוסלתה כ'ש דאין חופתה פוסלתה דהא חשיבות חופה אינה אלא משום שהיא קרובה לביאה והיכא דביאה לא חשיבא כל שכן חופה: 


lvr: 31
pgn: 57
dfh: b
trm: ומטמאה את בועלה
txt:
<span class='five'>ומטמאה את בועלה. </span>אם נדה היא לטמא בועלה משכב תחתון כעליון במסכת נדה מפרש לה שיהא תחתון של בועל נדה כעליונו של זב שמטמא אוכלין ומשקין ואין מטמא אדם וכלים כתחתון של נדה עצמה שהוא קרוי מדרס ואב הטומאה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: חופה
txt:
<span class='five'>חופה. </span>אינה קונה בלא כסף או שטר או קידושי ביאה כדאיתא בפ'ק דקדושין <span class='mareimakom'>(דף ה:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: מכלל דנישאו ממש
txt:
<span class='five'>מכלל דנישאו ממש. </span>בבעילה בתמיה וכי ביאה בפסולה מי איכא למ'ד דלא פסלה מתרומה דבי נשא אלא פירושי קא מפרש נישאו כיצד כגון שנכנסו לחופה ולא נבעלו: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: אין חופתה מאכילתה
txt:
<span class='five'>אין חופתה מאכילתה. </span>אם בת ישראל היא ואליבא דמשנה אחרונה דתנן <span class='mareimakom'>(כתובות דף נז.)</span> ב'ד של אחריהם אמרו אין האשה אוכלת בתרומה עד שתכנס לחופה ואמר ר' ישמעאל חופה פסולה אינה מאכלת וה'ה ביאה מדמקיש חופה לביאה משמע דאם בת כהן היא חופה פוסלתה כביאתה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: שומרת יבם וכנוסה
txt:
<span class='five'>שומרת יבם וכנוסה. </span>כלומר ואם היתה יבמתו וכנסה היבם משקה אותה ומשביעה אף על סתירה שנסתרה בעודה שומרת יבם ומים בודקין אותה על שתיהן דהא אי זנאי בעודה שומרת יבם אסורה עליו וכר' עקיבא מוקמינן לה במסכת סוטה <span class='mareimakom'>(דף יח:)</span> דאמר אין קידושין תופסין בחייבי לאוין דמשוי לה יבמה לשוק כאשת איש וכי היכי דאשת איש מיתסרא אגברא בזנות שומרת יבם נמי מיתסרא איבמה וכיון דמיתסרא עליה בת קינוי היא: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: מנוקה מעון
txt:
<span class='five'>מנוקה מעון. </span>שלא בא עליה לאחר שנסתרה שהתורה אסרה עליו דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר ה)</span> והיא נטמאה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: וש'מ
txt:
<span class='five'>וש'מ. </span>מדמשקה לה יש חופה לפסולות וקרינן ביה תחת אישך דקני לה חופה ואף על גב דלא חזיא לביאה דהא אסורה לו משנסתרה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm:
אמר רבא ותסברא דהא מתני' מתרצתא היא והא כי אתא כו'</span>: <span class='five'>שבא עליה ארוסה בבית אביה

txt:
<span class='five'>אמר רבא ותסברא דהא מתני' מתרצתא היא והא כי אתא כו'</span>: <span class='five'>שבא עליה ארוסה בבית אביה. </span>קודם סתירה ולעולם מתרצתא היא: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: a
trm: ופרכינן דכוותה גבי שומרת יבם שבא עליה
txt:
<span class='five'>ופרכינן דכוותה גבי שומרת יבם שבא עליה. </span>לשם זנות בבית חמיה באלמנותה והדר קינא לה ואיסתתרה והכניסה לחופה ולא נבעלה ומשקה לה ומשביעה שלא שטית בסתירה הראשונה:  שומרת


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: מידי הוא טעמא אלא לרב
txt:
<span class='five'>מידי הוא טעמא אלא לרב. </span>הא דמייתינן יש חופה לפסולות לסיועה לרב מייתינן לה דאמר לעיל יש חופה לפסולות ורב האמר לעיל קנה לכל ולדידיה לא מיתרצתא היא: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: וב'ש היא דאמרי
txt:
<span class='five'>וב'ש היא דאמרי. </span>בפרק ד' אחין <span class='mareimakom'>(לעיל דף כט:)</span> מאמר קונה קנין גמור ליעשות ארוסה גמורה והפריח את זיקת היבום ותו לא מקניא ליה בביאת מזיד אלא במסירת חופה כאשה בעלמא כדאמרינן בד' אחין <span class='mareimakom'>(שם)</span> ומשום הכי קרי לה שומרת יבם אפילו לאחר ביאה דאי לב'ה לא אלים מאמר להפריח זיקת יבמין וליחול זיקת אירוסין ונישואין והוי קני לה בביאת זנות לגמרי: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: דחבריה
txt:
<span class='five'>דחבריה. </span>אחיו דביבמתו שייך לשון כניסה לישנא אחרינא ועיקר דכוותה גבי שומרת יבם דקשיא לך נמי בה הא לאו בת אשקויי היא מוקמת לה נמי כגון שבא עליה דהא כשנכנסה לחופה ליכא לאוקומה דהא חופה ביבמה לא שייכא: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: שומרת יבם קרית כו'
txt:
<span class='five'>שומרת יבם קרית כו'. </span>אלא לא תוקמה לשומרת יבם כשבא עליה אלא כגון דעבד בה מאמר ולשקדמה שכיבת בעל לא קפדינן דהא קדמה שכיבת בעל הראשון שהיא באה מכחו ומאמר קונה קנין גמור וקרינן בה תחת אישך: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: רב פפא אמר
txt:
<span class='five'>רב פפא אמר. </span>לעולם לא תדוק מינה דיש חופה והכא כגון דקינא לה כשהיא ארוסה ונשאה ובא עליה והדר איסתתרה ומשקה לה על ידי אותו קינוי והאי תנא הוא כו': לישנא אחרינא אמר רב פפא לעולם דקינא לה כשהיא ארוסה ואיסתתרה ומשקה לה כשהיא נשואה [הג'ה עד שלא נבעלה ודקשיא לך משקדמה שכיבת בעל לבועל האי תנא וכו' עכ'ה] ודקשיא לך אין מנוקה מעון האי תנא הוא דלית ליה הך דרשא וזה הוא לשון מורי והוא נראה עיקר דללישנא קמא איכא למיפרך אם כן מאי לא שטיתי ארוסה ואדרבה הא לא כשהיא ארוסה איסתתרה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: רב נחמן אמר
txt:
<span class='five'>רב נחמן אמר. </span>מתניתין בדלא קינא ולא איסתתרה כשהיא ארוסה אלא קינא לה משנשאה ואיסתתרה ומשקה לה ע'י קינוי של עכשיו ומגלגל עליה שבועה כל ימים שהיתה תחתיו משנתארסה ונבדקה ומכאן לגלגול שבועה מן התורה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: משתמרת לביאה פסולה
txt:
<span class='five'>משתמרת לביאה פסולה. </span>שיש ביד אחיו לבא עליה וביאתו ביאה וכי היכי דהיא משתמרת לביאתו כך היא משתמרת לביאת אחיו שהיא פסולה מדרבנן דיש ביאה אחר מאמר כדתנן <span class='mareimakom'>(לעיל דף נ:)</span> מאמר לזו ובעל לזו כו' וכן בב' יבמין ויבמה אחת: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: דברי הכל
txt:
<span class='five'>דברי הכל. </span>בין לרבי יוחנן בין לריש לקיש אכלה בתרומה דבי נשא דהא אפילו לרבי מאיר לא פסיל אלא במשתמרת לביאה פסולה דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: לדברי הכל לא אכלה
txt:
<span class='five'>לדברי הכל לא אכלה. </span>אפי' היא בת כהן ואע'ג דעבד בה מאמר כהן כשר אכתי משתמרת לביאה פסולה היא לביאת החלל דהויא פסולה דאורייתא ולא אכלה ואפי' לרבי אלעזר ורבי שמעון כי מכשרי באלמנה לכ'ג קמכשרי שיש לו להאכיל במקום אחר אבל משתמרת ליבם חלל דאין לו להאכיל דהא כהן חלל זר הוא פסל לה ולא אכלה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: אלא שנתן לה גט
txt:
<span class='five'>אלא שנתן לה גט. </span>כהן ליבמתו כהנת ואכתי לביאתו היא משתמרת וביאתה פסולה מדרבנן היא דגט מהני בה מדרבנן: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: אפילו לרבי אלעזר דאמר אוכלת
txt:
<span class='five'>אפילו לרבי אלעזר דאמר אוכלת. </span>הני מילי על ידי קידושין דיש לו להאכיל כי האי גוונא במקום אחר: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: ואם תאמר
txt:
<span class='five'>ואם תאמר. </span>הכא נמי יש לו להאכיל על ידי גירושין גמורים בחוזרת דאם היה מגרשה לגמרי היתה חוזרת לבית אביה ואוכלת בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 58
dfh: b
trm: ובגרה תחתיו
txt:
<span class='five'>ובגרה תחתיו. </span>בימי אירוסין וכ'ג אסור בבוגרת כדאמרינן במתניתין ומצותו בקטנה או בנערה:  מהו


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: מהו
txt:
<span class='five'>מהו. </span>לכונסה משבגרה או לא: בתר קיחה דאירוסין אזלינן ושריא ליה או בתר נישואין אזלינן וכיון דבגרה אסירא ליה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: מן האירוסין כשרות
txt:
<span class='five'>מן האירוסין כשרות. </span>אלמא בפסול כהונה בתר נישואין אזלינן מדלא פסיל אלמנה שנתארסה לכ'ג ומת: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: שאני התם דכתיב אשה
txt:
<span class='five'>שאני התם דכתיב אשה. </span>כי אם בתולה מעמיו יקח אשה והאי אשה קרא יתירא הוא ומיניה מרבינן לקמן בפירקין <span class='mareimakom'>(דף סא.)</span> דאם אירס אלמנה ונתמנה להיות כהן גדול יכנוס: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: הא אישתני גופה
txt:
<span class='five'>הא אישתני גופה. </span>בוגרת נשתנה גופה מן אירוסין לנישואין אלמנה לא נשתנית: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: ולא ישא את הבוגרת
txt:
<span class='five'>ולא ישא את הבוגרת. </span>פלוגתייהו מפרש בגמ': <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: דומיא דגרושה
txt:
<span class='five'>דומיא דגרושה. </span>ובגרושה פשיטא ליה דסתמא היא דלית לך למילף כדילפינן ג'ש באלמנה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: בתולה
txt:
<span class='five'>בתולה. </span>אי הוה כתיב בתולה יקח מקצת בתולים משמע והואי מישתרי בוגרת השתא דכתיב בתוליה מיתסרא בוגרת דמשמע דבעינן כל בתוליה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: בבתוליה
txt:
<span class='five'>בבתוליה. </span>בי'ת יתירא דמשמע הכי למדרש במקום בתוליה דהיינו כדרכה אם נבעלה נפסלה לכ'ג אבל בבעילה שלא כדרכה לא דלמיסר בעולה שלא כדרכה ליכא למימר מהאי קרא ולמידרש עד שיהו כל בתוליה קיימין ואפילו שלא כדרכה כדדרשינן ליה אליבא דרבי אלעזר כיון דבתולה ממעט בוגרת כ'ש בעולה שלא כדרכה הלכך כי אתא קרא למישרי אתא וכדדרשינן: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: ורבי אלעזר ורבי שמעון סברי
txt:
<span class='five'>ורבי אלעזר ורבי שמעון סברי. </span>אי הוה כתיב בתולה שלימה משמע ומיתסרא בוגרת השתא דכתיב בתוליה אפילו מקצת בתולים משמע לרבות בוגרת: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: בבתוליה
txt:
<span class='five'>בבתוליה. </span>ב' יתירא משמע שתהא בבתוליה שלא אבדה מהם כלום על ידי בעילה בין כדרכה בין שלא כדרכה וכיון דאיתרבאי בוגרת להיתירא איצטריך למיסר בעולה שלא כדרכה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: פסולה לכהונה
txt:
<span class='five'>פסולה לכהונה. </span>לכ'ג שמצווה על הבתולה אבל להדיוט אפילו כדרכה כשרה ואין זונה אלא הנבעלת לאסור לה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: a
trm: פרט לאלמנה
txt:
<span class='five'>פרט לאלמנה. </span>מן האירוסין וזה המאנס כ'ג הוא או גרושה או חלוצה מן האירוסין היא אם כהן הדיוט הוא: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: הא מני ר'מ
txt:
<span class='five'>הא מני ר'מ. </span>דאמר בתולה עד שיהו כל בתוליה קיימין פרט לבוגרת ואייתר ליה בבתוליה למעוטי בעולה שלא כדרכה דשריא: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: ורב
txt:
<span class='five'>ורב. </span>דאמר פסולה כרבי אלעזר דאמר לעיל בתוליה מקצת בתולים לרבויי בוגרת ואתא בבתוליה למעוטי בעולה שלא כדרכה כדלעיל: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: דהא אמר רבי אלעזר כו'
txt:
<span class='five'>דהא אמר רבי אלעזר כו'. </span>לקמן בפירקין <span class='mareimakom'>(דף סא:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: וכ'ת מידי דהויא אמוכת עץ
txt:
<span class='five'>וכ'ת מידי דהויא אמוכת עץ. </span>דהא רבי אלעזר קאמר במתני' לא ישא את מוכת עץ ותיבעי למימר דאפי' במוכת עץ שלא כדרכה פסולה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: א'כ אין לך אשה שכשרה לכהונה גדולה שלא נעשית מוכת עץ על ידי צרור
txt:
<span class='five'>א'כ אין לך אשה שכשרה לכהונה גדולה שלא נעשית מוכת עץ על ידי צרור. </span>של קינוח בית הכסא: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: אלא א'ר זירא
txt:
<span class='five'>אלא א'ר זירא. </span>משכחת לה להא דרב אליבא דרבי אלעזר דהויא בעולה ולא זונה ולא אלמנה ולא גרוש' בקטנה יתומה הנישאת לבעל ובעלה שלא כדרכה ומיאנה בו דאין כאן פסול זנות ואלמנות וגירושין ואשמעינן רב דיש כאן פסול בעולה לכהן גדול: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: כשר' לכהונה
txt:
<span class='five'>כשר' לכהונה. </span>אפי' לכהן גדול דמוכת עץ בעלמא היא ומאן דשרי במוכת עץ שרי בה: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: מאחריה
txt:
<span class='five'>מאחריה. </span>שלא כדרכה דאי כדרכה לא גרעה ממוכת עץ: רבי לאחר חורבן הבית היה כמה דורות שהוא סוף התנאים ובימי רבן יוחנן בן זכאי חרב הבית דתנן <span class='mareimakom'>(ר'ה דף כט:)</span> משחרב בית המקדש התקין רבן יוחנן בן זכאי וכו': 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: אתנן כלב
txt:
<span class='five'>אתנן כלב. </span> שאם אמר אדם לזונה הילך טלה זה והבעלי לכלבי ומחיר זונה שהחליף זונה בטלה מותרים למזבח ומדשרי אתנן כלב אלמא לאו זנות הוא: 


lvr: 31
pgn: 59
dfh: b
trm: לא ישא
txt:
<span class='five'>לא ישא. </span>כהן גדול דכתיב בתולה יקח <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> בשעת ליקוחין תהיה בתולה:  שאין


