# rshbvl

lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: מאימתי מזכירין גבורות גשמים
txt:
<span class='five'>מאימתי מזכירין גבורות גשמים. </span>שאומר משיב הרוח ומוריד הגשם ובגמרא מפרש טעמא אמאי קרי ליה גבורות גשמים מפני שיורדין בגבורה שנאמר עושה גדולות וגו': 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: סימן קללה בחג הן
txt:
<span class='five'>סימן קללה בחג הן. </span>כדאמרינן במס' סוכה בפרק הישן <span class='mareimakom'>(דף כח:)</span> מאימתי מותר לפנות משתסרח המקפה משל לעבד שבא למזוג כוס לרבו ושפך לו קיתון על פניו וא'ל אי אפשי בשמושך כלומר כשהגשמים יורדין לסוכה הכל יוצאין ונראה שאין הקב'ה חפץ שנשתמש לפניו ואמאי מתחילין להזכיר גבורות גשמים בחג ונראה שהוא מתפלל שיבא מטר בחג: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: תנא היכא קאי
txt:
<span class='five'>תנא היכא קאי. </span>כלומר מדקתני מאימתי מכלל דפשיטא ליה להאי תנא דחייבים להזכיר והיכא חזינן דמחייב להזכיר: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: מ'ש דשבקיה עד הכא
txt:
<span class='five'>מ'ש דשבקיה עד הכא. </span>כלומר האי דקתני הכא בסדר מועד מאימתי ליתני התם דקתני מזכירין במסכת ברכות היינו סדר זרעים: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: אלא
txt:
<span class='five'>אלא. </span>לא תימא דהא דקתני מאימתי דהתם קאי דתנא מראש השנה סליק ששניהן בסדר אחד הן להכי לא מצי למימר מאי שנא דשבקיה עד הכא: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: (בחג
txt:
<span class='five'>(בחג. </span>הוי דין על המים ומשום דתני מאימתי הוי דין על המים קתני נמי אימתי זמן הזכרה): 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: ואיידי דתני בחג נידונין
txt:
<span class='five'>ואיידי דתני בחג נידונין. </span>כלומר אגב דתנא בחג נידונין על המים קסבר בנפשיה הואיל ונידונין בחג על המים ש'מ בעינן להזכיר עניינא דמיא לרצויי על המים דליתו לברכה להכי קתני מאימתי מזכירין: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: כתיב עושה גדולות עד אין חקר
txt:
<span class='five'>כתיב עושה גדולות  עד אין חקר. </span>אלמא דכתיב חקר בגשמים וכתיב חקר בברייתו של עולם מה ברייתו של עולם כתיב ביה גבורה אף גשמים הוי כמאן דכתיב ביה גבורה: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: מלולב גמר ליה
txt:
<span class='five'>מלולב גמר ליה. </span>שדומה ללולב שכשם שאי אפשר לאלו ארבע מינין בלא גשמים ובאין לרצות על המים כדאמרינן בסוכה כך אי אפשר לעולם בלא מים: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: מה לולב ביום
txt:
<span class='five'>מה לולב ביום. </span>שמתחילין ליטול ביום ראשון אף הזכרה נמי ביום כלומר שאינן מזכירין בלילי יום טוב הראשון עד למחר: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: מה ניסוך המים מאורתא
txt:
<span class='five'>מה ניסוך המים מאורתא. </span>כדאשכחן במס' סוכה <span class='mareimakom'>(דף נא:)</span> שממלאין הכלי מים לניסוך המים בלילה ויש ספרים דכתיב בהו דאמר מר ומנחתם ונסכיהם בלילה שמקריבין הקרבנות ביום יכולין להביא המנחות והנסכים בלילה אף האי ניסוך המים נמי יכול לנסך בלילה: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: אף הזכרה נמי מאורתא
txt:
<span class='five'>אף הזכרה נמי מאורתא. </span>שבלילי י'ט הראשון קאמר ר' אליעזר שמתחילין להזכיר גבורות גשמים: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: משעה שפוסק מלשאול
txt:
<span class='five'>משעה שפוסק מלשאול. </span>שבפסח פוסק מלומר ותן טל ומטר פוסק מלהזכיר גבורות גשמים והשתא לא מצית למימר אם בא להזכיר כל השנה כולה מזכיר אלא בימות החמה אינו מזכיר הואיל ואין זמנו אף בחג אינו מזכיר הואיל ולא סימן ברכה הן: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: שפיר קאמר ליה ר' אליעזר לר' יהושע
txt:
<span class='five'>שפיר קאמר ליה ר' אליעזר לר' יהושע. </span>דאמר כי היכי דמזכירין תחיית המתים כל השנה ואף על גב דלא מטא זימנייהו כך מזכירין גבורות גשמים אם רוצה כל השנה ובחג נמי אע'ג דלאו סימן ברכה הן מזכירין הואיל ואין שואלין: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: כל אימת דאתיין זימנייהו הוא
txt:
<span class='five'>כל אימת דאתיין זימנייהו הוא. </span>וכיון דלאו זימניה הוא אין מזכירין והוא הדין בחג: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: בשני ונסכיהם
txt:
<span class='five'>בשני ונסכיהם. </span>דסגי בנסכה וכיון דבשני אייתר מ'ם לדרשה להכי מתחילין להזכיר בשני: 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: בשני ניסוכין הכתוב מדבר
txt:
<span class='five'>בשני ניסוכין הכתוב מדבר. </span>שני ניסוכין על קרבן אחד אבל ונסכיהם משמע הרבה דבקרבנות הרבה לכן לא הוה דריש רבי עקיבא מונסכיהם: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: ניסוך יתירא בששי כתיב
txt:
<span class='five'>ניסוך יתירא בששי כתיב. </span>כלומר ונסכיה דמרבי תרי ניסוכין כתיב בששי להכי אמר בששי מתחיל להזכיר ואהני מ'ם יו'ד מ'ם מים דלא מצינו למימר תרוייהו דיין: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: וסבר לה כר' יהודה דמתניתין
txt:
<span class='five'>וסבר לה כר' יהודה דמתניתין. </span>דאמר בלוג הוה מנסך כל שמנה לא סבר כוותיה במה דאמר כל שמונה מנסך אלא במה דאמר בשמיני מנסך וכיון דבשמיני מנסך משכחת לה לרבי יהודה [ב'ב] דאמר בשני מתחילין לניסוך המים כל שבעה: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: דמפיק ראשון ומעייל שמיני
txt:
<span class='five'>דמפיק ראשון ומעייל שמיני. </span>משיב בעל הגמרא מי מצי אמר רבי יהודה דבשמיני מנסך: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: מאי שנא
txt:
<span class='five'>מאי שנא. </span>דקאמר דבראשון אינו מזכיר דכי רמיזי מיא בשני הוא דרמיזי דמונסכיהם מרבה ניסוך המים שמיני נמי מי מצי אמר דמנסך הא שביעי אמר רחמנא דמ'ם יו'ד מ'ם מים כתיב בשביעי דסיום קראי דניסוך המים בשביעי כתיב כמשפטם ולא בשמיני: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: אלא ר' יהושע היא
txt:
<span class='five'>אלא ר' יהושע היא. </span>דאמר משעת הנחתו  [דהיינו בשביעי] מזכיר ואעפ'כ סבר דניסוך המים כל שבעה דגמרא גמיר לה הלכה למשה מסיני דניסוך המים כל שבעה ודאי כר'א אתי שפיר אבל כרבי יהודה בן בתירה וכר'ע לא מיתוקמא אלא להכי לא מוקי לה כר' אליעזר דהא לא מיבעי אי ר' אליעזר סבירא ליה הכי דודאי לרבי אליעזר אתי שפיר והא דקא מוקים כר' יהושע רבותא קמשמע לן אבל כר'י בן בתירה וכר'ע לא מיתוקמא דרבי יהודה יליף מונאמר בשני ונסכיהם כו' אלמא דסבר דניסוך המים לא הוו אלא ו' ימים דאיהו לא מפיק ראשון ומעייל שמיני משום הני פירכא דפריך לעיל לא אתי כרבי יהודה ורבי עקיבא יליף מנסכיה שנאמר בששי אלמא דסבר דניסוך המים לא הוו אלא תרי יומי אבל כרבי יהושע מיתוקמא לפיכך אין מזכירין אלא ביו'ט האחרון דגשמים בחג סימן קללה אבל ניסוך המים הוי כל שבעה דגמרא גמיר לה: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: עשר נטיעות
txt:
<span class='five'>עשר נטיעות. </span>המפוזרות בתוך בית סאה חורשין כל בית סאה ערב שביעית עד ר'ה אע'ג דשאר שדות אין חורשין לפני שביעית ל' יום זה חורשין דהואיל אם אין חורשין סביבן מפסידין: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: ר' יהודה אומר משום רבי יהושע העובר לפני התיבה בי'ט האחרון של חג כו'
txt:
<span class='five'>ר' יהודה אומר משום רבי יהושע העובר לפני התיבה בי'ט האחרון של חג כו'. </span>כעין אמר מר הוא כלומר אמרינן לעיל ר' יהודה אומר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: הי רבי יהושע אילימא רבי יהושע דמתני' מיו'ט האחרון הוא מזכיר
txt:
<span class='five'>הי רבי יהושע אילימא רבי יהושע דמתני' מיו'ט האחרון הוא מזכיר. </span>דראשון נמי המתפלל תפלת יוצר מזכיר ואילו הכא תני הראשון אינו מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: האמר משעת הנחתו
txt:
<span class='five'>האמר משעת הנחתו. </span>דהיינו בשביעי והכא קתני יו'ט האחרון של חג דהיינו בשמיני: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: ותו הא דתניא
txt:
<span class='five'>ותו הא דתניא. </span>במכילתא אחריתי ר' יהודה אומר משום בן בתירה העובר לפני התיבה בי'ט אחרון של חג האחרון מזכיר הראשון אינו מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: (אלא) אמר רב נחמן בר יצחק תהא
txt:
<span class='five'>(אלא) אמר רב נחמן בר יצחק תהא. </span>תרוייהו הא דבעית הי ר' יהושע והא דבעית הי בן בתירה ר' יהושע בן בתירה היא דהאי דקאמר רבי יהודה לעיל משום ר' יהושע והדר קאמר משום בן בתירה תהא תרוייהו רבי יהושע בן בתירה ולא קשיא זמנין קרו ליה בשמיה דאבוה בן בתירה וזמנין דקרו ליה בשמיה דידיה ר' יהושע: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: מקמי דליסמכוהו
txt:
<span class='five'>מקמי דליסמכוהו. </span>לא הוה חשוב וקרו ליה בשמיה דאבוה והאי דקרו ליה בשמיה דנפשיה ר' יהושע היינו לבתר דסמכוהו: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: בטל וברוחות
txt:
<span class='five'>בטל וברוחות. </span>משיב הרוח ומוריד הטל לא חייבוהו חכמים להזכיר אפילו בימות הגשמים: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: לפי שאינן נעצרין
txt:
<span class='five'>לפי שאינן נעצרין. </span>שאלמלא הן אין העולם מתקיים והאי דאמרינן בתפלה משיב הרוח ומוריד הגשם לאו משום חיוב אלא חוק גשם הוא מזכיר דטל ורוחות מועילות לארץ לתקנה ולנגבה כדבסמוך זיקא דבתר מיטרא כמיטרא: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: דלא מינכרא מילתא
txt:
<span class='five'>דלא מינכרא מילתא. </span>דהא טל הוה מעיקרא ולא היה אחאב הרשע מודה בחזירה דטל של ברכה דאי הוה אומר ואתנה טל ומטר היה אחאב מקנטרו ואומר לו שלא נעצר: אלא דמכניפנא לכו מד' רוחי עלמא לא גרסינן דהא פרשתי אתכם כתיב בקרא ואיכא למימר דגרס ליה והכי משתמע קרא כי מד' רוחות השמים שפרשתי אתכם משם אקבצכם ואריכות לשון בעלמא הוא דלא כתיב קיבוץ בקרא: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: בלא ישראל
txt:
<span class='five'>בלא ישראל. </span>שאין העולם מתקיים אלא בשביל ישראל והכי אמר קרא כי כד' רוחות השמים פרשתי אתכם לרוחות העולם כדי שיתקיים שנאמר <span class='mareimakom'>(ירמיהו לג)</span> אם לא בריתי יומם ולילה חקות שמים וארץ לא שמתי: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: מוריד הגשם מחזירין אותו
txt:
<span class='five'>מוריד הגשם מחזירין אותו. </span>דמיעצר וכיון דבעא אמיטרא לא התפלל תפלתו כהוגן וחוזר לראש הברכה ואומרה בלא מוריד הגשם לפי שהגשמים בקיץ סימן קללה הן מפני הקציר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: באפלי
txt:
<span class='five'>באפלי. </span>הבאות מאוחרות לאחר המטר דשניות למטר הן כדלקמן ובהנהו כתיב ועצר וכיון דאין כולם נעצרות לא חייבו להזכיר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: שאינה מצויה
txt:
<span class='five'>שאינה מצויה. </span>כתיב ועצר ואפ'ה לא חייבוהו להזכיר דסגי ליה במצויה רוחות לא מצי לתרוצי הא בחרפי הא באפלי דרוח בין במטר בין בלא מטר לא מיעצר כגון רוח מצויה: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: רוח שאינה מצויה נמי חזיא לבי דרי
txt:
<span class='five'>רוח שאינה מצויה נמי חזיא לבי דרי. </span>לגורן לזרות הקשין מן התבואה ונחייב להזכיר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: אמר עולא ואיתימא רב יהודה דבתר מיטרא
txt:
<span class='five'>אמר עולא ואיתימא רב יהודה דבתר מיטרא. </span>עבים ורוחות שלאחר המטר: זיקא. ל'ג הכא: יתן ה' את מטר ארצך אבק ועפר וגו': 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: רזיא
txt:
<span class='five'>רזיא. </span>בכח ולא גרסינן ואי בעית אימא הא והא כו' אלא ה'ג הא דמעלה אבק הא דלא מעלה אבק והיינו הך: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: גילהי דליליא
txt:
<span class='five'>גילהי דליליא. </span>אישלושטר'א בלע'ז בגילהי הוה קאי במס' <span class='mareimakom'>(פסחים דף יג.)</span> ורוב גילהי בליליא שכיח: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: וביומא שמשא דביני קרחי
txt:
<span class='five'>וביומא שמשא דביני קרחי. </span>שבין העבים שנראה במקום אחד אורה ובמקום אחר מעונן כקרח שיש לו שערות במקום אחד וקרחה במקום אחר: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: מעלי תלגא לטורי
txt:
<span class='five'>מעלי תלגא לטורי. </span>וכ'ש לבקעה אלא הרים אין להם גשמים אלא שלג שהגשמים יורדין למטה ואין ההר שותה מהן ועוד שלג שבעמקים נמס והולך מפני החום ששולט שם כמים הוא אבל בהרים קרוי שלג: 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: כחמשה מיטרי לארעא
txt:
<span class='five'>כחמשה מיטרי לארעא. </span>דהכי משמע קרא כי לשלג יאמר הוא ארץ כשיאמר לשלג הוה ארץ הרי הוא כגשם מטר וגשם מטרות והרי יש כאן חמשה: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: עורו פילי
txt:
<span class='five'>עורו פילי. </span>שסותם סדקי הארץ ל'א שמגדלת ומצמחת הגרעינין העומדין בסדקי הקרקע: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: צורבא מרבנן
txt:
<span class='five'>צורבא מרבנן. </span>בחור חריף כמו ביעי דצריבן במסכת ביצה <span class='mareimakom'>(דף ז.)</span> תלמיד חכם זקן לא קרי צורבא אלא ההוא מרבנן קרי ליה: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: כיון דנבט נבט
txt:
<span class='five'>כיון דנבט נבט. </span>שמתחיל לבצבץ ולעלות עולה למעלה כך תלמיד חכם כיון שיצא שמו הולך וגדל למעלה: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: אורייתא מרתחא ליה
txt:
<span class='five'>אורייתא מרתחא ליה. </span>שיש לו רוחב לב מתוך תורתו ומשים ללבו יותר משאר בני אדם וקמ'ל דחייבין לדונו לכף זכות: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: ובנות אנשי העיר יוצאות והיה הנערה
txt:
<span class='five'>ובנות אנשי העיר יוצאות והיה הנערה. </span>משמע הנערה היוצאה תחילה מן העיר ויאמר לה השקיני  לה היה מנחש: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: אפי' חיגרת אפי' סומא
txt:
<span class='five'>אפי' חיגרת אפי' סומא. </span>לפי שלא פירש בשאילתו ואפשר שתהיה בעלת מום ולא יבין בה אליעזר ויקחנה: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: והיינו דאמר להו נביא כו'
txt:
<span class='five'>והיינו דאמר להו נביא כו'. </span>מדגלי ביה קרא ואמר הצרי אין בגלעד [אלמא דלא הוי ניחא קמי שמיא כדאמרינן הצרי אין בגלעד] פנחס היה שם והיה יכול להתיר נדרו אלא שלא רצה יפתח לילך אצלו והוא לא רצה לבוא אצל יפתח בבראשית רבה : 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: וכתיב אשר לא צויתי
txt:
<span class='five'>וכתיב אשר לא צויתי. </span>בירמיה כתיב בפרשת בקבוק ובנו את במות  (התופת אשר בגיא בן הנם) לשרוף את (בנותיהם ואת) בניהם באש אשר לא [צויתי ולא] דברתי ולא עלתה על לבי שלא תאמרו הלא צוה כמו כן הקב'ה ליפתח ומישע ואברהם כי מעולם לא צויתי למישע לשרוף את בנו באש דכתיב ויקח את בנו הבכור אשר ימלך תחתיו ויעלהו עולה על החומה ולשמים נתכוון כסבור היה לרצות להקב'ה והאי דכתיב על שרפו עצמות מלך אדום לשיד מילתא אחרינא הוא ולא דברתי ליפתח מימים ימימה ותהי חק בישראל ובתרגום מזכיר פנחס לגנאי ויפתח לגנאי אלמא לא היה הקב'ה רוצה בבתו שהרי מזכירם לגנאי לפי שלא הלכו זה אצל זה לבטל הנדר ה'ג ולא עלתה על לבי זה יצחק בן אברהם כלומר שאע'פ שצויתי לו מעולם לא עלתה על לבי לשחוט בנו אלא לנסותו מפני קטיגורו היינו שטן כדאמר בסנהדרין בהנחנקין <span class='mareimakom'>(דף פט:)</span> ויהי אחר הדברים האלה אחר דבריו של שטן וכו' ואית דלא גרסינן האי ולא עלתה על לבי דטעי בקרא אחרינא דלא כתב אלא אשר לא צויתי ולא דברתי <span class='mareimakom'>(ירמיהו ז' פסוק כא)</span> ובפרשת בקבוק כתיב כל הני שלשה אשר לא צויתי ולא דברתי ולא עלתה על לבי. בתנחומא אשר לא צויתי זו בתו של יפתח אע'פ שצויתי לו תורה ומצות מצוה זו לא צויתי עליו ולא דברתי זה בנו של מישע מלך מואב והלא מישע נכרי הוא ולא חולין הוא לי לדבר עמו אפילו דיבור בעלמא. ובאגדה קא חשיב כלב בהדייהו אשר יכה את קרית ספר ולכדה וגו' ורבי יונתן דלא חשיב ליה דבגמרא פשיט ליה להאי קרא בהלכות שנשתכחו בימי אבלו של משה כדאמרינן בתמורה <span class='mareimakom'>(דף טז.)</span> ואין לחוש שתשרה רוח הקדש על עבד ועל ממזר כדאמרינן בנדרים <span class='mareimakom'>(דף לח.)</span> שאין שכינה שורה כו' מפי רבי. וגדעון ששאל למנוע טל מעל הארץ ובגזה לבדה יהיה אין זה שלא כהוגן ומה תקלה יש אם יחסר העולם טל לילה אחת לבד מפי רבי: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: פעמים נראה
txt:
<span class='five'>פעמים נראה. </span>כשהוא ערום נראה זרועו וכנגד לבו ואינו נראה כשהוא לבוש והכף נראית כל שעה שהיד נראית לעינים וי'ל על כפים על השמים צורת אדם שהוא בכסא וכן נשא לבבנו אל כפים <span class='mareimakom'>(איכה ג)</span> מפי רבי: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: סברוה שאלה והזכרה חדא מילתא היא
txt:
<span class='five'>סברוה שאלה והזכרה חדא מילתא היא. </span>כלומר הא דקתני אין שואלין את הגשמים היינו אין מזכירין את הגשמים: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: רבי יהושע היא
txt:
<span class='five'>רבי יהושע היא. </span>דאמר משעת הנחת לולב הוא מזכיר דהיינו יום שמיני וזהו סמוך לגשמים דמן החג ואילך הוא זמן גשמים:  הכי


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: ואיכא דאמרי לימא ר' יהושע היא אפי' תימא רבי אליעזר כו'
txt:
<span class='five'>ואיכא דאמרי לימא ר' יהושע היא אפי' תימא רבי אליעזר כו'. </span>ולא גרסינן סברוה שאלה לחוד והזכרה לחוד דהא לא משתמע ממתני': 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: אמר רב חסדא כאן לשאול כאן להזכיר מישאיל שאיל ואזיל והזכרה ביו'ט ראשון פוסק
txt:
<span class='five'>אמר רב חסדא כאן לשאול כאן להזכיר מישאיל שאיל ואזיל והזכרה ביו'ט ראשון פוסק. </span>לשאול שואל והולך עד שיעבור הפסח כדקתני עד מתי שואלין כו' להזכיר אינו מזכיר אלא בתפלת יוצר של יו'ט ראשון: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: במקום שאינו שואל
txt:
<span class='five'>במקום שאינו שואל. </span>ביו'ט האחרון של חג שאינו מתפלל תפלתו תפלת חול דאין שאלה אלא בברכת השנים: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: תרי תנאי
txt:
<span class='five'>תרי תנאי. </span>חד אמר עד שיעבור הפסח שואלין כל שכן שמזכירין וחד אמר שאלה עד הפסח והזכרה שיכול להזכיר ביו'ט מזכיר ביו'ט הראשון של פסח בתפלת יוצר ובמוספין פוסק: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: רב יוסף אמר
txt:
<span class='five'>רב יוסף אמר. </span>האי דקתני עד אימתי שואלין עד שיעבור כו' ה'ק עד שיעבור שליח צבור כו' והיינו כאידך רבי יהודה דמתני' דאמר הראשון מזכיר האחרון אינו מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: שאלה ביו'ט מי איכא
txt:
<span class='five'>שאלה ביו'ט מי איכא. </span>וכי מתפלל הוא תפלת חול שאתה אומר עד שיעבור הפסח דהיינו זמן שליח צבור של תפלת יו'ט הראשון של פסח: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: דבר שאינו צריך לצבור
txt:
<span class='five'>דבר שאינו צריך לצבור. </span>דכיון דזמן הפסקה הוא לאו אורח ארעא למישאל בצבור דבר שאינו צריך: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: עד שיעבור זמן שחיטת פסח
txt:
<span class='five'>עד שיעבור זמן שחיטת פסח. </span> חצות יום דארבעה עשר עד שיעבור חצות דהיינו כל תפלת יוצר ואשמעינן ר' יהודה דבמנחה דערבי פסחים אע'ג דמצלינן תפלת חול מפסיקינן ולא יאמר ותן טל ומטר ואע'ג דמדכרינן עד למחר במוספין פוסק השאלה בתפלת מנחה של ערב יו'ט הראשון והזכרה שיכול להזכיר ביום טוב מזכיר עד תפלת מוסף של יום טוב הראשון: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: כתחילתו
txt:
<span class='five'>כתחילתו. </span>שהוא מזכיר תחלה ביום טוב אחרון של חג ואינו שואל עד לאחר החג כך בסופו אינו שואל במנחה ערב יו'ט הראשון ומזכיר עד מוסף של יו'ט ראשון והכא ליכא למיפרך שאלה ביו'ט מי איכא: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: דהזכרה נמי צורך שאלה היא
txt:
<span class='five'>דהזכרה נמי צורך שאלה היא. </span>שמרצה תחילה לפי שא'א לו לשאול ביו'ט וכיון דאיכא שאלה אבתריה מזכיר הוא לרצויי בעלמא: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: אבל סופו
txt:
<span class='five'>אבל סופו. </span>למה הוא מזכיר הואיל ואינו צריך לשאול מכאן ואילך הא כיון דאפסקת מאתמול גלית אדעתך דלא ניחא לך בהו ואמאי מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: הלכה כרבן גמליאל
txt:
<span class='five'>הלכה כרבן גמליאל. </span>דאינו שואל עד שבעה במרחשון וקא ס'ד דבמקום שהוא שואל מזכיר עד דמשני לקמן: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: והא א'ר יוחנן במקום ששואל מזכיר
txt:
<span class='five'>והא א'ר יוחנן במקום ששואל מזכיר. </span> במקום שאינו שואל אינו מזכיר והיכי א'ר יוחנן דהלכה כר' יהודה שמזכיר ביו'ט האחרון הא ליכא שאלה דאין אומר ברכת השנים ביו'ט: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: להפסקה איתמר
txt:
<span class='five'>להפסקה איתמר. </span>דכשהוא מפסיק לשאלה בערב הפסח פוסק נמי להזכרה דהכי משמע במקום ששואל מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: פסק מלשאול
txt:
<span class='five'>פסק מלשאול. </span>בערב הפסח פוסק מלהזכיר אלמא לא סבירא ליה כרבי יהודה והיכי אמר הלכה כמותו: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: הא לן והא להו
txt:
<span class='five'>הא לן והא להו. </span>לבני בבל שיש לנו תבואה ופירות בשדה כל תשרי אין מזכירין עד שבעה במרחשון ושם שואלים כדאמר רבי יוחנן מתחיל להזכיר מתחיל לשאול: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: והא להו
txt:
<span class='five'>והא להו. </span>לבני ארץ ישראל דקוצרין בניסן ואוספין בתשרי מזכירין בי'ט האחרון כרבי יהודה דאמר רב אסי הלכה כמותו: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: אלא כי א'ר יוחנן
txt:
<span class='five'>אלא כי א'ר יוחנן. </span>הלכה כר' יהודה דמזכיר מיו'ט האחרון כו' בזמן שאין בהמ'ק קיים וליכא עולי רגלים מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: אנן דאית לן תרי יומי
txt:
<span class='five'>אנן דאית לן תרי יומי. </span>שני ימים טובים אחרונים שמיני ספק שביעי ותשיעי ספק שמיני לרבי יהודה דאמר מיו'ט האחרון באיזה מהן מזכיר: 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: לאחר שעשיתו קודש
txt:
<span class='five'>לאחר שעשיתו קודש. </span>לשמיני ספק שביעי שהזכרת בו גבורות גשמים כרבי יהודה מיו'ט האחרון: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: מונה כ'א יום
txt:
<span class='five'>מונה כ'א יום. </span>מראש השנה עד שמיני ספק שביעי של חג כדרך שמונה מר'ה ועד יוה'כ י' ימים שמתחיל למנות מיום ראשון של ר'ה ומזכיר מכאן ואילך וזהו שמזכיר בשמיני ספק שביעי שהוא כ'ב שוב אינו פוסק והא דמתחילין אנו למנות מיום א' דהא דאנו עושין ב' ימים לאו משום ספק דשמא עיברו לאלול דהא אנן בקיאינן בקביעא דירחא אלא משום דמנהג אבותינו בידינו ל'א מונה כ'א יום כדרך שמונה כו' כלומר אם עיברו אלול לא יחשוב מיום ראשון של ר'ה כ'א יום שאם כן לא ימצאו בידו אלא כ' וכלים ביום טוב שביעי יום נטילת ערבה אלא מיום שמתחילין למנות עשרה ימים לעשות בעשירי יוה'כ יתחיל למנות באלו שבכך לא יטעה שיום הכפורים יום אחד לבד וידע מהיכן התחילו למנות לו וביום שכלין כ'א דהיינו ביום טוב אחרון מתחיל להזכיר וכיון שהתחיל שוב אינו פוסק: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: א'ל רב נחמן לר' יצחק יורה בניסן הוא
txt:
<span class='five'>א'ל רב נחמן לר' יצחק יורה בניסן הוא. </span>דכתיב ויורד לכם גשם מורה ומלקוש בראשון בתמיה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: אמר ליה
txt:
<span class='five'>אמר ליה. </span>ודאי במרחשון הוא ומקרא זה בימי יואל בן פתואל נתקיים שיורה ומלקוש היה בראשון ע'י נס שהיה רעב שבע שנים דכתיב כי קרא ה' לרעב וגם בא אל הארץ שבע שנים וכתיב יתר הגזם אכל הארבה וגו': הכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: רביעה ראשונה
txt:
<span class='five'>רביעה ראשונה. </span>התחלת גשמים ולקמן <span class='mareimakom'>(דף ו:)</span> מפרש רביעה שמרביע את הארץ: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: שני
txt:
<span class='five'>שני. </span>בניסן ושלישי ורביעי ומה שמצאו אכלו ולאחר שזרעו ירדו להם גשמים בה' בניסן והקריבו עומר בט'ז בניסן מאותה תבואה חדשה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: מאי הלך ילך ובכה
txt:
<span class='five'>מאי הלך ילך ובכה. </span>אם לבני אדם כבר נאמר הזורעים בדמעה ברנה יקצורו אלא על השור הכתוב אומר: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: ובחזירתו אוכל חזיז
txt:
<span class='five'>ובחזירתו אוכל חזיז. </span>שחת מן התלם שזרעו בהליכתן שכשהוא זורע מיד מתחלת ליגדל: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: מאי בא יבוא ברנה נושא אלומותיו
txt:
<span class='five'>מאי בא יבוא ברנה נושא אלומותיו. </span>אם מפני התבואה שיש להם לאכול הרי כבר אמור ברנה יקצורו: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: שבולת זרתים
txt:
<span class='five'>שבולת זרתים. </span>זהו נס גדול מה שאין כן דרך כל תבואה שהקנה פי שלשה וארבעה בשבולת: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: לא אבא בירושלים כו'
txt:
<span class='five'>לא אבא בירושלים כו'. </span>והכי קאמר עד שיהא בקרבך קדוש למטה דהיינו ירושלים לא אבוא בעיר שלמעלה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו
txt:
<span class='five'>ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו. </span>ירושלים שלמטה תהא בנויה כעיר שחוברה לה שהיא כיוצא בה חבירתה ודוגמתה מכלל דאיכא ירושלים אחריתי והיכן אם לא למעלה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: ובאחת יבערו ויכסלו מוסר הבלים עץ הוא
txt:
<span class='five'>ובאחת יבערו ויכסלו מוסר הבלים עץ הוא. </span>אי לאו גזרה שוה היה משמע אטומים כעץ לקבל מוסר ולשוא היו לוקין: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: עשרים וארבעה שביקא להו
txt:
<span class='five'>עשרים וארבעה שביקא להו. </span>בתמיה בפרשת התשפוט <span class='mareimakom'>(יחזקאל כב)</span> כ'ד עבירות שעברו ל'א שעברו על כ'ד ספרים:  ששקולה