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: שאין משלם קנס במפותה
txt:
<span class='five'>שאין משלם קנס במפותה. </span>שאם מפותה היא אהנו ליה נשואין למפטריה מקנסא שהמפתה אין משלם קנס אלא כשאין כונסה דכתיב אם מאן ימאן <span class='mareimakom'>(שמות כב)</span> אבל אם מהור ימהרנה לו לאשה לא יתן כלום אבל אונס נותן מיד אפילו הוא כונסה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> ונתן האיש השוכב עמה ולו תהיה לאשה: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: סופה להיות בעולה תחתיו
txt:
<span class='five'>סופה להיות בעולה תחתיו. </span>ואם נשא נשוי דקתני לגמרי קאמר דמותר לקיימה הואיל ולעצמו נבעלה וסופה להיות בעולה לו: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: סבר לה כר' אלעזר
txt:
<span class='five'>סבר לה כר' אלעזר. </span>דאמר <span class='mareimakom'>(לקמן דף סא:)</span> פנוי הבא על הפנויה שלא לשם אישות עשאה זונה וקיימה עליה בלאו ומחייבי לאוין דכהונה הוי הולד חלל: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: ביש חלל מחייבי עשה
txt:
<span class='five'>ביש חלל מחייבי עשה. </span> ר' אליעזר ב'י לא כר' אלעזר סבירא ליה ולאו זונה היא ולא קיימא עליה בלאו אלא בעשה דכתיב בתולה יקח ולא בעולה ולאו הבא מכלל עשה עשה: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: אלה הפסיק הענין
txt:
<span class='five'>אלה הפסיק הענין. </span>דכתיב אלה בתר חייבי לאוין לאשמועינן אלה שהן חייבי לאוין חלוקין מדין חייבי עשה: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: אחותו ארוסה
txt:
<span class='five'>אחותו ארוסה. </span>של כהן הדיוט אבל נשואה פשיטא לן דאין מטמא דכתיב ולאחותו הבתולה: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: ומוכת עץ אין מטמא לה דברי ר'ש
txt:
<span class='five'>ומוכת עץ אין מטמא לה דברי ר'ש. </span>ר'ש לטעמיה דאמר במתניתין מוכת עץ אסורה לכ'ג אלמא לאו בכלל בתולה היא: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: דברי כל אדם
txt:
<span class='five'>דברי כל אדם. </span>ואפי' לרבי מאיר דפסיל בוגרת לכהן גדול הכא לענין טומאה איתרבי כדלקמן: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: לרבות את הארוסה
txt:
<span class='five'>לרבות את הארוסה. </span>ואיצטריך לרבויא דלא תימא אשר לא היתה פרט לארוסה שהיתה לאיש דהויה לשון קידושין היא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: למה לי קרא והא אמר ר'מ בתולה מקצת בתולים משמע
txt:
<span class='five'>למה לי קרא והא אמר ר'מ בתולה מקצת בתולים משמע. </span>לעיל אמר הכי מדאיצטריך למכתב בבתוליה לגבי כ'ג להוציא את הבוגרת לר'מ מכלל דבתולה בוגרת נמי משמע: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: a
trm: מהתם
txt:
<span class='five'>מהתם. </span>כי ימצא איש נערה בתולה <span class='mareimakom'>(דברים כב)</span> :  מדשבקיה


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: מדשבקיה לבר זוגיה
txt:
<span class='five'>מדשבקיה לבר זוגיה. </span>דגבי מוכת עץ לא פליג אלא ר' שמעון לחודיה ושבקיה ר' יוסי דהוה בר זוגיה בארוסה מכלל דבמוכת עץ כר' מאיר סבירא ליה לר' יוסי דמטמא לה: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: והא אמר ר' שמעון
txt:
<span class='five'>והא אמר ר' שמעון. </span>לעיל בתולה שלימה משמע מדאיצטריך בתוליה למישרי בוגרת לכ'ג: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: אי הכי אפילו בת ג' שנים
txt:
<span class='five'>אי הכי אפילו בת ג' שנים. </span>נמי ליתכשר לרבי שמעון ובלבד שלא תהא נבעלת דהא קרא אנבעלה הוא דקא קפיד ליה וקאמר כל שאין נבעלת החיו לכם: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: דרב הונא רמי
txt:
<span class='five'>דרב הונא רמי. </span>אשה משמע גדולה וקאמר קרא יודעת הרוגו ושאינה יודעת החיו מכלל דטף לא שנא הכי ולא שנא הכי החיו וכתיב וכל הטף וגו': 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: הוי אומר
txt:
<span class='five'>הוי אומר. </span>מדקשו קראי אהדדי על כרחך יודעת דקרא ואשר לא ידעו לאו ידיעה ממש קאמר דאם כן לא מיתרצא דוקיא דקרא אלא בראויה ליבעל הכתוב מדבר דכל אשה הראויה לידע הרוגו והשתא משמע אשה אפילו טף בת ג' דראויה לידע ולא תידוק הא טף בין ידעי בין לא ידעי החיו דהא בראויה קא מישתעי קרא אלא החיו לכם דקאמר רחמנא בפחותה מבת שלש קאמר: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: כשהוא אומר וכל הטף אשר לא ידעו החיו
txt:
<span class='five'>כשהוא אומר וכל הטף אשר לא ידעו החיו. </span>הא אשה אע'פ שלא ידעה הרוגו הוי בראויה ליבעל קמשתעי קרא: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: מאנשי יבש גלעד
txt:
<span class='five'>מאנשי יבש גלעד. </span>בימי פלגש בגבעה שנהרגו כל אנשי יבש גלעד לפי שלא באו להלחם בשבט בנימין כשאר אחים והחיו כל שלא נבעלה ונתנום לנותרים משבט בנימין לנשים: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: ואי מכללא מאי
txt:
<span class='five'>ואי מכללא מאי. </span>ואי מהאי כללא שמיע ליה לר' יעקב מאי אית ליה לרבי זירא לאותביה דקא בעי מיניה בפירוש שמיע לך או מכללא: 


lvr: 31
pgn: 60
dfh: b
trm: הכא סופה להיות זונה תחתיו
txt:
<span class='five'>הכא סופה להיות זונה תחתיו. </span>בתמיה אי סבירא ליה דפסול משום זנות סבירא ליה ואם כן לא שנא לכתחלה ולא שנא דיעבד אסירא: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: אתם קרוים אדם
txt:
<span class='five'>אתם קרוים אדם. </span>וגבי טומאת אהל כתיב אדם כי ימות באהל <span class='mareimakom'>(במדבר יט)</span> : 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: נפש אדם
txt:
<span class='five'>נפש אדם. </span>במדין כתיב: ומשני הא דקרי להו אדם משום דבעי למכתב בהמה גבייהו כדכתיב וחמורים ובקר וגבי בהמה מיקרו אדם אבל אדם סתמא לא מיקרו: אנשי נינוה עובדי כוכבים היו: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: ממגע ומשא מי מעטינהו
txt:
<span class='five'>ממגע ומשא מי מעטינהו. </span>וגבי מגע אשכחן נוגע בעצם או בחלל דלא כתיב אדם הלכך אע'ג דלא מיקרו אדם מטמו במגע ובמשא: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: קטיר קחזינא הכא
txt:
<span class='five'>קטיר קחזינא הכא. </span>קשר של רשעים אני רואה כאן שלא היה ראוי לכך אלא שנתן ממון ומינוהו: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: לא תעשה ועשה
txt:
<span class='five'>לא תעשה ועשה. </span>אלמנה לא יקח בתולה יקח <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> ולא בעולה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: a
trm: אלא אם כן יש לו בנים
txt:
<span class='five'>אלא אם כן יש לו בנים. </span>משום דמצווה על פריה ורביה וה'ה לישראל ובגמרא מפרש אמאי נקט כהן: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: רבי מאיר חייש למיעוטא
txt:
<span class='five'>רבי מאיר חייש למיעוטא. </span>כדתניא לקמן קטן שמא ימצא כו' ה'נ חייש רבי אליעזר דשמא תמצא קטנה זו אילונית: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: פוגעים בערוה
txt:
<span class='five'>פוגעים בערוה. </span>כיון דלאו בני הקמת שם נינהו פגע באשת אח שלא במקום מצוה דרחמנא פטריה דכתיב אשר תלד <span class='mareimakom'>(דברים כה)</span> פרט לאילונית: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: ואינה חולצת
txt:
<span class='five'>ואינה חולצת. </span>דאינה נפטרת לשוק בחליצתה דאין מעשה קטנה כלום אבל מתייבמת ותגדל אצלו ותתקיים מצות יבום: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: כשמה
txt:
<span class='five'>כשמה. </span>לשון טועה שטועה מתחת בעלה לאחרים דלרבי אליעזר אין זונה אלא אשת איש: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: מופקרת
txt:
<span class='five'>מופקרת. </span>ואפי' פנויה מאחר שהפקירה עצמה לכל קרויה זונה אבל משום בעילה אחת לא הויא זונה הפנויה: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: הלך בעלה
txt:
<span class='five'>הלך בעלה. </span>לב'ד הגדול והוליכה להשקותה מי המרים שקינא לה ונסתרה ואסורה לו עד שתשתה עשאה זונה הואיל ונבעלה לפסול לה ואם מת אסורה לכהן: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: אלא גיורת
txt:
<span class='five'>אלא גיורת. </span>דנבעלה בנכריותה לעובדי כוכבים וכן משוחררת דעובד כוכבים ועבד הואיל ולאו בני קדושין נינהו פסלי: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: אי דקדשה אבוה כו'
txt:
<span class='five'>[אי דקדשה אבוה כו']. </span>האב זכאי לקדש בתו קטנה בפ'ק דקידושין <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span> את בתי נתתי לאיש הזה: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: הא רבי אליעזר היא ולא רבנן
txt:
<span class='five'>הא רבי אליעזר היא ולא רבנן. </span>בתמיה דקתני לעיל רבי אליעזר אומר כהן לא ישא את הקטנה ומשמע דפליגי רבנן עליה וכה'ג מי פליגי רבנן : 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: מאשה לא בטיל
txt:
<span class='five'>[מאשה לא בטיל]. </span>מדקתני לא יבטל אדם מפריה ורביה אלא א'כ יש לו בנים ולא קתני לא יבטל אדם מאשה אלא אם כן יש לו בנים שמע מינה הא יש לו בנים מאשה לא בטיל דצריך לישא אשה אבל אין צריך לחזר אחר ראויה לבנים: 


lvr: 31
pgn: 61
dfh: b
trm: למכור ס'ת
txt:
<span class='five'>למכור ס'ת. </span>כדי לישא בת בנים ואם יש לו בנים לא ימכור אלא ישא עקרה או זקנה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: משאי אפשר
txt:
<span class='five'>משאי אפשר. </span>דאי לא איבראי חוה לא הוה נקבה אחריתי אבל הכא מי שיש לו שני זכרים נקבות הרבה בעולם: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: הוסיף יום אחד
txt:
<span class='five'>הוסיף יום אחד. </span>הקב'ה אמר לו וקדשתם היום ומחר והוא אמר היו נכונים לשלשת ימים: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: עד שבתא
txt:
<span class='five'>עד שבתא. </span>במס' שבת בפרק ר'ע <span class='mareimakom'>(דף פו.)</span> גמרינן לה דעבוד פרישה בארבע בשבתא ופירשו חמישי וששי שלימים ובשבתא שריא שכינה והוא שלישי לימים השלמים ויום ראשון לא חשיב שלא היה לילו עמו: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: כי שת לי זרע אחר תחת הבל
txt:
<span class='five'>כי שת לי זרע אחר תחת הבל. </span>אלמא תשלומין בעי ולא סגיא בלא שני זכרים ושתי נקבות: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: בני נח
txt:
<span class='five'>בני נח. </span>בני פריה ורביה נינהו דכתיב ויאמר להם פרו ורבו <span class='mareimakom'>(בראשית ט)</span> : בנכריותן לאו בני דין נחלה נינהו דבת כבן ובכור כפשוט אבל ירושה נהגא בהו כדאמרינן בקדושין <span class='mareimakom'>(דף יז:)</span> עובד כוכבים יורש אביו דבר תורה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: שאני הכא דיחסינהו בשמייהו
txt:
<span class='five'>שאני הכא דיחסינהו בשמייהו. </span>שהזכיר שמו [ושמו] של אביו בלאדן בן בלאדן אלמא בנים איקרו אבל הכא לא הוזכרו בשמותן: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: a
trm: משום דרב אסי
txt:
<span class='five'>משום דרב אסי. </span>כלומר טעמא דפריה ורביה משום דרב אסי והאי כיון דנטלו על ידו מנשמות שבאותו אוצר ששמו גוף הרי קיים מצות פריה ורביה:  בני


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: בני בנים הרי הן כבנים
txt:
<span class='five'>בני בנים הרי הן כבנים. </span>קס'ד שמת הזכר או הנקבה והיה לו בן שיצטרף עם אחות אביו או עם אחי אמו אין אבי האב חייב עוד בפריה ורביה וטעמא שהיה לו למת בן הא לאו הכי לא קיים דשבת בעינן וקשיא לרב הונא: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: כי תניא ההיא להשלים
txt:
<span class='five'>כי תניא ההיא להשלים. </span>כגון שלא היה לו לזקן אלא בן אחד ונשא הבן אשה והוליד בת פטור הזקן שהרי השלים זה את חובתו אבל אי הוה ליה מעיקרא זכר ונקבה ואפילו מתו בלא בנים קיים פריה ורביה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: איעקר מפרקיה דרב הונא
txt:
<span class='five'>איעקר מפרקיה דרב הונא. </span>שהיה מאריך בדרשיו וצריכים למי רגלים ומעמידים עצמן ונעקרים כדתניא בבכורות <span class='mareimakom'>(דף מד:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: מני מכיר ירדו מחוקקים
txt:
<span class='five'>מני מכיר ירדו מחוקקים. </span>ולא מצינו למימר מבני בניו אלא מבני בתו דהא כתיב קרא אחרינא יהודה מחוקקי ולא משכחת לה דליתו מתרוייהו אלא הכי דנפקו מחוקקים מחצרון מבתו של מכיר אלמא בני בתו כבניו: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: האם אין עזרתי בי
txt:
<span class='five'>האם אין עזרתי בי. </span>אשתי דכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית ב)</span> עזר כנגדו מיד תושיה נדחה ממני שצריך לעסוק בצרכי ביתו ותלמודו משתכח: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: וידעת כי שלום אהלך
txt:
<span class='five'>וידעת כי שלום אהלך. </span>בזמן שיש לך אהל ואין אהלו אלא אשתו  שנאמר שובו לכם לאהליכם: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: לא נצרכה אלא סמוך לווסתה
txt:
<span class='five'>לא נצרכה אלא סמוך לווסתה. </span>[אע'ג] דאמור רבנן <span class='mareimakom'>(שבועות דף יח:)</span> חייב אדם לפרוש מאשתו וכו' ואפ'ה כשיוצא לדרך יפקדנה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: עונה
txt:
<span class='five'>עונה. </span>אם רגילה לראות ביום אסורה כל היום ואם רגילה לראות בלילה אסורה כל הלילה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: וה'מ
txt:
<span class='five'>וה'מ. </span>דחייב לפוקדה כי אזל לדבר הרשות אבל לדבר מצוה לא משום דטריד במצוה אי נמי מיטריד בתשמיש ויבטל ממצוה: 


lvr: 31
pgn: 62
dfh: b
trm: והנושא בת אחותו
txt:
<span class='five'>והנושא בת אחותו. </span>גיעגועי אדם רבין על אחותו יותר מן אחיו ומתוך כך נמצא מחבב את אשתו:  אז


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: אז תקרא
txt:
<span class='five'>אז תקרא. </span>לעיל מיניה כתיב כי תראה ערום וכסיתו היינו דוחק העני ומבשרך לא תתעלם היינו אוהב את שכניו שהן כקרוביו ומקרב את קרוביו ונושא בת אחותו: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: שתי ברכות
txt:
<span class='five'>שתי ברכות. </span>כמו מבריך את הגפן <span class='mareimakom'>(כלאים פ'ז מ'א)</span>: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: רות המואביה ונעמה העמונית
txt:
<span class='five'>רות המואביה ונעמה העמונית. </span>יצאו מהם מלכים ונביאים נעמה אמו של רחבעם ויצא ממנה חזקיה ואסא ויהושפט דהוו צדיקים גמורים וישעיהו הנביא דאמר מר אמוץ ואמציה אחים הוו <span class='mareimakom'>(מגילה דף י:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: וירדו מאניותיהם כל תופשי משוט אל הארץ יעמדו</span>: <span class='five'>וירדו
txt:
<span class='five'>וירדו מאניותיהם כל תופשי משוט אל הארץ יעמדו</span>: <span class='five'>וירדו. </span>לשון ירידת עניות: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: דשדי בה כרבא
txt:
<span class='five'>דשדי בה כרבא. </span>זרע כרוב לישנא אחרינא כרבא חרישה כמו כרוב ותני <span class='mareimakom'>(ב'ב דף יב.)</span> כמה דמסיק תעלא מבי כרבא <span class='mareimakom'>(נדה דף סה:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: אי תניפנו
txt:
<span class='five'>אי תניפנו. </span>כמה שתרצו תנופפו אין תועלת בהן לפי פרקמטיא תניפנו לשון הניפי לי במניפה <span class='mareimakom'>(ב'מ דף פו.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: ואע'ג דכי הדדי נינהו
txt:
<span class='five'>ואע'ג דכי הדדי נינהו. </span>אפילו חיטין בזול וקרקעך אינו חשוב ואין לך שכר לפי השעה אפ'ה הני מתברכין ברכה מצויה בדבר שאין לוקח בדמים ואין כלה מהר: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: זבן ולא תיזול
txt:
<span class='five'>זבן ולא תיזול. </span>מכור כלי תשמישך והשתמש בדמים בפרקמטיא קודם שתבא לידי עניות: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: אבל גלימא
txt:
<span class='five'>אבל גלימא. </span>שהיא להתכבד בלבישתה לא ימכור דלמא כי הדר בעי לה לא מתרמיא ליה הגונה כמותה: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: טום
txt:
<span class='five'>טום. </span>תרגום של סתום כמו סתמום פלשתים <span class='mareimakom'>(בראשית כו)</span> טומינון פלשתאי טום ולא תשפוץ אם יש לך חור קטן בכותל רעוע סתום אותו מיד ולא תרחיב בנקב לשפץ בו טיט ולבנים הרבה ליפותו: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: שפוץ
txt:
<span class='five'>שפוץ. </span>פלשטי'ר בלע'ז. ואם בעל נפש אתה להנאות בנייניך הרחב הנקב ושפציהו להיות יפה: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: a
trm: אפיך לה
txt:
<span class='five'>אפיך לה. </span>היה אומר האב לבנו אמור לאמך לעשות עדשים והוא אומר לה עשי חימצי והיא עושה עדשים: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: מתפקקין
txt:
<span class='five'>מתפקקין. </span>נסתמין לשון ויפק כמו פוקקין הנקבים <span class='mareimakom'>(שבת דף קכה:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: תלוין בכספו
txt:
<span class='five'>תלוין בכספו. </span>שאין לו זריעה בקרקע דכל שעה מיצר ודואג שמא תייקר התבואה או ינעלו שערי שבר: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: גזרו על הבשר
txt:
<span class='five'>גזרו על הבשר. </span>שלא יאכלו בשר שחוטה: אמר להם מפני עבירה שבידם שהיו גוזלים מתנות כהונה זרוע ולחיים וקיבה: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: וכתיב ונבחר מות מחיים
txt:
<span class='five'>וכתיב ונבחר מות מחיים. </span>בתריה דההוא קרא דהואיל ואין ניתנים לקבורה היאך יבחרו החיים למות: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: א'ל
txt:
<span class='five'>א'ל. </span>האי נבחר לא קאמר שיהו הן בוחרין מות מחיים אלא נביא הוא דקאמר להו מוטב להן לרשעים שימותו ממה שיחטאו ויחיו: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: מחר מת
txt:
<span class='five'>מחר מת. </span>ואיננו בעולם ולא יראה אותה דאגה שהוא מיצר וירא ודואג עליה ונמצא שנצטער אתמול על עולם שאין שלו: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: גוף
txt:
<span class='five'>גוף. </span>פרגוד שחוצץ בין שכינה למלאכים ושם רוחות ונשמות נתונות שנבראו מששת ימי בראשית העתידות להנתן בגופים העתידים להבראות: 


lvr: 31
pgn: 63
dfh: b
trm: יעטוף
txt:
<span class='five'>יעטוף. </span>לשון עכבה כדכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית ל)</span>  והיה העטופים ללבן ורישיה משתעי בגאולה כי לא לעולם אריב וגו': 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: מותרת לינשא לאחר
txt:
<span class='five'>מותרת לינשא לאחר. </span>ולא אמרינן עקרה היא דשמא הראשון לא זכה ליבנות ממנה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: מקץ עשר שנים
txt:
<span class='five'>מקץ עשר שנים. </span>בא על הגר והאי דלא נסיב לה בהנך שני קמאי עד שלא בא לארץ כנען שהיו שנים מרובות בפדן ארם ללמדך שאין ישיבת חוצה לארץ עולה לו דלמא משום עון חוצה לארץ הם עקורים: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: לפיכך
txt:
<span class='five'>לפיכך. </span>הואיל וקא חזינן שאין ישיבת חוצה לארץ מן המנין דתלינן בכל דבר המונען מן ההריון חלה הוא או חלתה היא כו': 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: ההוא מיבעי ליה כו'
txt:
<span class='five'>ההוא מיבעי ליה כו'. </span>כלומר יצחק עקור היה משום הכי לא נסיב אחריתי וקרא דיצחק בן ששים שנה לא יתירא הוא דתימא להכי כתביה רחמנא למיגמר מיניה שהיית עשרים שנה דההוא מיבעי ליה כו' אבל מקץ עשר שנים דאברהם אע'ג דעקור הוה ילפינן מיניה דאי לאו לדרשא למאי הלכתא קאשמעינן קרא מקץ עשר שנים: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: לייחס בהן
txt:
<span class='five'>לייחס בהן. </span>לידע שנותיו של יעקב בן כמה שנים היה כשהלך לבית עבר וכשעמד על הבאר ובשלהי גמרא דמגילה <span class='mareimakom'>(דף יז.)</span> מפרש לה והאי קרא דיצחק בן ששים שנה מייתי ליה התם דילפינן מיניה דגדול תלמוד תורה מכיבוד אב ואם שכל אותן שנים שהיה יעקב בבית עבר לא נענש עליהם: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: ויעתר להם מיבעי ליה
txt:
<span class='five'>ויעתר להם מיבעי ליה. </span>בשלמא אי אמרת תפלת יצחק על אשתו היתה היינו דכתיב ויעתר לו כמו שהיה מתפלל עליה ותהר רבקה אשתו אלא אי אמרת על עצמו היה מתפלל ולנוכח אשתו משמע ששניהם היו צועקים זה מול זה ויעתר להם מיבעי ליה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: a
trm: לפי שאינו דומה
txt:
<span class='five'>לפי שאינו דומה. </span>תפלתו שהיה צדיק בן צדיק לתפלתה שהיתה צדקת בת רשע לפיכך תלה בו הכתוב: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: נוקרתם
txt:
<span class='five'>נוקרתם. </span>נעשה לה נקבות כמו אני קרתי ושתיתי מים <span class='mareimakom'>(ישעיהו לז)</span> : 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: שלשה עיבורים
txt:
<span class='five'>שלשה עיבורים. </span>כ'ז חדשים לימי הולד וחדש לכל עיבור ועיבור לימי טומאה וטהרה דאשה מתעברת סמוך לוסתה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: כיון דלא מיפקדא אפריה ורביה
txt:
<span class='five'>כיון דלא מיפקדא אפריה ורביה. </span>לא איכפת לה ולא ענש לה קודשא בריך הוא על עונותיה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: איני והא אמרו ליה כו'
txt:
<span class='five'>איני והא אמרו ליה כו'. </span>אמתני' פריך דקתני ישא אחרת שמא לא זכה להבנות ממנה ויזכה להבנות מן השניה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: הי מינייהו אחרינתא
txt:
<span class='five'>הי מינייהו אחרינתא. </span>איזו מהמשניות נשנית אחרונה דנסמוך עלה אמלתא דמר ודמר דכל חד וחד הדר משיטתיה קמייתא ונקט שיטתיה דחבריה ובתרייתא עיקר דהדור בהו מקמייתא: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: אמר לה אל תמולי
txt:
<span class='five'>אמר לה אל תמולי. </span>אלמא מתניתא קמייתא אחרינתא דהאי מעשה בסוף ימיו של רשב'ג הוה מדקא מסהיד עליה ר' יוחנן שהיה אמורא וסוף התנאים והוא ראה את המעשה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: דאחיות מחזקות
txt:
<span class='five'>דאחיות מחזקות. </span>דכי היכי דאשה מוחזקת בג' פעמים כך היא מוחזקת בשלש אחיותיה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: איסורא וסכנתא
txt:
<span class='five'>איסורא וסכנתא. </span>שאם חזקה בשני פעמים והשלישי ניתן לדחות ממנה הויא מילה שלא בזמנה ואינה דוחה את השבת: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: סמך עלה אביי
txt:
<span class='five'>סמך עלה אביי. </span>על הא דרב יצחק דאמר משמיה דרבי יוחנן בתלת זימני הוא דהויא חזקה: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: ישנו בחזרה
txt:
<span class='five'>ישנו בחזרה. </span>חוזר על תלמודו לשון אחר מצוי כל שעה לפני רבי יוחנן ואם חזר בו רבי יוחנן משום דבר שאמר תחלה שומע אבין וחוזר גם הוא בו אבל רב יצחק אינו מצוי לפניו ופעמים ששמע דבר מרבי יוחנן ולמחר חזר בו רבי יוחנן והוא אינו יודע: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: אי נמי
txt:
<span class='five'>אי נמי. </span>דנסבה וסלק לדיקלא ונפל ומת למ'ד מעין גורם לא הוחזקה זו שהרי מעיינה לא גרם לו שימות שהרי לא מת מחולי: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: בעי מיניה מרב יוסף הלכה כרבי ואמר לי אין הלכה כרשב'ג ואמר לי אין אחוכי אחיך בי
txt:
<span class='five'>בעי מיניה מרב יוסף הלכה כרבי ואמר לי אין הלכה כרשב'ג ואמר לי אין אחוכי אחיך בי. </span>שאלתי מרב יוסף אם הלכה כרבי ואמר לי הלכה ופעם אחרת שאלתיו אם הלכה כרשב'ג ואמר לי הלכה וכמדומה אני ששחק בי: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: אמר ליה סתמי הוא ופשיט לך
txt:
<span class='five'>אמר ליה סתמי הוא ופשיט לך. </span>לא שיחק בך סתומות של משנה הן יש שסתמה כרבן שמעון בן גמליאל ויש שסתמה כרבי דאיכא מילתא דמחזקינן לה בתרי זימני ואיכא מילתא דבעינן תלתא זימני ומשום הכי פשט לך כמר וכמר כסתומים: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: נישואין הא דאמרן
txt:
<span class='five'>נישואין הא דאמרן. </span>דסתם לן תנא דידן כרבי דקתני רשאי השני שני אין שלישי לא: 


lvr: 31
pgn: 64
dfh: b
trm: כונסין אותו לכיפה
txt:
<span class='five'>כונסין אותו לכיפה. </span>אם חזר וחטא בשלישית דמחזקינן ליה ברשיעא מתרי זימני שלקה:  קובעת