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: ששקולה כשתים
txt:
<span class='five'>ששקולה כשתים. </span>דכותיים וקדריים כדמפרש שהרעו משניהן לא הבינו מהן דכותיים וקדרים אע'פ שיראתם פחותה לא רצו להמיר ועמי המירו באחר ולא עוד אלא בלא יועיל: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: והאמר מר
txt:
<span class='five'>והאמר מר. </span>במועד קטן <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> זו מיתתו של שמואל הרמתי ולא  כרת היא במסכת שמחות <span class='mareimakom'>(פ'ג)</span> מפרש מת בכך שנים זו היא מיתת כרת בכך וכך זו היא מיתת אסכרה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: ימיו של שמואל נ'ב שנה
txt:
<span class='five'>ימיו של שמואל נ'ב שנה. </span>דכתיב עד יגמל הנער וגו' דשיבירי'ר בלע'ז וכ'ד חדשים נקרא תינוק וכתיב <span class='mareimakom'>(שמואל א א)</span> וישב שם עד עולם עולמו של לוי חמשים שנה שנאמר <span class='mareimakom'>(במדבר ח)</span> ומבן חמשים שנה ישוב מצבא העבודה <span class='mareimakom'>(בבכורות)</span> ירושלמי ובסדר עולם תמצא כשני דפין תוספת על זה: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: שקלתני כמשה ואהרן דכתיב משה ואהרן בכהניו ושמואל בקוראי שמו וגו'
txt:
<span class='five'>שקלתני כמשה ואהרן דכתיב משה ואהרן בכהניו ושמואל בקוראי שמו וגו'. </span>שוין הן: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: מעשה ידיהן
txt:
<span class='five'>מעשה ידיהן. </span>יהושע אף הוא היה תלמידו של אהרן כדאמרי' בעירובין <span class='mareimakom'>(דף נד:)</span> יצא משה ושנה להן אהרן פירקו: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: שישב ב' שנים ומחצה
txt:
<span class='five'>שישב ב' שנים ומחצה. </span>כדמפרש בסדר עולם שמלך מחצית שנת עשתי עשרה ושנים עשרה ושלשה עשר ושמואל מת בתוך שנת שלש עשרה לסוף שמונה חדשים: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: שמא יקדים קנה
txt:
<span class='five'>שמא יקדים קנה. </span>כשיוציא הקול נפתח אותו כובע שעל פי הקנה ונכנס בו המאכל ומסתכן ולפיכך לא אומר לך כלום מאכל ומשתה הולך דרך הושט: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: בכדי
txt:
<span class='five'>בכדי. </span>וכי בחנם ספדו ספדיא וחנטו חנטיא דכתיב ביה <span class='mareimakom'>(בראשית נ)</span> ויחנטו (אותו) ויספדו (לו): 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: מה זרעו בחיים
txt:
<span class='five'>מה זרעו בחיים. </span>כשהוא מקבץ את ישראל מארץ שבים החיים הוא מקבץ שהן בשבי שהמתים אינן בשבי: 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: אף הוא בחיים
txt:
<span class='five'>אף הוא בחיים. </span>שיביאנו בגולה כדי לגאול את בניו לעיניו כמו שמצינו במצרים וירא ישראל וגו' ודרשינן ישראל סבא ודחנטו חנטיא נדמה להם שמת אבל חי היה: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: יורה
txt:
<span class='five'>יורה. </span>ונתתי מטר ארצכם בעתו יורה ומלקוש <span class='mareimakom'>(דברים יא)</span> : 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: יורה
txt:
<span class='five'>יורה. </span>רביעה ראשונה היורדת במרחשון כדלקמן למה נקרא יורה שמורה להן להטיח גגותיהן בטיח של טיט שלא יטפו גשמים בבית: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: שיורד בנחת
txt:
<span class='five'>שיורד בנחת. </span>והכי משמע יורה כאדם שמורה לתלמידיו בנחת דכתיב <span class='mareimakom'>(קהלת ט)</span> דברי חכמים בנחת נשמעים אי נמי לשון חץ יורה ההולך ביושר ואינו נוטה לכאן ולכאן לשון אחר שמתכוין לארץ ואינו יורד בזעף בספרי: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: נחת הוא לגדודיה
txt:
<span class='five'>נחת הוא לגדודיה. </span>בני אדם היינו פשט המקרא ולקמיה דריש שאפי' גייסות פוסקות בו: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: או אינו אלא ששוטף את הזרעים
txt:
<span class='five'>או אינו אלא ששוטף את הזרעים. </span>כלומר דעד השתא אמרינן יורה לברכה או אינו אלא יורה לשון קללה כמו ירה יירה <span class='mareimakom'>(שמות יט)</span> ששובר הכל או לשון חץ היורה והכי משמע קרא והיה אם שמוע תשמעו אל מצותי וגו' ואם לאו ונתתי מטר ארצכם יורה לרעה מלתא בעלמא הוא ואורחא דברייתא למתני כי האי גוונא: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: משיר פירותיהן
txt:
<span class='five'>משיר פירותיהן. </span>שעודן באילן כגון אתרוגים או רמונים או סופי תאנים ולא גרסינן שוטף את הגרנות דגרנות במרחשון ליכא: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: מה מלקוש לברכה
txt:
<span class='five'>מה מלקוש לברכה. </span>שא'א לדורשו לשבר גרנות ולהשיר פירות שאינם מצויים באותו הפרק ואי אתה יכול לדורשו אלא לטובה שיורד על המלילות ועל הקשין וממלא את התבואה בקשיה: הדר אמר דלמא מלקוש קללה הוא והכי משמע שמל וקשה כלומר מל את הבתים והאילנות שמפילן ומשברן וקשה לתבואה: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: שמפיל את הבתים
txt:
<span class='five'>שמפיל את הבתים. </span>ומשמעו כדלקמן שמל קשיותן של ישראל אי נמי שמל דבר הקשה חותך ומשבר את הבתים כלומר אין בו תקלת גרנות והשרת פירות לפי שא'א לו: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: סקאי
txt:
<span class='five'>סקאי. </span>מין ארבה כדמתרגם הצלצל <span class='mareimakom'>(דברים כח)</span> סקאה ומלקוש לשון ארבה כמו והנה לקש אחר גזי המלך <span class='mareimakom'>(עמוס ז)</span> : 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: ת'ל בעתו
txt:
<span class='five'>ת'ל בעתו. </span>יורה במרחשון ומלקוש בניסן שכך היא העת והזמן ויפה הוא כדלקמן דזמן רביעה ראשונה במרחשון הוא אית ספרים דכתוב בהו או אינו אלא בכסליו דזמן יורה בכסליו הוא וכרבנן דפליגי עליה דר'מ לקמן ת'ל בעתו יורה ומלקוש מה מלקוש בעתו אף יורה בעתו דמלקוש זהו שיורד על המלילות ועל הקשין וזהו ניסן שיש בו קשין ומלילות: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: דבר שמל קשיותן של ישראל
txt:
<span class='five'>דבר שמל קשיותן של ישראל. </span>שכשאינו יורד חוזרין ישראל בתשובה ומתענין ועושין צדקות: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: מלילות
txt:
<span class='five'>מלילות. </span>ראשי שיבולות שאדם מולל בידו כדכתיב <span class='mareimakom'>(דברים כג)</span> וקטפת מלילות בידך: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: אפילה
txt:
<span class='five'>אפילה. </span>אחרונה כמו כי אפילות הנה <span class='mareimakom'>(שמות ט)</span> : 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: רבי יהודה אומר
txt:
<span class='five'>רבי יהודה אומר. </span>בכירה בז' במרחשון ובינונית בי'ז ואפילה בכ'ג וכולהו הני תלתא יורה קרי להו: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: אין היחידים מתענין כו'
txt:
<span class='five'>אין היחידים מתענין כו'. </span>דאמרי' בסמוך שלישית להתענות והואיל וזמן שלישית בראש חדש הוא אין ליחידים להתענות: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: יחידים
txt:
<span class='five'>יחידים. </span>חסידים והכי אמרי' במתני' לקמן <span class='mareimakom'>(דף י.)</span> הגיע י'ז במרחשון ולא ירדו גשמים התחילו היחידים להתענות שמכאן ואילך זמן רביעה אפילה לר'מ דסתם מתני' ר'מ וה'נ אמר ר' יוסי דאין מתענין עד ר'ח כסליו דהיינו רביעה אפילה והיינו כחכמים דאמרי יורה בכסליו: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: אמר רב חסדא הלכה כרבי יוסי
txt:
<span class='five'>אמר רב חסדא הלכה כרבי יוסי. </span>ואמימר תני להא דאמר רב חסדא הלכה כרבן גמליאל דאינו שואל עד ז' במרחשון: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: ז' ימים בזה אחר זה
txt:
<span class='five'>ז' ימים בזה אחר זה. </span>שירדו גשמים עכשיו א] ופסקו עד יום שביעי וירדו ז' ימים זה אחר זה אתה מונה בהן ראשונה ושניה ושלישית: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: כרבי יוסי
txt:
<span class='five'>כרבי יוסי. </span>דאליבא דר' יוסי הכי הוו בין רביעה ראשונה ושניה או שניה ושלישית דראשונה בי'ז ושניה בכ'ג דהיינו ז' ימים עם שנים ימי רביעה ומכ'ג עד ל' ז' ימים בלא יום רביעה אחרונה דלכולהו תנאי לא הוי הכי דלר'מ דאמר ראשונה בג' ושניה בז' ליכא בין זו לזו אלא ארבעה ימים בין שניה לשלישית יש י' ימים ולר' יהודה בין ראשונה לשניה י' ימים אבל בין שניה לשלישית יש ב] יותר: נראה לרבי דהכי גרסינן אמר רב חסדא הלכה כרבי יהודה דאמר בכירה בז' במרחשון ואז מתחילין לשאול כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף י.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: שלישית להתענות
txt:
<span class='five'>שלישית להתענות. </span>שאם לא ירדו גשמים עד זמן רביעה שלישית אפילו פעם אחת מתענין היחידים שני וחמישי ושני:  הנודר


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: עד שתרד רביעה שניה
txt:
<span class='five'>עד שתרד רביעה שניה. </span>בנדרים הולכין אחר לשון בני אדם ואין קורין גשמים לראשונה עד שתרד שניה שמכאן ואילך מקולקלות הדרכים ומאוסות מפני הגשמים ל'א עד הגשמים משמע תרי דהיינו רביעה שניה: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: פרט
txt:
<span class='five'>פרט. </span>לא תפאר אחריך <span class='mareimakom'>(דברים כד)</span> לא תטול תפארתו ממנו: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: משילכו הנמושות
txt:
<span class='five'>משילכו הנמושות. </span>בשדה דמכאן ואילך נתייאשו שאר העניים לפי שיודעין אם נשאר לקט שכחה ופאה נמושות נטלום: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: משילכו עניים בכרם ויבאו
txt:
<span class='five'>משילכו עניים בכרם ויבאו. </span>כלומר שלקטו וחזרו ובאו פעם שניה והשתא מסחי דעתייהו עניים: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: דאזלי אתיגרא
txt:
<span class='five'>דאזלי אתיגרא. </span>הולכין בנחת ומעייני טפי מחזיק בפלך <span class='mareimakom'>(שמואל ב ג)</span> מתרגמא אתיגרא: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: לקוטי בתר לקוטי
txt:
<span class='five'>לקוטי בתר לקוטי. </span>עני מוליך בנו אחריו שמכאן ואילך פוסקין שאר עניים מללקוט: הכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: רב פפא אמר לשבילי הרשות
txt:
<span class='five'>רב פפא אמר לשבילי הרשות. </span>כלומר שיש רשות מב'ד לעוברי דרכים לקצר שבילן לילך בשדות: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: עד שתרד רביעה שניה
txt:
<span class='five'>עד שתרד רביעה שניה. </span>שמכאן ואילך גדלה התבואה וקשה לה דישת הרגל דאמר מר בפרק מרובה בתנאים שהתנה יהושע מהלכין בשבילי הרשות וכו': 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: בתבן וקש של שביעית
txt:
<span class='five'>בתבן וקש של שביעית. </span>ספיחים שגדלו בשביעית דיש בהן איסור שביעית או תבואה שגדלה בשביעית לאחר שנכנסה: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: כלה לחיה מן השדה
txt:
<span class='five'>כלה לחיה מן השדה. </span>לשון זכר כמו <span class='mareimakom'>(בראשית יח)</span> עשו כלה כלומר כלה האוכל: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: כלה לבהמתך
txt:
<span class='five'>כלה לבהמתך. </span>כמו כלה בחימה כלה ואינימו <span class='mareimakom'>(תהלים נט)</span>  ומשירדה רביעה שניה מכאן ואילך אין תבן וקש בשדות שהגשמים עושין אותן זבל: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: גשמים ברביעה ראשונה
txt:
<span class='five'>גשמים ברביעה ראשונה. </span>אם באין כל כך שנימס הקרקע יפין הן ואין צריך להתענות: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: לגוף בה פי חבית
txt:
<span class='five'>לגוף בה פי חבית. </span>ששותת מן המים עד שנעשה תיחוח כל כך שיכול לעשות מגופת חבית בלא תוספת מים: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: אבל ירדו קודם ועצר דצפרא יש בהן משום ועצר
txt:
<span class='five'>אבל ירדו קודם ועצר דצפרא יש בהן משום ועצר. </span>הואיל ולא ירדו ביום ואין יפין לעולם: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: מיטרא במיפתח בבי
txt:
<span class='five'>מיטרא במיפתח בבי. </span>אם יורדין בבקר כשפותחין הפתחים יקפל החמר שמוכר תבואה את שקו ליכנס לישן מפני שהשנה מתברכת ויהיה שובע בעולם ולא  ישתכר במכירת תבואתו אלמא יפין הן: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: טבא לשתא
txt:
<span class='five'>טבא לשתא. </span>אשריה כלומר טובה יש לשנה דטבת ארמלתא שאין גשמים יורדין בה להרביע את הארץ: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: איכא דאמרי דלא ביירי תרביצי
txt:
<span class='five'>איכא דאמרי דלא ביירי תרביצי. </span>אותן מקומות שמרביצין בהן תורה אינן בורות מפני שהדרכים יפין הן והולכין התלמידים ממקום למקום ללמוד תורה ל'א לא ביירי תרביצי גנות שאינן גדילין על רוב מים כגון כרשינין: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: הא דאתא מיטרא מעיקרא
txt:
<span class='five'>הא דאתא מיטרא מעיקרא. </span>שירדו הגשמים בזמנן במרחשון וירדו אף בטבת רעים הן שכבר די לעולם בגשמים של מרחשון: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: דלא אתא מיטרא מעיקרא
txt:
<span class='five'>דלא אתא מיטרא מעיקרא. </span>טבא לשתא דטבת מנוולתא לשון אחר הא דאתא מיטרא מעיקרא טבא דמנוולתא: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: ואמר רב יהודה אמר רב שתיהן לקללה
txt:
<span class='five'>ואמר רב יהודה אמר רב שתיהן לקללה. </span>אותן שירדו ואותן שלא ירדו מפני שרוב גשמים קלקלו את תבואתם: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: מאימתי מברכין על הגשמים
txt:
<span class='five'>מאימתי מברכין על הגשמים. </span>בפרק הרואה <span class='mareimakom'>(ברכות דף נד.)</span> אמרינן על הגשמים אומר הטוב והמטיב והתם <span class='mareimakom'>(דף נט.)</span> פרכינן הך ברכה דתקון לה רבנן ומשנינן לה הא דחזא מיחזא והא דשמע משמע: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: חתן לקראת כלה
txt:
<span class='five'>חתן לקראת כלה. </span>שירדו כל כך שכשהטפה נופלת יוצאה אחרת ובולטת כנגדה מפי מורי ל'א שהשווקין מקלחין מים שוק מקלח וזה מקלח כנגדו: 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: רוב ההודאות
txt:
<span class='five'>רוב ההודאות. </span>כלומר רוב ההודאות אתה קורא להקב'ה ולא כל ההודאות והכי משמע ברוך אתה ברוב ההודאות ולא בכל אלא כך חותם בא'י אמ'ה אל ההודאות דמשמע כל ההודאות:  למימרינהו


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: למימרינהו לתרוייהו
txt:
<span class='five'>למימרינהו לתרוייהו. </span>ברוך אתה ברוב ההודאות במרבית ההודאות האל של כל ההודאות משמע ומתחלה היה משמע רוב ממש ולא מרובות וכמו כן בישתבח אל מלך גדול בתשבחות אל ההודאות. מפי רבי: רשעי עובדי כוכבים אינן חיין כי תולעתם לא תמות ואשם לא תכבה <span class='mareimakom'>(ישעיה סו)</span> : 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: ופליגא דרב יוסף
txt:
<span class='five'>ופליגא דרב יוסף. </span>דאיהו אמר כתחיית המתים ולא יותר שבה חיים בני אדם שהתבואה גדילה בו: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: יערף
txt:
<span class='five'>יערף. </span>כמו אף שמיו יערפו טל <span class='mareimakom'>(דברים לג)</span>  ושחקים ירעפו טל <span class='mareimakom'>(משלי ג)</span> שהיא מרבה הפירות: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: וכי אדם עץ השדה
txt:
<span class='five'>וכי אדם עץ השדה. </span>אלא מקיש אדם לעץ השדה מה עץ השדה אם עץ מאכל הוא ממנו תאכל ואותו לא תכרות כך תלמידי חכמים אם הגון הוא ממנו תאכל למוד הימנו ואם לאו אותו תשחית סור מעליו: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: ברזל בברזל יחד
txt:
<span class='five'>ברזל בברזל יחד. </span>ואיש יחד פני רעהו מה ברזל זה אחד מחדד את חבירו כגון סכין על גבי חבירתה: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: תורה כעץ
txt:
<span class='five'>תורה כעץ. </span>דכתיב עץ חיים היא למחזיקים בה כשמדליק את האור מצית את העצים דקין תחלה: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: במאני דפחרא
txt:
<span class='five'>במאני דפחרא. </span>בדרך שחוק אמר ומרמז מה את אומרת לי והלא אביך נותן יין בכלים מכוערין של חרס: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: כי היכי דאמרה לי
txt:
<span class='five'>כי היכי דאמרה לי. </span>אי חכמה מפוארה בכלי מכוער הכי אמרי לה דיין משתמר בכלי מכוער אף התורה מתקיימת בי יותר משאילו הייתי נאה:  אי


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: בהיסח הדעת
txt:
<span class='five'>בהיסח הדעת. </span>שאם לא ישמרם יפה יהו נשפכין או נופל לתוכן דבר מאוס ונפסלים מלשתות בדבר קל יותר משמן ודבש שמתוך שהן עבים צפה הפסולת למעלה ואפשר אדם נוטל העליון וזורקו לחוץ והתחתון בר ונקי מה שאין כן במשקה צלול שאינו עב קליי'ר בלע'ז: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm:
שנאמר הרעיפו שמים ממעל ושחקים יזלו צדק תפתח ארץ ויפרו ישע וצדקה תצמיח יחד אני ה' בראתיו בראתים לא נאמר

txt:
<span class='five'>שנאמר הרעיפו שמים ממעל ושחקים יזלו צדק תפתח ארץ ויפרו ישע וצדקה תצמיח יחד אני ה' בראתיו בראתים לא נאמר. </span>דמשמע אשחקים יזלו קאי אלא אני ה' בראתיו לטל ומטר שמע מינה שמשתבח ומתפאר הקב'ה במטר השמים: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: ישועה פרה ורבה בו
txt:
<span class='five'>ישועה פרה ורבה בו. </span>מליצי זכות נכנסין לפניו ביום הגשמים שנזכר לישועה מתוך שעת רצון הוא לישנא דקרא ויפרו ישע ואימתי בזמן שהשחקים יזלו צדק: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: א'ל מר זעירי מדיהבת לרבינא כו'
txt:
<span class='five'>א'ל מר זעירי מדיהבת לרבינא כו'. </span>זעירי סתם היה מן הראשונים ורבינא סוף הוראה לא ראו זה את זה: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: ציה גם חום יגזלו מימי שלג
txt:
<span class='five'>ציה גם חום יגזלו מימי שלג. </span>כשציה גם חום גוזלין מימות השלג שאינן יורדין מטר כמשפטם בידוע ששאול חטאו: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: ציה
txt:
<span class='five'>ציה. </span>דריש לשון צווי דברים שצויתי אתכם בימות החמה תרומות ומעשרות גזלו מימי שלג את המטר: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: רוח צפון תחולל גשם ופנים נזעמים לשון שקר
txt:
<span class='five'>רוח צפון תחולל גשם ופנים נזעמים לשון שקר. </span>תחולל תבטל כמו לא יחל דברו <span class='mareimakom'>(במדבר ל)</span> כדאמרי' ביבמות <span class='mareimakom'>(דף עב.)</span> דרוח צפון ברור הוא ומביא אורה לעולם מה שגשמים נעצרין ופנים נזעמין שמראה הקב'ה שאינו מביא מטר לעולם מפני לשון שקר רכילות ופשט המקרא כשם שרוח צפון תחולל גשם כך פנים נזעמים מפני לשון שקר: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: העז איש
txt:
<span class='five'>העז איש. </span>שיש בו עזות פנים אמור לו רשע בפניו ואין בו משום מלקות כדאמרי' במסכת קדושין <span class='mareimakom'>(דף כח.)</span> ומשום דבר זה בלבד מותר לקרותו רשע: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: אפילו כשהשמים בהורין
txt:
<span class='five'>אפילו כשהשמים בהורין. </span>כמו בהרת מנומר בעבים ורוצה להוריד גשמים רוח עברה ותטהרם מפזרת העבים: המלאך אף ברי שמו יפיץ ענן אורו גשם שלו: 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: קהה הברזל
txt:
<span class='five'>קהה הברזל. </span>כמו הקהה את שיניו ושיני בנים תקהינה <span class='mareimakom'>(ירמיהו לא)</span> : 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: וכ'ש אם הוכשרו מעשיהן
txt:
<span class='five'>וכ'ש אם הוכשרו מעשיהן. </span>קודם לכן והכי משמע ויתרון הכשיר ויתרון שהכשיר לחכמה אם הכשירו מעשיהן מתחילה שיבואו הגשמים יותר מבחיילים יגבר שהן מגבירין חיילים ועומדין בתפלה בזמן שקלקלו:  שלמודו


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: שלמודו קשה עליו כברזל
txt:
<span class='five'>שלמודו קשה עליו כברזל. </span>שקשה לו מרוב קושיות בשביל משנתו שאינה סדורה לו ואינו זוכר מה כתיב בה ולפיכך אינו יודע לפרק אי נמי שגורסה בטעות פוטר על החיוב ומחייב על הפטור ומקשי עלה מדוכתא אחריתי והכי משמע קרא והוא לא שאינו יודע שמועתו מפני שפנים קלקל שקלקל במשנה שהיא קודם לגמרא: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: ירבה בישיבה
txt:
<span class='five'>ירבה בישיבה. </span>שיסדירו בני הישיבה משנתם שנאמר וחיילים בין תלמידים שהן חיילות חיילות: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: כנגד מ' יום שניתנה התורה
txt:
<span class='five'>כנגד מ' יום שניתנה התורה. </span>שתתקיים בידו והדר עייל קמיה דר' יוחנן למיגמר גמרא: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: משתכין עליו כנחושת
txt:
<span class='five'>משתכין עליו כנחושת. </span>מאדימין פנים כעין רודיליי'א כדאמרי' בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> דשתיך טפי שהעלה חלודה שנעצרין  (מלהוליד) טל ומטר: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: ואין יתרון לבעל הלשון
txt:
<span class='five'>ואין יתרון לבעל הלשון. </span>כלומר מה הנאה יש לבעל הלשון שיודע ללחוש ואינו לוחש: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: ואין נוחין זה לזה כו'
txt:
<span class='five'>ואין נוחין זה לזה כו'. </span>והכי משמע בשביל שצריך להגיד זה לזה ולהיות נוחין בהלכה ואינן עושין מקנה מתקנאים מתגרים באף ומעלים אותו ומביאים אותו עליהן ויש גורסין ונוחין זה לזה בהלכה מתקנאים באף וכו' משיגיד עליו רעו שנוחין זה לזה מתקנאים באף ומעלים אותו מעליהם: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: ולך מה הנאה יש לך
txt:
<span class='five'>ולך מה הנאה יש לך. </span>שאתה נושך בני אדם והורגן והוא אומר מה יתרון לבעל הלשון שמספר לשון הרע אע'פ שאין לו הנאה ולפיכך מביאו הקב'ה בדין אצל נחש כדי שיתבייש מפני שהשיא אדם הראשון ומתביישין עמו מספרי לשון הרע: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: ואעפ'כ
txt:
<span class='five'>ואעפ'כ. </span>כתוב בסמוך והוא רחום יכפר עון ושומע תפלתם והיכי אמרת שאין תפלתם נשמעת אא'כ משים נפשו בכפו כלומר שנפשו מכוונת בכפו: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: בצבור
txt:
<span class='five'>בצבור. </span>תפלתם נשמעת ואע'פ שאין לב כולם שלם כדכתיב ויפתוהו בפיהם בדברים ל' רבים: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: בזמן שאמת מארץ תצמח
txt:
<span class='five'>בזמן שאמת מארץ תצמח. </span>שיש אמונה במשא ומתן אז צדק משמים נשקף דהיינו גשמים שהן צדקה: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: מחולדה ובור
txt:
<span class='five'>מחולדה ובור. </span>שהמיתו שני בני אדם מצוי הוא באגדה מעשה בבחור אחד שנתן אמונתו לריבה אחת שישאנה אמרה מי מעיד והיה שם בור אחד וחולדה אמר הבחור בור וחולדה עדים בדבר לימים עבר על אמונתו ונשא אחרת והוליד שני בנים אחד נפל לבור ומת וא' נשכתו חולדה ומת אמרה לו אשתו מה מעשה הוא זה שבנינו מתים במיתה משונה ואמר לה כך וכך היה המעשה: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: מצדיקין עליו
txt:
<span class='five'>מצדיקין עליו. </span>מדקדקין עמו אפילו כחוט השערה יותר משאילו מקלקל מעשיו כדי למרק עונותיו: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: שנאמר אמת מארץ תצמח
txt:
<span class='five'>שנאמר אמת מארץ תצמח. </span>אז צדק משמים נשקף צדקה אין כתיב כאן אלא צדק דמשמע דין: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: וכיראתך עברתך
txt:
<span class='five'>וכיראתך עברתך. </span>על מי שהוא ירא אותך אתה מחזיק עברתך כדי למרק עונותיו ופשט המקרא מי יודע עוז אפך מי יודע עוז וכח למצוא אותו לנוס מפניך ביום אפך וכיראתך עברתך כשם שאתה יראוי ומפוחד כך יש להתיירא ולהתפחד מעברתך: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: פגעת את שש ועושה צדק
txt:
<span class='five'>פגעת את שש ועושה צדק. </span>במי ששמח ועושה צדק שהן העושים כך בדרכיך יזכירוך אתה פוגע בו אם חוטא כלום כמו ויפגע בו וימת קרא הכי הוא פגעת את שש ועושה צדק והן העושין כך בדרכיך יזכירוך באותם דרכים שאתה מייסרן ביסורין יזכירוך לטובה ואומרים הן אתה קצפת בשביל שחטאנו בהם עולם ונושע בשבילם נושע לעולם הבא: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: אם לשבט
txt:
<span class='five'>אם לשבט. </span>אם גזר הקב'ה רוב גשמים לרעה אז יורדים בכח כשבט שמכה בכח וחזרו בתשובה הקב'ה מורידן על הרים וגבעות מקום שאין שם איש: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: דכי יהיב רחמנא שובעא לחיי הוא דיהיב
txt:
<span class='five'>דכי יהיב רחמנא שובעא לחיי הוא דיהיב. </span>לחיים ולא למתים דאינו מביא שובעא כדי להמית בני אדם אלא כדי שיחיו: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: ניקבל עילוון
txt:
<span class='five'>ניקבל עילוון. </span>יומי תעניתא דמשום קבלה מהני לן כתעניתא וכי בטיל גזרה עבדין להו: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: אשר נתת לבך להתענות לפני אלהיך נשמעו דבריך
txt:
<span class='five'>אשר נתת לבך להתענות לפני אלהיך נשמעו דבריך. </span>אלמא משקיבל עליו נשמעו דבריו: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: כשני אליהו
txt:
<span class='five'>כשני אליהו. </span>בימי אחאב שהיה העולם צריך לגשמים דכתיב <span class='mareimakom'>(מלכים א יז)</span> אם יהיה השנים האלה טל ומטר כי אם לפי דברי: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: כיומא דדינא
txt:
<span class='five'>כיומא דדינא. </span>שני וחמישי שמתקבצין בני אדם לדון עם חבריהן כתקנת עזרא שיש הומות וקולות ואוושות ביום הגשמים כיום הדין ובערב שבת כל שכן דקשי מיטרא: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: והיינו דאמר ר' שילא</span>: <span class='five'>ומבטלינהו
txt:
<span class='five'>והיינו דאמר ר' שילא</span>: <span class='five'>ומבטלינהו. </span>לירידת גשמים שטורחין בני אדם ואינן יכולין לצאת ולבא: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: פוסקי צדקה ברבים
txt:
<span class='five'>פוסקי צדקה ברבים. </span>לשם ולפנים ואורחא דמילתא נקט שאין אדם עשוי לפסוק צדקה בינו לבין עצמו ואינו נותן: 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: נשיאים ורוח
txt:
<span class='five'>נשיאים ורוח. </span>באין לעולם כאילו גשמים יורדין ואינן יורדין בשביל האיש המתהלל במתת שקר דכשם שהוא עושה לפנים ומחניף את העניים אף שמים מחניפין את הארץ שמראין נשיאים ורוח וגשם אין אי נמי אין קאי אשלשתם דמכל אלו נעצרין:  לינוקא