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: קובעת לה וסת
txt:
<span class='five'>קובעת לה וסת. </span>לסמוך עליה להיות דייה שעתה דתנן <span class='mareimakom'>(נדה דף ב.)</span> כל אשה שיש לה וסת דייה שעתה ולא מטמאינן לה למפרע מעת לעת ועוד דאם קובעת לה וסת והגיע זמן וסתה ולא בדקה טמאה דאורח בזמנו בא: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: ואינה מטהרת מן הוסת
txt:
<span class='five'>ואינה מטהרת מן הוסת. </span>אפילו נעקרה פעמים שבדקה בב' וסתות ולא ראתה ושינתה ראייתה ליום אחר ב' פעמים אפילו הכי מחזקינן וסתה לכשיגיע ואם לא בדקה טמאה דאורח בזמנו בא: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: אדעתא דהכי לא גרשתיך
txt:
<span class='five'>אדעתא דהכי לא גרשתיך. </span>אילו הייתי יודע שאת בת בנים לא גרשתיך ונמצא גט בטל למפרע: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: מתקיף לה רב פפא
txt:
<span class='five'>מתקיף לה רב פפא. </span>ואי מצי בעלה לבטולי גט בהכי כי שתק מאי הוי אנן מי שתקינן הא ודאי אדעתא דהכי לא גירשה אלא מדשתקינן ודאי לא מצי לבטולי דאמרינן ליה מספיקא קא מגרשת לה ולא איכפת לך בה וגמרת בדעתיך לגרושין: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>אי איכא למפטריה הכי פטרינן ליה דאמרינן ליה השתא היא דאיברית שחזרה להיות בריאה מחולייה: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: a
trm: מינה
txt:
<span class='five'>מינה. </span>יודע אני שמחמתה הוא שאין לי בנים ולא אתן כתובה: כל שכבת זרע שאינו יורה כחץ אינה מזרעת :  הוא


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: הוא אמר אפלת בגו עשר
txt:
<span class='five'>הוא אמר אפלת בגו עשר. </span>כשאנו באין לכופו להוציא הוא אומר הפילה בתוך עשר ועדיין אין זמן להוציא דתנן מונה משעה שהפילה: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: היא מהימנא
txt:
<span class='five'>היא מהימנא. </span>וכופין אותו ולא שהיא תובעת גירושין אלא שעלינו לכופו לקיים פריה ורביה: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: לומר דבר הנשמע
txt:
<span class='five'>לומר דבר הנשמע. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יט)</span> הוכח תוכיח להוכיח מי שמקבל הימנו: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: איך אלך
txt:
<span class='five'>איך אלך. </span>וכתיב ויאמר ה' עגלת בקר תקח בידך ואמרת לזבוח וגו' הקב'ה צוה לשנות: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: ואדוני זקן
txt:
<span class='five'>ואדוני זקן. </span>שרה אמרה לשון בזוי וכשגלה הקב'ה הדבר לאברהם כתיב למה זה צחקה שרה וגו' ואני זקנתי ושינה הדבר מפני השלום: 


lvr: 31
pgn: 65
dfh: b
trm: ואהדרינהו לאפייהו
txt:
<span class='five'>ואהדרינהו לאפייהו. </span>דלא אמרה רבי יוחנן מעולם וחלקו לו כבוד ולא רצו להכחישו: רבי אבהו קרוב למלכות הוה כדאמר בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span> ובכתובות <span class='mareimakom'>(דף יז.)</span> דמשרן אמהתא דבי קיסר רבא דעמיה מדברנא דאומתיה: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: מנהג הפקר נהגו בה
txt:
<span class='five'>מנהג הפקר נהגו בה. </span>לפי שלא היתה יכולה לינשא היתה מפקרת עצמה וחוטאים בה לפיכך כפו את רבה לשחררה:  הדרן עלך הבא על יבמתו 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: אלמנה לכהן גדול: <span class='five'>הכניסה לו עבדי מלוג
txt:
<span class='five'>אלמנה לכהן גדול: <span class='five'>הכניסה לו עבדי מלוג. </span>מה שהאשה מכנסת לבעלה ושמה לו לקבלם עליו באחריות כתובתה כמו שכותבין ודא נדוניא דהנעלת ליה והוא מוסיף כנגדן וכותב סך הכל קבל עליו פלוני כך וכך בכתובתה קורין צאן ברזל ויש שמכנסת ממון הרבה ואינה כותבת כולו בכתובתה ומשיירת לעצמה הן נכסי מלוג והבעל אוכל פירות והקרן שלה קיים ואם מתו מתו לה או פחתו פחתו לה לשון צאן ברזל קרן קיים שאין פוחת ונפסד שאפילו מתו כולן אחריותן עליו לשלם לה כשימות או יגרשנה: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: בת ישראל שניסת לכהן
txt:
<span class='five'>בת ישראל שניסת לכהן. </span>אפילו עבדי מלוג שאינן שלו יאכלו דהיינו קנינו שקנה קנין וילפינן בגמרא דקנינו שקנה קנין אוכל: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: ומנין לאשה
txt:
<span class='five'>ומנין לאשה. </span>בת ישראל לכהן שקנתה עבדים מנכסי מלוג שלה או עבדיו של כהן שקנו עבדים: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: ועבדיו שקנו עבדים
txt:
<span class='five'>ועבדיו שקנו עבדים. </span>גרסי' וא'ת מה שקנה עבד קנה רבו ולמאי איצטריך קרא לרבויינהו משכחת לה כגון שנתנו לו לעבד מנה על מנת שאין לרבו רשות בו: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: וכהן כי יקנה נפש קנין כספו
txt:
<span class='five'>וכהן כי יקנה נפש קנין כספו. </span>קנין כספו קרא יתירא ודרשינן דלהכי אתא והכי משמע כהן כי יקנה קנין כספו נפש שעבדו יקנה עבד הוא יאכל בו: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: הערל
txt:
<span class='five'>הערל. </span>כהן ערל אינו אוכל ועבדיו אוכלין כדתנן לקמן <span class='mareimakom'>(דף ע.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: פומייהו כאיב להו
txt:
<span class='five'>פומייהו כאיב להו. </span>כלומר מחוסרי תקנתא הם אבל עומדים ליתקן ולאכול אבל זו שהיא נעשית חללה אין לה תיקון עולמית: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: והרי ממזר
txt:
<span class='five'>והרי ממזר. </span>בת ישראל שניסת לכהן וילדה בת והבת ניסת לממזר וילדה בן ומתה והבן קיים והרי אם אמו אשת כהן אוכלת בשבילו תרומה לאחר מיתת בעלה לפי שיש לה זרע מן הכהן כדתנן בסיפא בפרקין <span class='mareimakom'>(דף סט:)</span> והוא אינו אוכל דזר הוא והוא הדין נמי אי כשר הוה שנולד מישראל כשר נמי אין אוכל ומאכיל אם אמו והא דנקט לאותובי ממזר משום דמתניתין היא: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: שמא תאכיל
txt:
<span class='five'>שמא תאכיל. </span>עבדי מלוג שלה לאחר מיתת הכהן בעלה אבל בעבדי צאן ברזל ליכא למגזר דהשתא לאו משום דידה אכלי אלא משום כהן שהוא רבן: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: גזירה שמא תאכיל לאחר מיתה
txt:
<span class='five'>גזירה שמא תאכיל לאחר מיתה. </span>אלמה תנן במתניתין בין עבדי מלוג בין עבדי צאן ברזל יאכלו: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: באלמנה כהנת
txt:
<span class='five'>באלמנה כהנת. </span>בת כהן ששבה לתרומת אביה ממיתת בעלה ואי אמרינן יאכלו עבדי מלוג בתרומה בחיי בעלה כהן גדול זה משום קנינו שקנה קנין דלא גרעה הך חללה מעבד שקנה עבדים אתיא לאורויי היתירא אחר מיתתו להאכילם בתרומה מחמת אביה דאמרה מעיקרא באלמנותי הראשון היו עבדי אוכלין בתרומה דבי נשא: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: אינסבי ליה
txt:
<span class='five'>אינסבי ליה. </span>לכ'ג אכלי עבדי בתרומה דגבראי השתא כשמת הדרי למילתא קמייתא ויאכלו עבדי בתרומה דבי נשא כמעיקרא באלמנותי הראשון: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: אלמנה בת ישראל
txt:
<span class='five'>אלמנה בת ישראל. </span>דלא אתיא לאורויי מאי איכא למימר מאי טעמא לא אכלי בחייו הא לא גרעה מעבד שקנה עבדים: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: המכנסת שום לבעלה
txt:
<span class='five'>המכנסת שום לבעלה. </span>נכסי צאן ברזל ששמה לו בכתובתה והיו בהן כלים ודבר המסויים וכשגירשה ובאתה ליטול כתובתה: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: a
trm: היא אומרת כלי אני נוטלת והוא אומר דמים אני נותן
txt:
<span class='five'>היא אומרת כלי אני נוטלת והוא אומר דמים אני נותן. </span>כמו שקבלתי עלי בשומא ומאז הן באחריותי ושלי הן:  הדין


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: ששכר פרה מישראל
txt:
<span class='five'>ששכר פרה מישראל. </span>והא שוכר חייב באחריותה אם נגנבה או נאבדה וקתני לא יאכילנה כרשיני תרומה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: ותסברא נהי נמי דחייב בגנבה ואבדה באונסיה ובכחשה ובנפחת דמיה מי מיחייב
txt:
<span class='five'>ותסברא נהי נמי דחייב בגנבה ואבדה באונסיה ובכחשה ובנפחת דמיה מי מיחייב. </span>שוכר פטור מן האונסין וכן אם כחשה ואם הוזל דמיה: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: אבל כהן ששם פרה מישראל
txt:
<span class='five'>אבל כהן ששם פרה מישראל. </span>בדמים כששכרה הימנו שמאה לו והתנה עמו להחזירה לו בדמים הללו שאם תכחש או תאנס או יוזלו פרות בעולם יתן הדמים: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: יאכילנה כרשיני תרומה
txt:
<span class='five'>יאכילנה כרשיני תרומה. </span>הואיל וקבלה באחריותו ואף על פי שחוזרת בעיניה אם לא יפחתו דמיה כל כמה דלא הדרה דידיה הוא וגבי עבדים נמי אע'ג דהדרי בעינייהו כיון דלענין יוקרא וזולא קיימי ברשותיה אכלי: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: הבעל מוציא
txt:
<span class='five'>הבעל מוציא. </span>לא מיבעיא דאם מכר הוא בלא דעתה ומת או גרשה דהיא מוציאה מיד הלקוחות אלא אפילו מתה היא הוא מוציא מיד הלקוחות דמכירה לאו מכירה הואי (שמא ימות הוא בחייה ונמצאת מכירה שלא כדין) כל זמן שהיא קיימת: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: קנייה מיתנא
txt:
<span class='five'>קנייה מיתנא. </span>תכריכי המת איסורי הנאה הן כהקדש דגמר שם שם מעגלה ערופה בפ' נגמר הדין <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף מז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: מי לא מודה רב יהודה דמחוסר גוביינא
txt:
<span class='five'>מי לא מודה רב יהודה דמחוסר גוביינא. </span>אע'ג דהדין עמה מודה הוא דכל כמה דלא גבתינהו מיניה לאו ברשותה קיימי אלא שיעבודא בעלמא אית לה עלייהו דהא אם נאנסו או נאבדו חייב באחריותן וכיון דברשות יתמי נינהו אתי הקדש דאקדשוה יתמי ומפקע לה לשיעבודייהו ויהבי דמי: 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: רבא לטעמיה כו'
txt:
<span class='five'>רבא לטעמיה כו'. </span>הקדש דוקא קדושת הגוף כי האי גוונא אבל קדושת דמים לא כדתנן <span class='mareimakom'>(ערכין דף כג:)</span> מוסיף עוד דינר ופודה הנכסים הללו כו': 


lvr: 31
pgn: 66
dfh: b
trm: חמץ
txt:
<span class='five'>חמץ. </span>עובד כוכבים שהלוה את ישראל על חמצו אחר הפסח אסור בהנאה דאתי איסור חמץ ומפקע ליה לשיעבודא דעובד כוכבים והא דתנן בפרק כל שעה <span class='mareimakom'>(פסחים דף ל.)</span> מותר בהנאה רבא מוקי לה התם כשהרהינו אצלו שנתנו ישראל בביתו של עובד כוכבים דההוא לא מיחסר גוביינא:  ושחרור