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: לינוקא דריש לקיש
txt:
<span class='five'>לינוקא דריש לקיש. </span>בן אחותו של ר' יוחנן ולאחר מיתתו של ריש לקיש כדמוכח לקמן: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: אולת אדם תסלף דרכו ועל ה' יזעף לבו
txt:
<span class='five'>אולת אדם תסלף דרכו ועל ה' יזעף לבו. </span>כשאדם חוטא מסלף דרכו שבאין עליו פגעים ועל השם יזעף לבו שכועס ואומר מפני מה אירע לי פגע זה: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: ולא רמזה
txt:
<span class='five'>ולא רמזה. </span>משה באורייתא שהחומש הוא יסוד נביאים וכתובים ובכולן יש סמך למצוא מן התורה: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: דלי עיניה
txt:
<span class='five'>דלי עיניה. </span>רבי יוחנן שהיו עפעפיו מכסין את עיניו ומגביהן במזלגי דכספא בבבא קמא בפ' אחרון <span class='mareimakom'>(דף קיז.)</span> שהיה רוצה לראותו מפני שהוא חריף: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: דלא ליעביד לך כדעבד לאבוך
txt:
<span class='five'>דלא ליעביד לך כדעבד לאבוך. </span>שלא יתן עיניו בך כמו שנתן באביך והמיתו בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף פד.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: מטר בשביל יחיד
txt:
<span class='five'>מטר בשביל יחיד. </span>שאם א'צ מטר אלא לאדם אחד כגון שזרע אחר זמן זריעת בני אדם או שדר בעיר שכולה נכרים וצריך למטר בא בזכותו ופרנסה שפע טובה ומחיה לכל העולם אינו בא לעולם בזכות אחד אלא בשביל רבים שאם רבים צריכין שובע שתשלח ברכה בתבואה הקב'ה עושה אם זכו אבל יחיד הצריך שיתברכו תבואותיו אין הקב'ה משנה בעבורו דין השנה אלא כפי ברכותיה ואע'פ שמוריד בשביל יחיד מטר זה להשביח תבואותיו שלא יהו גרועות משל אחרים אבל לעשות שדהו כשדה שובע לא: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: בארה של מרים
txt:
<span class='five'>בארה של מרים. </span>סלע וזבין ממנו מים והיה מתגלגל והולך עם ישראל והוא הסלע שבו הכה משה שלא היה רוצה להזיל מימיו בשבילו לפי שמתה מרים: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: כי משמש ארבע לשונות אי דלמא אלא דהא
txt:
<span class='five'>כי משמש ארבע לשונות אי דלמא אלא דהא. </span>כל מקום שצריך לדרוש כי בין לענין דרשה בין למשמעות המקרא תוכל לשנותו באחד מהני ארבע לשונות דלשון כי משמע בכולם וכן וכד וברם וארי בכלל הני ד' הן והאי דכי גוע אהרן משתמש בלשון דהא ושמעינן מינה טעמא דקרא דמה טעם נתראו דהא מית שהרי מת אהרן וריש לקיש לא אתי למימר דלא מתרגמין שום כי בעולם אלא מהני לשונות אלא אפי' מתרגם א] דלמא ארי דרשינן משמעותיה כמשמעות דהא ומאן דמתרגם וחזיאו כל כנישתא דהא מית טועה הוא דאם כן ואתחזיאו מיבעי ליה ויראו כל העדה במשקל ויראו ראשי הבדים וירפו המים ויעלו מעל משכן קרח: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: חזרו שניהם בזכות משה
txt:
<span class='five'>חזרו שניהם בזכות משה. </span>מדכתיב ואכחיד את שלשת הרועים פשיטא לן דבדידהו משתעי שלא מצינו פרנסים לישראל שלשה כאחד אלא הם: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: מתה בניסן
txt:
<span class='five'>מתה בניסן. </span>שנאמר <span class='mareimakom'>(במדבר כ)</span> ויבואו בני ישראל כל העדה מדבר צין בחדש הראשון וישב העם בקדש ותמת שם מרים ותקבר שם (בפרה) אדומה: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: אי בשדה יכול עד שיצטרך לכל השדה ת'ל עשב
txt:
<span class='five'>אי בשדה יכול עד שיצטרך לכל השדה ת'ל עשב. </span>אפילו אינו צריך אלא לעשב אחד (עשב) בשביל ירק אחד יורד עליו מטר: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: עושה לו חזיז
txt:
<span class='five'>עושה לו חזיז. </span>לכל צדיק הבא בעולם הזה להריק לו גשמים על שדותיו ברישא בעי מאי חזיזים לשון רבים והדר בעי ומאי נינהו חזיזים מאי נינהו דקרי חזיזי: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: נהילא
txt:
<span class='five'>נהילא. </span> כמו קיטמא נהילא <span class='mareimakom'>(חולין דף נא:)</span> שהיא דקה גשמים דקים כקמחא נהילא שהיא דקה הבאין תחילה למטר ואח'כ בא מטר: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: אתי מיטרא
txt:
<span class='five'>אתי מיטרא. </span>גשמים יורדין לרוב ואין פוסקין מהר אבל בא מטר תחילה ומתחילין דקין לבא פוסקין מיד: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: ובבלאי לא עסקי
txt:
<span class='five'>ובבלאי לא עסקי. </span>כלומר יכולין הן לעסוק תמיד שיש להן מזונות בזול ובלא טורח: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: מצערים
txt:
<span class='five'>מצערים. </span>בשלשול דאמרו <span class='mareimakom'>(גיטין דף ע.)</span> תמרי משחנן ומשלשלן: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: מלא צנא דסכיני בזוזא
txt:
<span class='five'>מלא צנא דסכיני בזוזא. </span>שמתוך שלוקחין אותו בזול אוכלין מהן הרבה ומצערים אותן: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: ממימי אוקיינוס
txt:
<span class='five'>ממימי אוקיינוס. </span>כלומר ממים של מטה ולא ממים של מעלה שנאמר ואד יעלה מן הארץ ששתה בארץ ועלה: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: יזקו
txt:
<span class='five'>יזקו. </span>כמו יצוקו צק לעם ויאכלו <span class='mareimakom'>(מלכים ב ד)</span> : 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: ואמר רבי יוחנן מעליותיו של מעלה
txt:
<span class='five'>ואמר רבי יוחנן מעליותיו של מעלה. </span>כלומר ממים העליונים ורבי יוחנן מים העליונים אתא לאשמועינן דאי לאו רבי יוחנן הוי אמינא דהכי קאמר מעליות שהקדוש ברוך הוא עומד בהם הוא משקה אותן למטה ולעולם המים מאוקיינוס: 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: תהומות
txt:
<span class='five'>תהומות. </span>מים של מטה כדכתיב תהומות יכסיומו <span class='mareimakom'>(שמות טו)</span> :  בברייתו


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: בברייתו של עולם
txt:
<span class='five'>בברייתו של עולם. </span>כתיב שהיה כל העולם שטוף במים והקב'ה כונסן במקום אחד כמכניס מים בנאד שנתנם באוצרות דכתיב נותן באוצרות תהומות שם חול גבולו ואוצר לים: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: שקול כף ושדי אריש
txt:
<span class='five'>שקול כף ושדי אריש. </span>כלומר קח כף שבמלת חשכת וצרפו עם מלת חשרת וקרי ביה חכשרת שממתקין ומכשירין בעבים: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: נהור ענני
txt:
<span class='five'>נהור ענני. </span>כשהענן קליש זעירן מימוהי ומכלל חשוך סגיאין אתה למד אבל נהור זעירין וחשרת לשון השרה כמו אין שורין דיו <span class='mareimakom'>(שבת דף יז:)</span> כו' כדדריש ליה רבי יהושע לעיל אבל חשכת מיבעי ליה להכי ולהכי: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: במאמר הן תלוין
txt:
<span class='five'>במאמר הן תלוין. </span>אינן נחות על שום דבר אלא מכונסות ועומדות כמין בריכה ותלויות במאמרו של הקב'ה: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: ופירותיהן מי גשמים
txt:
<span class='five'>ופירותיהן מי גשמים. </span>משום לישנא דקרא נקט הכי משום דכתיב מפרי מעשיך תשבע הארץ ופירותיהם כלומר מזיעת המים שאין נחסרין כלום כדכתיב <span class='mareimakom'>(תהלים סה)</span> פלג אלהים מלא מים כל שעה והקרן קיימת ופירותיהן מי גשמים וכן מפורש בבראשית רבה: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: ונהר יוצא מעדן
txt:
<span class='five'>ונהר יוצא מעדן. </span> סימן לדבר שגן עדן שותה מן הגשמים תחילה דכתיב ונהר יוצא מעדן להשקות את הגן וגו': 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: תנא מתמצית בית כור
txt:
<span class='five'>תנא מתמצית בית כור. </span>כלי שמשקין במימיו בית כור יכולין להשקות בתמציתו שיעור זריעת תרקב שהוא אחד מששים בבית כור והכי נמי עולם אחד מששים בגן עדן ודי לו בתמצית העננים המשקין את הגן  גן לפני כל העולם כולו כעדן לגן: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: מים רבים
txt:
<span class='five'>מים רבים. </span>שמשקין שדותיהן דבבל עמוקים מכל הארצות וגשמים מטפטפין ויורדין שם: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: בשלשה במרחשון שואלין את הגשמים וכו' רבן גמליאל אומר בשבעה בו בט'ו יום אחר החג
txt:
<span class='five'>בשלשה במרחשון שואלין את הגשמים וכו' רבן גמליאל אומר בשבעה בו בט'ו יום אחר החג. </span>כלומר בשבעה במרחשון הוא ט'ו אחר החג: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: כדי שיגיע האחרון
txt:
<span class='five'>כדי שיגיע האחרון. </span>כלומר קודם ביאת מים לנהר פרת שהוא רחוק יותר: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: ובגולה ששים
txt:
<span class='five'>ובגולה ששים. </span>ובגולה אין שואלין עד ששים בתקופה לפי שהוא מקום נמוך ואין צריכים מטר כל כך: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: מכי מעיילי ציבי לבי טבות רישבא
txt:
<span class='five'>מכי מעיילי ציבי לבי טבות רישבא. </span>משעה שמכניסין עצים לאוצר לצורך ימות הגשמים שכן היו נוהגין לפי שהיו יודעין שזמן גשמים הוא משם ואילך ולא היו יכולין לחטוב עצים ביער: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: רישבא
txt:
<span class='five'>רישבא. </span>צייד עופות כמו אין פורשין רשבים ליונים <span class='mareimakom'>(ב'ק דף עט:)</span> טבות שם אדם: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: עילאי בעו מים
txt:
<span class='five'>עילאי בעו מים. </span>העומדים בהרים צריכין יותר מים מפני שהגשמים מתגלגלים ויורדין למטה: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: תתאי לא בעו מים
txt:
<span class='five'>תתאי לא בעו מים. </span>שמתכנסין כל מימי ההרים לבקעה ה'נ רב שהיה מארץ ישראל כדאמרינן בעלמא <span class='mareimakom'>(גיטין דף ו.)</span> מכי אתא רב לבבל וארץ ישראל גבוהה מכל הארצות משום הכי אמר כלאחר ששים ובבבל בגולה מתוך שאינן צריכין לגשמים אין שואלין עד ס' לתקופת תשרי וכן אנו נוהגים שכל מנהגינו אחר בני בבל: <span class='shastitle7'>מתני'</span> 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: הגיע שבעה עשר וכו'
txt:
<span class='five'>הגיע שבעה עשר וכו'. </span>אוכלין ושותין משחשיכה שאין אוכלין מבעוד יום כיום הכפורים ותשעה באב: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: תנינא
txt:
<span class='five'>תנינא. </span>בפירקין דלקמן <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> אין גוזרין תענית כו' שלא להפקיע את השערים שאם היו מתחילין להתענות בחמישי היו קונין למוצאי התענית שתי סעודות גדולות אחד לתענית ואחד לשבת וכסבור המוכר שרעב בא לעולם ואתי לאפקועי שערים: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: אבל יחידים לא
txt:
<span class='five'>אבל יחידים לא. </span>שלש תעניות שהיחידין עושין קודם לצבור אינן זקוקין להתחיל בשני דליכא אפקיעת שערים משום יחידים לחודייהו והללו ג' תעניות דיחידים אינן בכלל י'ג תעניות דצבור תדע דקא חשיב במתני' שלש ושלש ושבע: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: ומפסיקין בראשי חדשים
txt:
<span class='five'>ומפסיקין בראשי חדשים. </span>שאם חל ר'ח בשני ובחמישי לאחר שהתחילו להתענות פוסקין תעניתם:  וכן


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: תלמיד אני
txt:
<span class='five'>תלמיד אני. </span>ואיני חשוב כל כך כיחידים כלומר איני ראוי להתחיל תענית עם היחידים: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: עושה
txt:
<span class='five'>עושה. </span>דנראה מגסי הרוח ותנן <span class='mareimakom'>(אבות פ'ג משנה י)</span> כל שרוח הבריות נוחה הימנו כו': הכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: התלמידים עושין עצמן
txt:
<span class='five'>התלמידים עושין עצמן. </span>כדאמרינן לעיל שכל התלמידים ראויין לכך ואין בהם משום גסות הרוח: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: רבי יוסי אומר כל אדם
txt:
<span class='five'>רבי יוסי אומר כל אדם. </span>ואפילו שאינו תלמיד עושה עצמו יחיד להתענות וזכור לטוב דצער הוא לו ולא גסות לישנא אחרינא גרסינן לא כל הרוצה לעשות עצמו יחיד עושה תלמיד עושה כלומר ולא כל הרוצה נמי לעשות עצמו תלמיד להתנהג עצמו במדת תלמיד בחלוקו ובמטתו ולהתנאות בסודר של תלמידי חכמים ושאר דברים עושה דכל הרוצה ליטול לו את השם לא יטול ורבי יוסי ארישא ומסתבר כי האי לישנא מדקא מהדר רבן שמעון בן גמליאל דבר של שבח אינו עושה מכלל דאיירי בשבח: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: על הצרה ועברה
txt:
<span class='five'>על הצרה ועברה. </span>מתענה ומשלים ואם לאו נראה כמתנה עם קונו אם תעבור ( אתענה) ואם לאו (לא) אתענה: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: למקום שאין מתענין הרי זה מתענה ומשלים
txt:
<span class='five'>למקום שאין מתענין הרי זה מתענה ומשלים. </span>כל התעניות שקבלו עליהן בני עירו דנותנין עליו חומרי המקום שיצא משם: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: אל תראו עצמכם
txt:
<span class='five'>אל תראו עצמכם. </span>שיש לכם חטים הרבה ולא הלכו אלא בשביל דבר זה שלא להתראות בפני בני עשו שהיו צעורים ורעבים: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: לישרף באש
txt:
<span class='five'>לישרף באש. </span>דכתיב והנה סוסי אש וכתיב בההוא עניינא הלוך ודבר ואהכי כתביה לאשמועינן דאי לאו שהיו הולכין בעומקה של הלכה לא [היו ניצולין]: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: והכניסו חמה לעיר
txt:
<span class='five'>והכניסו חמה לעיר. </span>כשאתם לנין ושוכבין בדרך בעיירות הכניסו לעיר בעוד שהחמה זורחת: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: יצא אדם בכי טוב
txt:
<span class='five'>יצא אדם בכי טוב. </span>שימתין עד שיאור כמו וירא אלהים את האור כי טוב <span class='mareimakom'>(בראשית א)</span> : 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: ויכנס בכי טוב
txt:
<span class='five'>ויכנס בכי טוב. </span>בערב בעוד שהחמה זורחת שאין ליסטין מצויין אי נמי שלא יפול בבורות ובקעים שבעיר שלא יעלילו עליו עלילות מרגל אתה או גנב: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: הבוקר אור והאנשים שולחו המה וחמוריהם
txt:
<span class='five'>הבוקר אור והאנשים שולחו המה וחמוריהם. </span>מיכן שיצאו בכי טוב והוא הדין ליכנס בכי טוב יש ספרים דלא כתיב בהו האי קרא אלא מילתא דרב יהודה סברא הוא ולא בעי' קרא: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: לא יאכל יותר ממה שאוכל בשני רעבון
txt:
<span class='five'>לא יאכל יותר ממה שאוכל בשני רעבון. </span>דאמר לקמן <span class='mareimakom'>(דף יא.)</span> שצריך להרעיב עצמו בשני רעבון: 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: (הכא
txt:
<span class='five'>(הכא. </span>תלמיד זה בבלי הוא וכי משתעי בבבל קאמר הכא וכל הא לן והא להו בבבל קאמר): 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: משום מעיינא
txt:
<span class='five'>משום מעיינא. </span>שלא יתחלחלו מעיו של אדם ברוב אכילתו מפני טורח הדרך יש אומרים יהיו מעיו של אדם שופכין זה לזה כעין מעיין: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: מאוונא לאוונא
txt:
<span class='five'>מאוונא לאוונא. </span>מקום מלון התגרים מכפר לכפר דמשתכחי מזוני וליכא למיחש למזוני ולמעיינא איכא למיחש: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: כל פרסה ופרסה אכל ריפתא
txt:
<span class='five'>כל פרסה ופרסה אכל ריפתא. </span>קסבר רב פפא הא דאמור רבנן לא ליכול טפי משום מעיינא ואיהו לא מיסתפי ממעיינא דבעל בטן הוה ענין אחר כריסו רחבה כדאיתא בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף פד.)</span> דקא חשיב אבריה דרב פפא וכאיש גבורתו ולפיכך יכול לאכול הרבה ואינו מזיק לו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: מיתה משונה
txt:
<span class='five'>מיתה משונה. </span>מת בחרב וברעב וכל מיתה שאינה בידי מלאך המות כדרך כל אדם על מטתו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: חסוכי בנים
txt:
<span class='five'>חסוכי בנים. </span>חסירי בנים דגרסינן במנחות <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> לגבי מנורה ומי חסיכי כולי האי שלא קיימו פריה ורביה: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: שני מלאכי שרת מלוין לו לאדם
txt:
<span class='five'>שני מלאכי שרת מלוין לו לאדם. </span>אחד מימינו ואחד משמאלו דכתי' <span class='mareimakom'>(תהלים צא)</span>  כי מלאכיו יצוה לך: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: הנה ששון ושמחה
txt:
<span class='five'>הנה ששון ושמחה. </span>הרוג בקר ושחוט צאן אכול בשר ושתות יין כי מחר נמות ונגלה באזני ה' צבאות אם יכופר העון הזה לכם עד תמותון: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: הצדיק אבד ואין איש שם על לב
txt:
<span class='five'>הצדיק אבד ואין איש שם על לב. </span>מפני מה הוא מת מפני הרעה נאסף הצדיק מפני שלא יצטער הוא ברעה ואחר שהיא גזרה מלפניו כי מפני הרעה נאסף הצדיק ל'א מפני רעות של אלו הוא נאסף שאין הקב'ה רוצה שיבקש עליהם רחמים: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm:
אבריו של אדם הן מעידין בו שנאמר ואתם עדי לשון רבים נאם ה'</span>: <span class='five'>מאי דכתיב אל אמונה ואין עול כשם שמשלם כו'

txt:
<span class='five'>אבריו של אדם הן מעידין בו שנאמר ואתם עדי לשון רבים נאם ה'</span>: <span class='five'>מאי דכתיב אל אמונה ואין עול כשם שמשלם כו'. </span>כך משלם לרשעים בעולם הזה כדי לטורדן מן העולם הבא וכדכתיב <span class='mareimakom'>(דברים ז)</span> ומשלם לשונאיו אל פניו להאבידו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: צדיק וישר
txt:
<span class='five'>צדיק וישר. </span>מצדיק הדין על הצדיקים לפרוע מהם ועושה טובה וישרות עם הרשעים לפרוע כל זכותם בעולם הזה כדי לטורדן: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: לשמואל קדוש יהיה אגדל פרע קאי
txt:
<span class='five'>לשמואל קדוש יהיה אגדל פרע קאי. </span>ששערו אסור בהנאה אבל הוא עצמו לא נקרא קדוש ולר' אלעזר חוטא דסאיב כתרגומו מאשר חטא על הנפש פשט המקרא על שנטמא במת: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: וכי באיזה נפש חטא זה
txt:
<span class='five'>וכי באיזה נפש חטא זה. </span>מי הרג שנקרא חוטא שאין מצוה לצער עצמו כדאמרינן צדיקי (מי) אכלי האי עלמא (והאיך) מי סני להו במסכת הוריות <span class='mareimakom'>(פ'ג דף י:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: נקרא קדוש
txt:
<span class='five'>נקרא קדוש. </span>רישיה דקרא קא דריש בשביל שמתוך כך מתמרקין עונותיו שמתענה:  כאילו


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: כאילו קדוש שרוי בתוך מעיו
txt:
<span class='five'>כאילו קדוש שרוי בתוך מעיו. </span>כאילו כל מעיו קדוש ואסור להכחישן דהכי משמע בקרבך קדוש כלומר דאסור להתענות  בקרבך קדוש רישיה דקרא קדריש בשביל שקדוש שרוי בצער לא אבוא בעיר של מעלה עד שאבנה ירושלים של מטה ורמיזא בעלמא הוא: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: הא דמצי מצער נפשיה
txt:
<span class='five'>הא דמצי מצער נפשיה. </span>שיכול לסבול התענית משבחו הקב'ה אבל מי שאינו יכול להתענות נקרא חוטא: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: נקרא חסיד
txt:
<span class='five'>נקרא חסיד. </span>המתענה דכתיב גומל נפשו איש חסד מפריש עצמו ממאכל ומשתה כמו ביום הגמל את יצחק <span class='mareimakom'>(בראשית כא)</span> שברי'ר בלע'ז מפי מורי אי נמי גומל לשון תגמול שמשלים נפשו לקונו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: שירותיה
txt:
<span class='five'>שירותיה. </span>סעודתו כלבא ליכול סעודתו ולכך המתענה אינו מועיל לו אלא כמי שמתענה מפני שאין לו מה יאכל: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: אין תענית צבור בבבל
txt:
<span class='five'>אין תענית צבור בבבל. </span>לענין איסורי חומרי תענית אמר ר' ירמיה למילתיה שהיו נוהגין בו כעין אבילות שהיו אוכלין מבעוד יום ואסורין בנעילת הסנדל אלא תשעה באב בלבד: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: יחיד שקיבל עליו תענית
txt:
<span class='five'>יחיד שקיבל עליו תענית. </span>מאתמול הרי אני יושב בתענית למחר אפילו אכל ושתה כל הלילה עד עמוד השחר למחר מתפלל תפלת תענית עננו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: לן בתעניתו
txt:
<span class='five'>לן בתעניתו. </span>באותו תענית שקיבל עליו שלא אכל במוצאי תעניתו ולן כל אותו הלילה לשם תענית עד הבקר: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: למחר אין מתפלל תפלת תענית
txt:
<span class='five'>למחר אין מתפלל תפלת תענית. </span>אינו יכול להתפלל עננו קודם שיאכל כדי לצאת ידי חובת תענית של לילה אע'פ שהוא יום אחד כדכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית א)</span> ויהי ערב ויהי בוקר יום אחד ולקמן מפרש ואזיל מאי קסבר רב הונא מאי טעמא אין מתפלל למחר עננו: והכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm:
מאי קסבר רב הונא מיסבר קסבר אין מתענין לשעות או דלמא קסבר מתענין לשעות והמתענה לשעות אינו מתפלל תפלת תענית אמר אביי לעולם קסבר מתענין לשעות (ומתפלל) תפלת תענית כו'

txt:
<span class='five'>מאי קסבר רב הונא מיסבר קסבר אין מתענין לשעות או דלמא קסבר מתענין לשעות והמתענה לשעות אינו מתפלל תפלת תענית אמר אביי לעולם קסבר מתענין לשעות (ומתפלל) תפלת תענית כו'. </span>פירוש מאי קסבר רב הונא אין מתענין לשעות כלומר האי דקאמר למחר אין מתפלל תפלת תענית לכך אינו מתפלל דקבלת תענית זה אינו קבלה ואינו תענית כלל ואם רוצה לאכול ולסעוד בתוך התענית הרשות בידו דאין מקבלין תענית לשעות כגון זה שלא קיבל תענית של לילה זה מאתמול כדקתני לן בתעניתו דמשמע מאליו כשהחשיך ובא לסעוד עמד ולא אכל כלומר שהיה בדעתו לאכול עד שעבר מקצת הלילה שעה אחת או שתי שעות ואחר כך נמלך ולן בתעניתו או דלמא האי דקאמר רב הונא למחר אין מתפלל תפלת תענית לאו משום דאין מתענין לשעות דשם תענית עליו ואם רוצה לחזור בו ולטעום אחר שהתחיל בתענית אינו יכול אלא להכי אינו מתפלל תפלת תענית דסבר אין תענית של שעות חשוב וחמור כל כך שיהא צריך להתפלל עליו עננו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: לעולם קסבר
txt:
<span class='five'>לעולם קסבר. </span>בעלמא דמתענין לשעות והמתענה לשעות מתפלל תפלת תענית והכא מאי טעמא אין מתפלל תפלת תענית דשאני הכא היכא דהתענה אתמול ובלילה לן בתעניתו דלא קיבלה עילויה שלא קיבל עליו תענית זה בפני עצמו מאתמול כדרך שאר מתענין לשעות ואינו חשוב להתפלל עליו עננו: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: מר עוקבא איקלע לגינזק
txt:
<span class='five'>מר עוקבא איקלע לגינזק. </span>גרסינן דאילו ר' עקיבא לא היה מסתפק לו הנך בעיי ועוד דבלשון ברייתא הוה משתעי ביה מעשה ברבי עקיבא כו' ולא בגמרא : 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: במה שימש משה
txt:
<span class='five'>במה שימש משה. </span>דאילו באהרן כתיב בגדי כהונה דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות כט)</span> והלבשתם שבשעה שהיה משה עובד אהרן היה לבוש בגדי כהונה ועבודה דמשה גזירת הכתוב הוא ובגדי כהונה לא מצינו בו ומסתמא אין הדבר כשר שהיה עובד בבגדיו של חול שיוצא בהן לשוק: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: לאחר שנים עשר חדש
txt:
<span class='five'>לאחר שנים עשר חדש. </span>הולך טעם יין נסך ומותרים בלא עירוי מים אבל תוך י'ב חדש צריך עירוי שלשה ימים מעת לעת: 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: בחלוק לבן שאין בו אימרא
txt:
<span class='five'>בחלוק לבן שאין בו אימרא. </span>שפה מתרגמינן אימרא <span class='mareimakom'>(שם כח)</span> כלומר תחוב היה מחוט אחד כל החלוק ולא כבגדים שלנו שבתי הידים מדובקין בבגד הגוף בתפירה כדי שלא יחשדוהו שמא באותה שפה הוציא מעות הקודש משום שנאמר <span class='mareimakom'>(במדבר לב)</span> והייתם נקיים מה' ומישראל:  הא


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: הא דאמרת מתענין לשעות והוא שלא טעם כלום כל אותו היום
txt:
<span class='five'>הא דאמרת מתענין לשעות והוא שלא טעם כלום כל אותו היום. </span>כלומר לא אמרו במתענה שאכל בו ביום כגון שהתחיל להתענות עד חצי היום ואח'כ אכל דאין זה עינוי ואם אכל קודם חצות אין בכך כלום דאינו תענית של כלום אלא כשהשלים כל היום אע'פ שלא קיבלו עליו מאתמול ופריך אי דקבל עליו להתענות עד חצי יום והדר מתענה כל היום האי תעניתא מעלי' הוא ופשיטא דתענית גמור הוא ואפילו תפלת תענית נמי מתפלל עליו ולא איצטריך לאוקומי הלכה בהכי דזהו תענית גמור והאי מקשה סבר דהאי הלכה מתענין לשעות כמשמעו דיכול להתענות עד חצי היום מתענה קרינא ביה: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: לא צריכנא דממליך אימלוכי
txt:
<span class='five'>לא צריכנא דממליך אימלוכי. </span>כלומר לא היה בדעתו כלל להתענות אלא אתא ליה טרדא ולא אכל עד חצי היום וכי מטא חצי יום ממליך אמר הואיל והתעניתי עד חצי היום אתענה כל היום: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: ולא משלימין
txt:
<span class='five'>ולא משלימין. </span>לפי שהן עסוקין בעבודה ואין יכולים להשלים אלמא אע'ג דאינו משלים מתענה קרי ליה: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: לצעורי נפשייהו
txt:
<span class='five'>לצעורי נפשייהו. </span>עם הצבור אבל אינו תענית לא להתפלל תפלת עננו ולא לקובעו עליו חובה כלל וכל שעה שהוא רוצה לאכול אוכל: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: שיו'ט שלנו היה
txt:
<span class='five'>שיו'ט שלנו היה. </span>כדלקמן בשלשה פרקים <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span> זמן עצי כהנים והעם כו' עד בחמשה באב בני פרעוש בן יהודה בעשרה בו בני  (סנאב) בן בנימין שעל ידי מעשה קבעו להן חכמים להתנדב עצים ולהביא למערכה וכשמגיע זמנו מביאין אותן ומדליקין אותן על גבי המזבח אע'פ שהיו שם שאר עצים הרבה משא'כ בשאר מתנדבי עצים דאין מבערין אותן בזמן שיש עצים אחרים במסכת מנחות <span class='mareimakom'>(דף קו:)</span> אמרינן המתנדב עצים לא יפחות משני גזירין ועצים טעונין קמיצה טעונים הגשה כו': 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: דאמר רבי יוחנן
txt:
<span class='five'>דאמר רבי יוחנן. </span>פעמים שהיה אומר אהא בתענית עד שאבוא לביתי ואי מטי לביתיה בשתים או בג' שעות ביום הוה אכיל וקרי ליה מתענה: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: לשמוטיה נפשיה מבי נשיאה
txt:
<span class='five'>לשמוטיה נפשיה מבי נשיאה. </span>דלא ליטרחוהו למיכל בהדייהו שהיה מבקש הימנו שיאכל עמו היה אומר כן שלא יטריחנו לאכול עמו ומיהו לא הוי תענית שאם היה רוצה היה אוכל מיד ואין בנדרו כלום: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: למפוחא
txt:
<span class='five'>למפוחא. </span>הוא המפוח שנופחין בו הנפחין את האור המתמלא ברוח אף זה נתמלא רוח שלא אכל בחנם: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: בתפלת המנחה
txt:
<span class='five'>בתפלת המנחה. </span>בסופה תוספת ריצוי ותחנונים עד שאומר הריני מחר בתענית ודוקא נקט מנחה משום דסמוך לתחלת יום תעניתו לאפוקי תפלת יוצר ודיקא נמי מדפסיק שמואל ופליג אדרב דאמר בזמן המנחה שיעורא יתירא: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: כדכתיב במגילת תענית
txt:
<span class='five'>כדכתיב במגילת תענית. </span>לסוף ימים טובים הכתובים במגילת תענית כתיב בה מקדמת דנא ייסר לעיל מינה תני אילין יומיא די לא להתענאה בהון להן כל איניש דייתי עלוה תענית מן קדמת דנא לפני אלו ימים טובים כגון שקיבל עליו עשרה תעניות או עשרים ונכנסו אלו הימים בהם: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: ייסר בצלו
txt:
<span class='five'>ייסר בצלו. </span>בתפלה ואי לא קבליה עליה בתפלת המנחה לא דחי להנך ימים טובים אלמא דעיקר תענית בעי לקבולי בתפלת המנחה עילויה ואי לא קבליה עילויה בתפלת המנחה לא עשה כלום: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: בצלו
txt:
<span class='five'>בצלו. </span>צלותא איכא דאמרי לשון נדר שקבל עליו להתענות כמו הרימותי ידי אל ה' <span class='mareimakom'>(בראשית יד)</span> דמתרגמינן ארימיה ידי בצלו ואין רבי מודה. האי דקתני דכתיב משום דמגילת תענית היתה נכתבת לבד לזכרון נסים: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: וחד אמר יאסר
txt:
<span class='five'>וחד אמר יאסר. </span>דלא הוי תני ייסר בצלו דמשמע דוקא כדאמרינן אי מקבל בתפלת המנחה אין ואי לא לא אלא יאסר דמשמע יהא אסור לאכול אי אתי עליה תענית מן קדמת דנא בין בתפלה בין שלא בתפלה: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: מאי היא
txt:
<span class='five'>מאי היא. </span>מאי קסבר ומשני כדתניא יחיד שקבל עליו תענית שני וחמישי של כל השנה כולה כלומר כדמפרש בהדיא אם נדרו קודם לגזרתנו כו' ולא שנא בין בתפלה בין שלא בתפלה: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: קודם גזרתנו
txt:
<span class='five'>קודם גזרתנו. </span>קודם שגזרו חכמים ימים טובים הללו אבל משגזרו אע'פ שהתחיל תעניותיו קודם הזמנים הללו לא דחו: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: עד מתי אוכל ושותה
txt:
<span class='five'>עד מתי אוכל ושותה. </span>בלילה כשמתענה למחר בכל תעניות שהוא אוכל משתחשך ואפילו בתענית יחיד קא מיירי: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: עד קרות הגבר
txt:
<span class='five'>עד קרות הגבר. </span>אפילו פעם ראשונה קאמר מדקאמר גבי יוצא יחידי בלילה בסדר יומא <span class='mareimakom'>(דף כא.)</span> עד שישלש: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: שלא סילק
txt:
<span class='five'>שלא סילק. </span>את הטבלא דלאו עקירה היא ולא אסח דעתיה מאכילה וכסעודה אריכתא דמיא: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: איכא דאמרי אמר רבא כו'
txt:
<span class='five'>איכא דאמרי אמר רבא כו'. </span>והלכה כאיכא דאמרי אוכל ושותה עד שיישן קבע ועד שיעלה עמוד השחר כרבי: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: תיר
txt:
<span class='five'>תיר. </span>ער כדמתרגמינן <span class='mareimakom'>(בראשית מא)</span> ויקץ ואיתער: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: יחיד שקבל עליו תענית
txt:
<span class='five'>יחיד שקבל עליו תענית. </span>סתם ואינו יודע איזה תענית קבל עליו אם של יחיד אם של צבור: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: קאתו רבנן לתעניתא כו'
txt:
<span class='five'>קאתו רבנן לתעניתא כו'. </span>בתענית צבור וסברי לה כשמואל דאמר אין תענית צבור בבבל בפרק מקום שנהגו <span class='mareimakom'>(פסחים דף נד:)</span> דאסור בנעילת הסנדל ובכל הני: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: איקפד רב ששת דלמא מיכל נמי אכלי
txt:
<span class='five'>איקפד רב ששת דלמא מיכל נמי אכלי. </span>ופורשים מדרכי צבור ולית ליה דשמואל ואנן האידנא נהגינן כשמואל: 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: מעיינין במילי דמתא
txt:
<span class='five'>מעיינין במילי דמתא. </span>דרישה וחקירה לבדוק במעשיהם בעסקי בני העיר אם גזל וחמס ביניהן ומפייסין אותן: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: על מעל הגולה
txt:
<span class='five'>על מעל הגולה. </span>ואני יושב משומם עד מנחת הערב ובמנחת הערב קמתי מתעניתי ובקרעי בגדי ומעילי ואכרעה על ברכי ואפרשה כפי אל ה' אלהי: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: ובמנחת הערב קמתי
txt:
<span class='five'>ובמנחת הערב קמתי. </span>אלמא באידך פלגא בעו רחמי עד פניא מכלל דפלגא קמא מעייני במילי דמתא: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: בנחמיה בן חכליה כתיב בעזרא ואלי יאספו
txt:
<span class='five'>בנחמיה בן חכליה כתיב בעזרא ואלי יאספו. </span>לי היו מתאספין ובאין טובים שבהן להגיד לפני על מעל וחטא הגולה להפרישם: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: משומם
txt:
<span class='five'>משומם. </span>אישתורדי'ן בלע'ז על מעלם שמתוודין עד מנחת הערב מחצות ואילך שהצל נוטה כדאמרינן במס' יומא <span class='mareimakom'>(דף כח:)</span> צלותיה דאברהם מכי משחרי כותלי: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: קמתי מתעניתי
txt:
<span class='five'>קמתי מתעניתי. </span>לא שמתענה עד המנחה ואח'כ אוכל אלא כלומר מצער נפשיה ובקרעי ואם שאני קורע בגדי ומעילי הייתי מתפלל כדי שאתרצה: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: כל שהוא משום אבל
txt:
<span class='five'>כל שהוא משום אבל. </span>כל תענית שאסרו חכמים רחיצה משום אבל כגון ט' באב שהוא משום אבילות חורבן וכל שכן אבל ממש שמתו לפניו דאית ליה צערא טובא אסור בין בחמין וכו': 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm:
אמר רב אידי בר אבין אף אנן נמי תנינא ונועלין את המרחצאות וא'ל אביי ואי בצונן אסור סוכרין את הנהרות מיבעי ליה למיתני </span>בתמיה אף אנן נמי תנינא במתנית' דקתני גבי תענית צבור ונועלין את המרחצאות דהיינו חמין אבל צונן מותר א'ל אביי כלומר ואי הוה סבירא ליה ל

txt:
<span class='five'>אמר רב אידי בר אבין אף אנן נמי תנינא ונועלין את המרחצאות וא'ל אביי ואי בצונן אסור סוכרין את הנהרות מיבעי ליה למיתני </span>בתמיה אף אנן נמי תנינא במתנית' דקתני גבי תענית צבור ונועלין את המרחצאות דהיינו חמין אבל צונן מותר א'ל אביי כלומר ואי הוה סבירא ליה לתנא דידן דבצונן אסור היכי הוה בעי למיתני סוכרין את הנהרות היכי מצי למיסכרינהו: <span class='five'>אבא. </span>רב אידי הכי קא קשיא ליה במתניתין דקאמר שמע מינה דלא אסר אלא חמין מכדי קתני מתני' אסורין ברחיצה וסתם רחיצה בין חמין בין צונן למה לי תו למיהדר ומיתנא ונועלין אלא למימרא דדוקא חמין וכו': 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: אלא לאו בצונן
txt:
<span class='five'>אלא לאו בצונן. </span>וחייבי טבילות אין משום דטבילה בזמנה מצוה שממהר לטהר עצמו: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: כולי עלמא לא בחמין ולא בצונן</span>: <span class='five'>לא נצרכה אלא לחמי טבריא
txt:
<span class='five'>כולי עלמא לא בחמין ולא בצונן</span>: <span class='five'>לא נצרכה אלא לחמי טבריא. </span>והלכך חייבי טבילות אין כולי עלמא לא אבל בצונן שרו: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: ואם איתא
txt:
<span class='five'>ואם איתא. </span>כדמוקמת לה דבצונן שרי מאי קא מהדר ליה רבי חנינא לתנא קמא מאיבוד טבילה נהי דלא טבלי בחמין משום כבוד בית אלהינו הא מצו טבלי בצונן אלא לאו בצונן נמי אסירי והיינו דאמר לאבד: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: אמר רב פפא
txt:
<span class='five'>אמר רב פפא. </span>לעולם בחמי טבריא והיינו דקאמרי' חייבי טבילות אין כולי עלמא לא ובצונן כ'ע שרי ומאי לאבד דקאמר ר' חנינא כגון באתרא דלא שכיח צונן: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: כשאמרו אסור [במלאכה]
txt:
<span class='five'>כשאמרו אסור [במלאכה]. </span>גבי תענית צבור לא אמרו אלא ביום אבל בלילה מותר מהכא משמע דבלילי תשעה באב מותר במלאכה ואין ביטול אלא ביום אבל אין מפרסמין הדבר: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm:
במאי אילימא בחמין מי שרי והאמר רב ששת אבל אסור להושיט אצבעו בחמין אלא לאו בצונן מאי לאו אכולהו כו' </span>הא דקתני וכן אתה מוצא במנודה ואבל אכל הני קאי ואפילו ארחיצה ושמע מינה דבתענית צבור אסור לרחוץ כל גופו ואפילו בצונן ותיובתא לרפרם בר פפא: <span class=

txt:
<span class='five'>במאי אילימא בחמין מי שרי והאמר רב ששת אבל אסור להושיט אצבעו בחמין אלא לאו בצונן מאי לאו אכולהו כו' </span>הא דקתני וכן אתה מוצא במנודה ואבל אכל הני קאי ואפילו ארחיצה ושמע מינה דבתענית צבור אסור לרחוץ כל גופו ואפילו בצונן ותיובתא לרפרם בר פפא: <span class='five'>לא אשארא קאי. </span>אנעילה וסיכה ולעולם הך רחיצה בחמין היא אבל בצונן שרי לרחוץ כל גופו והשתא דאמרת במנודה ואבל לאו ארחיצה קיימי ליכא לאקשויי כדפרכת לעיל אילימא בחמין מי שרי: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: שתכפוהו אבליו
txt:
<span class='five'>שתכפוהו אבליו. </span>בזה אחר זה כדקתני שמתו בניו שניהם ולפיכך התירו לו כדאשכחן גבי שיער: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: אין הבוגרת
txt:
<span class='five'>אין הבוגרת. </span>שהביאה שתי שערות רשאה לנוול את עצמה אלא מתקשטת כדי שיקפצו עליה הא נערה שאינה ראויה להינשא עדיין עד שתבגר רשאה דבת חיוב אבילות היא וקטנה אינה חייבת ולא כלום: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: בימי אבל אביה
txt:
<span class='five'>בימי אבל אביה. </span>אפילו אירע אבילות לאביה שמת בנו אי נמי שמת אביה ממש אע'פ שהיא בת חיוב אבילות אינה רשאה לנוול: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: אכיחול ואפירכוס
txt:
<span class='five'>אכיחול ואפירכוס. </span>ולא קא מיירי ברחיצה כלל פירכוס בשיער כבוס בבגדים רחיצה בגוף: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: בשומע תפלה
txt:
<span class='five'>בשומע תפלה. </span>שכוללה בתוך הברכה וחותם בשומע תפלה דאותה ברכה וחתימתה משמע בין אתענית בין אכל מילי: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: תשע עשרה
txt:
<span class='five'>תשע עשרה. </span>דקבע ליה בין גואל לרופא סתם תפלה קרי שמונה עשרה דברכת ולמלשינים ביבנה תקנוה כדאמרינן בברכות <span class='mareimakom'>(דף כח:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: כ'ד הויין
txt:
<span class='five'>כ'ד הויין. </span> בפירקין דלקמן <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span> דכ'ד ברכות הוו ביומא דתעניתא והכא קתני י'ט ותו לא: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: וצבור
txt:
<span class='five'>וצבור. </span>יחיד שקיבל עליו תענית צבור אלמא יחיד קובע ברכה לעצמו כשקיבל תענית צבור: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: בקמייתא
txt:
<span class='five'>בקמייתא. </span>בג' תעניות ראשונות דליכא כ'ד כדאמרינן בפרק סדר תעניות כיצד בגמ' <span class='mareimakom'>(שם)</span>: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: דאלו מותרין בעשיית מלאכה וכו'
txt:
<span class='five'>דאלו מותרין בעשיית מלאכה וכו'. </span>ראשונות דלא חמירי כולי האי הא לכ'ד ברכות זה וזה שוין וקס'ד דאיתנהו לכ'ד באמצעיות מדקמתריץ קמייתא דליכא כ'ד מכלל דבאמצעיתא איתנהו ולא היא דליתנהו אלא באחרונות כדקתני התם ומשום דהא מילתא קמייתא מש'ה פריך ליה מכ'ד דליתנהו באמצעיות: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: תנא ושייר
txt:
<span class='five'>תנא ושייר. </span>תנא מילי דאיתנהו בין אמצעיות לראשונות ושייר אין בין לאו דוקא הוא כדמוכח לקמן גבי אידך: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm:
מאי שייר דהאי שייר אלא באיסורי קא מיירי בתפלות לא קא מיירי </span>ומאן דגריס שייר תיבה מוציאין את התיבה כו' שיבוש הוא דאינה אלא באחרונות כדבסמוך ומיפשט פשיטא ליה דאינה אלא באחרונות: <span class='five'>מאי שייר דהאי שייר

txt:
<span class='five'>מאי שייר דהאי שייר אלא באיסורי קא מיירי בתפלות לא קא מיירי </span>ומאן דגריס שייר תיבה מוציאין את התיבה כו' שיבוש הוא דאינה אלא באחרונות כדבסמוך ומיפשט פשיטא ליה דאינה אלא באחרונות: <span class='five'>מאי שייר דהאי שייר. </span>דלא אורחא דתנא למתני כל מילי ולשיורי חדא אלא לעולם כ'ד בקמייתא ליתנהו ולהכי לא חשיב להו באין בין דבתפלה לא קמיירי: 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: שבאלו
txt:
<span class='five'>שבאלו. </span>האחרונות מתריעים ונועלין כדתנן נמי במתני'  הא לכ'ד זה וזה שוין דבתרוייהו איתנהו:  והא


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: והא שייר תיבה
txt:
<span class='five'>והא שייר תיבה. </span>דבאחרונות איתא והכא ליתא כדקתני לקמן <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span> סדר תעניות כיצד מוציאין את התיבה כו' ומותבינן בגמרא בהדיא מתיבה דליתא אלא באחרונות ומשני כי קתני נמי מתניתין  בקמייתא: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: דיקא נמי
txt:
<span class='five'>דיקא נמי. </span>דלכ'ד זה וזה שוין דקתני מתניתין מה אלו יתירות על הראשונות כו' ואלו כ'ד לא קא חשיב גבי אחרונות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: דהא קתני לה באידך פירקין
txt:
<span class='five'>דהא קתני לה באידך פירקין. </span>דמי ששנה מתניתין דהכא תנא נמי דהתם והאי דלא תנא בהאי סמיך אהתם דקתני באחרונות מוציאין התיבה מה שאין כן באמצעיות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: השתא דאתית להכי
txt:
<span class='five'>השתא דאתית להכי. </span>דמשום דקתני לה באידך פירקין דאמרת דלא הוי שיור כ'ד נמי דאמרת דשוין נינהו איכא למימר דלא הוי שוין דהא אפי' שיורא נמי לא הוי דבהדיא קתני לה באידך פירקין דבאחרונות איתנהו באמצעיות לא ואיכא לתרוצי כתירוצא קמא בקמייתא דליכא כ'ד: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: נקוט מציעיתא בידך
txt:
<span class='five'>נקוט מציעיתא בידך. </span>כלומר תריץ דבשלש אמצעיות היו מתענין ומתרצת לכולהו הנך מתנייתא הא דקתני בראשונות ולא באחרונות הנך ראשונות לאו ראשונות ממש נינהו אלא אמצעיות דאינהו הוו ראשונות לאחרונות אבל בשבע אחרונות לא מיתענו דכיון דשבע נינהו לא מצו עוברות ומיניקות למיקם בהו והא דקתני באחרונות ולא בראשונות הנך אחרונות אמצעיות נינהו והראשונות ראשונות ממש ואין מתענין בהן דלא תקיף רוגזא כולי האי וצחות לשון הוא לתנא למיקרי לאמצעיות ראשונות לאחרונו' ואחרונו' לראשונות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: בשופרות
txt:
<span class='five'>בשופרות. </span>היו עושין ההתרעות ולשון התרעה כמו תרועה וסתם תרועה פשוטה לפניה ולאחריה במסכת ראש השנה <span class='mareimakom'>(דף לד.)</span> ואהכי מתריעין בשופרות כדכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר י)</span>  ותקעתם בחצוצרות וגו' תוקעין בשופרות כדי שיכניעו לבם לקול השופר ויהיו נרתעים מחטאתם ואשש ברכות שהיו מוסיפין ביום התענית היו תוקעין על כל ברכה יבבא אחת שהן י'ח התרעות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: רב יהודה אמר
txt:
<span class='five'>רב יהודה אמר. </span>מתריעין עננו בקול רם היו צועקים עננו אבינו עננו עננו אלהי אברהם עננו עננו אלהי יצחק עננו עננו אלהי יעקב עננו הכל כפי שאומרים בסוף הסליחות אבל עננו דתפלת תענית אומר אפי' בראשונות ואפי' יחיד אוקימנא דאומרה בשומע תפלה ותפלה קרי ליה התרעה דאי בשופרות מריעין מיבעי ליה ומאן דמפרש עננו של תפלת תענית משתבש דהא קתני בסמוך שהן י'ח התרעות וקא פריך מן וסימן לדבר יריחו ואם איתא ליפריך בהדיא י'ח תפלות של שמונה עשרה ברכות מי איכא בשבת תעניות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: יריחו
txt:
<span class='five'>יריחו. </span>דכתיב בה שופרות לישנא אחרינא סימן לדבר כלומר לכך מתריעין כדי שיענו כדרך שנענו ביריחו על ידי שופרות דכתיב <span class='mareimakom'>(יהושע ו)</span> ויתקעו בשופרות וגו' וכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> ותפול החומה תחתיה: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: אלא בשופרות כולי עלמא וכו'
txt:
<span class='five'>אלא בשופרות כולי עלמא וכו'. </span>דהא מתריעין דקתני הכא במתניתין דעבדינן בתעניות בשופרות: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: כי פליגי בעננו
txt:
<span class='five'>כי פליגי בעננו. </span>כי פליגי במתריעין דאמרינן בעלמא על שאר פורענויות מ'ס עננו נמי התרעה והאי דקתני בעלמא מתריעין בעננו ומאן דאמר בשופרות אבל בעננו לא: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: תנאי היא
txt:
<span class='five'>תנאי היא. </span>האי תנא דשאר מיני פורעניות סבר צעקת פה לאו שמה התרעה ואידך סבר כו': 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: המטורפת
txt:
<span class='five'>המטורפת. </span>כמו ביצים טרופות <span class='mareimakom'>(חולין דף סד.)</span> שהולכת ונדה ועתידה להיטבע במים: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: ולא לצעקה
txt:
<span class='five'>ולא לצעקה. </span>תפלה שאין אנו בטוחין כל כך שתועיל תפלתנו לצעוק עליהן בשבת אלמא צעקת פה קרי התרעה מפי מורי ל'א לעזרה דקאמר תנא קמא מתריעין דמשמע בקול רם ואמר ליה רבי יוסי לעזרה שיהו מתפללין כל אחד בביתו לעזרה בעלמא:  גזר


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: גזר תליסר תעניתא
txt:
<span class='five'>גזר תליסר תעניתא. </span>כדאמרינן במתניתין <span class='mareimakom'>(דף טו:)</span> שלש ראשונות ושלש אמצעיות ושבע אחרונות ולשאר פורעניות עביד להו ולא לגשמים: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: לא מן השם הוא זה
txt:
<span class='five'>לא מן השם הוא זה. </span>שאין זה טעם שאין מניחין בשביל טורח אלא שכבר יצא זמנה של רביעה של יורה שהרי מרחשון עבר על כולן לסוף התעניות שמקצתן היו בכסליו כדקתני מתניתין ואיכא למשמע מדרבי שמעון דבשאר מיני פורעניות דכל שעתא הוי זימנייהו למיבטלי אפילו טפי גזרינן ורבי דאמר אין מטריחין סתמא אכולהו קאמר ואנא דאמרי כרבי: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: ובשומע תפלה
txt:
<span class='five'>ובשומע תפלה. </span>אמרינן לשאילת מטר כיחיד השואל צרכיו בשומע תפלה דהא דאמרינן שאלה בברכת השנים אפי' ביחיד משום דזמן צבור הוא אבל במילתא אחריתי דהוי ליחיד ולא לצבור כהכא דבתקופת תמוז לאו זמן שאילת צבור הוא בשומע תפלה הוא דמדכר ליה ולא בברכת השנים כדאמרינן במסכת ע'ז <span class='mareimakom'>(דף ח.)</span> ובברכות <span class='mareimakom'>(דף לא.)</span> אם היה לו חולה בתוך ביתו מזכיר עליו בברכת החולים ולבסוף מוקמינן והלכתא בשומע תפלה כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: לפי המקומות
txt:
<span class='five'>לפי המקומות. </span>כגון נינוה דאפי' בתקופת תמוז בעו מטרא לא גרסינן לפי הזמן שלא ירדו עדיין גשמים:  


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: בשני מטין עם חשיכה
txt:
<span class='five'>בשני מטין עם חשיכה. </span>ולא נועלין ולא פותחין הואיל ולאו לכבוד שבת הוה ובחמישי מותרין לפתוח לגמרי: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: מטין
txt:
<span class='five'>מטין. </span>שלא יראו בני אדם ויצטערו אלא לעת ערב פותחין מקצתן כדי שיהא להם מה לאכול בלילה: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: או דילמא
txt:
<span class='five'>או דילמא. </span>פותחין כל היום והכי משמע מתניתין בשני מטין ובה' היה פתוח כדרכו כל היום לגמרי מפני כבוד השבת: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: איצטבא
txt:
<span class='five'>איצטבא. </span>כסא דהשתא אין החנות פתוחה לרשות הרבים ואם הוא פתוח אינו נראה כל כך: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: תנא בנין בנין של שמחה נטיעה נטיעה של שמחה
txt:
<span class='five'>תנא בנין בנין של שמחה נטיעה נטיעה של שמחה. </span>בנין דקתני מתניתין לא בנין הצריך לו אלא בנין הצריך לשמחה דבדבר שמחה ממעטינן: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: אבוורנקי של מלכים
txt:
<span class='five'>אבוורנקי של מלכים. </span>שכך היו נוהגין כשנולד בן למלך היו נוטעין אילן לשמו ויום שממליכין אותו עושין לו כסא ממנו לישנא אחרינא אילן גדול המיסך על הארץ לטייל המלך תחתיו ודומה לו בעירובין <span class='mareimakom'>(דף כה:)</span> ההוא אבוורנקא דהוה ליה לריש גלותא בבוסתניה: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: של מלכים
txt:
<span class='five'>של מלכים. </span>דרך מלכים נוטעין אותו לצל הוא נוטעו כמו כן לצל היא והיא נטיעה של שמחה: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: אבל ומנודה חייבין בעטיפה
txt:
<span class='five'>אבל ומנודה חייבין בעטיפה. </span> דכתיב ועל שפם יעטה במועד קטן <span class='mareimakom'>(דף טו.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: רשאי ליפול על פניו
txt:
<span class='five'>רשאי ליפול על פניו. </span>לבזות עצמו בפני הצבור שאם לא יענה יחרפוהו כך שמעתי אלא אם כן יודעין בו שהוא חשוב כיהושע שאמר לו הקב'ה קום לך למה זה אתה נופל על פניך: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: אלא אם כן נענה
txt:
<span class='five'>אלא אם כן נענה. </span>שיודעין הן שנענה כיהורם יהורם רשע היה אלא שהתענה על רעב שהיה בימיו ונענה דכתיב <span class='mareimakom'>(מלכים ב ז)</span> ויהי סאה סולת בשקל וסאתים שעורים בשקל: 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: לא הכל
txt:
<span class='five'>לא הכל. </span>נענין (בתפלה) ולא הכל נענין בקריעה דיהושע וכלב שלא היו חשובין כמשה ואהרן לא זכו ליענות אלא בקריעה ומקרא בעלמא קא דריש: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: לבזה נפש למתעב גוי לעבד מושלים
txt:
<span class='five'>לבזה נפש למתעב גוי לעבד מושלים. </span>לישראל הבזוים ומתועבים ועבדים מושלין בהן: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: לא הכל לאורה ולא הכל לשמחה דכתיב אור זרוע לצדיק ולישרי לב שמחה
txt:
<span class='five'>לא הכל לאורה ולא הכל לשמחה דכתיב אור זרוע לצדיק ולישרי לב שמחה. </span>ישרים לשמחה דישרים עדיפי מצדיקים:  הדרן עלך מאימתי 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: סדר תעניות כיצד כו': <span class='five'>אפר מקלה
txt:
<span class='five'>סדר תעניות כיצד כו': <span class='five'>אפר מקלה. </span>אפר ממש ולא עפר אפר סתם הוא עפר דכשם שאפר קרוי עפר דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר יט)</span> מעפר שרפת החטאת כך עפר קרוי אפר סתם והיינו דקתני אפר מקלה אפר שריפה אי הוה תני אפר סתם הוה משמע עפר ואפר מקלה גנאי יותר מעפר סתם ובגמרא מפרש מאי טעמא נותנין אותו: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: כבושין
txt:
<span class='five'>כבושין. </span>לשון עצירה כמו מכבש בלע'ז פריש'א  שכובשין את הלבבות להחזירם למוטב ואלו הן דברי כבושין אחינו כו': 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ובקבלה
txt:
<span class='five'>ובקבלה. </span>שהנביא מצוה לישראל (עמדו בתפלה) והקשה תוספות מאן דהו מאי שנא בהאי קרא דכתיב ביונה וירא האלהים את מעשיהם וגו' ולא קרי ליה דברי קבלה ובהאי קרא דוקרעו לבבכם קרי ליה קבלה ופריק איהו כל מקום שהנביא מצוה ומודיע ומזהיר את ישראל קרי ליה קבלה ובכל דוכתא דלא איתפקד נביא כי האי וירא האלהים שהוא כמספר והולך דיליף מיניה אגב אורחיה מילתא לא קרינן ליה קבלה: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ברחובה של עיר
txt:
<span class='five'>ברחובה של עיר. </span>בגלוי וכי הך דאמרינן במסכת מגילה <span class='mareimakom'>(דף כה:)</span> בני העיר שמכרו רחובה של עיר והתם מפרש בהדיא אמר ר' זירא הואיל והעם מתפללים בו בתעניות ובמעמדות: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ורגיל
txt:
<span class='five'>ורגיל. </span>רגיל להתפלל ותפלתו שגורה בפיו ולא יטעה שכל חזן שטועה סימן רע לשולחיו : 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: וביתו ריקם
txt:
<span class='five'>וביתו ריקם. </span>משמע דהוא עני ואין לו מחיה בביתו ובגמרא מפרש טעמא אחרינא וגופו נקי מעבירות שלא חטא ולא יצא עליו שום שם רע בשום עבירה כו': 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ואומר חותמיהן
txt:
<span class='five'>ואומר חותמיהן. </span>על כל פרשה ופרשה אחר זכרונות חתימת זכרונות ואחר שופרות חתימת שופרות וכן אחר כולם מעין הפרשה כדמפרש ואזיל: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: על הראשונה
txt:
<span class='five'>על הראשונה. </span>בפעם ראשונה הוא אומר מי שענה לאברהם כו' בגואל ישראל היה מתחיל להאריך והולך ואומר לכולן שש ברכות: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: על השניה
txt:
<span class='five'>על השניה. </span>זו היא ברכה ראשונה של שש ברכות כדאמרינן בגמ' והיאך דגואל ישראל זו היא ברכה עצמה של שמונה עשרה ואינה מאותן שש אלא שבה היה מתחיל להוסיף ולהאריך על הזכרונות הוא אומר זוכר הנשכחות ועל השופרות שומע תרועה והיא שניה למנינה ועל אל ה' בצרתה לי והיא שלישית למנין שש שומע צעקה שלישית וכן כולן: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ומי שענה את אבותינו על ים סוף
txt:
<span class='five'>ומי שענה את אבותינו על ים סוף. </span>לפיכך אומרה בזכרונות לפי שהיו ישראל נשכחים במצרים כמה שנים ונתייאשו מן הגאולה וזכרם המקום וגאלם דכתיב <span class='mareimakom'>(שמות ו)</span> ואזכור את בריתי: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ובשופרות היה אומר מי שענה את יהושע בגלגל
txt:
<span class='five'>ובשופרות היה אומר מי שענה את יהושע בגלגל. </span>לפי שנענה בשופרות ביריחו וזהו בעוד שהיו ישראל בגלגל: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ואליהו בהר הכרמל
txt:
<span class='five'>ואליהו בהר הכרמל. </span>כנגד אשא עיני אל ההרים וכן כולן לפי ענין המזמורים אליהו נענה בהר הכרמל מעין אשא עיני אל ההרים ושמואל במצפה דכתיבי קראי ומעין אל ה' בצרתה לי: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ממעי הדגה
txt:
<span class='five'>ממעי הדגה. </span>מעין ממעמקים קראתיך ה' ועונה בעת צרה שכן כתיב ביונה קראתי מצרה לי <span class='mareimakom'>(יונה ב)</span> ובשמואל כתיב ויזעק אל ה' <span class='mareimakom'>(שמואל א ז)</span> ובאליהו כתיב <span class='mareimakom'>(מלכים א יח)</span> ענני זו תפלה: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ועל השביעית
txt:
<span class='five'>ועל השביעית. </span>מפרש בגמרא מאי שביעית מי שענה דוד ויהי רעב בימי דוד שלש שנים שנה אחר שנה <span class='mareimakom'>(שמואל ב כא)</span> : 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: ושלמה
txt:
<span class='five'>ושלמה. </span>כשהכניס הארון לבית קדש הקדשים אי נמי רעב כי יהיה בארץ וגו' <span class='mareimakom'>(מלכים א ח)</span> ולפיכך חותם מרחם על הארץ שהן התפללו על ארץ ישראל ותפלה לעני כי יעטוף על דוחק גשמים נופל וכתיב ביה <span class='mareimakom'>(שם)</span> בהעצר שמים: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: בימי רבי חלפתא בצפורי
txt:
<span class='five'>בימי רבי חלפתא בצפורי. </span>אביו של רבי יוסי דאמרינן בסנהדרין <span class='mareimakom'>(דף לב:)</span> אחר רבי יוסי בצפורי [אחר ר' חנניא בן תרדיון] בסיכני:  וגומר                     </span>


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: ולא ענו אחריו אמן תקעו בני אהרן תקעו
txt:
<span class='five'>ולא ענו אחריו אמן תקעו בני אהרן תקעו. </span>חזן הכנסת אומר להן על כל ברכה וברכה והוא השמש ולא שליח צבור: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: אלא בשער מזרח ובהר הבית
txt:
<span class='five'>אלא בשער מזרח ובהר הבית. </span>כלומר בזמן שבית המקדש קיים כשמתפללין בהר הבית נכנסין בדרך שער המזרח לפי שלא היו עונין אמן במקדש כדאמרינן בגמרא <span class='mareimakom'>(דף טז:)</span> ואין לומר לא היו נוהגין כן לתקוע אלא במקדש דודאי תוקעין בגבולים כדמוכח בכולה הך מסכת ומסכת ראש השנה <span class='mareimakom'>(דף כו: כז.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: ולא משלימין
txt:
<span class='five'>ולא משלימין. </span>שעדיין אינן חמורין כל כך ובגמרא <span class='mareimakom'>(דף יז.)</span> מפרש שמא תכבד העבודה על אנשי בית אב שהיו עובדין אותו היום ובאים הן לסייעם ואם היו מתענים לא היה להם כח לעמוד בעבודה: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: אנשי בית אב
txt:
<span class='five'>אנשי בית אב. </span>המשמרה מתחלקת לשבעה בתי אבות כנגד שבעת ימי השבוע בית אב ליום: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: אנשי [מעמד]
txt:
<span class='five'>אנשי [מעמד]. </span>אחד כהנים ולוים וישראלים הקבועים ועומדין ומתפללין על קרבן אחיהם שיקבל לרצון ועומדים לשם בשעת עבודה דהיאך קרבנו של אדם קרב והוא אינו עומד על גביו וכולהו מפרש בפרק אחרון <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: בלילות
txt:
<span class='five'>בלילות. </span>אין לחוש שמא תכבד העבודה שהרי ראו מבערב שפסקו הקרבנות ולא כבדה העבודה שיביאו רוב קרבנות ולא יספיקו בני בית אב של אותו היום וצריכין אלו לסייען והרי אינן ראויין לעבודה משום שכרות: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: אנשי בית אב אסורין בין ביום ובין בלילה
txt:
<span class='five'>אנשי בית אב אסורין בין ביום ובין בלילה. </span>לפי שהיו מעלין כל הלילה אברים ופדרים שפקעו מעל המזבח א'נ לא גמרו ביום גומרים בלילה אבל אנשי משמר אינן צריכין לסייע בלילה להפך במזלג דבית אב יכול להספיק לבד היפוך המערכה: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: אסורים לספר ולכבס
txt:
<span class='five'>אסורים לספר ולכבס. </span>משנכנסו למשמרתם כל אותה שבת אלא מסתפרין קודם לכן וטעמא מפרש בגמרא: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: ובחמישי
txt:
<span class='five'>ובחמישי. </span>של משמרתן מותרים דרך רוב בני אדם להסתפר בחמישי ולא בערב שבת מפני הטורח: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: כל הכתוב במגילת תענית דלא למיספד
txt:
<span class='five'>כל הכתוב במגילת תענית דלא למיספד. </span>דאית יומיא דלא להתענאה ומקצתהון דחמירי טפי דלא למיספד ואותן שהן חמורים ואסורים בהספד לפניו אסור בהספד דילמא אתי למיעבד ביו'ט גופיה: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: ולאחריו מותר
txt:
<span class='five'>ולאחריו מותר. </span>דכיון שעבר יום לא חיישינן ואותן שאינן חמורין ליאסר בהספד אלא דלא להתענאה בין לפניו כו': 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: שלא להפקיע את השערים
txt:
<span class='five'>שלא להפקיע את השערים. </span>כשרואין בעלי חניות שקונין למוצאי יום חמישי שתי סעודות גדולות אחת לליל חמישי ואחת לשבת סבורים שבא רעב לעולם ומייקרים ומפקיעים השער אבל משהתחילו להתענות יודעין שאינו אלא מפני התענית: 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: ואם התחילו
txt:
<span class='five'>ואם התחילו. </span>שקיבלו תענית מקודם לכן ונכנס בהן ראש חדש אין מפסיקין דאף על גב דאקרי מועד לא כתיב ביה יום משתה ושמחה : 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: שאין משלימין
txt:
<span class='five'>שאין משלימין. </span>להתענות כל היום אלא אוכלין סמוך לערב: מגילת תענית נכתבה בימי חכמים אע'פ שלא היו כותבין הלכות והיינו דקתני כל הכתוב במגילת תענית כאילו היה מקרא: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm:
כי קתני נמי מתני'.</span>סדר תעניות כיצד בסדר תעניות אחרונות קא מיירי: ה'ג בגמרא <span class='five'>ונותנין אפר על גבי התיבה </span>ולא גרסינן אפר מקלה אפר שריפה עדיף משום אפרו של יצחק כדלקמן: <span class='five'>בגדולה

txt:
<span class='five'>כי קתני נמי מתני'.</span>סדר תעניות כיצד בסדר תעניות אחרונות קא מיירי: ה'ג בגמרא <span class='five'>ונותנין אפר על גבי התיבה </span>ולא גרסינן אפר מקלה אפר שריפה עדיף משום אפרו של יצחק כדלקמן: <span class='five'>בגדולה. </span>מצוה בעלמא שלא לפורענות וידבר משה אל אהרן ואל אלעזר וגו': הא נמי דיהבינן בראשייהו דנשיא ואב ב'ד ברישא חשיבותא הוא דאמרי להו אתון חשיביתו טפי כו': 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: דשקיל איניש אחרינא כו'
txt:
<span class='five'>דשקיל איניש אחרינא כו'. </span>דקתני ונותנין ע'ג התיבה כו' ועל ראש הנשיא כו' דמשמע על ידי אחר וגבי שאר כל אדם לא תני נותנין אלא כל אחד ואחד (נוטל) כו':  למתבייש