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: ושחרור
txt:
<span class='five'>ושחרור. </span>ישראל ששיעבד עבדו לב'ח ושחררו הלוה יצא לחירות והמלוה גובה מלוה ממקום אחר: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: אבל למיתן דמי ומישקל לא
txt:
<span class='five'>אבל למיתן דמי ומישקל לא. </span>אלא שלו הן עולמי' קמ'ל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: והניחה מעוברת
txt:
<span class='five'>והניחה מעוברת. </span>אע'פ שיש לה בנים הימנו והיא אוכלת בתרומה לא יאכלו עבדי צאן ברזל בתרומה לפי שהן של יורשים ויש לעובר בהן חלק ואין לעובר כח להאכילן בתרומה אי משום דקסבר עובר במעי זרה זר הוא אי משום דקסבר ילוד מאכיל שאין ילוד אין מאכיל שנאמר <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ויליד ביתו הם יאכלו בלחמו קרי ביה יאכילו: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: שהעובר פוסל
txt:
<span class='five'>שהעובר פוסל. </span>אם בת כהן נישאת לישראל והניחה מעוברת ואין לה בן אחר פוסלה מלשוב לבית אביה כנעוריה: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: ואינו מאכיל
txt:
<span class='five'>ואינו מאכיל. </span>אם בת ישראל לכהן היא ומת והניחה מעוברת אין בעובר כח להאכילה וה'ה לעבדים: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: אף בת כהן לכהן
txt:
<span class='five'>אף בת כהן לכהן. </span>כיון דאמרת שאין ילוד אינו מאכיל היאך העבדים אוכלין בתרומה מפני חלקו של עובר שהרי עבדיו הן ואין אוכלים אלא בשבילו והוא אין בו כח להאכיל: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: במעי כהנת
txt:
<span class='five'>במעי כהנת. </span>בת כהן מעוברת מכהן אי אמרת משום זרות ליכא ואי משום שאין ילוד איכא: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: בשביל משפחה
txt:
<span class='five'>בשביל משפחה. </span>שאין אחד מישראל שאין לו יורשין וכל זמן שלא נולד העובר זוכה הקרוב לירושת כהן ואוכלים בגינו: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: אלו ואלו
txt:
<span class='five'>אלו ואלו. </span>עבדי מלוג ועבדי צאן ברזל אוכלין דעבדי מלוג אוכלין בשבילה שהיא אוכלת בשביל בניה ועבדי צאן ברזל אוכלין בשביל בנים: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: הניח בנים והניחה מעוברת עבדי מלוג אוכלים
txt:
<span class='five'>הניח בנים והניחה מעוברת עבדי מלוג אוכלים. </span>שהם שלה ואין לעובר חלק בהן והיא אוכלת בשביל בניה: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: עבדי צאן ברזל לא יאכלו מפני חלקו של עובר
txt:
<span class='five'>עבדי צאן ברזל לא יאכלו מפני חלקו של עובר. </span>שיש לו חלק בהן דאית ליה זכייה ולא ידעינן הי מתרמי לחלקו לפיכך עבדים אסורים לאכול: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: כולן זכרים
txt:
<span class='five'>כולן זכרים. </span>ל'ג כולן אלא ה'ג זכרים יאכלו כולן נקבות לא יאכלו אם יש זכר בבנים אוכלים העבדים בשבילו ולא חיישינן לחלקו של עובר דשמא נקבה היא ואין לה חלק במקום בן ואת'ל זכר הוא שמא תפיל שכל היולדות מחצה זכרים ומחצה נקבות ויש שמפילות סמוך מיעוטא דמפילות למחצה דנקיבות הוו להו זכרים הראוים לירש מיעוטא ולמיעוטא לא חיישינן כולן נקבות לא יאכלו שמא יהא עובר זכר כו': 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: a
trm: תיפוק ליה
txt:
<span class='five'>תיפוק ליה. </span>דא'נ הויא נקבה פסלה דכיון שכל אותן שלפנינו נקבות יש לעובר חלק בהן אפילו היא נקבה:  אין


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: אין חוששין למיעוטא
txt:
<span class='five'>אין חוששין למיעוטא. </span>לשמא יהא זכר ויש לו חלק בהן דבתר רובא אזלינן ורובא יולדות או נקבות או מפילות כדפרישית לעיל: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: דעבדינן ליה תקנתא
txt:
<span class='five'>דעבדינן ליה תקנתא. </span>בוררין לעובר שאר נכסים לחלקו ונמצאו העבדים כולן לחלק הנולדים אבל היכא דכולן נקבות לא מצינו למיעבד תקנתא שמא יהא העובר זכר ויהא הכל שלו: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: יתומים
txt:
<span class='five'>יתומים. </span>קטנים שבאו לחלוק מעמידין אפוטרופוס לכל אחד ואחד ובורר כל אפוטרופוס חלק אחד יפה לחלקו: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: לימא דרב נחמן תנאי היא
txt:
<span class='five'>לימא דרב נחמן תנאי היא. </span>מדאמר ר' שמעון זכרים יאכלו משום תקנתא דרב נחמן מכלל דת'ק דאמר עבדי צאן ברזל לא יאכלו אפי' בתקנתא קאמר ולית ליה דרב נחמן ואינן רשאין לחלוק עד שיגדילו: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: לא דכולי עלמא אית להו דרב נחמן
txt:
<span class='five'>לא דכולי עלמא אית להו דרב נחמן. </span>ואי דעבד להו תקנתא הכי נמי דאכלי אפילו לתנא קמא והכא בדלא עבוד תקנתא פליגי וקאמר רבי שמעון יאכלו ולא חייש למיעוטא ותנא קמא חייש למיעוטא: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: הבת מאכיל
txt:
<span class='five'>הבת מאכיל. </span>קס'ד ה'ק אם יש כאן בת ולא בן מאכיל עבדים אבל אם זכרים הם לא יאכלו העבדים: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: וכגון דאיכא בן בהדה
txt:
<span class='five'>וכגון דאיכא בן בהדה. </span>דהך בת דהוו כולהו בחזקת הבן מדאורייתא דהשתא ממה נפשך אי עובר זכר הוא לא עדיף מהאי דשקלינהו רבנן מיניה ואוקמינהו ברשות בת ואי עובר בת היא כיון דיש בן זכר לפנינו אין לעובר נקיבה חלק בהן אלא בתקנתא דרבנן וכמה דלא נפק כו' ולהכי נקט בן בהדה דאי לא הוה בן אית ליה זכייה לעובר נקבה מדאורייתא בנכסים בתורת ירושה בהדי הך בת והכי מפרש מילתא דר' ישמעאל הבת עם הבן מאכלת אבל אם יש בן בלא בת אינו מאכיל: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: אלא מאי הבת דקתני אם
txt:
<span class='five'>אלא מאי הבת דקתני אם. </span>והכי קאמר האם מאכלת עבדי מלוג שלה כדרך שהיתה אוכלת והבן אינו מאכיל את עבדי צאן ברזל מפני חלקו של עובר: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: והיבם
txt:
<span class='five'>והיבם. </span>בת כהן שומרת ליבם ישראל פסלה מתרומת אביה ובת ישראל שומרת ליבם כהן אינו מאכילה: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: ספק שהביא שתי שערות כו'
txt:
<span class='five'>ספק שהביא שתי שערות כו'. </span>לעיל קאי לענין האירוסין דקתני פוסלין והכי קאמר קטן שקדש האשה ספק הביא שתי שערות וקדושיו קדושין ספק שלא הביא פוסל בת כהן המאורסת לו מן התרומה: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: נפל הבית עליו ועל בת אחיו
txt:
<span class='five'>נפל הבית עליו ועל בת אחיו. </span>שהיא אשתו ספק הוא מת תחלה ונפלו שתיהן לפני אחיו ופוטרת צרתה משום צרת הבת ספק בת אחיו מתה ראשונה ובשעת נפילה ליבם לא הואי צרתה צרת ערוה דתנן <span class='mareimakom'>(לעיל דף ב:)</span> וכולן אם מתו או מיאנו צרותיהן מותרות: 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: צרתה חולצת ולא מתייבמת
txt:
<span class='five'>צרתה חולצת ולא מתייבמת. </span>איידי דאיירי בספק לחומרא תני לה בהדייהו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 67
dfh: b
trm: ילוד מאכיל
txt:
<span class='five'>ילוד מאכיל. </span>ישראלית האוכלת בשביל בנה אינה אוכלת אלא אם כן ילוד בן מאכיל את אמו נפקא לן בתורת כהנים <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> מויליד ביתו הם יאכלו בלחמו קרי ביה יאכילו ומהכא ילוד הוא דמשתמע: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: משום דעולא
txt:
<span class='five'>משום דעולא. </span>במס' כתובות בפרק אע'פ <span class='mareimakom'>(דף נז:)</span> דבר תורה ארוסה בת ישראל אוכלת בתרומה דכתיב קנין כספו הוא יאכל בו ומה טעם אמרו אינה אוכלת גזירה שמא ימזגו לה כוס בבית אביה ותלך ותשקה לאחיה ולאחותה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: בתקנתא דרבנן
txt:
<span class='five'>בתקנתא דרבנן. </span>דחרש אע'ג דלאו בר דעת הוא תקינו ביה רבנן נישואין לקמן בפ' חרש שנשא <span class='mareimakom'>(דף קיב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: קס'ד בשומרת יבם לבן ט'
txt:
<span class='five'>קס'ד בשומרת יבם לבן ט'. </span>ולא בא עליה ולמאי הלכתא נקט בן ט' אי למיפסל לאשמועינן דכיון דחזי לביאה פסיל לה בזיקת יבמין מאי איריא בן ט' אפילו קטן נמי דלא קרינן בה ושבה אל בית אביה ולשמעינן בציר מבן ט': 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: ואי לאכולי כו'
txt:
<span class='five'>ואי לאכולי כו'. </span>ואי להכי נקט בן ט' לאשמועינן רבותא דאע'ג דחזי לביאה לא מאכיל יבמתו בזיקתו אפילו גדול ממש לא מאכיל דלאו קנינו הוא דהא אשמעי' בגדול ברישא דמתני': 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: הבא על יבמתו
txt:
<span class='five'>הבא על יבמתו. </span>דאילו גדול הוה אכלי ואשמועינן רבותא דאע'ג דביאתו ביאה לא מאכיל ופוסלין דקתני במתניתין אשארא קאי אעובר ויבם בלא ביאה ואירוסין וחרש אבל בן ט' לא נקט ליה אלא משום ואין מאכילין: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>דמשום אינו מאכיל נקט ליה למה לי למיתני סיפא דקתני ספק שהוא בן תשעה ספק שאינו הוי נמי כבן ט' השתא ודאי בן ט' כו': 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: פסולין
txt:
<span class='five'>פסולין. </span>כגון ממזר ונתין ומשום פוסלין נקט ליה ולא מאכילין לא אבן ט' קאי אלא אשארא עובר ויבם אירוסין וחרש: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: סיפא פסולי כהונה
txt:
<span class='five'>סיפא פסולי כהונה. </span>חלל ואע'ג דקתני שאינן ראוין לבא בישראל לא מיירי אלא בכהונה דמרישא הוה אמינא פסולי קהל הוא דפסלי אבל ביאת חלל לא להכי תני סיפא משנה יתירא לאשמועינן חלל: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: רבי יוסי אומר כו'
txt:
<span class='five'>רבי יוסי אומר כו'. </span>טעמא דרבי יוסי ורבן שמעון מפרש לקמן בשמעתין מאי קאמרי ומאי פלוגתייהו: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: a
trm: לאו מוכל זר נפקא
txt:
<span class='five'>לאו מוכל זר נפקא. </span>וכל זר לא יאכל קדש והשתא סלקא דעתך דקסבר דהך בת כהן נמי משתמע מיניה הואיל וניסת לישראל:  האי


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: האי מיבעי ליה לגופיה
txt:
<span class='five'>האי מיבעי ליה לגופיה. </span>לזר גמור אבל הך דלאו זרה היא איצטריכא ובת כהן לאסרה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: תרי וכל זר כתיבי
txt:
<span class='five'>תרי וכל זר כתיבי. </span>וכל זר לא יאכל קדש <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ועוד גבי בת כהן כתיב ושבה אל וגו' מלחם אביה תאכל וכל זר לא יאכל בו <span class='mareimakom'>(שם)</span> ומהכא תיפוק לאו לבת כהן הנשאת לישראל לאוסרה תחת בעלה לתרומה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: ואכתי
txt:
<span class='five'>ואכתי. </span>האי דבת כהן כי תהיה מיבעי ליה לליקוחין גמורים ולאשמועינן כשהיא חוזרת לבית אביה במיתת הבעל וזרע אין לה אינה חוזרת לחזה ושוק של שלמים לאכול כשאר אחיות האוכלות כדכתי' אתה ובניך ובנותיך <span class='mareimakom'>(ויקרא י)</span> : 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: ר' עקיבא דורש ווין
txt:
<span class='five'>ר' עקיבא דורש ווין. </span>בסנהדרין בפרק ד' מיתות <span class='mareimakom'>(ד' נא:)</span> ישמעאל אחי בת ובת אני דורש: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: כוליה ובת קרא יתירא הוא
txt:
<span class='five'>כוליה ובת קרא יתירא הוא. </span>דהא כתיב לעיל מיניה וכהן כי יקנה נפש וגו' ויליד ביתו ומצי למכתב אבתריה וכי תהיה לאיש זר: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: אלמה לא
txt:
<span class='five'>אלמה לא. </span>בתמיה והא משכחת לה דקאכלה בשביל בנה ואיצטריך לאשמועינן דאם תיבעל לפסול לה תיאסר: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: והיא הנותנת
txt:
<span class='five'>והיא הנותנת. </span>קושיא היא כלומר איצטריך לרבויה דק'ו ההוא דקילפת מיניה איסורא היא המדה נותנת הדין להתיר ולא לאסור כהנת דקדיש גופה כו': 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: וכי מזהירים מן הדין
txt:
<span class='five'>וכי מזהירים מן הדין. </span>מדין ק'ו לאוקמיה בלאו גמור הא קיי'ל <span class='mareimakom'>(מכות דף יז:)</span> דאין מזהירין מן הדין: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: גלוי מילתא בעלמא הוא
txt:
<span class='five'>גלוי מילתא בעלמא הוא. </span>ולאו מילף מיניה ילפינן לאו לכהונה מתרומה דממילא כיון דאיפסלה לתרומה איפסלה לכהונה דתרומה היינו קדושת כהונה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: ואימא נבעלה לפסול לה חייבי כריתות
txt:
<span class='five'>ואימא נבעלה לפסול לה חייבי כריתות. </span>שאם בא עליה אחיה פסלה מתרומה דבי נשא אבל חייבי לאוין כיון דתפסי להו בה קידושי לא פסלי לה וכותי ונתין וממזר דפסלי מנלן: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: הנך דאית בהו הויה
txt:
<span class='five'>הנך דאית בהו הויה. </span>מדאפקה להך ביאה בלשון הויה שמע מיניה בבני קדושין משתעי קרא ואפ'ה פסלי: לאפוקי חייבי כריתות ל'ג: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>אימא קרא דוקא בני קידושין נקט ועובד כוכבים ועבד לא פסלי וה'ה דמצי נמי למימר חייבי כריתות לא ליפסלי אלא משום דאיירי בהו לעיל דקתני כותי היינו עובד כוכבים ובמתניתין <span class='mareimakom'>(לקמן דף סט:)</span> תנן העבד פוסל משום ביאה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: עבד כנעני
txt:
<span class='five'>עבד כנעני. </span>לית ליה קדושין דכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית כב)</span> עם החמור עם הדומה לחמור עובד כוכבים לית ליה קידושין דאמרינן <span class='mareimakom'>(סנהדרין דף נב:)</span> אשת רעהו פרט לאשת אחרים ובשאלתות דרב אחאי יליף לה מדתני רב חנניא <span class='mareimakom'>(שם נז:)</span> בעולת בעל יש להן מידי אחרינא לא וגבי ישראל מקיש הוויות להדדי מאן דאית ליה קידושי כסף ושטר אית ליה בה קידושי ביאה אבל עובד כוכבים דלית ליה קידושי כסף ושטר לית ליה קידושי ביאה ומשני פסיל מדרבי יוחנן ומהאי קרא גופיה משתמעי חייבי כריתות לפסולא ואית דמפרשי ואימא נבעלה לפסול לה חייבי כריתות נמי מ'ש דלא תני להו לעיל ומשני כי תהיה כתיב מדאפקה רחמנא לבעילה בלשון הויה לא פסיל מתרומה אלא בר קידושי דוקא דבני הויה לאפוקי חייבי כריתות דלאו בני הויה נינהו כו' וסבירא להו דחייבי כריתות לא פסלי וקשיא לי בגוה טובא חדא (דתמיה היא דהא חמירי חייבי כריתות מחייבי לאוין ועוד) דתנן בפ' ד' אחין <span class='mareimakom'>(לעיל דף לג:)</span> אם היו כהנות נפסלו מתרומה בבעילת אשת איש ועוד ק'ו חייבי לאוין פסלי חייבי כריתות לא פסלי ועוד הא אמרינן בעשרה יוחסין <span class='mareimakom'>(קדושין דף עז:)</span> דכהן הבא על אחותו עשאה זונה וכיון דזונה היא בעילתו פוסלתה דתניא <span class='mareimakom'>(לקמן דף צא.)</span> לויה שנשבית או שנבעלה בעילת זנות נותנים לה מעשר ואוכלת לויה אין אבל תרומה לכהנת לא ועוד הא תנן במתניתין <span class='mareimakom'>(לקמן דף סט:)</span> ממזר פוסל ומאכיל ולא משכחת לה אלא באם אמו ואי חייבי כריתות לא פסלי בביאתם משכחת לה דממזר פוסל ומאכיל את אמו כיצד בת כהן שבא עליה אחיה מאמה והוא ישראל וילדה לו בן פוסל מן התרומה ובת ישראל שבא עליה אחיה מאמה כהן וילדה לו בן הרי זה ממזר ומאכילה אלא מדלא נקט אמו ש'מ ביאת אחיה אפי' בלא ילדה נמי פוסלתה: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: חייבי כריתות לאו בני הויה נינהו
txt:
<span class='five'>חייבי כריתות לאו בני הויה נינהו. </span>בקדושין בפרק האומר לחבירו <span class='mareimakom'>(ד' סז:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 68
dfh: b
trm: מי שיש לו אלמנות וגירושין בה
txt:
<span class='five'>מי שיש לו אלמנות וגירושין בה. </span>אני קורא בה ושבה אל בית אביה מלחם אביה תאכל ולא מעובד כוכבים ועבד:  אשכחן