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: למתבייש מאחרים
txt:
<span class='five'>למתבייש מאחרים. </span>דאיכא עגמת נפש טפי ומשום חשיבותם הם מתביישים מאחרים אבל שאר בני אדם דלא חשיבי לא מתביישי בנתינת אחרים וסגי להו בנתינת עצמן: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: פאר תחת אפר
txt:
<span class='five'>פאר תחת אפר. </span>ש'מ במקום תפילין דכתיב בהו <span class='mareimakom'>(יחזקאל כד)</span> פארך חבוש עליך ואמרינן <span class='mareimakom'>(ברכות דף יא.)</span> אלו תפילין ומתרגמינן נמי טוטפתך הויין עלך והיכא מניחין תפילין במקום שמוחו של תינוק רופף: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: ולמה מתכסין
txt:
<span class='five'>[ולמה מתכסין]. </span>חוגרות שקין תנינן בירושלמי שהיו חוגרות שקין ויוצאין לבית הקברות ותוקעין בקרנות ובעי ליה מיבעיא שקין למה ובית הקברות למה ותקיעת שופר למה: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: עפר סתם
txt:
<span class='five'>עפר סתם. </span>שאינו אפר מקלה זכירת אפרו של יצחק ליכא סתם לא גרסינן אלא איכא בינייהו עפר: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: קברי עכו'ם
txt:
<span class='five'>קברי עכו'ם. </span>במקום שאין קברי ישראל לבקש רחמים אפי' על עצמן ליכא כל שכן עלינו: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: מאי הר המוריה וכו'
txt:
<span class='five'>מאי הר המוריה וכו'. </span>איידי דאיירי בפלוגתא דרבי לוי ור'ח תנא נמי הא פלוגתא מאי הר מוריה דאברהם קרא למקום העקידה הר יראה וכתיב <span class='mareimakom'>(בראשית כב)</span> אל ארץ המוריה: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: חד אמר הר שיצא הוראה
txt:
<span class='five'>חד אמר הר שיצא הוראה. </span>תורה לישראל כי מציון תצא תורה <span class='mareimakom'>(ישעיה ב)</span>  יורו משפטיך ליעקב <span class='mareimakom'>(דברים לג)</span> ולשכת הגזית שבה עמדו הנביאים המוכיחים לישראל: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: מורא לעובדי כוכבים
txt:
<span class='five'>מורא לעובדי כוכבים. </span>ששומעין גדולות ישראל וירושלים ומתפחדים עליהם שמעתי לישנא אחרינא הר המוריה הר סיני מורא לעובדי כוכבים במתן תורה דכתיב <span class='mareimakom'>(תהלים עו)</span> ארץ יראה ושקטה: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: אם אין אתה מרחם כו'
txt:
<span class='five'>אם אין אתה מרחם כו'. </span>כלומר כשם שאתה אומר לרחם על אלו דכתיב <span class='mareimakom'>(תהלים קמה)</span> ורחמיו על כל מעשיו כן תרחם עלינו: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: מטופל ואין לו
txt:
<span class='five'>מטופל ואין לו. </span>יש לו טפלים ואין לו במה להתפרנס שלבו דואג עליו [והוא צריך לקרות מקירות לבו עליהן]: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: זה המעמיד חזן שאינו הגון לפני התיבה
txt:
<span class='five'>זה המעמיד חזן שאינו הגון לפני התיבה. </span>רשע שהקב'ה שונא אותו יותר מכולן והוא נותן בקולו לפניו: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: שביעית לארוכה
txt:
<span class='five'>שביעית לארוכה. </span>שביעית לאותה ברכה שהתחיל להאריך בה ואותה אינה מן התוספת אלא מי'ח ברכות היא כדתניא בגואל ישראל הוא מאריך: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: אבל במקדש
txt:
<span class='five'>אבל במקדש. </span>אומר אותו הזקן לאחר הפרשיות מי שענה את אברהם הוא יענה אתכם וישמע קול צעקתכם ביום הזה בא'י אלהי ישראל מן העולם ועד העולם ברוך גואל ישראל והן עונים אחריו בשכמל'ו וכן בכל ברכות שבמקדש: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: מניין שאין עונין אמן במקדש
txt:
<span class='five'>מניין שאין עונין אמן במקדש. </span>דכתיב בתפלת עזרא בבית שני קומו וברכו את ה' אלהיכם והיינו ברוך ה' אלהי ישראל כו': 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: ויברכו שם כבודך
txt:
<span class='five'>ויברכו שם כבודך. </span>היינו שעונין אחריו בשכמל'ו כך הוא הפסוק ויברכו שם כבודך ומרומם על כל ברכה ותהלה: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm:
יכול על כל הברכות כולן תהלה אחת ת'ל על כל ברכה על כל ברכה תן לו תהלה</span>: <span class='five'>חזן הכנסת

txt:
<span class='five'>יכול על כל הברכות כולן תהלה אחת ת'ל על כל ברכה על כל ברכה תן לו תהלה</span>: <span class='five'>חזן הכנסת. </span>לא אותו זקן ניהו וחוזר חזן הכנסת ואומר להן מי שענה כו' אע'פ שאמרו אותו זקן: 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: כשמריעין
txt:
<span class='five'>כשמריעין. </span>תחלה הוא אומר להן הריעו בני אהרן וכשתוקעין תחלה הוא אומר להן תקעו בני אהרן כו': 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: לא היו נוהגין כן
txt:
<span class='five'>לא היו נוהגין כן. </span>שיהו עונין אחריו ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד אלא עונין אמן בגבולין: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: אלא בראש השנה
txt:
<span class='five'>אלא בראש השנה. </span>כדאמרינן בר'ה <span class='mareimakom'>(דף טז.)</span> אמרו לפני מלכיות וזכרונות וכו': 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: וביובל
txt:
<span class='five'>וביובל. </span>ביום הכפורים של יובל כדתנן התם <span class='mareimakom'>(דף כו:)</span> שוה היובל לר'ה לתקיעה ולברכות כו': 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: ובשעת מלחמה
txt:
<span class='five'>ובשעת מלחמה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(במדבר י)</span> וכי תבאו מלחמה בארצכם על הצר הצורר אתכם וגו' ולא ידעינן מנא איתפריש דאומר ברכות ופסוקי מלכיות זכרונות ושופרות בשעת מלחמה: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: צעקה לאליהו
txt:
<span class='five'>צעקה לאליהו. </span>על מי שענה את אליהו חותם שומע צעקה ובשמואל שומע תפלה דכתיב ביה תפלה <span class='mareimakom'>(שמואל א ז)</span> : קבצו את כל ישראל המצפתה ואתפלל בעדכם: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: צעקה
txt:
<span class='five'>צעקה. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(שם טו)</span> ויחר לשמואל ויזעק אל ה' כל הלילה ואיכא למימר במצפה הוה ההיא צעקה דבתר פרשת קבצו כל ישראל המצפתה כתיב בפרשת נחמתי כי המלכתי את שאול וגו' כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: גבי אליהו
txt:
<span class='five'>גבי אליהו. </span>במעשה דהר הכרמל כתיב תפלה דכתיב ענני ה' ענני דמשמע לשון בקשה ותפלה ולא לשון צעקה ומשני ענני ה' ענני לשון צעקה הוא כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: דבעי למחתם
txt:
<span class='five'>דבעי למחתם. </span>בסוף כל ברכות ברוך מרחם על הארץ ולהכי בעי באותה חתימה דוד ושלמה שהן התפללו על ארץ ישראל כך שמעתי אי נמי משום דאינהו תקון בית המקדש דהוא עיקר הארץ כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: מכאן אמרו
txt:
<span class='five'>מכאן אמרו. </span>מדקתני הכא דאפילו אנשי משמר שלא היו עובדין באותו היום כלל אפילו הכי אסורין לשתות יין: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: המכיר משמרתו
txt:
<span class='five'>המכיר משמרתו. </span>היודע מאיזו משמרת הוא מיהויריב או מידעיה או אחת מכ'ד משמרות שיודע שמות אבותיו ואבות אבותיו עד יהויריב ויודע איזה יום ואיזה שבת היו עובדים: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: קבועין
txt:
<span class='five'>קבועין. </span>שיודע ודאי שבית אב שלו עובד במקדש לפי שהרבה היו מבתי אבות הכהנים שלא הוקבעו שוב אמר לי רבי קבועין שלא נתחלל בית אב שלו להיות מגואל מן הכהונה ויודע שראוי בית אב שלו לעבוד: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: אסור לשתות יין כל אותו היום
txt:
<span class='five'>אסור לשתות יין כל אותו היום. </span> א] ותו לא שמא יבנה בית המקדש ותכבד העבודה ויהיה זה צריך לעבוד: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: ואינו יודע מאיזה בית אב
txt:
<span class='five'>ואינו יודע מאיזה בית אב. </span>דעכשיו אינו מכיר באיזה יום בשבת עובדין ויודע שבתי אבותיו קבועין אסור כל אותה שבת מספיקא בכולהו גרסינן ויודע שבתי אבותיו קבועין הן דאם אינו יודע שבתי אבותיו קבועין לעבוד מותר הוא לשתות יין כל השנה ולא חיישינן שמא יבנה ושמא בית אב שלו יעבדו היום: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: רבי אומר אומר אני כהן אסור כו'
txt:
<span class='five'>רבי אומר אומר אני כהן אסור כו'. </span>כלומר אי חיישינן לשמא יבנה יהא אסור לעולם אפי' המכיר משמרתו ומשמרת בית אבותיו דחיישינן שמא ישתנה סדר משמרות ושמא יעבדו כולם לחנוכת הבית בבת אחת ונמצא זה צריך לעבוד אבל מה אעשה שתקנתו קלקלתו דהוי כמה שנים שלא חזרה בירה וקלקלה זו תקנתו לשתות יין בהדיא ולשמא יבנה לא חיישינן: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: כשהן מנוולין
txt:
<span class='five'>כשהן מנוולין. </span>שלא יהו סומכין על יום אחד מימי שבת ואין מסתפרין בשבת שעברה: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: ומשמרות מתחדשות
txt:
<span class='five'>ומשמרות מתחדשות. </span>בכל שבת ושבת ומשמרה שלא ראתהו עד עכשיו ובאה לראותו הדבר נאה שתראהו ביופיו: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: לא לירבו כלל
txt:
<span class='five'>לא לירבו כלל. </span> ב] אלא יסתפרו בכל יום דהכי משמע ופרע דהיינו שלשים לא ישלחו אלא יגלחו: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: אי הכי
txt:
<span class='five'>אי הכי. </span>כיון דמקרא מפקת לה האידנא נמי לא לישלחו ומשני כיין דומיא דיין דכתיב בסמוך להאי ופרע לא ישלחו ויין לא ישתו כל כהן: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: מה יין בזמן ביאה הוא דאסור
txt:
<span class='five'>מה יין בזמן ביאה הוא דאסור. </span>דכתיב <span class='mareimakom'>(יחזקאל מד)</span> בבואם אל החצר וגו' בזמן שבית המקדש קיים שבאין שם לעבוד: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: והתניא רבי אומר אומר אני כו' ואמר אביי כו'
txt:
<span class='five'>והתניא רבי אומר אומר אני כו' ואמר אביי כו'. </span>מכלל דרבנן אסרי דחיישינן לשמא יבנה ומצי נמי מייתי רישא דברייתא מפני מה אמרו אנשי משמר כו' ואייתי סיפא בלשון קצרה ודייק מינה מכלל דרבנן אסרי:  כרבי


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: כרבי הא רבנן מיסר אסרי
txt:
<span class='five'>כרבי הא רבנן מיסר אסרי. </span>אפילו שלא בזמן ביאה ומשני מאי טעמא כו' והכא כו'. מאי טעמא תירוצא הוא כלומר דטעמא מאי גזור רבנן ביין שמא יבנה כו' אבל גבי פרועי ראש לא גזרו דאפשר דמסתפר מיד והדר עייל לבית המקדש לעבודה: דרך מיל ושינה כל שהוא כו': 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: שתוי יין דמחלי עבודה
txt:
<span class='five'>שתוי יין דמחלי עבודה. </span>דכתיב יין ושכר אל תשת וסמיך ליה ולהבדיל בין הקדש ובין החול בין עבודה קדושה למחוללת דאי עביד עבודה שתוי יין חילל: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: ואילו שבמיתה
txt:
<span class='five'>ואילו שבמיתה. </span>בידי שמים במסכת סנהדרין באלו הן הנשרפין <span class='mareimakom'>(דף פג.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: שתויי יין
txt:
<span class='five'>שתויי יין. </span>במיתה דכתיב יין ושכר אל תשת בבואכם אל אהל מועד ולא תמותו דהיינו מיתה בידי שמים מדלא כתיב יומת ואמר בשלמא כו': ה'ג 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: אף פרועי ראש
txt:
<span class='five'>אף פרועי ראש. </span>עבודתם מחוללת דלכל מילי איתקוש ותיובתא דרב אשי דאמר פרועי ראש לא מחלי עבודה: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: דרב חסדא
txt:
<span class='five'>דרב חסדא. </span> בפרק שני דזבחים וקא בעי התם כהן ערל שמתו אחיו מחמת מילה מהו ואמר רב חסדא כו' ערל לב וערל בשר: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: מריש ירחא דניסן עד תמניא ביה
txt:
<span class='five'>מריש ירחא דניסן עד תמניא ביה. </span>דכל שמונה ימים נשאו ונתנו בדבר עד שנצחו את הצדוקין ועשו אותם יום טוב ודבר זה מפורש במנחות בפרק רבי ישמעאל ובמגילת תענית המצויה אצלנו: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: דלא להתענאה בהון
txt:
<span class='five'>דלא להתענאה בהון. </span>שכולן אסורין בתענית ומקצתהון שיש בהן קצת חמורין כ'כ שבהספד נמי אסורין: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: איתוקם תמידא ואיתותב חגא דשבועיא
txt:
<span class='five'>איתוקם תמידא ואיתותב חגא דשבועיא. </span>בענינים רבים חלקו בייתוסין עם חכמים ומפורשין במנחות ובמגילת תענית <span class='mareimakom'>[פ'א]</span> וה'ג התם בפ' ר' ישמעאל <span class='mareimakom'>[ס'ה.]</span> ת'ר אלין יומיא דלא להתענאה בהון ומקצתהון דלא למיספד בהון מריש ירחא דניסן עד תמניא ביה איתוקם תמידא דלא למיספד ומתמניא ביה עד סוף מועדא איתותב חגא דשבועיא דלא  למיספד: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: מריש ירחא דניסן ועד תמניא ביה איתוקם תמידא דלא למיספד
txt:
<span class='five'>מריש ירחא דניסן ועד תמניא ביה איתוקם תמידא דלא למיספד. </span>שהיו הצדוקים אומרים יחיד מתנדב ומביא תמיד מאי דרוש את הכבש אחד תעשה בבקר ואת הכבש השני תעשה בין הערביים מאי אהדרו להו את קרבני לחמי לאשי תשמרו להקריב לשון רבים הוא שיהו כולן באין מתרומת הלשכה: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: מתמניא ביה כו' עד דלא למיספד
txt:
<span class='five'>מתמניא ביה כו' עד דלא למיספד. </span>שהיו בייתוסים אומרים עצרת אחר השבת הוא שהעומר מתחיל אחד בשבת שנאמר וספרתם לכם ממחרת השבת ניטפל להן רבן יוחנן בן זכאי וא'ל שוטים מניין לכם ולא היה אדם שהחזירו דבר חוץ מזקן אחד שהיה מפטפט כנגדו ואמר משה רבינו אוהב ישראל היה ויודע שעצרת יום אחד הוא עמד ותיקנה אחר שבת כדי שיהיו מתענגים שני ימים וכו' ודחו אותן והלכו להן בייתוסים מכח הפסוקין על כרחן וחזרו בהן (ע'כ הג') איתוקם תמידא דלא למיספד גרסינן ולא גרסינן להתענאה כדמוכח בסמוך דקתני לא נצרכה אלא לאסור את שלפניו ואי גרסינן להתענאה א'כ היינו רבי יוסי דאמר לפניו אסור והא ליכא למימר דרבי יוסי היא דקא פריך כמאן כרבי יוסי בתמיהה מכלל דכרבנן פסיקא ליה: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: חגא דשבועיא דלא למיספד
txt:
<span class='five'>חגא דשבועיא דלא למיספד. </span>במגילת תענית <span class='mareimakom'>[פ'א]</span> מפרש מאי איתוקם: 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: ור'ח יו'ט הוא
txt:
<span class='five'>ור'ח יו'ט הוא. </span>דכתיב קרא עלי מועד והוי ראש חודש אב בהאי מסכתא לקמן <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span>:  לאסור


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: לאסור את שלפניו
txt:
<span class='five'>לאסור את שלפניו. </span>להכי נקט מריש ירחא דניסן לאסור את יום שלפני ר'ח בתענית כדתניא בסמוך לפניהן אסורין דאי משום ר'ח לא היה נאסר כדמפרש דדברי תורה אין צריכין חיזוק: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: כמאן כר' יוסי
txt:
<span class='five'>כמאן כר' יוסי. </span>דמתני' דאמר אף לאחריו בתמיהה ושבקת רבנן אי הכי דאליבא דר' יוסי מוקמת לה למגילת תענית כ'ט באדר נמי דקתרצת לעיל דאדהכי נקט ריש ירחא דניסן דהיינו יום שלשים דאדר הסמוך לניסן לעולם חסר מכ'ט יום הוא משום דקא בעי למיסר יום כ'ט תיפוק ליה דבלאו הכי הוי אסור יום כ'ט דה'ל יום דבתר כ'ח שהוא י'ט כו' ואסור יום שלאחריו כרבי יוסי ואמאי נקט ריש ירחא לאסור את שלפניו: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: דלא יעידון
txt:
<span class='five'>דלא יעידון. </span>שלא יהו צריכין ליבטל מתלמוד תורה שנגזר עליהן שלא יעסקו בתורה: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm:
אי שמים </span>גרסינן אהה ה' להקב'ה היו צועקים על אותם שגזרו עליהם גזרות קשות והיו אומרים להם לפני הקב'ה וכי לא אחיכם וכו': <span class='five'>לא נצרכה אלא לחדש מעובר

txt:
<span class='five'>אי שמים </span>גרסינן אהה ה' להקב'ה היו צועקים על אותם שגזרו עליהם גזרות קשות והיו אומרים להם לפני הקב'ה וכי לא אחיכם וכו': <span class='five'>לא נצרכה אלא לחדש מעובר. </span>בשנה מעוברת שיש בה שני אדר והאחד חסר דהשתא כי הוה אדר שני מלא הוה יום שלשים לפני ר'ח ניסן א'נ דעברוה לאדר כגון שלא נראה החדש יום ל' דמשום יו'ט דכ'ח לא מיתסר אלא כ'ט: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: רבא אמר אפילו תימא חדש חסר
txt:
<span class='five'>רבא אמר אפילו תימא חדש חסר. </span>ואהכי נקט מריש ירחא דאי הוה אסר ליה ליום כ'ט משום בתר כ'ח לא הוה אסר ליה אלא בתענית לחודיה: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: דכל שלאחריו כו'
txt:
<span class='five'>דכל שלאחריו כו'. </span>כלומר כל שאסור משום אחר י'ט בתענית הוא דאסור הא בהספד מותר ואהכי נקט מריש ירחא דלהוי האי כ'ט דנקט מוטל בין שני ימים משום דאי מיתסר משום דלפני יו'ט אימור לא איתסר בהספד דהאי דנקט כל שלאחריו כו' לאו משום דלפניו נמי אסור בהספד אלא איידי דפריך דליתסר יום כ'ט משום בתר כ'ח הוא דמיהדר ליה כל שלאחריו כו': 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: לימא מתשעה ותמניא גופיה
txt:
<span class='five'>לימא מתשעה ותמניא גופיה. </span>י'ט הוא דהא הוה ליה מהנך ימים טובים דאיתוקם בהו תמידא כדכתיב ביה מריש ירחא עד תמניא: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: דאי איקלע מילתא ובטליני' לשבעה תמניא גופיה אסור דהוה ליה יומא דאיתותב חגי דשבועיא
txt:
<span class='five'>דאי איקלע מילתא ובטליני' לשבעה תמניא גופיה אסור דהוה ליה יומא דאיתותב חגי דשבועיא. </span>דאי איקלע מילתא שאם נגזר גזירה וצריכין להתענות תוך אלו ימים טובים דתמיד ובטלו אותן להתענות בכולן שאין לבטלה לחצאין: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: אכתי יומא תמניא אסור משום חגא דשבועיא
txt:
<span class='five'>אכתי יומא תמניא אסור משום חגא דשבועיא. </span>ואי קשיא אכתי לימא תשעה ואפילו אם אירע מילתא דבטלי אכתי הוא אסור תמניא גופיה משום קמא יומא דחג שבועיא דהוה יום שלפניו לאו פירכא הוא דהא יו'ט גופיה בטיל ואנא ליקום וליגזור קמיה יומא דאיתותב חגא דשבועיא וכה'ג מתרץ לקמן ביום טוריינוס: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: מה ת'ל בהון בהון
txt:
<span class='five'>מה ת'ל בהון בהון. </span>דלא להתענאה בהון ומקצתהון דלא למספד בהון וקא דריש לה כדדייק לקמן בהון משמע מיעוט: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: ואמר שמואל </span>גרס: <span class='five'>הלכה כרבי שמעון
txt:
<span class='five'>ואמר שמואל </span>גרס: <span class='five'>הלכה כרבי שמעון . </span>דמדרבנן נינהו ולא מחמרינן כולי האי: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: כי אמר רבי יוחנן הלכה אדלא להתענאה
txt:
<span class='five'>כי אמר רבי יוחנן הלכה אדלא להתענאה. </span>דימים הכתובים במגילת תענית דלא להתענאה לפניהן אסורים ולאחריו מותרין כר' יוסי ולא כר'מ דאמר אף לפניהם מותר אבל אדלא למספד דאין הלכה כרבי יוסי [דאמר] לפניו ולאחריו אסור אלא כר'מ דאמר לפניו אסור לאחריו מותר: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: מותרין בהספד ובתענית
txt:
<span class='five'>מותרין בהספד ובתענית. </span>בני ט'ו קריאת מגילה דכרכין קודם זמנה כדמפרש התם בי'א בי'ב בי'ג בי'ד בט'ו שהכפרים מקדימין ליום הכניסה מותרין אותן ימים שקראוה קודם זמנה בהספד ותענית: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: בני חמיסר
txt:
<span class='five'>בני חמיסר. </span>דהיינו כרכים המוקפין חומה מימות יהושע בן נון וקא קרי בארביסר כגון שהלך לכפר וקרא עמהן דפרוז בן יומו נקרא פרוז כדאמרינן במגילה <span class='mareimakom'>(דף יט.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: ואמר רבא לא נצרכה
txt:
<span class='five'>ואמר רבא לא נצרכה. </span>לכתוב במגילת תענית לגזור ההספד ותענית לבני י'ד בי'ד ולבני ט'ו בט'ו דהא קרא כתיב בהדיא להיות עושים את ימי הפורים האלה וגו': 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: אלא בני י'ד וקרו בי'ב
txt:
<span class='five'>אלא בני י'ד וקרו בי'ב. </span>שחל י'ד ברביעי בשבת והקדימו ליום הכניסה דהיינו י'ב: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: בחדיסר
txt:
<span class='five'>בחדיסר. </span>שחל להיות י'ד באחד בשבת וכפרים מקדימין ליום הכניסה דהוו י'א ושמע מינה דאע'ג שהוא יום שלפני טוריינוס שרי בהספד ותענית: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: שמעיה ואחיה
txt:
<span class='five'>שמעיה ואחיה. </span>חסידים היו ולא פירש מי הם דאותו שאכלו האריה עידו היה ולא שמעיה: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: בלודקיא
txt:
<span class='five'>בלודקיא. </span>היא לוד והיינו דאמרינן בכל דוכתא  (ב'ב דף י: ) הרוגי לוד אין כל בריה יכולה לעמוד במחיצתן בגן עדן ויש אומרין שנהרגו על בתו של מלך שנמצאת הרוגה ואמרו היהודים הרגוה וגזרו גזרה על שונאיהן של ישראל ועמדו אלו ופדו את ישראל ואמרו אנו הרגנוה והרג המלך לאלו בלבד: אם מעמו כו': 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: רבי אחא ורבי יוסי
txt:
<span class='five'>רבי אחא ורבי יוסי. </span> אמוראי נינהו דלאו אורחא דתנאי לאשתעויי בגמרא כי האי גוונא: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: סדר תעניות אלו
txt:
<span class='five'>סדר תעניות אלו. </span>האמור בפ' ראשון <span class='mareimakom'>(דף י.)</span> שבתחילה יחידים מתענין סדר תעניות ואחר כך צבור הולכין ומתענין עד י'ג אם לא נענו: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: ברביעה ראשונה
txt:
<span class='five'>ברביעה ראשונה. </span>אם עבר זמן רביעה ראשונה של יורה ולא ירדו גשמים מתענין והולכין כסדר הזה: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: אבל צמחים ששנו
txt:
<span class='five'>אבל צמחים ששנו. </span>שנשתנו ממנהגן תחת חטה יצא חוח תחת שעורה באשה שלא היו חטים בשבולים או שינוי אחר מתריעין עליהן מיד אפילו בראשונות שכל חומר האחרונות נוהג בהן: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: לבורות שיחין ומערות
txt:
<span class='five'>לבורות שיחין ומערות. </span> בבבא בתרא מפרש מאי בור ומאי שיח ומאי מערה וכולן בית כניסיות מי גשמים לשתיה: 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: שלא ירדו עליה גשמים דכתיב והמטרתי על עיר אחת ועל עיר אחת לא אמטיר וגו'
txt:
<span class='five'>שלא ירדו עליה גשמים דכתיב והמטרתי על עיר אחת ועל עיר אחת לא אמטיר וגו'. </span>כגון שהמטיר בעיר זו ובחבירתה לא המטיר דקללה היא:  ה'ג


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: אותה העיר מתענה ומתרעת וכל סביבותיה מתענות ולא מתריעות
txt:
<span class='five'>אותה העיר מתענה ומתרעת וכל סביבותיה מתענות ולא מתריעות. </span>ולפיכך מתענות שאותה העיר שלא ירדו עליה גשמים תלך לקנות התבואה באותה העיר ויהיה בה רעב: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: מתריעים בכ'מ
txt:
<span class='five'>מתריעים בכ'מ. </span>אם יראו באספמיא מתריעין בבבל בבבל מתריעין באספמיא כדקתני טעמא בסיפא מפני שהיא מכה מהלכת אם במקום אחד היא מתריעין עליה כל השומעין כדי שלא תבא עליהן: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: המטורפת
txt:
<span class='five'>המטורפת. </span>מלשון טרף אבבא <span class='mareimakom'>(ברכות דף כח.)</span> ומלשון ביצה טרופה <span class='mareimakom'>(עדיות פ'ב מ'ד)</span> כו' כדמפרש בפרק שלמעלה <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: מרוב גשמים
txt:
<span class='five'>מרוב גשמים. </span>לאו כגון שירדה על עיר אחת ועל עיר אחת לא ירדה ששם ודאי שתיהן לקללה כדאמר רב יהודה <span class='mareimakom'>(לעיל ו:)</span> תמטר מקום מטר שמקלקל תבואה אלא כבר ירדו וטורח הם לבני אדם אבל אינן מקלקלין תבואות וטעמא מפרש בגמרא למה אין מתריעין: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: אבן הטועין
txt:
<span class='five'>אבן הטועין. </span>אבן טועין היתה בירושלים וכל מי שאבדה לו אבידה כו' בבבא מציעא <span class='mareimakom'>(דף כח:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: מתחטא
txt:
<span class='five'>מתחטא. </span>פורפי'יש בלע'ז ישמח אביך ואמך ותגל יולדתך: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: רביעה ראשונה ושניה לשאול
txt:
<span class='five'>רביעה ראשונה ושניה לשאול. </span>שאף על פי שלא ירדו גשמים לא בראשונה ולא בשניה לא היו מתענין אלא שואלין וקשיין מתני' דקתני סדר תעניות אלו האמור ברביעה ראשונה וברייתא אהדדי: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: הכי קאמר כו'
txt:
<span class='five'>הכי קאמר כו'. </span> וכגון רביעה ראשונה שניה ושלישית דכולי יורה קרי ליה רביעה כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: דוקא נשתנו
txt:
<span class='five'>דוקא נשתנו. </span>דכי נשתנו ודאי הוא דמתריעין מיד דצריך להתפלל עליה שיחזיר ביופי כתקנן: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: אבל יבשו
txt:
<span class='five'>אבל יבשו. </span>לא צריך דמכאן ואילך לא יועיל והוא תפלת שוא אפילו יבשו כשהן חטין עדיין דקין אפילו הכי לא מתריעין: הכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: פשיטא שנו תנן לא צריכא דאקון מהו דתימא כו'</span>: <span class='five'>דאקון
txt:
<span class='five'>פשיטא שנו תנן לא צריכא דאקון מהו דתימא כו'</span>: <span class='five'>דאקון. </span>שעלו בקנה שנתקנו מעט לאחר שנתייבשו: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: מהו דתימא אקנתא מילתא היא
txt:
<span class='five'>מהו דתימא אקנתא מילתא היא. </span>דהואיל ונתקנו מעט אם יתפלל מועיל להם קא משמע לן רב נחמן דאקנא לאו מילתא ל'א אבל יבשו לא דממילא חוזרין: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: לא צריכא דאקון
txt:
<span class='five'>לא צריכא דאקון. </span>שעלו בקנה מהו דתימא אקנתא מילתא היא דכיון שעלו בקנה ועדיין לא בשלו כל צרכן ודאי אי לא מתריעין תו לא גדלי קמשמע לן דלאו מילתא היא דאף על גב דאקון אכתי גדלי טפי: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: נהרא אנהרא בצורתא
txt:
<span class='five'>נהרא אנהרא בצורתא. </span>בשאין תבואה בעיר אחת ויש בעיירות אחרות ואפשר להביא מזה לזה דרך נהר בספינה:  בצורתא


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: כפנא
txt:
<span class='five'>כפנא. </span>רעב ורעב קשה מבצורת לפי שאי אפשר להביא בשופי מ'ר לשון אחר נהרא אנהרא אם יבש מעיין זה וצריך להסב מעיין אחר בכאן אי נמי להמתין עד שיגדל נהר אחרת ויבא כאן בצורת הוא זה: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: מדינתא אמדינתא
txt:
<span class='five'>מדינתא אמדינתא. </span>אם יבשו כל הנהרות שבתוך העיר וצריכין להביא מים מעיר אחרת כפנא רעב הוא זה תקיפא מבצורתא: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: סאה בסלע ושכיחא
txt:
<span class='five'>סאה בסלע ושכיחא. </span>כי זבני סאה של חיטין בסלע דהיינו יוקר ומצויה לקנות בכל עת בצורתא: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: דאתיא ניחא
txt:
<span class='five'>דאתיא ניחא. </span>ואמרינן בפירקא דלעיל <span class='mareimakom'>(דף ג:)</span> מיטרא ניחא לפירי ולתבואה ומיטרא רזיא לאילני דאתיא ניחא לפירי ואתיא רזא לאילנות: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: בשפיכתא
txt:
<span class='five'>בשפיכתא. </span>בכח גדול יותר מדאי דאינה טובה לא לזה ולא לזה שוב אמר רבי שפיכותא מטר דק ועבה יותר מדאי לאילני לא מהניא דלאו רזיא היא לצמחים נמי לא שהגשמים מרובין באין ושוטפין אותן: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: אם אין להם לשתות מתריעין וכו'
txt:
<span class='five'>אם אין להם לשתות מתריעין וכו'. </span>אפילו בפרוס החג דימות החמה נינהו אפילו הכי מתריעין משום דכולן צריכות לשתות: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: ואסכרא
txt:
<span class='five'>ואסכרא. </span>בוצמל'ע בלע'ז פעמים שנקבע בתוך פיו של אדם ומת לשון כי יסכר פי דוברי שקר <span class='mareimakom'>(תהלים סג)</span> והיא סרונכה מיתה משונה: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: על הגובאי
txt:
<span class='five'>על הגובאי. </span>שמכלה את התבואה כל שהוא אפילו לא נראה אלא קצת בידוע שעתידין לבוא לרוב אבל חגב כל שהוא מצוי הוא ואינו מכלה כל כך כארבה: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: רבן שמעון בן גמליאל אומר
txt:
<span class='five'>רבן שמעון בן גמליאל אומר. </span>מתריעין על האילנות ואף על הספיחין של שביעית שאינן חשובין כל כך: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: צמוקין
txt:
<span class='five'>צמוקין. </span>שיורדין בקושי מלשון ושדיים צומקים <span class='mareimakom'>(הושע ט)</span> : 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: נמצאת רחיים במה שאוכלת מן הכור כו'
txt:
<span class='five'>נמצאת רחיים במה שאוכלת מן הכור כו'. </span>שכן דרך שמשתייר מן הקמח ברחיים וכן כשהגשמים יורדין מרובים ומרביעין את הארץ ומה שהיו טרשים בולעים מן הרוב בולעין מן המיעוט ומה שהרוח מנשבת ובולעת מן הרוב בולעת מן המיעוט: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: נמצאת עיסה
txt:
<span class='five'>נמצאת עיסה. </span>עריבה שלשין בה את הבצק שמשתייר בשוליה מן העיסה אף גשמים כשיורדין מעט מעט נבלעין בטרשי' ואין מרביעין את הארץ: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: מימיו מרובין אינו כלין וטיט מתגבל יפה מימיו מועטין הטיט אינו מתגבל יפה
txt:
<span class='five'>מימיו מרובין אינו כלין וטיט מתגבל יפה מימיו מועטין הטיט אינו מתגבל יפה. </span>מים אינן כלין ויוכלו לגבל טיט הרבה כמה שירצה: 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: ואני אתן לך י'ב מעיינות מים
txt:
<span class='five'>ואני אתן לך י'ב מעיינות מים. </span>כלומר שירדו גשמים ויתמלאו כל המעיינות מים אותן מעיינות לא היו נובעין מים כל כך ואינן מתמלאין מאיליהן כשאר מעיינות:  ועכשיו


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: בוני שמו</span>: <span class='five'>נקדרה
txt:
<span class='five'>בוני שמו</span>: <span class='five'>נקדרה. </span>זרחה לשון מקדיר שהיתה חמה קודרת ברקיע וזורחת פירטוצ'ר בלע'ז: הכי גרסי' 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: נקדימון בן גוריון הא דאמרן</span>: <span class='five'>אתיא אחל אחל
txt:
<span class='five'>נקדימון בן גוריון הא דאמרן</span>: <span class='five'>אתיא אחל אחל. </span>כתיב במלחמת יהושע <span class='mareimakom'>(יהושע ג)</span> אחל גדלך ובמלחמת משה כתיב <span class='mareimakom'>(דברים ב)</span> אחל תת פחדך מה יהושע נקדמה לו חמה במלחמתו כדכתיב בהדיא אף משה כן שכן דרך הכתובין למד סתום מן המפורש ברמז בדיבור דומה לחבירו וגזירה שוה אחת מן י'ג מדות שניתנו לו למשה מסיני ובתחילת סיפרא מפורש: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: שתיהן לקללה
txt:
<span class='five'>שתיהן לקללה. </span>אקרא קאי האי דכתיב על עיר אחת אמטיר ועל עיר אחת לא אמטיר שניהם לקללה אותה שימטיר עליה רוב גשמים שמקלקלין את התבואה ואת שלא ימטיר אין גשמים ואין תבואה גדילה אשר לא תמטיר עליה מוסב הדבר על העב שהעב בלשון נקיבה דכתיב <span class='mareimakom'>(מלכים א יח)</span> הנה עב קטנה ככף איש עולה מים: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: ולא אלמנה גמורה
txt:
<span class='five'>ולא אלמנה גמורה. </span>דהא לא כתיב אלמנה אלא היתה כאלמנה כאשה העומדת באלמנות חיות על בעלה שהלך ועתיד לחזור: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: ונעתרות נשיקות שונא
txt:
<span class='five'>ונעתרות נשיקות שונא. </span>נעתרות לשון הפך כדאמרינן במסכת סוכה <span class='mareimakom'>(דף יד.)</span> ויעתר לו מה עתר זה מהפך את התבואה פורקא בלע'ז אי נמי נעתרות לשון רבוי וייתור אינקרי'ש בלע'ז כמו העתרתם עלי דבריכם <span class='mareimakom'>(יחזקאל לה)</span> : 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: ארז זה אינו עומד במקום מים כו'
txt:
<span class='five'>ארז זה אינו עומד במקום מים כו'. </span>ואע'ג דכתיב בקרא כארזים עלי מים ההוא לאו בלעם קאמר ליה דבלעם אמר כארזים והמלאך השיבו עלי מים וכן כולהו דבלעם אמר כנחלים דזימנין מתייבשין וקאמר ליה המלאך נטיו דאין יבישין לעולם והיינו דכתיב ויהפוך ה' אלהיך לך את הקללה לברכה על ידי מלאך שהושיבו על ידי מלאך: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: רוח דרומית
txt:
<span class='five'>רוח דרומית. </span>היא קשה כדאמרינן <span class='mareimakom'>(ב'ב ד' כה:)</span> אילמלא בן נץ שמעמידה אין כל בריה יכולה לעמוד מפניה שנאמר המבינתך יאבר נץ יפרש כנפיו לתימן: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: נזדמן לו אדם
txt:
<span class='five'>נזדמן לו אדם. </span>יש ספרים שכתוב בהן אליהו זכור לטוב והוא נתכוון להוכיחו שלא ירגיל בדבר: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm:
מפולת שאמרו בריאות ולא רעועות שאינן ראויות ליפול ולא שראויות ליפול הי ניהו בריאות והי ניהו שאינן ראויות ליפול הי ניהו רעועות והי ניהו ראויות ליפול לא צריכא דקיימן אגודא דנהרא

txt:
<span class='five'>מפולת שאמרו בריאות ולא רעועות שאינן ראויות ליפול ולא שראויות ליפול הי ניהו בריאות והי ניהו שאינן ראויות ליפול הי ניהו רעועות והי ניהו ראויות ליפול לא צריכא דקיימן אגודא דנהרא. </span>מפולת שיש שם רוח חזק שמפיל החומות מפולת שאמרו מתריעין עליהן בבריאות קאמרינן שיהו החומות בריאות ואף על פי כן נופלות מכח נשיבת הרוח אבל אם היו החומות הנופלות רעועות אין מתריעין עליהן וכשאינן ראויות ליפול מתריעין עליהן ולא בראויות ליפול: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: לא צריכא
txt:
<span class='five'>לא צריכא. </span>הא דקתני שאינן רעועות וראויות ליפול אלא כגון דקאי אגודא דנהרא על שפת הנהר שאע'פ שהיא בריאה ראויה היא ליפול שהמים מפילין אותה שמקלקלין את הקרקע ושוחקין את היסוד: כי ההיא אשיתא רעועה כו': 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: באתרה
txt:
<span class='five'>באתרה. </span>במקומה אף על גב דאינה ראויה ליפול דהא קמה באתרה כולי האי אפילו הכי כיון דרעועה היא לא הוו חלפי תותה אלא היה מקיף סביבותיה: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: חניכתו
txt:
<span class='five'>חניכתו. </span>כמו חניכת אבות בגיטין עד י' דורות <span class='mareimakom'>(גיטין דף פח.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: וסייר
txt:
<span class='five'>וסייר. </span>בודק תרגום פוקד <span class='mareimakom'>(שמות לד)</span>  מסער כמו האי טבחא דלא סר סכינא קמיה חכם : כי הוה ליה מילתא דאסותא רמי ליה אכוזא דמיא כו' לא גרסינן: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: זבין ליה ושדי ליה בנהרא
txt:
<span class='five'>זבין ליה ושדי ליה בנהרא. </span>להכי זבין להו דאי הוה משתייר מידי לגננין אזלא לאיבוד דמכמשא בשבת ונמצא מכשילן לעתיד לבא דלא מייתי ירקי לסעודת שבת: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: דסמכא דעתייהו
txt:
<span class='five'>דסמכא דעתייהו. </span>שנסמכין עניים לאותו ירק ואומרים אין אנו צריכין לקנות ושמא לא ישתייר שם כלום ואין להן מה לאכול בשבת: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: אין מאכילין אותן לבהמה
txt:
<span class='five'>אין מאכילין אותן לבהמה. </span>משום ביזוי אוכלין ומחזי כבועט בטובה שהשפיע הקב'ה בעולם אי נמי משום דחסה תורה על ממונן של ישראל וזרק לנהר והולכין למקום אחר ומוצאין אותם בני אדם ואוכלין אותן כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: מילתא דשיבתא
txt:
<span class='five'>מילתא דשיבתא. </span>מנהג שדים שמזיקין למי שיאכל ואינו נוטל ידיו דשיבתא כהך דגרסינן במסכת יומא <span class='mareimakom'>(דף עז:)</span> אמר אביי משום שיבתא והוה תלי ליה לההוא כוזא דמיא כי היכי דלימשו ידייהו מינה: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: מלך רבי יוחנן
txt:
<span class='five'>מלך רבי יוחנן. </span>מינוהו ראש ישיבה עליהן מנהג הוא מי שהוא ראש ישיבה היו מגדלין אותו משלהן ומעשירין אותו כדאמרינן לגבי כהן גדול בסיפרא וביומא <span class='mareimakom'>(דף יח.)</span> והכהן הגדול מאחיו גדלוהו משל אחיו: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: אי אתיב מר וגריס
txt:
<span class='five'>אי אתיב מר וגריס. </span>אם היית יושב ועוסק בתורה היינו ממליכין אותך כמו שעשינו לר' יוחנן דאילפא הוי גמיר טפי מר' יוחנן: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: תלא נפשיה באסקריא
txt:
<span class='five'>תלא נפשיה באסקריא. </span>כלונס עץ ארוך תקוע בלב הספינה שמניחין עליה מכסה וילו'ן בלע'ז: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: דבי ר' חייא ודבי ר' אושעיא
txt:
<span class='five'>דבי ר' חייא ודבי ר' אושעיא. </span>דהוו מסדרי מתניתא על פי רבינו הקדוש שהיה רבם: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: האומר תנו שקל לבניי
txt:
<span class='five'>האומר תנו שקל לבניי. </span>מי שמת והניח ממונו ביד איש נאמן ואמר תנו שקל חצי סלע לבניי להוצאה בשבוע: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: נותנין להם סלע
txt:
<span class='five'>נותנין להם סלע. </span>דאי הוה בדעתיה דלא למיתן להו אלא שקל היה מצוה אל תתנו להן אלא שקל והאי דקאמר תנו להן שקל ולא אמר תנו סלע משום דבעי לזרוזינהו כדאמרן בכתובות <span class='mareimakom'>(דף ע.)</span> כדי לזרזן במשא ובמתן כדי שיטרחו וילמדו דרך ארץ וירויחו: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: אם מתו ירשו אחרים תחתיהן
txt:
<span class='five'>אם מתו ירשו אחרים תחתיהן. </span>אף על גב דאמר תנו שקל ולא אמר אל תתנו אלא שקל גלי בדעתיה דלא בעי למיתב להו אלא שקל בשבת כי היכי דאי מתו ירשו אחרים תחתיהן: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: הא מני
txt:
<span class='five'>הא מני. </span>דקתני אע'ג דלא ספקי בבציר מסלע לא יהבינן להו אלא שקל ר'מ היא דאמר במסכת כתובות במתני' <span class='mareimakom'>(דף סט:)</span> מצוה לקיים דברי המת דאי לאו מצוה מן הדין נותנין להן כל הראוי להן שהרי כל הממון שלהן הוא ואין בו לאותן אחרים כלום אלא לאחר מיתתן אם יש מותר יש להן ואם לאו לא יטלו ומתוך שרוצין אנו לקיים דבריו שירשו אחרים תחתיהם אנו מקמצין את הממון כדי שיהא שם מותר: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: והיה מטתו מונחת כו'
txt:
<span class='five'>והיה מטתו מונחת כו'. </span>רגלי המטה מונחין בספלים מלאים מים שלא יעלו אליו נמלים דרך רגלי המטה מפני שהיה גידם ואם היו עולים אינו יכול ליטלם בידיו ולזורקן: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm:
עיר גדולה המוציאה אלף וחמש מאות רגלי יצאו הימנה תשעה מתים וכו' </span>אלף וחמש מאות איש דהיינו פי שלשה בעיר קטנה: כפר עכו דרוקרת נ'א דיוקרא עיר ששמה יו'ד והיא קטנה על שם שיו'ד קטנה באותיות: ה'ג <span class='five'>יצאו הימנה ג' מתים  בג' ימים</span>: <span

txt:
<span class='five'>עיר גדולה המוציאה אלף וחמש מאות רגלי יצאו הימנה תשעה מתים וכו' </span>אלף וחמש מאות איש דהיינו פי שלשה בעיר קטנה: כפר עכו דרוקרת נ'א דיוקרא עיר ששמה יו'ד והיא קטנה על שם שיו'ד קטנה באותיות: ה'ג <span class='five'>יצאו הימנה ג' מתים  בג' ימים</span>: <span class='five'>ריחק נגיחותיו. </span>בשור מועד קאי בבבא קמא בפרק כיצד הרגל מועדת אי זהו תם ואי זהו מועד כל שהעידו בו ג' ימים דברי ר' יהודה ר' מאיר אומר כל שהעידו בו ג' פעמים ביום אחד ר' יהודה סבר כתיב או נודע כי שור נגח הוא מתמול שלשום מתמול תרי שלשום תלת הרי ג' ימים ור'מ סבר ריחק נגיחותיו כשנגח בג' ימים זה אחר זה חייב קירב נגיחותיו שנגח ג' פעמים ביום אחד לא כל שכן: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: ליקום מר להכא
txt:
<span class='five'>ליקום מר להכא. </span>דרב נחמן בר יצחק הוה יתיב בין גברי דלא חשיבי כולי האי וקאמר ליה רב נחמן בר רב חסדא ליקום מר מהתם וליתי ליתיב גבאי: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: אל מול ההר ההוא
txt:
<span class='five'>אל מול ההר ההוא. </span>מדכתיב ההוא משמע כל זמן שהוא בגדולתו שהשכינה עליו נסתלקה השכינה במשוך היובל וגו' ואע'ג דהאי קרא בלוחות הראשונות כתיב לא נסתלקה שכינה עד לוחות האחרונות שניתנו ביום הכפורים וגם כל ימות החורף שעסקו במלאכת המשכן שהתה שכינה בהר ומשם ניתנו כל המצות בקולי קולות ולפידים ביום קבלת עשרת הדברות עד אחד בניסן שהוקם המשכן ונסעה וזזה שכינה מן ההר וישבה לה על הכפורת ושם באהל מועד נשנית התורה כללותיה ופרטותיה ועל אותה שעה היה מתיר להם בלוחות הראשונות לעלות כדאמרינן במסכת ביצה <span class='mareimakom'>(דף ה.)</span> כל דבר שבמנין צריך מנין אחר להתירו ובראש קונטרס רומי אתה מוצא תשובת רבים בכך: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: במשוך היובל
txt:
<span class='five'>במשוך היובל. </span>בסיום השופר כשתסתלק השכינה דרך הוא להאריך ולמשוך התקיעה בשעת סיום: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: הוגללו הפרוכת
txt:
<span class='five'>הוגללו הפרוכת. </span>שהיו נגללין בשעת נסיעתן היו נוסעין כולן ובאין זבים ומצורעים ונכנסין במחנה: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: פרס
txt:
<span class='five'>פרס. </span>חצי מנה ולשון פרוסה כמו פרס פריסת מלכותך <span class='mareimakom'>(דניאל ה)</span> שאביו של רב נחמן בר רב חסדא גדול מיצחק אביו של רב נחמן מדמיתקרי בר רב חסדא ואידך רב נחמן בר יצחק מכלל שלא נסמך: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: ומשיילא לשיבבותיה
txt:
<span class='five'>ומשיילא לשיבבותיה. </span>ומשאילתו לשכנותיה לאחר שהסיקתו משלה לפיכך נמדדת השכר בה במדה: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: אמר להו וכי מעברא פסיק להו
txt:
<span class='five'>אמר להו וכי מעברא פסיק להו. </span>וכי מעברות ושאר מחיצות מפסיקין לפני הדבר שלא יבא: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: הא שפחה ושפחה
txt:
<span class='five'>הא שפחה ושפחה. </span>שתי עיירות של חוצה לארץ כגון בי חוזאי ונהרדעא דאתריה דשמואל: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: דאית ביה קרנא
txt:
<span class='five'>דאית ביה קרנא. </span>וינטוש'א שהיה תקוע בו הקרן שהוא מקיז בו ולנשים הוי מלביש לה: 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: ולא מכסיף
txt:
<span class='five'>ולא מכסיף. </span>דלאחר שהכה לא הוה ידע מאן רמי (בכסילתיה) פשיטי להתם ומאן דלא רמי: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: אמרו ליה
txt:
<span class='five'>אמרו ליה. </span>לאבא אומנא לשיימינהו מר והב לן דמייהו והיו בודקין אותו אם יחשדם כגזלנין או אם יהא שם אותם פחות מכדי דמיהם: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: וכסיפא
txt:
<span class='five'>וכסיפא. </span>לכו מילתא למימר לי לאלתר ליתן אותם ואהכי אתו למיגני גבאי למיעבד כולי האי: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: חלשא דעתיה דרבא אדאביי
txt:
<span class='five'>חלשא דעתיה דרבא אדאביי. </span>דלרבא לא אתי שלמא אלא ממעלי יומא דכיפורי למעלי יומא דכיפורי ולאביי כל מעלי שבתא: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: עד דעבדי שלמא
txt:
<span class='five'>עד דעבדי שלמא. </span> שהן דברים שאדם אוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת וכו' הבאת שלום בין אדם לחבירו: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: שדפון וירקון
txt:
<span class='five'>שדפון וירקון. </span>כיון שנראה כל שהוא מתריעין ומלא תנור דמתניתין להתענות אי נמי מעשה היה כך: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: כנף אחד
txt:
<span class='five'>כנף אחד. </span>עוף אחד של אותו מין כעין צפור כל כנף <span class='mareimakom'>(בראשית ז)</span> : 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: טרפה שני בני אדם
txt:
<span class='five'>טרפה שני בני אדם. </span>ולא אכלה אלא אחד מהם ודאי משולחת דכיון דלא היתה רעבה אלא לאחד מאי טעמא קטלה ליה לאידך: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: עלתה לגג
txt:
<span class='five'>עלתה לגג. </span>רגילין היו להשתמש כל תשמישיהן בגגות שלא היו משופעים אלא חלקים ושוין והוא הדין לבית שתחתיו: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: הכי קאמר
txt:
<span class='five'>הכי קאמר. </span>האי דקתני נראתה בעיר כו' הכי קאמר נראתה בעיר כגון שנראתה ביום דסתם נראתה ביום משמע אבל בלילה אינה משולחת והאי דקתני נראתה ביום א] אשדה קאי דאם נראתה בשדה ביום אינה משולחת: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: בשדה הסמוכה לאגם
txt:
<span class='five'>בשדה הסמוכה לאגם. </span>עמדה אינה משולחת דכיון דסמוכה לאגם היינו רביתה ולא ברחה סברה אי אתי בתראי עריקנא לאגם מיד: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: בשדה שאינה סמוכה לאגם
txt:
<span class='five'>בשדה שאינה סמוכה לאגם. </span>עמדה משולחת דכיון דלאו מקום רביתה הוא וקיימא ודאי משולחת גזירה היא: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: כי תניא ההיא
txt:
<span class='five'>כי תניא ההיא. </span>דאכלה אין רצתה לא באגם דכיון דהיינו דוכתה סמכה אדעתה ורהטא אבתרייהו: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: כוכא דציידי
txt:
<span class='five'>כוכא דציידי. </span>כוך קטן של ציידין שיחפרו למארב העופות ואף על גב דלאו בנין קבוע הוא ולא הוה כיישוב הויא משולחת: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: אלא אפילו חרב של שלום
txt:
<span class='five'>אלא אפילו חרב של שלום. </span>העוברת דרך אותו מלכות לילך להלחם במקום אחרת:  וישלח


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm:
וישלח אליו מלאכים לאמר מה לי ולך מלך יהודה לא עליך אתה היום כי אל בית מלחמתי ואלהים אמר לבהלני חדל לך מאלהים אשר עמי וגו' לא עליך אני הולך היום

txt:
<span class='five'>וישלח אליו מלאכים לאמר מה לי ולך מלך יהודה לא עליך אתה היום כי אל בית מלחמתי ואלהים אמר לבהלני חדל לך מאלהים אשר עמי וגו' לא עליך אני הולך היום. </span>יאשיה יצא לקראתו למלחמה ולא נתנו לעבור בארצו ושלח לו פרעה נכה מלאכים לאמר כו': 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: מלמד
txt:
<span class='five'>מלמד. </span>מדכתיב ויורו המורים דמשמע יריות רבות יורו המורים: אמר רב יהודה אמר רב מלמד שעשו כל גופו ככברה: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: הא כתיב ונתתי שלום בארץ
txt:
<span class='five'>הא כתיב ונתתי שלום בארץ. </span>ולמאי הלכתא כתביה רחמנא לאידך קרא וחרב לא תעבור בארצכם אלא אפילו חרב של שלום: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: איבעיא להו כמלא תנור תבואה
txt:
<span class='five'>איבעיא להו כמלא תנור תבואה. </span>דהיינו שיעור גדול יותר ממלא תנור פת דשיעור קטן הוא שאין דרך למלאות כל חלל התנור פת אלא בדפנות מדביקין אותו: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: ת'ש
txt:
<span class='five'>ת'ש. </span>דקתני חדא כי האי לישנא כמלא פי התנור דהיינו פת דאילו תבואה לא מצי קיימא על פי התנור: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: או דלמא כי דרא דריפתא
txt:
<span class='five'>או דלמא כי דרא דריפתא. </span>שורה של לחם הדבוקין זה אצל זה בפי התנור אי נמי שמדביקין זה למעלה מזה עד פי התנור: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: וטהרו את הבשר
txt:
<span class='five'>וטהרו את הבשר. </span>שאינו מטמא טומאת מת דנתעכל ונתבטל תוך מעיו וכגון ששהו ימי עיכול ופירשא בעלמא הוא: 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: לסגף
txt:
<span class='five'>לסגף. </span>לענות נפש מתרגמינן לסגפא נפש <span class='mareimakom'>(במדבר ל)</span> : 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: אנשי משמר ואנשי מעמד
txt:
<span class='five'>אנשי משמר ואנשי מעמד. </span>מפרש בשלשה פרקים לקמן <span class='mareimakom'>(דף כו.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: דכתיב בעתם
txt:
<span class='five'>דכתיב בעתם. </span>זהו בלילי רביעיות ובלילי שבתות דאין טורח לבני אדם דאינם הולכין לדרכים בלילי רביעיות מפני אגרת בת מחלת בפסחים <span class='mareimakom'>(דף קיב:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: שכן מצינו
txt:
<span class='five'>שכן מצינו. </span>כלומר ושמא תאמר אין סיפק בגשמים של ב' לילות בשבת מצינו בימי שמעון בן שטח כו': 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: הורדוס
txt:
<span class='five'>הורדוס. </span>סתר בנין דעזרא ובנה בנין יפה ממנו בב'ב <span class='mareimakom'>(דף ד.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: כדרך שעשה חבקוק
txt:
<span class='five'>כדרך שעשה חבקוק. </span>כדמפרש בתרגום של תפלת חבקוק על משמרתי אעמדה כמין בית האסורים עשה וישב: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: ראינוך ולא נמות
txt:
<span class='five'>ראינוך ולא נמות. </span>נראה אותך ולא נמות בניחותא השתדל שלא נמות ברעב מפני עצירת גשמים: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: שאלמלא היו שנים כשני אליהו
txt:
<span class='five'>שאלמלא היו שנים כשני אליהו. </span>גזירת עצירת גשמים ומפתח של גשמים בידו של אליהו גרסינן: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: לא נמצא שם שמים מתחלל
txt:
<span class='five'>לא נמצא שם שמים מתחלל. </span>בתמיה שאליהו נשבע חי ה' אם יהיה השנים האלה טל ומטר כי אם לפי דברי <span class='mareimakom'>(מלכים א יז)</span> ואתה נשבע שאין אתה זז עד שירדו גשמים: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: שבעין שני בחלמא
txt:
<span class='five'>שבעין שני בחלמא. </span>בתמיה מי איתא דניים שבעין שנין בחלמיה ויש אדם ישן שבעים שנה בשינה אחת: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm:
אנא עלמא בחרובא אשכחתיה כי היכי דשתלי לי אבהתיי אנא נמי אישתיל לבראי</span>: <span class='five'>אהדרא ליה משוניתא

txt:
<span class='five'>אנא עלמא בחרובא אשכחתיה כי היכי דשתלי לי אבהתיי אנא נמי אישתיל לבראי</span>: <span class='five'>אהדרא ליה משוניתא. </span>עלתה סביבותיו שן סלע: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: רמכי רמכי
txt:
<span class='five'>רמכי רמכי. </span>וולדי וולדות באלו השנים דניים מעוברת זכר היתה וחזר ובא עליה והולידו: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: נהירנא לן הנך שמעתתא
txt:
<span class='five'>נהירנא לן הנך שמעתתא. </span>מוגהת לנו שמועה זו כאילו למדנוה בחייו של חוני המעגל שהיה מפרקה לנו ומגיה לנו יפה יפה: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: a
trm: או חברותא או מיתותא
txt:
<span class='five'>או חברותא או מיתותא. </span>ולא גרסינן הכא כחברי דאיוב אלא בבבא בתרא <span class='mareimakom'>(דף טז:)</span> גבי מעשה דאיוב אם אין חביריו של אדם נוהגין בו כבוד כבתחילה נוח לו שימות אי נמי משום  הנך בריוני לא כתוב בספרינו: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: לא אפגר
txt:
<span class='five'>לא אפגר. </span>לא אתבטל ממלאכתי כמו יומא דמיפגרי רבנן <span class='mareimakom'>(שבת דף קכט:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: דלא בדקיתו לי
txt:
<span class='five'>דלא בדקיתו לי. </span>אם כשרים אם פריצים דאמר מר <span class='mareimakom'>(במס' דרך ארץ רבה פ'ה)</span> כל אדם יהי בעיניך כלסטים: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: טובת הנאה חנם
txt:
<span class='five'>טובת הנאה חנם. </span>דאינהו לא הוו קא אכלי דליכא ריפתא וקא מחזקינן בהו טובה חנם: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: ועוד דמקרבא הנייתה
txt:
<span class='five'>ועוד דמקרבא הנייתה. </span>שדבר אכילה היא נותנת לעני והוא בלא טורח ממה שהיתה נותנת מעות ויטריח העני עד שיקנה: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm:
שהיה מחבא </span>ולא גרסי' שהיה מחבא בבית הכסא. כי הוה בעי רחמי אמיא היה מחבא עצמו מרוב ענוה ומאן דגרס בית הכסא כלומר מתחבא בבגדיו כשהוא נכנס להסך את רגליו מרוב צניעות: <span class='five'>רב הונא ורב חסדא

txt:
<span class='five'>שהיה מחבא </span>ולא גרסי' שהיה מחבא בבית הכסא. כי הוה בעי רחמי אמיא היה מחבא עצמו מרוב ענוה ומאן דגרס בית הכסא כלומר מתחבא בבגדיו כשהוא נכנס להסך את רגליו מרוב צניעות: <span class='five'>רב הונא ורב חסדא. </span>חסידי דבבל מפרסמין את הדבר ושל ארץ ישראל צנועין ולא מודיעין שבא המטר בשבילם: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: מגנדרא
txt:
<span class='five'>מגנדרא. </span>מתגדלת עלי מתוך גבהות יופיה. מגנדרא מלשון מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו <span class='mareimakom'>(חולין דף ז.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 23
dfh: b
trm: עמי היתה ושלחתיה
txt:
<span class='five'>עמי היתה ושלחתיה. </span> דבר זה היה בידי שכל מה שאני מבקש היו נותנין לי ועכשיו אין תפלתי מקובלת כל כך: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: יומא חד שמעיה
txt:
<span class='five'>יומא חד שמעיה. </span>רב אשי לרבי יוסי בר אבין ל'א יומא חד שמעיה רבי יוסי בר אבין לרב אשי דקא גריס אמר שמואל השולה דג מן הים בשבת כיון דיבש בו כסלע אע'פ שהוא מפרכס לאחר כן ובעוד שהוא מפרכס השליכו במים חייב משום נטילת נשמה שהיא אב מלאכה דתנן <span class='mareimakom'>(שבת עג.)</span> השוחטו כו' אמר ליה רבי יוסי ובין סנפיריו דודאי לא חי וכשאין מחוסר צידה עסקינן כגון שצדו בתוך הסל והניחו במים לחיות כדרך שעושין הדייגין: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: א'ל
txt:
<span class='five'>א'ל. </span>רב אשי ולא סבר לה מר דהאי ובין סנפיריו רבי יוסי בר אבין אמרה כלומר מ'ט לא אמרת ליה משמיה שכל האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: אלא כאחד מעניי ישראל
txt:
<span class='five'>אלא כאחד מעניי ישראל. </span>משום דמעשה נסים הוא ואסור לאדם להנות ממעשה נסים כדאמר לעיל <span class='mareimakom'>(דף כ:)</span> ואם עושין לו נס מנכין לו מזכיותיו: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: לשמואל הרמתי
txt:
<span class='five'>לשמואל הרמתי. </span>שיורדין גשמים בשבילו דכתיב הלא קציר חטים היום ועכשיו באין כל ישראל והטילו על ר' יהודה בן גמליאל דצווח וליכא דמשגח ביה: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: זעירא דמן חבריא
txt:
<span class='five'>זעירא דמן חבריא. </span>צעיר שבישיבה והאי דקרי ליה הכי משום דאושעיא אחרינא הוה התם: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: אין עיניה יפות כו'
txt:
<span class='five'>אין עיניה יפות כו'. </span>הואיל והנהו דבי נשיאה דהוו עיני העדה רשעים דלת העם אין צריכין לבדוק מה מעשיהם לכך לא משגחו בהו מן שמים: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: שכובשת ירק בקדירה
txt:
<span class='five'>שכובשת ירק בקדירה. </span>במסכת [ טהרות] היא בפ' שני <span class='mareimakom'>(מ'א)</span> גבי ידות מיירי דקיי'ל <span class='mareimakom'>(עוקצין פ'א משנה א)</span> כל ידות האוכלין אם נגעה טומאה בהן נטמא גם האוכל הצריך לידות דיד מכניס ומוציא כדאמרינן בהעור והרוטב <span class='mareimakom'>(חולין דף קיח.)</span> מכל האוכל לרבות הידות וקתני התם אשה שהיא כובשת ירק דידות שלהן טהורין דכשהיא עוצרת אותם הידות משתברות וא'א ליטול הירקות בידות שלהן שנשמט ונפסק האוכל מן היד מחמת כבישה: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: כובשת
txt:
<span class='five'>כובשת. </span>שול'ץ בלע'ז עוצרת שיצא המשקה שלהן ויבשו דרך אשה בכך כובשת ירק ממים שישתמרו לזמן מרובה: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: ואמרי לה
txt:
<span class='five'>ואמרי לה. </span>כי מטא לאידך בפרק שני <span class='mareimakom'>(דעוקצין משנה א)</span> זיתים שכבשן בטרפיהן כתרגומו עלה טרפא <span class='mareimakom'>(בראשית ח)</span> עלין שלהן דהיינו ידות: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: עד דשפיך מרזבי דציפורי
txt:
<span class='five'>עד דשפיך מרזבי דציפורי. </span>שקילחו מים מן המרזיבות עד ששוטפין בחוצות ויורדין ושופכין: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: בסכיני
txt:
<span class='five'>בסכיני. </span>שרצו שדים להורגו וחתכו את מטתו והיינו דאמרי' בשחיטת חולין בפרק הזרוע <span class='mareimakom'>(דף קלג.)</span> וליקריוה לרבא רבא נזוף היה לא מצינו לו נזיפה בכל הש'ס אלא בזה המעשה כשביקש הגשמים בתמוז שלא לצורך: הכי גרסינן 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm:
ר'פ גזר תעניתא חלש לביה טעים מידי בעא רחמי ולא אתא מיטרא</span>: <span class='five'>אי שריף מר חדא פינכא דדייסא