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: כולה ובת קרא יתירא הוא
txt:
<span class='five'>כולה ובת קרא יתירא הוא. </span>דהא כתיב בקרא דלעיל מיניה ובת כהן ומצי למכתב אבתריה וכי תהיה אלמנה וגרושה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: אם כן
txt:
<span class='five'>אם כן. </span>דהאי קרא לקולא כתיב ולאשמועינן דזרע דעובד כוכבים ועבד לא פסיל רבויי לויה וישראלית דכתיב ביה למה לי דכתב ובת קרא יתירא השתא כהנת גופה אשמועינן דלא מיפסלא בזרע עובד כוכבים ועבד לויה וישראלית מיבעיא ואי משום לאשמועינן דמי שיש לו אלמנות וגירושין אפי' הכי כי אית לה זרע מיניה לא תיכול ואיצטריך למיסר לויה וישראלית האוכלת בתרומה בשביל בנה כהן דכי תינשא לזר ויהא לה זרע ממנו לא תשוב לתרומה במיתת בעלה הא פשיטא לן דכיון דכהנת גופה מיפסלא בזרע ישראל מתרומה דבי נשא כל שכן ישראלית האוכלת בשביל בנה אלא ודאי כי רבי קרא לויה וישראלית להכי רבייה שאם אוכלת בשביל בנה ונבעלה לעובד כוכבים ועבד אפי' אין לה זרע נפסלה דלא נפקא לן מכהנת כדאמרינן לעיל <span class='mareimakom'>(דף סח:)</span> כהנת היא דקדיש גופה כו': 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: ולרבי עקיבא דאמר אין קידושין תופסין
txt:
<span class='five'>ולרבי עקיבא דאמר אין קידושין תופסין. </span>לאדם פסול והאי כי תהיה לאיש זר דלעיל לאו משום הויה נקט ולמימרא דאין ביאת פסול פוסלת אלא במי שראוי לקדש דהא אין קידושין לשום פסול והאי כי תהיה אם בא ללמד על ביאת פסולין אינו אלא לשון בעילה וכל הזרים אצלה במשמע שתהא ביאתם פוסלת אפילו עובד כוכבים ועבד: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: אלמנה להחמיר כו'
txt:
<span class='five'>אלמנה להחמיר כו'. </span>כלומר לאו למעוטי מי שיש לו אלמנות וגירושין אלא לגופיה איצטריך אלמנה כדי להחמיר עליה דאי לא כתיב ה'א אלמנת ישראל והיא בת כהן תיכול ואע'ג דאית לה זרע וגרושה איצטריך לכתביה רחמנא להקל עליה ולמימר (דכי נתגרשה מישראל להקל) דכי לית לה זרע מישראל תיכול דאי לא כתביה ה'א אע'ג דלית לה זרע לא תיכול דכיון דאיפסלה מכהונה מתרומה נמי מיפסלה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: ואימא נבעלה לפסול לה אף מחזיר גרושתו
txt:
<span class='five'>ואימא נבעלה לפסול לה אף מחזיר גרושתו. </span>משנישאת לאחר דהא זר הוא אצלה ותפסי לו בה קידושין אלמה תניא בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מד:)</span> היא כשרה וולדה כשר ואוקימנא כשרה לכהונה וכ'ש לתרומה: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: מקיש זרעו
txt:
<span class='five'>מקיש זרעו. </span>של כהן גדול מן האלמנה לו מה הוא פוסל האלמנה בביאתו מן התרומה כדיליף בפרק עשרה יוחסין <span class='mareimakom'>(קדושין דף עז.)</span> ולא יחלל מי שהיה כשר ונתחלל וזו היא האלמנה אף זרעו החלל פוסל אשה בביאתו מן התרומה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: ואימא
txt:
<span class='five'>ואימא. </span>מדאפקה רחמנא בלשון כי תהיה משעת הויה אי קידש פסול את האשה פסולה עולמית ואפי' מת כאילו בא עליה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: כהן גדול בביאה הוא דפסיל
txt:
<span class='five'>כהן גדול בביאה הוא דפסיל. </span>כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כא)</span> לא יחלל זרעו כשיש זרע חילל והכי נמי תנן בהבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל דף נו:)</span> נתארמלו או נתגרשו מן הנישואין פסולות מן האירוסין כשרות: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: מצרי שני
txt:
<span class='five'>מצרי שני. </span>פסול וזרעו כשר לת'ק כיון דהוא פסול פוסלה בביאה לרבי יוסי לא פסיל: הכי גרסינן 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: מה כהן גדול באלמנה ביאתו בעבירה ופוסל כו'</span>: <span class='five'>מצרי ואדומי שני
txt:
<span class='five'>מה כהן גדול באלמנה ביאתו בעבירה ופוסל כו'</span>: <span class='five'>מצרי ואדומי שני. </span>ביאתן בעבירה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> שלישי ולא שני: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: a
trm: גר עמוני
txt:
<span class='five'>גר עמוני. </span>הוא ובנו ובן בנו עד סוף העולם פסולין אבל בתו כשרה דקיימא לן <span class='mareimakom'>(לקמן דף עו:)</span> עמוני ולא עמונית לרבי יוסי דתלי טעמא בכל שזרעו פסול הואיל ויש בזרעו פסול פוסל ולרבי שמעון דתלי טעמא בבתו לא פסיל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: עיברה לא תאכל
txt:
<span class='five'>עיברה לא תאכל. </span>כדילפינן לעיל <span class='mareimakom'>(דף סז:)</span> עובר פוסל דכתיב כנעוריה פרט למעוברת: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: עיברה לא תאכל
txt:
<span class='five'>עיברה לא תאכל. </span>שהעובר אינו מאכיל את אמו ישראלית עד שיצא לאויר העולם כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> ויליד ביתו יאכלו ילוד מאכיל שאין ילוד אין מאכיל: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: גדול משל אב
txt:
<span class='five'>גדול משל אב. </span>שהבועל לא יכול להאכילה מפני שלא בא עליה לשם קידושין ולאו קנינו הוא ובנו מאכילה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: העבד פוסל משום ביאה
txt:
<span class='five'>העבד פוסל משום ביאה. </span>אם בא על כהנת פסלה מן התרומה כדאמרינן בגמרא לעיל <span class='mareimakom'>(דף סח:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: ואין פוסל משום זרע
txt:
<span class='five'>ואין פוסל משום זרע. </span>אם יש לה זרע לבת כהן מישראל כשר שהוא עבד ומת בעלה ישראל ונשאר זה לא אמרינן הרי זרע יש לה מישראל ולא תשוב לתרומת אביה דעבד ודאי לאו זרע הוא ומפרש ואזיל היכי משכחת לה שיהא בן ישראל כשר עבד: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: הרי זה עבד
txt:
<span class='five'>הרי זה עבד. </span>שולד שפחה כמוה דכתיב האשה וילדיה <span class='mareimakom'>(שמות כא)</span> : 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: היתה אם אביו
txt:
<span class='five'>היתה אם אביו. </span>בת כהן לישראל תאכל בתרומה אם מת אביו והוא קיים אע'ג דולד ולד בעלמא פסיל כדאמרן <span class='mareimakom'>(לקמן דף ע.)</span> זרע זרעה מנין כו' האי לא פסיל דהא לאו בתר אבוה אזיל ולאו זרעו הוא בת ישראל לכהן ומת בנה מכהן ובנו בן בנה קיים והוא עבד לא תאכל בתרומה דלאו זרע הוא: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: ופוסל את אם אמו
txt:
<span class='five'>ופוסל את אם אמו. </span>אפילו לאחר מיתת אמו דאי לאו הוא הוה הדרה אם אמו לתרומה דבי נשא לאחר מיתת בתה כדאמר ביש מותרות <span class='mareimakom'>(לקמן ד' פז.)</span> מת בנה מישראל תאכל בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: וזאת
txt:
<span class='five'>וזאת. </span>האשה אומרת לא כבני כ'ג כלומר לא ירבו כמותו: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: כיון
txt:
<span class='five'>כיון. </span>דאי פשיטא לן דעיברה אמרינן לה לא תאכל אמאי קתני מתניתין ישראל הבא על בת כהן באונס ופיתוי תאכל ליחוש שמא עיברה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: מי לא תנן
txt:
<span class='five'>מי לא תנן. </span>בפ' ד' אחין גבי נשים שהוחלפו בשעת כניסתן לחופה מפרישין אותן מבעליהן ג' חדשים שמא מעוברת הן והולדות ממזרין ובעינן הבחנה בין ולד כשר לולד פסול אלמא לחדא ביאה חיישינן: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: אלא אמר רבה
txt:
<span class='five'>אלא אמר רבה. </span>לא תימא לתרומה לא חששו דודאי חיישינן לספיקא אלא תריץ לפירכא דלעיל הכי: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: אבל בזנות לא חששו
txt:
<span class='five'>אבל בזנות לא חששו. </span>כדקיימא לן אשה מזנה מתהפכת כדי שלא תתעבר הלכך ליכא ספק: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: טובלת
txt:
<span class='five'>טובלת. </span>משום ביאה דכתיב ואשה אשר ישכב איש אותה שכבת זרע וגו' <span class='mareimakom'>(ויקרא טו)</span> : יצירת הולד ארבעים יום: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: תהא מקולקלת למפרע
txt:
<span class='five'>תהא מקולקלת למפרע. </span>לשלם תרומה שאכלה קרן וחומש דאשתכח דזרה הויא ואכלה תרומה בשוגג ואי כדקאמרת מאי מקולקלת הא ודאי כל מ' לאו זרה הויא: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: עד מ'
txt:
<span class='five'>עד מ'. </span>אם אכלה לאחר מ' תהא מקולקלת למפרע עד יום ארבעים ומדמתרץ רב חסדא אוכלת עד ארבעים שמע מינה מת בעלה דקתני בברייתא הוי דמת בו ביום שנשאה דאי שהה אצלה זמן מרובה לאלתר אסורה דלמא מעוברת היא דהרי כבר ארבעים יום: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: הולד ממזר
txt:
<span class='five'>הולד ממזר. </span>אע'פ ששניהם מודים שבא עליה חיישינן הואיל ופרוצה היא אחר נמי בא עליה ואיעברה מיניה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: שתוקי
txt:
<span class='five'>שתוקי. </span>ספק ממזר דהא מספקא לן אי מארוס הוא וכשר אי מאיניש אחרינא הוא הלכך ממזר ספק הוא: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: דדיימא מעלמא
txt:
<span class='five'>דדיימא מעלמא. </span>שחשודה מאחרים דליכא לאכשורי כשאר בני דומה שהם כשרים דהתם כיון דנשואה היא רוב בעילות הלך אחר הבעל אבל הכא לאו אורחיה למיבעל כולי האי בלא חופה: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: דקתני במתני' ילדה
txt:
<span class='five'>דקתני במתני' ילדה. </span>אנוסה ומפותה בת ישראל מכהן תאכל בתרומה משום בנה דמחזקינן ליה בכהן: 


lvr: 31
pgn: 69
dfh: b
trm: היכי דמי אי דדיימא
txt:
<span class='five'>היכי דמי אי דדיימא. </span>נמי מעלמא אמאי תאכל אלא לאו דדיימא מיניה לחודיה וקשדינן ליה אבתריה ואע'ג דלדידיה איסורא ככולי עלמא דגזרו על יחוד של פנויה וכל שכן ארוסה דלגבי ארוס היתר ולעלמא באיסורא ודאי היכא דדיימא מיניה לחודיה אמרינן בתריה שדינן ליה לולד: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm:
ה'ד אילימא דדיימא מניה ולא דיימא מעלמא צריכא למימר דתיכול אלא לאו דדיימא נמי מעלמא</span>: <span class='five'>לא כ'ש