txt:
<span class='five'>ר'פ גזר תעניתא חלש לביה טעים מידי בעא רחמי ולא אתא מיטרא</span>: <span class='five'>אי שריף מר חדא פינכא דדייסא. </span>מלשון שורפה חיה <span class='mareimakom'>(ע'ז דף כט:)</span> פינכא מלא כף כמו מלחיך פינכי <span class='mareimakom'>(פסחים דף מט.)</span> דייסא טריי'ס בלע'ז ולחוכא קאמר ליה הכי משום דטעים ברישא והדר בעא רחמי: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: מאי אהניא ליה צלותיה דכהן גדול
txt:
<span class='five'>מאי אהניא ליה צלותיה דכהן גדול. </span>כשהיה מתפלל תפלה קצרה ביום הכפורים שהיה אומר אל יכנס לפניך תפלת עוברי דרכים דר' חנינא מבטל ליה לצלותיה דכהן גדול שאעפ'כ שמע הקב'ה תפלתו ופסיק מיטרא: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: שחונה
txt:
<span class='five'>שחונה. </span>חמה כמו חמותי ראיתי אור <span class='mareimakom'>(ישעיהו מד)</span>  תירגם יונתן בן עוזיאל שחינת: 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: b
trm: קב חרובים מערב שבת לערב שבת
txt:
<span class='five'>קב חרובים מערב שבת לערב שבת. </span>כל השבת היה ניזון בכך חסר לחם היה ומתגלגל היה בחרובין: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: תנא אף היא להביא מרדה נכנסה
txt:
<span class='five'>תנא אף היא להביא מרדה נכנסה. </span>פל'א בלע'ז על שם שרודין בה פת מן התנור שלא היתה שואלת מפני שרגילה בניסין: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: מישקל לא שקלי
txt:
<span class='five'>מישקל לא שקלי. </span>בתר דיהבי: כל היכא דתני בי שמשי היינו ערב שבת לא שמעתי טעם : 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: עד שנטלו ממנו אור להבדלה
txt:
<span class='five'>עד שנטלו ממנו אור להבדלה. </span>הדליק ממנו נר אחר ליהנות בו ונר של מעשה נסים כיבה כי היכי דעבד רב יהודה <span class='mareimakom'>(לעיל דף כד:)</span> בחלא דהוה סמידא: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: ר'א בן פדת
txt:
<span class='five'>ר'א בן פדת. </span>אמורא היה והוא הנקרא מרא דארעא דא'י במסכת נדה <span class='mareimakom'>(דף כ:)</span> בעל הוראות היה והוא שימש רבי יוחנן אחרי מות ריש לקיש והיה דחוק ועני: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: כולי האי ואפשר
txt:
<span class='five'>כולי האי ואפשר. </span>בתמיה כולי האי עבדת ואכתי הך ספיקא דלמא לא מיתרמינא בשעתא דמזוני: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: אמר דחיית
txt:
<span class='five'>אמר דחיית. </span>מה שכבר חיית מרובים ממה שאתה עתיד לחיות והיינו דקא בכי כי אמר שכינה הכי והאי דחייך משום י'ג נהרוותא לרחוץ בהן ולטייל בהן מזה לזה: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: א'ל ולחברך מאי קא יהבינא
txt:
<span class='five'>א'ל ולחברך מאי קא יהבינא. </span>אנא מגברא דלית ליה בעינא לא גריס בספר רבי ובספר שלי כתוב: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: באסקטולא אפותאי
txt:
<span class='five'>באסקטולא אפותאי. </span>היינו צוציתא דנפק מיניה שמדביק אצבע צרדא עם הגודל ומכה בצפורן האצבע: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: סדן
txt:
<span class='five'>סדן. </span>שכבר הזקין טרונ'ק בלע'ז שנקצץ וחוזר ומתעבה והוא מלשון סדנא בסדניה יתיב <span class='mareimakom'>(פסחים דף כח.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: מיני ארזים
txt:
<span class='five'>מיני ארזים. </span>שנאמר אתן במדבר ארז שטה והדס וגו'. ובציר להו תלת ובראש השנה <span class='mareimakom'>(דף כג.)</span> מפרש הוסיפו עליהם אלונים אלמונים אלמוגים: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: מעשה ברבי אליעזר בן הורקנוס
txt:
<span class='five'>מעשה ברבי אליעזר בן הורקנוס. </span>י'ג תעניות שהתענו והלכו עד שגמרו י'ג כדתנן <span class='mareimakom'>(לעיל דף יב:)</span> עברו אלו ולא נענו כו': 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: געו
txt:
<span class='five'>געו. </span>צעקו כמו אם יגעה שור על בלילו <span class='mareimakom'>(איוב ו)</span> הלוך וגעו <span class='mareimakom'>(שמואל א ו)</span> : 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: ויהיו הצבור פוסקין מתעניתם
txt:
<span class='five'>ויהיו הצבור פוסקין מתעניתם. </span>דתנן <span class='mareimakom'>(שם)</span> עברו אלו ולא נענו ב'ד גוזרין עוד כו' אבל נענו שוב אין צריכין להתענות והני מילי צבור אבל יחיד שהיה מתענה על החולה ונתרפא או על צרה ועברה הרי מתענה ומשלים כדאמרן לעיל <span class='mareimakom'>(דף י:)</span> כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: ברך
txt:
<span class='five'>ברך. </span>הוא הכלי שחורשין בו ומבריכין אותו סמוך לקרקע כשחורשין בו כלומר מילא התלם שיראו המים בתלם מחרישתו שקורין קולטר'א: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: בחרבה
txt:
<span class='five'>בחרבה. </span>קרקע יבישה טפח כיון דחריבה היא ונכנסו בה הגשמים טפח ודאי רוב גשמים ירדו: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: בעבודה
txt:
<span class='five'>בעבודה. </span>חרושה כגון שדה ניר הנכנסים בה גשמים הרבה ג' טפחים דאפי' בגשמים מועטין נכנסין בה בטפח או בטפחיים: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: אין לך כל טפח
txt:
<span class='five'>אין לך כל טפח. </span>כשנכנסו הגשמים בעומק הקרקע טפח תהום עולה ומתגבר ג' טפחים ואע'ג דסומכא דארעא אלפא גרמידי בפרק החליל <span class='mareimakom'>(סוכה דף נג:)</span> אפ'ה רטיבותא מהנייא: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: הא דקתני טפחיים ותו לא בעבודה
txt:
<span class='five'>הא דקתני טפחיים ותו לא בעבודה. </span>דאע'ג דנכנסו טפח בקרקע פורתא הוא דנחית ואהכי לא נפיק בהו לקבליה שלשה טפחים אלא פורתא טפחיים: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: בשאינה עבודה
txt:
<span class='five'>בשאינה עבודה. </span>דכי נכנסו בה טפח טפי הוא דנחית ונפיק תהום לקיבליה ג' טפחים: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: הנצנים נראו בארץ
txt:
<span class='five'>הנצנים נראו בארץ. </span>כלומר כשמנסכין מים בחג שהניסוכין נראו בארץ שאין באין אלא משנה לחבירתה כנץ זה שאינו יוצא אלא משנה לשנה ועת הזמיר הגיע זמירות החג אז קול התור מלאך דומה לשור תרגום שור תור שבשעה שמנסכין מים בחג הוא אומר כן לשון אחר כמשמעו הנצנים נראו והזמיר הגיע בשעה שקול התור נשמע: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: קודם חצות
txt:
<span class='five'>קודם חצות. </span>דחצות זמן אכילה היא מחצות ואילך חל התענית כיון שלא סעדו בשעת סעודה: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: הלל הגדול
txt:
<span class='five'>הלל הגדול. </span>הודו לאלהי האלהים כי לעולם חסדו ומפני שנאמר בו נותן לחם לכל בשר כדאמרינן בשילהי פסחים <span class='mareimakom'>(דף קיח.)</span>: 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: שכן מצינו כו'
txt:
<span class='five'>שכן מצינו כו'. </span>כלומר שאין לך אדם בעולם שאין תענית חל עליו מט' שעות ואילך אפי' בני מלכים שדרכן לאכול בט' שעות שעד ג' שעות הן ישנים במטותיהן ושוהין ששה שעות ואוכלין וכדאמרינן בפסחים <span class='mareimakom'>(דף קז:)</span> אפי' אגריפס המלך שרגיל לאכול בט' שעות ביום לא יאכל עד שתחשך שנאמר הראית כי נכנע אחאב מפני ואחאב לא חלה תעניתו עליו אלא מט' שעות ואילך ועד ט' שעות היה יכול לאכול שלא גמר בדעתו להתענות אלא שבא אליהו אותו היום שנכנס בכרם נבות היזרעאלי ואמר ליה הרצחת וגם ירשת וגו' <span class='mareimakom'>(מלכים א כא)</span> ילקו הכלבים וגו' <span class='mareimakom'>(שם)</span> וכתיב ויצום שהתענה אותו היום: הכי גרסינן. 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: b
trm: שמואל הקטן גזר תעניתא וירדו גשמים קודם הנץ החמה</span>: <span class='five'>שבח צבור הוא
txt:
<span class='five'>שמואל הקטן גזר תעניתא וירדו גשמים קודם הנץ החמה</span>: <span class='five'>שבח צבור הוא. </span>שעדיין לא קראו ונענו: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: אלא בנפש שבעה
txt:
<span class='five'>אלא בנפש שבעה. </span>מתוך שכתוב בו נותן לחם לכל בשר <span class='mareimakom'>(תהלים קלו)</span> נאה להאמר על השבע: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: נעילת שערים
txt:
<span class='five'>נעילת שערים. </span>מפורש בברכות ירושלמי בפרק תפלת השחר אימתי נעילה יש אומרים נעילת שערי מקדש וי'א נעילת שערי שמים שנועלים אותן לעת ערב בגמר תפלה ונוהגין היו להתפלל תפלת נעילה בכל תעניתם כדרך שמתפללין ביוהכ'פ: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: לפי שנאמר צו את בני ישראל וגו'
txt:
<span class='five'>לפי שנאמר צו את בני ישראל וגו'. </span>שהתמיד בא מן השקלים של כל ישראל ואי אפשר שיהו כל ישראל עומדין על גבי קרבנם ומינו מעמדות להיות במקומם: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: על כל משמר
txt:
<span class='five'>על כל משמר. </span>ארבעה ועשרים משמרות של כהנים היו ושמואל ודוד תיקנום ועל כל משמר היה מעמד בירושלים שקבועין ועומדין בעיר ועומדין על קרבן אחיהם ולבד אלו הדרים בירושלים היו מעמדות בכל עיר שישראל נחלקו לכ'ד מעמדות כנגד ארבעה ועשרים משמרות כדתניא בברייתא של מ'ט מדות והיינו דתנן היה מעמד בירושלים כהנים לוים וישראלים: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: כהנים ולוים
txt:
<span class='five'>כהנים ולוים. </span>של משמר היו עולים בירושלים כהנים לעבודה ולוים לשיר ומכל המעמדות היו קבועין בירושלים לעמוד על קרבן אחיהם: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: והשאר היו מתכנסין לעריהם
txt:
<span class='five'>והשאר היו מתכנסין לעריהם. </span>ומתפללין על קרבן אחיהם שיתקבל ברצון ומתענין ומוציאין ספר תורה ביום תעניתם: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: קורין בראשית כו'
txt:
<span class='five'>קורין בראשית כו'. </span>פרשה ראשונה ופרשת יהי רקיע לפי שאין בפרשת בראשית לבדה ט' פסוקים כדי קריאת כהן לוי ישראל וכן כולן: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: בששי ותוצא הארץ עד ויכולו
txt:
<span class='five'>בששי ותוצא הארץ עד ויכולו. </span>לפי שבפרשת תוצא הארץ אין בה אלא שמונה פסוקים לפיכך אומר ויכולו: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: פרשה גדולה
txt:
<span class='five'>פרשה גדולה. </span>שבפרשיות הללו קורין אותה בשנים כגון פרשה ראשונה של בראשית יש בה חמשה פסוקים היו קורין אותה בשנים כדאמרינן בגמרא יהי רקיע באחד וביום השני יהי רקיע באחד יקוו בשנים שיש בה ה' פסוקים ביום השלישי יקוו באחד שאין בה אלא ה' פסוקים ויהי מאורות בשנים שיש בה ו' פסוקים: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: וקורין אותה על פיהן
txt:
<span class='five'>וקורין אותה על פיהן. </span>כל אחד בפני עצמו ובעי בגמרא מאי קאמר מעיקרא קתני פרשה קטנה כו' דמשמע דבספר תורה קורין והדר תנא על פיהם. פרשה בנעילה ליכא: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: כל יום שיש בו הלל אין בו מעמד שחרית
txt:
<span class='five'>כל יום שיש בו הלל אין בו מעמד שחרית. </span>אותן שהיו בירושלים לא היו מתפללין על קרבן אחיהם שיש בו הלל לפי שאין להן פנאי לעשות מעמדם שקורין את הלל ומפני ההלל היו דוחין את המעמד: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: קרבן מוסף
txt:
<span class='five'>קרבן מוסף. </span>יום שיש בו קרבן מוסף בירושלים אין מעמד בנעילה בירושלים וכל שכן במנחה הסמוכה למוסף לפי שהיו טרודין במוסף שיש בו להקריב בהמות יותר מתמיד שהוא אחד אין לך מוסף בלא שתי בהמות ולא היה להם פנאי כלל שהכהנים של מעמד טרודים במוסף וישראל שבהן היו טרודים לחטוב עצים ולשאוב מים ודוחה אפי' מעמד דנעילה: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: קרבן עצים
txt:
<span class='five'>קרבן עצים. </span>בגמרא מפרש כגון אחד מט' זמנים ואותו יום שהיה בו קרבן עצים אפילו לא היה בו מוסף היה נדחה מעמד של מנחה מפני קרבן עצים מפני שקרבן עצים קודם למנחה ודוחה מעמד הסמוך לו [ולא] של נעילה: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: תשעה
txt:
<span class='five'>תשעה. </span>באלו הט' זמנים היו הכהנים והעם מתנדבים להביא עצים והיו מקריבין קרבן אותו היום ואפילו היו עצים הרבה למערכה היו אלו מתנדבין ומקריבין באלו תשעה זמנים: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: בני ארח בן יהודה
txt:
<span class='five'>בני ארח בן יהודה. </span>שכשעלו בני הגולה הם התנדבו תחילה באחד בניסן וספק להם עצים עד כ' בתמוז שהתנדבו בני דוד ארח שמואל ומשבט יהודה היה: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: בני דוד
txt:
<span class='five'>בני דוד. </span>ממשפחת דוד המלך סנאה בן בנימין זתוא בן יהודה בני גונבי עלי ובני קוצעי קציעות משפחה אחת הן ובגמרא מפרש אמאי מיקרו הכי: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: בני עדין באחד בטבת שבו בני פרעוש שניה
txt:
<span class='five'>בני עדין באחד בטבת שבו בני פרעוש שניה. </span>ובגמרא מפרש אמאי קבעו להן אלו הזמנים: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: והועמד צלם בהיכל
txt:
<span class='five'>והועמד צלם בהיכל. </span>שהעמידו מנשה כדמפורש בתרגום ירושלמי בפרשת השמים כסאי וגו' <span class='mareimakom'>(ישעיהו סו)</span>: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: על אבותינו
txt:
<span class='five'>על אבותינו. </span>דור המדבר אם יראה איש באנשים האלה הדור הרע הזה את הארץ וגו' <span class='mareimakom'>(דברים א)</span> : 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: ביתר
txt:
<span class='five'>ביתר. </span>עיר גדולה והיו ישראל דרין בה במסכת גיטין פרק הניזקין <span class='mareimakom'>(דף נז.)</span> אשקא דריספק חרב ביתר: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: בחמישי מותרין
txt:
<span class='five'>בחמישי מותרין. </span>אם חל תשעה באב בערב שבת מותרין לכבס בחמישי וכשחל ט' באב בד' בשבת לא איצטריך למיתני דמותרין כדאמרינן בגמרא לא שנו אלא לפניו כו': 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: שני תבשילין
txt:
<span class='five'>שני תבשילין. </span> בשר ודגים או בשר וביצים שעליו או דג וביצה שעליו כדאמר בפרק ערבי פסחים <span class='mareimakom'>(דף קיד:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: זה מתן תורה
txt:
<span class='five'>זה מתן תורה. </span>יום הכפורים שניתנו בו לוחות האחרונות: <span class='shastitle7'>גמ'</span> 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: כל יומא מאי טעמא לא פרשי כהני ידייהו במנחה
txt:
<span class='five'>כל יומא מאי טעמא לא פרשי כהני ידייהו במנחה. </span>דכל יומא שכיחא ביה שכרות שכבר סעד וזימנין דמשכא סעודתיה ומשתכר ופריש ידיה בהדי חמריה וכהן שתוי יין אסור לישא את כפיו שנאמר יין ושכר אל תשת בבואכם וגו' <span class='mareimakom'>(ויקרא י)</span> ונשיאת כפים מעין עבודה כדלקמן: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: האידנא
txt:
<span class='five'>האידנא. </span>בתעניות ובמעמדות לא שכיחא שכרות ובמעמדות נמי מתענין כדלקמן <span class='mareimakom'>(דף כז:)</span>: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: אורויי אורינן
txt:
<span class='five'>אורויי אורינן. </span>כרבי מאיר אי אתו לקמן אבל בפירקא לא דרשינן דלא פשיטא ליה כולי האי דתיהוי הלכה כר'מ ומ'ד נהגו משמע הן נהגו מאיליהן אבל אינו עיקר ומנהג משמע תורת מנהג יש בדבר ומנהג כשר הוא: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: ורב נחמן אמר הלכה כרבי יוסי והלכה כרבי יוסי
txt:
<span class='five'>ורב נחמן אמר הלכה כרבי יוסי והלכה כרבי יוסי. </span>גמרא קא פסיק ומהדר סתמא ומוקי לה הלכה כרבי יוסי ואהכי קא פריך ואלא האידנא כו': 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: כיון דסמוך לשקיעת החמה וכו'
txt:
<span class='five'>כיון דסמוך לשקיעת החמה וכו'. </span>שמאחרין עד שקיעת החמה ומתפללין כל שעה ואינן הולכין לבית הכנסת משש שעות ומחצה ולמעלה כמו שהיו עושין לאותן הימים: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: כתפלת נעילה דמיא
txt:
<span class='five'>כתפלת נעילה דמיא. </span>דהשתא ליכא למיגזר משום מנחה דכל יומא דמנחתא כי הא ליתא בכל יומא: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: שכור מיהא אסור בנשיאת כפים
txt:
<span class='five'>שכור מיהא אסור בנשיאת כפים. </span>דאפילו ר'מ לא קאמר אלא משום דהאידנא לאו שכרות הוא: 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: פרשת כהן מברך
txt:
<span class='five'>פרשת כהן מברך. </span>כה תברכו את בני ישראל אמור להם <span class='mareimakom'>(במדבר ו)</span> : 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: מה משרת כו'
txt:
<span class='five'>מה משרת כו'. </span>עובד עבודה דלא מיתסר אלא שתויי יין ממש דכתיב יין ושכר אל תשת וגו' הא בחרצן מותר:  מאי


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: הכי קאמר אלו הן מעמדות
txt:
<span class='five'>הכי קאמר אלו הן מעמדות. </span>דלקמן וטעמא מאי תקון מעמדות לפי שנאמר צו את בני ישראל ואמרת אליהם את קרבני לחמי לאשי וגו': ה'ג 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: תנו רבנן כ'ד משמרות היו בא'י וי'ב ביריחו י'ב ביריחו בתמיה נפישי להו טובא אלא אימא וי'ב מהן ביריחו
txt:
<span class='five'>תנו רבנן כ'ד משמרות היו בא'י וי'ב ביריחו י'ב ביריחו בתמיה נפישי להו טובא אלא אימא וי'ב מהן ביריחו. </span>ברישא משמע לבד הכ'ד שבעיירות א'י היו י'ב ביריחו דהוו להו ל'ו וי'ב מהן משמע שמאותן הכ'ד היו י'ב ביריחו: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: הגיע זמן המשמר חצי המשמר עולה לירושלים וחצי המשמר עולה ליריחו כדי שיספקו מים ומזון לאחיהם שבירושלים
txt:
<span class='five'>הגיע זמן המשמר חצי המשמר עולה לירושלים וחצי המשמר עולה ליריחו כדי שיספקו מים ומזון לאחיהם שבירושלים. </span>כלומר כיצד היו י'ב ביריחו כשהגיע זמן המשמר לעלות לירושלים בשבת מתחלקים אנשי המשמר חציין הולכין לירושלים לעבודה וחציין הולכין ליריחו הסמוכה לירושלים ומתקנין שם מים ומזון לאחיהם וכך עושין כל הכ'ד משמרות נמצא י'ב ביריחו א] לשון אחר נהירא לי: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: מעכבין את הקרבן
txt:
<span class='five'>מעכבין את הקרבן. </span>אם אין מעמד מכולן בירושלים כדתנן <span class='mareimakom'>(לעיל דף כו.)</span> על כל משמר היה מעמד בירושלים של כהנים לוים וישראלים כיון דכולהו בעלים בעינן דליהוי כמוהו על גבי עבודה: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: וכלי שיר מעכבין את הקרבן
txt:
<span class='five'>וכלי שיר מעכבין את הקרבן. </span>פלוגתא בשילהי מסכת סוכה <span class='mareimakom'>(דף נ:)</span> ובערכין <span class='mareimakom'>(דף יא.)</span> מפורשת: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: עיקר שירה בפה
txt:
<span class='five'>עיקר שירה בפה. </span>וכלי לבסומי קלא בעלמא וכיון דאיכא לוים לא מעכב משום כלי שיר: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: עיקר שירה בכלי
txt:
<span class='five'>עיקר שירה בכלי. </span>אבוב וכן בפרק החליל <span class='mareimakom'>(שם)</span>: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: המה יסד דוד ושמואל הרואה באמונתם
txt:
<span class='five'>המה יסד דוד ושמואל הרואה באמונתם. </span>ותיובתא דרב חמא דאמר שמואל העמידם על י'ו ודוד העמידן על כ'ד דהא שמעי' מינה דתרוייהו בהדי הדדי תקנינהו: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: מיסודו של שמואל הרמתי
txt:
<span class='five'>מיסודו של שמואל הרמתי. </span>שהעמידן על י'ו בא דוד והעמידן על כ'ד אית ספרים שכתוב בהן מיסודו של שמואל ודוד העמידום על כ'ד כלומר שניהם הועילו בדבר ושמואל העמידם על י'ו ודוד על כ'ד: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm:
וימצאו בני אלעזר רבים לראשי הגברים מבני איתמר ויחלקו בני אלעזר ראשים לבית אבותם ששה עשר ולבני איתמר ראשים לבית אבותם שמונה ואומר בית אב אחד אחוז לאלעזר ואחוז אחוז לאיתמר

txt:
<span class='five'>וימצאו בני אלעזר רבים לראשי הגברים מבני איתמר ויחלקו בני אלעזר ראשים לבית אבותם ששה עשר ולבני איתמר ראשים לבית אבותם שמונה ואומר בית אב אחד אחוז לאלעזר ואחוז אחוז לאיתמר. </span>וימצאו בני אלעזר רבים לראשי הגברים כלומר ראשי הגברים של בני אלעזר היו רבים מאיתמר והאי וימצאו משמע דקודם לכן היו קבועים ועכשיו הוסיפו עליהן ויחלקום לי'ו בית אב אחד אחוז שהיה מתחילה לאלעזר דהיינו ח' אחוז אחד בגורל דהיינו נמי ח' והוו להו י'ו: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: ואחוז אחוז לאיתמר
txt:
<span class='five'>ואחוז אחוז לאיתמר. </span>מה שהיה מתחילה אחוז לאיתמר אחוזים עתה כבתחילה שלא הרבו עליהם שום בית אב: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: וכי היכי דנפישי בני אלעזר הכי נמי נפישי בני איתמר
txt:
<span class='five'>וכי היכי דנפישי בני אלעזר הכי נמי נפישי בני איתמר. </span>ומיהו בני אלעזר נפישי טפי דהא לאיתמר לא אוקמינהו אלא על ח' ודאלעזר על י'ו: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: תא שמע ואחוז אחוז לאיתמר
txt:
<span class='five'>תא שמע ואחוז אחוז לאיתמר. </span>אלמא כדקיימי קיימי ושמע מינה דמשה תיקן להם י'ו ח' מזה וח' מזה וקשיא לרב חמא דאמר ד' וד' והא דכתב לעיל ובשנת הארבעים וגו' המה יסד במה שהוסיפו עליהן עד כ'ד משתעי [אבל] משה תיקן להם י'ו משמרות: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: תנאי היא
txt:
<span class='five'>תנאי היא. </span>דהא איכא תנא דלעיל דקתני משה תיקן להן ח' משמרות משניהן ואנא קאימנא כוותיה: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: פשחור ואימר
txt:
<span class='five'>פשחור ואימר. </span>ומבעיא לי דפשחור לא כתיב גבי כ'ד משמרות <span class='mareimakom'>(דה'א כד)</span>:  וחלקום


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: בא ידעיה
txt:
<span class='five'>בא ידעיה. </span>משמרה של ידעיה בא אחד מהן ונוטל חלקו וחלק ה' חתיכות קלף דהוו להו שש ומי שהיה עולה בידו ראשון היה לשבת ראשונה שבסדר שהיו עולין בידו זו אחר זו כך היו עובדין בשבתותיהן זו אחר זו: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: לא ידחה ידעיה
txt:
<span class='five'>לא ידחה ידעיה. </span>הואיל ומתחלה לא עלה יהויריב אלא כל משמרות הנעשות מידעיה קודמות לעבודה ליהויריב ויהויריב בא ועובד אחריהן במקום משמר אחר וששה דידעיה עושין אותן ה' שלא להרבות במשמרות: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: א'ר אסי לפי שאלמלא מעמדות
txt:
<span class='five'>א'ר אסי לפי שאלמלא מעמדות. </span>עיסקי קרבנות שישראל עושין הן היו כלים בחטאן ומשהן כלין שמים וארץ העומדים בזכותן אין מתקיימין כו': 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: כאנשי דור המבול
txt:
<span class='five'>כאנשי דור המבול. </span>שמאחר שהן כלין אין העולם מתקיים והואיל שעל עיסקי קרבן העולם עומד לכך קורין אנשי מעמד בעריהן במעשה בראשית: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: בשני על יורדי הים
txt:
<span class='five'>בשני על יורדי הים. </span>דכתיב בשני <span class='mareimakom'>(בראשית א)</span> יהי רקיע בתוך המים וצריך להזכיר ולרצות על הדבר: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: בשלישי על הולכי מדברות
txt:
<span class='five'>בשלישי על הולכי מדברות. </span>דכתיב ותראה היבשה תהי ראויה יבשה להולכיה שלא יזוקו מפני חיות רעות: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: ברביעי על האסכרא
txt:
<span class='five'>ברביעי על האסכרא. </span>שבו נתלו המאורות וכתיב ביה <span class='mareimakom'>(שם)</span> יהי מאורות מארת כתיב: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: ועל עוברות כו'
txt:
<span class='five'>ועל עוברות כו'. </span>דכתיב ביה <span class='mareimakom'>(שם)</span> ישרצו המים שרץ נפש חיה: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: שלישי ליצירה
txt:
<span class='five'>שלישי ליצירה. </span>דאדם נברא ביום ששי ובכל יום שלישי הוי חלוש כדכתיב <span class='mareimakom'>(שם לד)</span> ויהי ביום השלישי בהיותם כואבים: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: רב אמר דולג
txt:
<span class='five'>רב אמר דולג. </span>הראשון קורא שלשה פסוקים והשני מתחיל בפסוק שסיים בו הראשון והשנים עמו הרי שלשה ומשום אין משיירין בפרשה פחות משלשה פסוקים ליכא משום דלא אפשר: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: פוסק
txt:
<span class='five'>פוסק. </span>מפסיק הפסוק לשנים ראשון קורא שני פסוקים וחצי ולוי משלים חצי אותו הפסוק שקרא הכהן עם שנים הנותרים: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: צער גדול
txt:
<span class='five'>צער גדול. </span>הרבה טרחתי וחזרתי עליו שיתיר לי לפסוק הפסוק לשנים לצורך תינוקות שלומדים לפני שאינן יכולין לקרוא פסוק כולו: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: הכי נמי לא אפשר
txt:
<span class='five'>הכי נמי לא אפשר. </span>גבי ס'ת ובדילוג אי אפשר משום הנכנסין והיוצאין אם שני דולג ומתחיל בפסוק שסיים בו הראשון בני אדם הנכנסין שלא שמעו קריאת הראשון סבורין לומר שלא קרא הראשון אלא שני פסוקים ונפיק מיניה חורבא וכשהראשון קורא ג' פסוקים ואינו משייר אלא שנים איכא גזרת יוצאין דסברי האי שני דסגיא ליה בשני פסוקים: 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: למאן דאמר דולג לידלוג למ'ד פוסק ליפסוק
txt:
<span class='five'>למאן דאמר דולג לידלוג למ'ד פוסק ליפסוק. </span>כלומר פרשה של חמשה פסוקין אמאי קורא שני שלשה פסוקין בפרשה אחרת לידלוג או ליפסוק:  דאית