txt:
<span class='five'>ה'ד אילימא דדיימא מניה ולא דיימא מעלמא צריכא למימר דתיכול אלא לאו דדיימא נמי מעלמא</span>: <span class='five'>לא כ'ש. </span>דאי דיימא מניה ומעלמא דבתריה דידיה שדינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: ומתני' בדלא דיימא כלל
txt:
<span class='five'>ומתני' בדלא דיימא כלל. </span>מקמי הכי לאו מניה ולאו מעלמא הלכך איצטריך לאשמועינן דתאכל דאמרינן בהך ביאה נתעברה: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: בני בנים הרי הן כבנים
txt:
<span class='five'>בני בנים הרי הן כבנים. </span>בפ' הבא על יבמתו <span class='mareimakom'>(לעיל סב:)</span>: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: משום רבינו
txt:
<span class='five'>משום רבינו. </span>רבי ואע'ג דשמעינן דפליג אדר'ע בפ' ר'ג <span class='mareimakom'>(לעיל נב:)</span> דאמר אין דברים הללו אמורים אלא לדברי ר'ע וליה לא ס'ל אפ'ה בעובד כוכבים ועבד מודה כדאמר בהחולץ <span class='mareimakom'>(לעיל מה.)</span> עובד כוכבים לא תתחתן ועבד לא תהיה קדשה: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: כדא
txt:
<span class='five'>כדא. </span>כלי חשוב כלומר כהן גדול:  הדרן עלך אלמנה <span class='shastitle7'>הערל. </span>כהן שמתו אחיו מחמת מילה: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: נשיהם ועבדיהם יאכלו
txt:
<span class='five'>נשיהם ועבדיהם יאכלו. </span>דהא משום ערלות וטומאה לא נפקי מכלל כהנים אלא דאינהו גופייהו מחסרי תקנתא: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: נשיהם
txt:
<span class='five'>נשיהם. </span>של פצוע דכא וכרות שפכה לא יאכלו דשוויוה חללה בביאתן שהרי נבעלה לפסול לה: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: ואם נשתייר מעטרה
txt:
<span class='five'>ואם נשתייר מעטרה. </span>שנכרת מעטרה ואילך כשר דהתם בישרא בעלמא הוא ולא גיד שאין גיד אלא מעטרה ואילך לצד הגוף עטרה שורת בשר המקפת במקום המילה בגובה ושופע ויורד עד סופה: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: איש איש מזרע אהרן והוא צרוע או זב לרבות ערל
txt:
<span class='five'>איש איש מזרע אהרן והוא צרוע או זב לרבות ערל. </span>כטמא אצל אכילת תרומה דבהאי קרא תרומה כתיב דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span>  ובא השמש וטהר ואחר יאכל מן הקדשים והיינו תרומה דסגי ליה בהערב שמש: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: שכן חייבין עליו
txt:
<span class='five'>שכן חייבין עליו. </span>קרבן חטאת אם אכלו פגול או נותר או בטומאת הגוף דכולהו בכרת דהא קדשים הוא: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: קנוי קנין עולם
txt:
<span class='five'>קנוי קנין עולם. </span>עבד עברי הנרצע ובא הכתוב ללמדך שאין גופו קנוי לכהן זה שיאכילהו בתרומה ככנעני: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: a
trm: הייתי אומר תושב זה קנוי קנין שנים
txt:
<span class='five'>הייתי אומר תושב זה קנוי קנין שנים. </span>משום הכי אסור בתרומה בא שכיר יתירא ולימד על כרחך דהאי קרא לנרצע אתא וכיון דתרי כתיבי מסתברא דתושב זה המיושב אצלו לזמן מרובה ושכיר זה העומד לצאת: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: ושמעינן ליה לר' אליעזר דאמר מופנה מצד אחד למדין
txt:
<span class='five'>ושמעינן ליה לר' אליעזר דאמר מופנה מצד אחד למדין. </span>אם אין להשיב ואם יש להשיב משיבין וכאן יש תשובה מה לפסח שכן חייבין עליו כו' כדלעיל ולקמן בפרק מצות חליצה <span class='mareimakom'>(דף קד.)</span> שמעינן לרבי אליעזר דאמר מופנה מצד אחד למדין ומשיבין דקתני חלצה בשמאל פסולה ור' אליעזר מכשיר ואמרינן מ'ט דתנא קמא יליף רגל רגל ממצורע דכתיב ביה על בהן רגלו הימנית וקרא יתירא הוא דכיון דכתיב על דם האשם ובדם האשם כתיב ברגל ימנית  ולא הוי בעי למיהדר ומכתביה בשמן ואמרינן במנחות בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף י.)</span> מופנה הוא למדרשיה יד יד לקמיצה רגל רגל לחליצה אוזן אוזן לרציעה ורבי אליעזר מכשיר חליצה בשמאל דלא גמר ממצורע דאיכא למיפרך מה למצורע שכן טעון עץ ארז ואזוב ושני תולעת ומקשינן התם <span class='mareimakom'>(ולקמן דף קד.)</span> ורבי אליעזר לא יליף רגל רגל ממצורע והתניא מנין לרציעה שהיא בימין כו' ומשנינן אוזן אוזן מופנה רגל רגל לא מופנה ואע'ג דג'ש מופנה מצד אחד הוא דרגל דמצורע מופנה הואיל ורגל דחליצה לא מופנה פרכינן: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: כיון דלגופיה לא צריך
txt:
<span class='five'>כיון דלגופיה לא צריך. </span>לא תושב ולא שכיר דלא אפשר לאוקמינהו כפשטייהו כלל הוה ליה תרי קראי יתירי: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: שדי חד אלמד וחד אמלמד
txt:
<span class='five'>שדי חד אלמד וחד אמלמד. </span>ומופנה משני צדדים דברי הכל למדין ואין משיבין אפילו יש להשיב: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: מה פסח אונן כו'
txt:
<span class='five'>מה פסח אונן כו'. </span>דילפינן <span class='mareimakom'>(לקמן דף עג.)</span> לכולהו קדשים ק'ו ממעשר: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: ומילת זכריו ועבדיו
txt:
<span class='five'>ומילת זכריו ועבדיו. </span>אם יש לו בן ראוי למול או עבד למול אסור האב או האדון לאכול בפסח אא'כ מלו דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות יב)</span> המול לו כל זכר ואז יקרב וגבי עבד כתיב ומלתה אותו אז יאכל בו האיש בעליו דאי משום עבד הא כתב כל ערל לא יאכל בו: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: אדרבה אנינות
txt:
<span class='five'>אדרבה אנינות. </span>פסל טפי מערלות דהא אית ביה חומרא שנוהג כל שעה שמת לו מת אבל ערלות דגופיה משמל פעם אחת שוב אינה חוזרת עליו: 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: שבקינן ערלות דכתיב בגופיה דפסח
txt:
<span class='five'>שבקינן ערלות דכתיב בגופיה דפסח. </span>ולא מגמרינן לה מתרומה בג'ש דתושב ושכיר וילפינן אנינות כו': 


lvr: 31
pgn: 70
dfh: b
trm: ממעשר גמר
txt:
<span class='five'>ממעשר גמר. </span>לקמן בפרקין <span class='mareimakom'>(דף עג.)</span>: ה'ג <span class='five'>מסתברא ערלות דגופיה הוה ליה לרבויי כו'</span>:  המרת


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: המרת דת פוסלת
txt:
<span class='five'>המרת דת פוסלת. </span>דאם המיר דתו ונתנכרו מעשיו לאביו שבשמים אמר רחמנא לא יאכל בו: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: כל ערל לא יאכל בו למה לי
txt:
<span class='five'>כל ערל לא יאכל בו למה לי. </span>בו מאי ממעט ולא גרסינן תושב ושכיר כלל דהא אוקימנא כולי קרא לג'ש ועקרינן ליה מפשטיה לגמרי: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: לכדרבה כו'
txt:
<span class='five'>לכדרבה כו'. </span>לקמן בפרקין <span class='mareimakom'>(דף עד.)</span> תלתא ממנו כתיבי בפסח כו': 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: ורבי עקיבא האי תושב ושכיר דפסח מאי עביד ליה
txt:
<span class='five'>ורבי עקיבא האי תושב ושכיר דפסח מאי עביד ליה. </span>הא ליכא לאוקמי בעבד עברי כלל: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: בערלי ישראל
txt:
<span class='five'>בערלי ישראל. </span>לענין נדר מולין נינהו דהלך אחר לשון בני אדם וישראלים לא קרי להו ערלים ועובדי כוכבים לא קרי להו מולין: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: ור'א
txt:
<span class='five'>ור'א. </span>דלא ממעט להו אזיל לטעמיה דאמר בהחולץ גר שמל ולא טבל גר מעליא הוא ובקטן מהול סבירא ליה א'צ להטיף ממנו דם ברית: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: מהו לסוכו שמן של תרומה
txt:
<span class='five'>מהו לסוכו שמן של תרומה. </span>דקיימא לן <span class='mareimakom'>(שבת דף פו.)</span> דסיכה כשתיה דנפקא לן מותבא כמים בקרבו וכשמן בעצמותיו: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: אין לי
txt:
<span class='five'>אין לי. </span>לעכב בפסח אלא מילת זכריו שיש לו בשעת עשיה דגבי מילת זכריו כתיב <span class='mareimakom'>(שמות יב)</span> ואז יקרב לעשותו והיינו שחיטה וגבי עבדיו כתיב אז יאכל בו דאפילו לא הוה ליה עבד בשעת עשיה והיה לו בשעת אכילה מעכבו מן אכילת פסחו: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: מנין ליתן כו'
txt:
<span class='five'>מנין ליתן כו'. </span>דגבי בנים נמי אם ראוי לימול בשעת אכילה ולא היה לו בשעת עשיה מנין שמעכבו מאכילת פסחו: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: אלא זכריו
txt:
<span class='five'>אלא זכריו. </span>דמרבינן להו בשעת אכילה אלמא דלא הוו בשעת עשיה היכי דמי לאו דאתילוד ביני ביני: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: וניתוב ליה כל שבעה
txt:
<span class='five'>וניתוב ליה כל שבעה. </span>ואי ביני וביני איתפח אמאי מעכב ליה מאכילה אכתי לא מטא זמניה דתניא לקמן יום הבראתו כיום הולדו דעד ז' יומי לא מהלינן ליה: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: a
trm: ונימהליה מצפרא
txt:
<span class='five'>ונימהליה מצפרא. </span>וכיון דמצפרא בר מהילא הוא אשתכח דמעכב ליה מעשיה ולמה לי קרא לרבויי שעת אכילה:  מעת


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: מאי לאו
txt:
<span class='five'>מאי לאו. </span>הכי קאמר מה יום הולדו לא בעינן מעת לעת אף יום הבראה לא בעי מעת לעת: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: לא עדיף יום הבראתו כו'
txt:
<span class='five'>לא עדיף יום הבראתו כו'. </span>והא דתנא לודאה יום הבראתו כיום הולדו הא אתא לאשמועינן שצריך להמתין עד יום שמיני: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: דכאיב ליה עיניה לינוקא ואיתפח
txt:
<span class='five'>דכאיב ליה עיניה לינוקא ואיתפח. </span>בין עשיה לאכילה ואין נותנין שבעה ימים אלא למי שחלצתו חמה: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: חבושין
txt:
<span class='five'>חבושין. </span>בשעת עשיה ומצות מילה מוטלת עליהם ולא על אחרים והם אינן יכולין לעשות את פסחן ושחט שלוחן עליהם ואשמעינן קרא שאם יצאו בשעת אכילה מילת בנו מעכבתו: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: כגון שהוציא ולד ראשו חוץ לפרוזדור
txt:
<span class='five'>כגון שהוציא ולד ראשו חוץ לפרוזדור. </span>וכבר עברו שבעה ימים ומההיא שעתא הוה ליה ולד דקיימא לן במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> יצא ראשו הרי הוא כילוד והשתא בין עשייה לאכילה יצא הגוף דהויא ליה זמן מילה: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: והתניא
txt:
<span class='five'>והתניא. </span>בהמפלת במסכת נדה פיו סתום וטבורו פתוח וכיון שיצא לאויר העולם נפתח הסתום פיו ונסתם הפתוח טבורו: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: מעוי
txt:
<span class='five'>מעוי. </span>צועק כמו עוי עוי ולא אשגחו ביה בפרק בתרא דיומא <span class='mareimakom'>(דף עז.)</span>: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: ערל
txt:
<span class='five'>ערל. </span>ישראל שנטמא במת מקבל הזאה ליטהר מטומאתו וכשימול אינו צריך לחזור ולהזות ואוכל בקדשים ולא אמרינן הזאת ערלות לא שמה הזאה: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: שכן מצינו באבותינו
txt:
<span class='five'>שכן מצינו באבותינו. </span>בימי יהושע בפסח גלגל שקבלו הזאה מטומאת מת כשהן ערלים: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: הזאה אימת עבוד
txt:
<span class='five'>הזאה אימת עבוד. </span>לטומאת מת שעליהן שרוב צבור טמאי מת היו שנטמאו באבותיהן שכל יוצאי מצרים מתו במדבר ואלו הן בניהם כדכתיב <span class='mareimakom'>(יהושע ה)</span> ואת בניהם הקים תחתם אותם מל יהושע והיאך נטהרו לאכול פסחיהן אם לא קבלו הזאת שלישי ושביעי כשהן ערלים או כל אחד ואחד קבל הזאה לשלישי ושביעי שלו בעודו במדבר או עכשיו הזו עליהן כולן יחד בעשור לחדש ובערב הפסח והיו להן ד' ימים כמשפט בין הזאה להזאה דאם לא היו מזין עד יום אחד עשר לאחר מילה נמצאת הזאה שניה מחוסרת זמן ואית דמפרש להו הזאה משום דכל הפורש מן הערלה כפורש מן הקבר ולאו מילתא היא דהא אמר רבי יוחנן בפרק האשה במסכת פסחים <span class='mareimakom'>(דף צב.)</span> לא שנו אלא ערל עובד כוכבים אבל ערל ישראל דברי הכל טובל ואוכל מיד את פסחו לערב ולשון ראשון שמעתי מפי הזקן: 


lvr: 31
pgn: 71
dfh: b
trm: ומאי שנית
txt:
<span class='five'>ומאי שנית. </span>השתא דדרשת שוב שנית מאי תדרוש ביה: ל'א מאי שוב ומאי שנית אלא לאו לפריעה ולהאי לישנא גרסינן ודלמא לאקושי סוף מילה כו' ולאו לפריעה אתא אלא לעיכוב : 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: ואיבעית אימא
txt:
<span class='five'>ואיבעית אימא. </span>משום הכי לא נשבה כי היכי דלא ניבדרו ענני כבוד שהיו מקיפין ולא היתה חמה יכולה ליכנס: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: עת רצון מילתא היא
txt:
<span class='five'>עת רצון מילתא היא. </span>וכיון דחצות הלילה עת רצון הואי למכת בכורות הואי נמי עת רצון לרוח צפונית ואין לך יום שרוח צפונית אין מנשבת בו בחצי הלילה וזה היה סימן לדוד כנור תלוי לו למעלה ממטתו ונקבע כלפי צפון כיון שהגיע חצות לילה רוח צפונית מנשבת בו ומנגן מאליו והוא נעור והאי דנקט הכא ארבעים שנה לומר לך שאפילו אותן מ' שנה דנזופים היו ולא נשבה להו בימים נשבה להו בחצות לילה משום דעת רצון הוא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: בימי בן כוזיבא
txt:
<span class='five'>בימי בן כוזיבא. </span>שמשכום עובדי כוכבים באונס בכרך ביתר וגברה יד בן כוזיבא ונלחם בהם ונצחם ומלך על ישראל שתי שנים ומחצה וחזרו ומלו בימיו: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: הוא סבר
txt:
<span class='five'>הוא סבר. </span>ההוא דאותיב לעיל לרב הונא מרישא סבר מדנסבי לה רבנן לימוד' למילתייהו מדאורייתא אלמא מדאורייתא הוא: ה'ג 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: מיתיבי טומטום אינו אוכל בתרומה כו'
txt:
<span class='five'>מיתיבי טומטום אינו אוכל בתרומה כו'. </span>ובסיפא גרס קתני מיהא משוך תיובתא דרב הונא תיובתא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: אנדרוגינוס
txt:
<span class='five'>אנדרוגינוס. </span>מהול מותר לאכול בתרומה ממה נפשך בין שהוא איש בין שהוא אשה בין שהוא בריה בפני עצמה זרעו של כהן הוא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: ואין אוכל בקדשים
txt:
<span class='five'>ואין אוכל בקדשים. </span>בקדשי קדשים קמיירי כגון חטאת ואשם ושירי מנחות שאין נאכלין אלא לזכרי כהונה וזה ספק אשה הוא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: קתני מיהת משוך אוכל
txt:
<span class='five'>קתני מיהת משוך אוכל. </span>אלמא לא גזור עליה תיובתא דרב הונא דאמר מדבריהן גזרו עליו תיובתא לישנא אחרינא גרסי' [לימא] מסייע ליה [לרב הונא] טומטום אינו אוכל כו' והאי אוכלין דמשוך ונולד מהול מדאורייתא קאמר וסייעתא דרב הונא וזו שמעתי והיא נראית עיקר מדקאמרינן לקמן לימא כתנאי כו' מאי לאו בהא קא מיפלגי דמר סבר דאורייתא ומר סבר דרבנן אלמא ליכא למאן דמכשיר לגמרי: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: אי נימא דקדיש
txt:
<span class='five'>אי נימא דקדיש. </span>שקידש אשה ושמא זכר הוא וקדושיו קדושין דהא תניא טומטום שקידש קדושיו קדושין מספק וצריכה גט: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: נתקדש קדושיו קדושין
txt:
<span class='five'>נתקדש קדושיו קדושין. </span>ונפקא מינה לאיתסורי האי דקדשיה באחותו של טומטום ובאמו שמא אשה הוא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: מוליד מאכיל
txt:
<span class='five'>מוליד מאכיל. </span>את אמו בתרומה דדייקינן לה ויליד ביתו <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> בראוי להוליד קמשמע לן: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: מה טעם קאמר
txt:
<span class='five'>מה טעם קאמר. </span>סיפא לפרושי רישא אתא והכי קאמר מה טעם טומטום אין אוכל מפני שהוא ספק ערל וערל אין אוכל לא בתרומה ולא בקדשים: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: a
trm: וגר שנתגייר כשהוא מהול
txt:
<span class='five'>וגר שנתגייר כשהוא מהול. </span>כגון ערבי וגבעוני שנתגיירו וצריך להטיף ממנו דם ברית: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: מר סבר דרשינן וביום
txt:
<span class='five'>מר סבר דרשינן וביום. </span>וי'ו יתירא דמצי למכתב ביום השמיני ימול וכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יב)</span> וביום לאיתויי מילה שלא בזמנה ואע'ג דמשוך מהכא לא מיתרבי דהא מדרבנן הוא ובתר הכי תקון כיון דקטן שעברה זמנו מתרבי ואע'ג דשלא בזמנו הוא האי נמי תקנוה רבנן כעין דאורייתא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: ומר סבר לא דרשינן וביום
txt:
<span class='five'>ומר סבר לא דרשינן וביום. </span>ולא גמרינן מיניה קטן שעברה זמנו ונימול אפי' בלילה וכ'ש משוך דמדרבנן הוא: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: כי הא דתניא
txt:
<span class='five'>כי הא דתניא. </span>בתיובתא דאותביה ר' אלעזר לרבי יוחנן דקטן שעברה זמנו מוביום השמיני איתרבי דאינו נימול אלא ביום: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: נותר בזמנו
txt:
<span class='five'>נותר בזמנו. </span>ביום שנעשה נותר אין נשרף אלא ביום דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא ז)</span> ביום השלישי: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: לתשעה לעשרה לי'א לי'ב
txt:
<span class='five'>לתשעה לעשרה לי'א לי'ב. </span>כדקתני בפ' ר' אליעזר במסכת שבת <span class='mareimakom'>(דף קלז.)</span> נולד בין השמשות נימול לתשעה בין השמשות של ע'ש נימול לעשרה חל יו'ט לאחר השבת נימול לי'א שני יו'ט של ר'ה נימול לי'ב: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: ואפילו למאן דלא דריש וי'ו
txt:
<span class='five'>ואפילו למאן דלא דריש וי'ו. </span>כגון ר' אלעזר ברבי שמעון דאמר לעיל שלא בזמנו נימול אפילו בלילה: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: ראיתי לבן פדת
txt:
<span class='five'>ראיתי לבן פדת. </span>ראיתי את בן פדת שיושב ודורש את מקראות הללו כמשה מפי הגבורה בלשון תנאים רבי אלעזר בן פדת לאו תנא היה ואמורא היה תלמידו של רבי יוחנן והוא רבי אלעזר סתם דמיירי בכל הש'ס בגמ' ורבי אלעזר סתמא דמשנה וברייתא הוא רבי אלעזר בן שמוע: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: טבול יום אסור בתרומה
txt:
<span class='five'>טבול יום אסור בתרומה. </span>לקמן בהאי פירקא <span class='mareimakom'>(דף עד:)</span> קראי דרשינן: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: ומותר להזאה
txt:
<span class='five'>ומותר להזאה. </span>להזות על טמא מת כדאמר לקמן בשמעתין לימד על טבול יום שכשר בפרה: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: אנן באכילה קאמרינן
txt:
<span class='five'>אנן באכילה קאמרינן. </span>בתמיה וכי אנן לאכילה דפרה אדומה קמרבינן ליה דתיפרוך תאמר בערל שאסור באכילת מעשר לפיכך אסור בפרה: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: לנגיעה
txt:
<span class='five'>לנגיעה. </span>בעלמא קשרינן ליה ובנגיעה ליכא לאקשויי תאמר בערל שאסור בנגיעת מעשר דהא אפילו בנגיעת קדשים מותר והכי דרשינן ומה טבול יום שאסור בנגיעה דתרומה כדגמרי' לקמן <span class='mareimakom'>(דף עה.)</span> מבמים יובא וטמא עד הערב והכא נגיעה היא דבכלי משתעי קרא וקאמר דבעי הערב שמש: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: אנדרוגינוס
txt:
<span class='five'>אנדרוגינוס. </span>מהול שקידש קידושו כשר שאפי' אשה כשרה לקדש לרבנן ולקמן ילפינן טעמייהו: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: איש איש מזרע אהרן וגו'
txt:
<span class='five'>איש איש מזרע אהרן וגו'. </span>מדרבי לערל גבי טמאים שמע מינה דכי הדדי נינהו ואפילו לנגיעה דתרומה אסור: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: לא לישתמיט
txt:
<span class='five'>לא לישתמיט. </span>אם איתא דר' עקיבא לכל מילי ערל כטמא משוי ליה לא לישתמיט תנא בעלמא דליתני לענין מגע טומאות הערל והטמא כי הדדי ונימא ר'ע היא מדלא אשכחן הכי הכא משום חומרא דפרה היא אבל לענין מגע תרומה ערל מותר: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: הנך דפסולים באסיפה פסולים לקידוש
txt:
<span class='five'>הנך דפסולים באסיפה פסולים לקידוש. </span>והתם <span class='mareimakom'>(יומא דף מג.)</span> דרשינן ואסף איש ולא קטן טהור להכשיר את האשה וליכא למדרש איפכא איש ולא אשה טהור ואפי' קטן דאמר בפרק טרף בקלפי <span class='mareimakom'>(שם דף מב:)</span> כל הפרשה כולה משמע מוציא מיד משמע וע'כ סוגיא דשמעתתא הכי איתא התם: 


lvr: 31
pgn: 72
dfh: b
trm: אם כן
txt:
<span class='five'>אם כן. </span>דההוא אסיפה נקט לגבי מקדש לכתוב ולקח לטמא כי היכי דכתב באסיפה ואסף לשון יחיד: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: הטהור
txt:
<span class='five'>הטהור. </span>שטהרתי לך כאן מכלל שהוא טמא לדבר אחר כגון טבול יום שטמא לתרומה דאי ס'ד טהור ממש לישתוק קרא מיניה ואנא ידענא דטמא אסור בפרה דהא חטאת קרייה רחמנא אלא מאי טהור טהור כל דהו ואשכחן טבול יום דמיקרי טהור דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא יד)</span>  ורחץ במים וטהר: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: מיתה
txt:
<span class='five'>מיתה. </span>טמא האוכלה כדכתיב <span class='mareimakom'>(שם כב)</span> ומתו בו כי יחללוהו ובכורים כתרומה דאמר מר <span class='mareimakom'>(מכות יז.)</span> ותרומת ידך אלו הבכורים: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: וחומש
txt:
<span class='five'>וחומש. </span>זר האוכלן בשוגג אבל במעשר שני לא דהא זרים אכלי ליה ואין חומש אלא בפודה את מעשרו: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: והן (הן) נכסי כהן
txt:
<span class='five'>והן (הן) נכסי כהן. </span>לקדש בהן את האשה וליקח בהן עבדים וקרקעות ובהמה טמאה אבל מעשר לא ניתן אלא לאכילה ושתיה וסיכה ואין אשה מתקדשת בו וסתם משנה ר'מ דאמר <span class='mareimakom'>(ב'ק דף סט:)</span> מעשר ממון גבוה הוא ואע'ג דקולא הוא לגבי תרומה ובכורים אפ'ה חשיב ליה והכי נמי אמרינן בב'מ פ' הזהב <span class='mareimakom'>(דף נג.)</span> דקולא הוא: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: וטעונין רחיצת ידים
txt:
<span class='five'>וטעונין רחיצת ידים. </span>אפילו הן פירות דסתם ידים שניות הן מדרבנן ופוסלות את התרומה אבל מעשר וחולין קי'ל <span class='mareimakom'>(חולין דף קו.)</span> הנוטל ידיו לפירות ה'ז מגסי הרוח: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: והערב שמש
txt:
<span class='five'>והערב שמש. </span>כדילפינן בהאי פירקא <span class='mareimakom'>(לקמן עד:)</span> טבול יום מותר במעשר ואסור בתרומה: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: וטעונין וידוי
txt:
<span class='five'>וטעונין וידוי. </span>בערתי הקדש מן הבית <span class='mareimakom'>(דברים כו)</span> הנה הבאתי את ראשית בבכורים: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: וחייבין בביעור
txt:
<span class='five'>וחייבין בביעור. </span>בכורים ומעשר שני בשנה השלישית שאם שהה מעשרותיו שנה ראשונה ושניה מוליכן בשלישית לירושלים ומתודה בערתי הקדש מן הבית וכו' ואם לא הוליכן מתבערין בכל מקום שהן: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: a
trm: ואילו אסור לבער מהן בטומאה
txt:
<span class='five'>ואילו אסור לבער מהן בטומאה. </span>לת'ק דמקיש בכורים למעשר לכל מילי ה'ל למיתני ואסור להדליק מהן אם נטמאו דאין טומאתן מתירתן להבערה ולא אמרי' אע'ג דלא ניתן מעשר אלא לאכילה ושתיה וסיכה כדכתיב <span class='mareimakom'>(שם יד)</span> ואכלת הני מילי טהור אבל היכא דנטמא דלא חזי לאכילה ידליק בו אלא אסור לבער בטומאה כדכתיב <span class='mareimakom'>(שם כו)</span> ולא בערתי ממנו בטמא: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: מה שאין כן בתרומה
txt:
<span class='five'>מה שאין כן בתרומה. </span>דאינו מוזהר בה אלא בטומאת הגוף כדכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא כב)</span> בקדשים לא יאכל וגו' אבל בטומאת עצמה לא מצינו אזהרה אלא איסור עשה הוא דאשכחן ביה לקמן בשמעתין ומדלא קתני ליה שמע מינה תנא ושייר: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: ותרומת ידך אלו הבכורים
txt:
<span class='five'>ותרומת ידך אלו הבכורים. </span>דבעי הבאת מקום כדכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כו)</span> ושמת בטנא והלכת והתם אשמעי' עשה והכא אשמעינן אזהרת לאו לאוכלן בגבולין דאילו תרומה ממש קדשי הגבול היא ולא בעיא חומה: 


lvr: 31
pgn: 73
dfh: b
trm: תרומה מותרת לאונן
txt:
<span class='five'>תרומה מותרת לאונן. </span>כדאמר בריש פירקין <span class='mareimakom'>(דף ע.)</span> זרות אמרתי לך ולא אנינות: 