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: דאית ליה רווחא
txt:
<span class='five'>דאית ליה רווחא. </span>שיכול לקרות מפרשה אחרת אבל הכא לית ליה רווחא דהא לא מצי למיקרי אלא בראשית ויהי רקיע: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: מה הפרש בין זה לזה
txt:
<span class='five'>מה הפרש בין זה לזה. </span>מאי שנא דקרבן עצים דחי מעמד דנעילה ומעמד דמנחה לא דחי: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: הללו דברי תורה
txt:
<span class='five'>הללו דברי תורה. </span>מנחה כדאמרי' בברכות <span class='mareimakom'>(דף כו:)</span> יצחק אבינו תיקן תפלת מנחה שנאמר ויצא יצחק לשוח בשדה לפנות ערב ודנעילה מדברי סופרים. וצריכין חיזוק לא גרסינן הכא: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: עמדו אלו
txt:
<span class='five'>עמדו אלו. </span>זמן דקתני במתני' אהכי הוצרכו למנות משום ההיא תקנה דעבוד להו הנך נביאים כי היכי דלא לידחינהו מאתרייהו: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: בכורים
txt:
<span class='five'>בכורים. </span>אדם נכנס לתוך שדהו ורואה אשכול שביכר תאנה שביכרה קושר עליה גמי ועושה אותה בכורים: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: במכתשת שלפנינו
txt:
<span class='five'>במכתשת שלפנינו. </span>שהוא במקום אחר לפני בסמוך וזהו גונבי עלי על שם שמתגנבין מן הפרוזדאות על עסקי עלי: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: הן הן בני דוד בן יהודה
txt:
<span class='five'>הן הן בני דוד בן יהודה. </span>דוד מלך ישראל ואהכי קרו ליה פחת מואב שבא מרות המואביה: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: יואב בן צרויה
txt:
<span class='five'>יואב בן צרויה. </span>שבא מרות המואביה כי צרויה אם יואב אחות דוד היתה שנאמר <span class='mareimakom'>(דה'א ב)</span> ואחיותיהם צרויה ואביגיל: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: בני עדין הן הן בני דוד
txt:
<span class='five'>בני עדין הן הן בני דוד. </span>להכי קרי ליה בספר שמואל <span class='mareimakom'>(ב כג)</span> עדינו העצני שבשעה שעוסק בתורה מעדן עצמו כתולעת וכשיוצא למלחמה מתקשה כעץ: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: הן הן בני יואב בן צרויה
txt:
<span class='five'>הן הן בני יואב בן צרויה. </span>פלוגתא היא (במס' חגיגה) חד אמר עדינו העצני זה דוד וחד אמר זה יואב: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: ולר' יהודה
txt:
<span class='five'>ולר' יהודה. </span>בני עדין היינו דוד ובמתניתין קתני בהדיא בני דוד והדר קתני בני פחת מואב דלר'מ ולר' יהודה בני עדין היינו דוד שבו שניה מיבעי ליה: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: לעולם ר' יוסי ותרי תנאי אליבא דר' יוסי
txt:
<span class='five'>לעולם ר' יוסי ותרי תנאי אליבא דר' יוסי. </span>דמאן דאמר בני עדין בן יהודה היינו בני יואב לא סבר לה דבני פחת מואב היינו יואב ולהכי לא קתני שבו בני יואב שניה ולא סבירא ליה נמי דהן הן בני דוד דאם כן שבו בני דוד שניה מיבעי ליה למיתני אלא משפחה אחרת הן ומאן דאמר בני פחת מואב היינו בני יואב לא סבירא ליה דבני עדין היינו יואב אלא משפחה אחרת הן:  מאי


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: ומאי שנא מוסף דלא דחי דידיה
txt:
<span class='five'>ומאי שנא מוסף דלא דחי דידיה. </span>דקתני יום שיש בו מוסף אין בו מנחה ולא קתני אין בו מוסף דלא דחי דידיה אלא דמנחה: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: רבי יוסי אומר כל יום שיש בו מוסף יש בו מעמד
txt:
<span class='five'>רבי יוסי אומר כל יום שיש בו מוסף יש בו מעמד. </span>ואתנא קמא פליג דאמר יום שיש בו מוסף אין בו  נעילה ואתא ר' יוסי למימר דיש בו מעמד אע'פ שיש בו מוסף: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: זאת אומרת
txt:
<span class='five'>זאת אומרת. </span>מדלא קתני נמי באחד בניסן אלמא הלל דראש חדש לא דחי ליה למעמד שמע מינה דלאו דאורייתא הוה א] אלא מנהגא כדלקמן: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: מנהג אבותיהם בידיהן
txt:
<span class='five'>מנהג אבותיהם בידיהן. </span>אבל הלל דחנוכה כגון באחד בטבת ודאי דחי דכיון דנביאים תיקנוהו שיהו אומרים אותו על כל פרק ופרק ועל כל צרה שלא תבא עליהן כשנגאלין יהו אומרין אותו על גאולתן כדאורייתא דמי: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: יחיד
txt:
<span class='five'>יחיד. </span>כלומר אפי' יחיד גומר בהן את ההלל שכל אחד ואחד חייב לגמור בו את ההלל במסכת ערכין מפורש מאי שנא דגומר כל ימי החג ובפסח לא גומר אלא יום ראשון משום דחג הסוכות חלוק בקרבנותיו וכל אחד ואחד כחג בפני עצמו דמי: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: בשבעה עלה משה
txt:
<span class='five'>בשבעה עלה משה. </span>לקבל הלוחות כלומר ודאי ליכא מאן דפליג עלה דמתני' דקתני דבי'ז בתמוז נשתברו הלוחות מכלל דכולהו סבירא להו דבשבעה עלה ולאו מקרא נפקא לן דבשבעה עלה דהאי דכתיב וישכון כבוד ה' על הר סיני ויכסהו הענן ששת ימים ויקרא אל משה ביום השביעי איכא מאן דדריש ליה במסכת יומא כי אחר מתן תורה הוה: משבעה בסיון עד י'ז בתמוז איכא מ' יום כ'ד דסיון שהוא מלא וי'ו דתמוז הרי מ' יום שעמד משה בהר: 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: ומעת הוסר התמיד לתת שקוץ שומם וגו'
txt:
<span class='five'>ומעת הוסר התמיד לתת שקוץ שומם וגו'. </span>דבעת שהוסר ונתבטל התמיד באותו היום נתן שקוץ שומם דהיינו הועמד צלם בהיכל: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: והא כתיב על כנף שקוצים
txt:
<span class='five'>והא כתיב על כנף שקוצים. </span>כלומר הא כתיב קרא אחרינא דכתיב ביה שקוצים דמשמע תרי: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: אנת צבית לאחרובי ביתיה וידך אשלימת ליה
txt:
<span class='five'>אנת צבית לאחרובי ביתיה וידך אשלימת ליה. </span>הצלם אומר לחבירו אתה רצית להחריב ביתו של מקום שהטית ישראל אחריך ואני עשיתי בך נקמה ושילמתי לך ידי ל'א אנת צבית לאחרובי ביתא וידך [אושלית] לי לשון שאילת [כלים] כלומר ועלה בידי: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: ואמר רבי חמא בר חנינא אותו היום וכו'
txt:
<span class='five'>ואמר רבי חמא בר חנינא אותו היום וכו'. </span>מהר לשון מהר עכשיו כשתטול י'ט ימים מחדש אייר קודם עליית הענן פשו להו י' והנהו י' היו בין דרך שלשת ימים וז' דהסגרת מרים וחדש  של כ'ט ימים שאכלו בשר הוה ל'ט והשתא אשתכח דמשה שלח מרגלים בכ'ט דסיון: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: וישב עליהם את אונם וברעתם יצמיתם יצמיתם ה' אלהינו
txt:
<span class='five'>וישב עליהם את אונם וברעתם יצמיתם יצמיתם ה' אלהינו. </span>במזמור אל נקמות ה' והוא שיר של יום רביעי והאי דאמרי ליה ביום ראשון אילייא בעלמא  הוה דנפל בפומייהו כדאמרינן בערכין <span class='mareimakom'>(דף יב.)</span> פי' אילייא קינה שכן תרגום יונתן בן עוזיאל שא קינה <span class='mareimakom'>(יחזקאל כח)</span> טול אילייא וכמו אלי כבתולה חגורת שק על בעל נעוריה <span class='mareimakom'>(יואל א)</span> שפירושו קונני ובכי: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: נחרשה העיר
txt:
<span class='five'>נחרשה העיר. </span>כדכתיב <span class='mareimakom'>(מיכה ג)</span> ציון שדה תחרש שנחרשה כולה ונעשית כשדה חרושה: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: קיר ושוע
txt:
<span class='five'>קיר ושוע. </span>מקונן וזועק לשון הנה קול שועת בת עמי <span class='mareimakom'>(ירמיהו ח)</span> קיר כמו קירי דבשחיטת חולין (דף  קלט:) : 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: דקלים
txt:
<span class='five'>דקלים. </span>להתפרנס מהן שיש מהן בבבל הרבה כדאמרינן בפ'ק <span class='mareimakom'>(דף ט:)</span> עולא איקלע לבבל חזא מלא צנא דתמרי כו': 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: אפילו לכבס ולהניח
txt:
<span class='five'>אפילו לכבס ולהניח. </span>כדי שילבוש לאחר זמן לאחר ט' באב אסור דנראה כמסיח דעתו שעוסק בכיבוס בגדים: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: קצרי
txt:
<span class='five'>קצרי. </span>כך שמם בלשון ישמעאל והם כובסין שמעתי אומרים על שם שמקצרין בגדי צמר כשדורסין אותן ברגליהן במים שקורין פורלוי'ר והיינו דמתרגמינן עין רוגל <span class='mareimakom'>(שמואל ב יז)</span> עינא דקצרא: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: ובמי שאין לו אלא חלוק אחד
txt:
<span class='five'>ובמי שאין לו אלא חלוק אחד. </span>דאין לו להחליף ומאי מפני כבוד השבת דאי לא מכבס השתא בחמישי תו לא מצי לכבס ליה: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: חולו של מועד
txt:
<span class='five'>חולו של מועד. </span>שאין לו אלא חלוק אחד דלא סגיא דלא מכבס מפני הכנימה ואפי' כיבס לפני המועד מותר לכבסה במועד: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: וגיהוץ שלנו
txt:
<span class='five'>וגיהוץ שלנו. </span>אינו יפה אלא ככיבוס שלהן ואסור לגהץ לפני תשעה באב אפילו להניח לאחר תשעה באב אבל כיבוס שלנו מותר: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: לא שנו
txt:
<span class='five'>לא שנו. </span>שאסור ללובשו בשבוע שחל תשעה באב להיות בתוכה אלא בימים שלפני תשעה באב שאם חל ביום רביעי אסור ללובשו ראשון ושני ושלישי: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: חל להיות באחד בשבת מותר לכבס כל השבת כולה
txt:
<span class='five'>חל להיות באחד בשבת מותר לכבס כל השבת כולה. </span>דהיינו לאחריו: חל להיות בשני או בשלישי וברביעי ובחמישי כו': 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: לייט עלה אביי ואיתימא רב אחא בר יעקב אהא
txt:
<span class='five'>לייט עלה אביי ואיתימא רב אחא בר יעקב אהא. </span>המכבס בתשעה באב אפילו מן המנחה ולמעלה ואדקאי בברייתא מפסיק לה למילתא וקאמר לייט עלה אביי כו': 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: ומפטיר
txt:
<span class='five'>ומפטיר. </span> מאותן שלשה אחרון מפטיר מתוך שאין מוסיפין בחול יותר מג' אנשים ולא בר'ח על ד' שאין לנו להוסיף אלא בשבת ובי'ט כדמפרש במגילה <span class='mareimakom'>(דף כא.)</span> ולפיכך קורין ג' דזמן ספר תורה הוא ובלאו הכי הוו קרו שלשה שהוא מתקנת עזרא לקרות בשני ובחמישי כהן ולוי וישראל: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: קורא אחד ומפטיר אחד
txt:
<span class='five'>קורא אחד ומפטיר אחד. </span>אחד קורא והוא עצמו המפטיר קתני מיהת לאחריו מותר תיובתא דשמואל: 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: וכן ערב תשעה באב שחל להיות בשבת
txt:
<span class='five'>וכן ערב תשעה באב שחל להיות בשבת. </span> אינו מפסיק סעודתו ואינו ממעט בתבשילין אלא אוכל כל צרכו ומעלה על שולחנו אפי' כסעודת שלמה בשעתו דפלוגתא היא במסכת גיטין בפרק [מי שאחזו] <span class='mareimakom'>(דף סח:)</span> דאיכא למאן דאמר מלך והדיוט ומלך ואיכא למאן דאמר מלך והדיוט כלומר כשנטרד שוב לא חזר למלכותו לפיכך הוצרך לומר בשעתו בעת מלכו ותקפו שהיה אוכל הוא ושריו ס' כור סולת כו': 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: ועד התענית
txt:
<span class='five'>ועד התענית. </span>אלמא דסבירא ליה לרבי מאיר לפניו אסור לאחריו מותר ורבי יהודה ורבן ( גמליאל) סבירא להו דאפילו לאחריו נמי אסור:  מחגה


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: מחגה
txt:
<span class='five'>מחגה. </span>כלומר יליף טעמא מן חגה דהיינו ר'ח שנקרא חג כדאמרי' לעיל <span class='mareimakom'>(דף כט.)</span> קרא עלי מועד: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: תרוייהו לקולא
txt:
<span class='five'>תרוייהו לקולא. </span>כדמפרש ואזיל דבלפניו מוקי הלכה כר'מ דלפניו ולא לאחריו ובאותה שבת אבל קודם אותה שבת אפילו לפניו מותר: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: כיצד ישנה א'ר יהודה אם הוא רגיל כו'</span>: <span class='five'>בעשרה
txt:
<span class='five'>כיצד ישנה א'ר יהודה אם הוא רגיל כו'</span>: <span class='five'>בעשרה. </span>שהיו סועדין עמו לכבודו: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: מליח
txt:
<span class='five'>מליח. </span>דג או בשר מליח דאין בו טעם כל כך אחר ששהה שלשה ימים במלח כדלקמן כשלמים והנותר מבשר זבח השלמים וגו' טפי לא אשכחן דמקרי בשר: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: כל שאינו משום ט'ב
txt:
<span class='five'>כל שאינו משום ט'ב. </span>כגון סעודה המפסיק בה בתענית צבור אי נמי סעודה שאינו מפסיק בה: ה'ג 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm:
ר' ישמעאל בר' יוסי אומר משום אביו כל שעה שמותר לאכול מותר לרחוץ </span>ולא גרסינן בשר כלומר אפילו בשעת סעודה המפסיק מותר לרחוץ הואיל ומותר לאכול: <span class='five'>אסור באכילה ובשתיה

txt:
<span class='five'>ר' ישמעאל בר' יוסי אומר משום אביו כל שעה שמותר לאכול מותר לרחוץ </span>ולא גרסינן בשר כלומר אפילו בשעת סעודה המפסיק מותר לרחוץ הואיל ומותר לאכול: <span class='five'>אסור באכילה ובשתיה. </span>הני אין נוהגין באבל דקא חשיב נמי איסורים שנוהגין בו לבד מהני דנהיגי באבל רחיצה סיכה ונעילה כו': 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: עד כמה
txt:
<span class='five'>עד כמה. </span>הוי בשר גמור דלא הוי בשר מליח כל זמן שהוא כשלמים שלא שהה במלחו אלא שני ימים ולילה אחד כזמן אכילת שלמים ולהכי נקט כשלמים דבזמן אכילת שלמים אשכחן דאקרי בשר דכתיב <span class='mareimakom'>(ויקרא ז)</span>   והנותר מבשר זבח השלמים וגו' טפי לא אשכחן דמקרי בשר שהטעם נפסל אחרי ב' וג' ימים: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: כל האוכל בשר ושותה יין בתשעה באב עליו הכתוב אומר ותהי עונותם על עצמותם
txt:
<span class='five'>כל האוכל בשר ושותה יין בתשעה באב עליו הכתוב אומר ותהי עונותם על עצמותם. </span>בתשעה באב כלומר בסעודה המפסיק בה: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: שאר מטות
txt:
<span class='five'>שאר מטות. </span>שבבית שאינו שוכב בהן ר' יהודה דמחייב במתני' בכפיית המטה קמחייב נמי ביכול בשאר מטות ורבנן סברי מטתו כופה ולא שאר מטות וכדתניא גבי אבל: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: שניתנו בו לוחות אחרונות
txt:
<span class='five'>שניתנו בו לוחות אחרונות. </span>שבי'ז בתמוז ירד משה מן ההר תחלה ושיבר את הלוחות ובי'ח טחן את העגל ודן את הפושעים ועלה למרום נשתהה שם שמונים יום ארבעים יום עמד בתפלה דכתיב <span class='mareimakom'>(דברים ט)</span> ואתנפל לפני ה' ארבעים יום וארבעים לילה וארבעים יום עמד כבראשונה חשוב מי'ז בתמוז עד יום הכפורים והוו להו שמונים יום שנים עשרה שנשתיירו מתמוז דהוא חסר ושלשים דאב ותשעה ועשרים דאלול הרי אחד ושבעים ותשעה דתשרי הרי שמונים יום וליל צום השלים כנגד לילו של י'ז תמוז דלא הוה בחושבניה דהא נפק ליה כבר בשעה שעלה השתא הוי להו פ' שלמין לילה ויום ובוקר יום כפור ירד שהוא עשרה בתשרי ואותו היום נקבע ליום כפור להודיע שמחל וניחם על הרעה אשר דבר לעשות לעמו ועל כן נקבע צום כפור בעשרה בתשרי כך שמעתי: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: שהותרו שבטים לבא זה בזה
txt:
<span class='five'>שהותרו שבטים לבא זה בזה. </span>דרחמנא אמר וכל בת יורשת נחלה וגו' <span class='mareimakom'>(במדבר לו)</span> וכתיב <span class='mareimakom'>(שם)</span> ולא תסוב נחלה ממטה למטה אחר כי איש בנחלתו ידבקו בני ישראל ועמדו והתירו דבר זה בחמשה עשר באב: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: זה הדבר אשר צוה ה' לבנות צלפחד וגו'
txt:
<span class='five'>זה הדבר אשר צוה ה' לבנות צלפחד וגו'. </span>זה מיעוט הוא כלומר לא יהיה דבר זה נוהג אלא בדור זה בדור של בנות צלפחד: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: לבא בקהל
txt:
<span class='five'>לבא בקהל. </span>לישא נשים לפי שנשבעו ישראל מלהינשא להם כדכתיב בשופטים <span class='mareimakom'>(כא)</span> : 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: ממנו
txt:
<span class='five'>ממנו. </span>מיעוט הוא דכתיב איש ממנו לא יתן בתו לבנימין לא גזרו אלא מהם (ממנו) אבל מבניהם לא גזרו: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: שכלו מתי מדבר
txt:
<span class='five'>שכלו מתי מדבר. </span>דתניא כל ארבעים שנה שהיו במדבר בכל ערב תשעה באב היה הכרוז יוצא ואומר צאו לחפור והיה כל אחד ואחד יוצא וחופר לו קבר וישן בו שמא ימות קודם שיחפור ולמחר הכרוז יוצא וקורא יבדלו חיים מן המתים וכל שהיה בו נפש חיים היה עומד ויוצא וכל שנה היו עושין כן ובשנת ארבעים שנה עשו ולמחר עמדו כולן חיים וכיון שראו כך תמהו ואמרו שמא טעינו בחשבון החדש חזרו ושכבו בקבריהן בלילות עד ליל חמשה עשר וכיון שראו שנתמלאה הלבנה בט'ו ולא מת אחד מהם ידעו שחשבון חדש מכוון וכבר מ' שנה של גזרה נשלמו קבעו אותו הדור לאותו היום יו'ט: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: לא היה הדבור עם משה
txt:
<span class='five'>לא היה הדבור עם משה. </span>ביחוד וחיבה דכתיב וידבר ה' אלי לאמר אלי נתייחד הדיבור ואע'ג דמקמי הכי כתיבי קראי בהו וידבר איכא דאמרי לא היה פה אל פה אלא בחזיון לילה גמגום:  לאיזה


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: לאיזה שירצה יעלו
txt:
<span class='five'>לאיזה שירצה יעלו. </span>הושע בן אלה רשע היה דכתיב <span class='mareimakom'>(מלכים ב יז)</span> ויעש הרע בעיני ה' רק לא כמלכי ישראל והיינו דקאמר רק שבטל את הפרוסדאות ואמר לאיזה שירצו יעלו: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: מלכרות
txt:
<span class='five'>מלכרות. </span>לפי שהן לחין ומאותו הזמן אין כח בחמה לייבשן וחיישינן מפני התולעת לפי שעץ שיש בו תולעת פסול למערכה כדאמרינן <span class='mareimakom'>(מדות פ'ב מ'ה)</span>: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: מכאן ואילך
txt:
<span class='five'>מכאן ואילך. </span>מחמשה עשר באב ואילך דמוסיף לילות על הימים לעסוק בתורה יוסיף חיים על חייו: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: בת מלך
txt:
<span class='five'>בת מלך. </span>אף על פי שהיה לה שואלת מבת כהן גדול כו' שלא לבייש את השואלת מתוך שאין לה: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: סגן
txt:
<span class='five'>סגן. </span>כהן חשוב ממונה תחת כהן גדול להיות תחתיו ביום הכפורים אם יארע פסול בכהן גדול ביום הכפורים ישמש זה הסגן תחתיו: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: משוח מלחמה
txt:
<span class='five'>משוח מלחמה. </span>הוא הכהן המכריז במלחמה מי האיש הירא ורך הלבב וגו' <span class='mareimakom'>(דברים כ)</span> : 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: שאין אשה אלא לבנים
txt:
<span class='five'>שאין אשה אלא לבנים. </span>אם בניך יהיו מיוחסין הכל קופצין עליהם בין זכרים בין נקבות: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: על מנת שתעטרונו בזהובים
txt:
<span class='five'>על מנת שתעטרונו בזהובים. </span>שאחרי הנישואין תתנו לנו תכשיטין ומילתא בעלמא הוא דאמרי כלומר ובלבד שתתנו לנו מלבושים נאים: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: מחול
txt:
<span class='five'>מחול. </span>סביב לשון מחול הכרם <span class='mareimakom'>(כלאים פ'ד מ'א)</span>: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: מראה באצבעו
txt:
<span class='five'>מראה באצבעו. </span>ואומר זה ה' קוינו לו ויושיענו זה ה' קוינו לו נגילה ונשמחה בישועתו:  הדרן עלך בשלשה פרקים וסליקא לה מסכת תענית


# tsftbvl

lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מאימתי.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מאימתי. </span>מיום טוב האחרון של חג. </span>שמיני דלא יתבון בסוכה ואפילו האידנא אינו אלא מדרבנן משום ספיקא ואע'ג דבקיאינן בקביעא דירחא גזרה שמא יחזור הדבר לקלקולו או משום מנהג אבותינו בידינו כדאי' פ'ק דביצה (דף ד:) ולכן מדכרינן אבל כל שבעה לא שהגשמים בימי סוכה סימן קללה הן כדתנן פרק שני דסוכה (דף כח:) משל לעבד וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אם </span>כן. </span>אם אתה אומר מזכירין אע'פ שאין שואלין הואיל ומשמע בעונתו אף בקיץ יזכירו ומה אתה נותן סימן מי'ט הראשון ור' אליעזר אומר בברייתא בגמרא כל הקיץ אם בא להזכיר מזכיר דלעולם בעונתו משמע מיהו עד השתא לא רמי עליה חובה אבל בי'ט ראשון חובה לרצות לפני שאלה שכל הבא לבקש מקדים ומרצה ואסימן קללה לא קפדינן ורבי יהושע קפיד: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>התם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>התם </span>קאי. </span>פירוש בסדר זרעים בברכות פרק אין עומדין  (דף לג.) וליתני התם מאי שנא כו' כלומר אמאי תנא הכא במועד מאי דתני התם בסדר זרעים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלא </span>תנא מראש השנה קא סליק. </span>פירוש ור'ה הויא בסדר מועד ואם תאמר ואכתי ליתני בסדר זרעים וי'ל דהכא עיקר דאמר בחג נידונין על המים ואורחא דמילתא לרצות לפני שאלה לכך שביק עד הכא אבל בסדר זרעים (ח) אומרים מזכירין גבורות גשמים אפשר דמשמע לעולם כמו תחיית המתים או הבדלה בחונן הדעת: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וליתני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וליתני </span> מאימתי מזכירין (ט)  גשמים מאי גבורות גשמים אמר ר' יוחנן שיורדין בגבורה. תימה התם בברכות פ' אין עומדין  (שם) קתני כי הכא מזכירין גבורות גשמים ושואלין הגשמים וכו' אמאי לא קא מקשה כמו הכא וליתני מזכירין על הגשמים מאי גבורות ויש לומר שאני הכא דהוי עיקר סדר של גשמים באיזה זמן מתחילין לאומרו ומאימתי פוסקין מלאומרו ומשום הכי פריך הכא טפי מהתם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>וכתיב </span>מכין הרים בכחו נאזר בגבורה. </span>וזה גבי בריאת עולם וכי היכי דהאי חקר בבריאת העולם רוצה לומר בגבורות כמו כן הכא גבי גשמים האי חקר נמי רוצה לומר גבורות אכן יש להקשות אמאי נקט גבורות טפי מכח וכמו כן הוה ליה למימר מאימתי מזכירין כח גשמים או ליתני גדולות גשמים וי'ל דמן הדין נקט גבורות משום טעמא דאיכא כח ואיכא גדולה אי נמי משום דהברכה מתחלת בגבורה להכי נקט גבורות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>שלשה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שלשה </span>מפתחות שלא נמסרו לשליח. </span>וא'ת והא אמרינן (סנהדרין דף קיג.) דמפתח הגשמים (י) נמסרין לאליהו וכן מפתח של תחיית המתים וכן לאלישע דכתיב (מלכים א יז)  ויאמר אליהו חי ה' וגו' דה'נ אומר בפירקין דלקמן (דף כג.) וי'ל דהא דקאמר שלא נמסרו לשליח אינו ר'ל שלא נמסרו מעולם דהא של תחיית המתים ושל גשמים נמסרו אלא לא נמסרו לשליח להיות לעולם ממונה עליהם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וישמע
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וישמע </span>אליה אלהים ויפתח את רחמה. </span>פירוש שהוא בעצמו עשה וא'ת מהכא משמע דליכא אלא שלשה מפתחות וא'כ יש להקשות והא כתיב (ירמיה נ) פתח ה' את אוצרו ויוצא את כלי זעמו ומשמע נמי שלא נמסרו לשליח וכמו ההיא וישמע אליה אלהים וגו' וא'כ אמאי לא חשיב לה וי'ל דלא חשיב כי אם אותן מפתחות של טובה ולהכי לא קא חשיב מפתח של זעם וא'ת דמשמע מהאי קרא דפתח ה' שלא נמסר מפתח של זעם לשליח והא אמרינן (פסחים דף קיח.) יורקמי שר של ברד הוי וי'ל מכלי זעם אחרינא קאמר שלא נמסרו לשליח אבל משום ברד לא דאותו של ברד נמסרו:  איבעיא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>איבעיא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>איבעיא </span>להו רבי אליעזר מהיכא גמיר לה מלולב גמיר מה לולב ביום וכו'. </span>פי' ולולב הוי רצוי דמים וגדל על המים או דלמא מניסוך גמר לה פי' ונפקא מינה (ה) אי מלולב גמר לה אבל ניסוך המים סבירא ליה דלאו ביום ראשון הוא או מניסוך המים קא גמר לה דסבירא ליה דניסוך המים ביום ראשון הוא אי נמי דאי מלולב גמר הוה דווקא ביום שנאמר (ויקרא כג) ולקחתם לכם ביום אבל אי מנסוך הוה אפילו בלילה ולענין זה אהני דאמר מר ומנחתם ונסכיהם (ו) בלילה אף וכו' פירוש דאע'ג דניסוך קרבנות לא הוי עד לאחר הקרבת קרבנותיהם ואם כן היאך קריבי נסכים בלילה רוצה לומר בלילה שניה והניסוך החג דהוי ממים מצי למהוי בלילה ראשונה ואע'ג דאמרינן במסכת יומא בפ' בראשונה  (דף כו:) אמר רב ואיתימא ר' יוחנן אין מנסכים מים בחג אלא בתמיד של שחר וא'כ לא הוי בלילה ראשונה דהא אינה אלא ביום יש לומר דאינו חייב לנסך אלא בתמיד של שחר מכל מקום אי בעי עביד ליה בליליא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דאמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דאמר </span>רבי אבהו לא למדה רבי אליעזר אלא מלולב. </span>פירוש וסבירא ליה דניסוך לא הוי עד בשני: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>משעת
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>משעת </span>נטילת לולב. </span>פירוש דהיינו תחילת יום ראשון של סוכות ורבי יהושע אומר משעת הנחתו פירוש לאורתא דמוצאי שביעי של סוכות שמניחין בו את הלולב: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>משעה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>משעה </span>שמפסיקין לישאל. </span>ותן טל ומטר בברכת השנים פוסקין מלהזכיר מוריד הגשם בתחיית המתים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 2
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>העובר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>העובר </span>לפני התיבה בי'ט של חג האחרון מזכיר וכו'. </span>פי' האחרון שמתפלל תפלת מוסף הראשון אינו מזכיר פירוש שמתפלל שחרית אינו מזכיר ובירושלמי קאמר אמאי אינו מזכיר מאורתא פירוש מתפלת ערבית ומשני דלית תמן כל עמא ולדכרו בצפרא פירוש בתפלת שחרית ומשני דהוו סברי דהוו מדכרו ליה מאורתא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>מים. </span>מ'ם מנסכיהם דכתיב בשני ויו'ד דכתיב בששי ונסכיה ומ'ם שבשביעי כתיב כמשפטם והוי מים (ז) טעמא דרבי עקיבא בששי ונסכיה דמשמע תרי נסכים הלכך בששי בחג הוא מזכיר גבורות גשמים:  אי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אי </span>רבי יהודה בן בתירה. </span>דאמר בשני בחג הוא מזכיר שית יומי הוו א'כ לא יהיה הניסוך כי אם ששה ימים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>עשר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עשר </span>נטיעות. </span>פירש'י (ז) נטיעות מפוזרות בבית סאה חורש כל בית סאה בשבילן דכל נטיעה יונקת ודווקא מבית סאה היה צריך להם יכול לחרוש עד ר'ה של שביעית דהוו שפיר אוקמי אילנא שרי אבל יותר מבית סאה אינו חורש אלא כדי צורכן דהואיל ומפוזרות ביותר מבית סאה קיימי שפיר ובפחות מיכן למה קיימי וליעקר קיימי ודוקא נטיעות אמר דחורשין בשבילן עד ראש השנה אבל אילנות אסור דאורייתא כל אלול ומדרבנן פסח ועצרת תקון בשדה הלבן עד פסח מותר אבל מפסח ולהלן אסור ושדה אילן עד עצרת מותר מכאן ואילך אסור: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ערבה.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ערבה. </span>שמקיפין את המזבח וניסוך המים הלכה למשה מסיני כולהו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ויאמר </span>אליהו התשבי מתושבי גלעד. </span>לכך נקרא מתושבי גלעד לפי שהרגו ישראל אנשי יבש גלעד על מעשה פילגש בגבעה ולא נשאר ביבש גלעד כי אם מעט אנשים מן המיושבים בעיר כי כל השאר היו עם אספסוף לכך מעיד כי אליהו מן התושבים כך שמעתי מהר'י טרוט'י משם הר'י בה'ר יצחק ממלאון: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בטל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בטל </span>וברוחות לא חייבו חכמים להזכיר. </span>משיב הרוח ומוריד הטל כו' לפיכך אין קפידא לומר מוריד הטל אפילו בימות החמה אך שלא יאמר מוריד הגשם והכי הלכתא ואם לא אמר בימות הגשמים כי אם מוריד הגשם ודילג משיב הרוח ומוריד הטל אין מחזירין: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ואילו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואילו </span>טל לא מיעצר. </span>ומ'ה נראה דגבי גדעון (שופטים ו)  כשאמר (ח) על הארץ יהיה טל ועל הגיזה יהיה חורב כתיב ויעש כן אבל כשאמר על הארץ יהיה חורב ועל הגזה יהיה טל כתיב ויהי כן כלומר דעל הגיזה היה הטל אבל לא כתיב ויעש כן משמע דעל הארץ היה טל דטל לא מיעצר ע'כ בנוסח שלפני ועוד מצאתי כשאמרו על כל הארץ יהיה טל כתיב ויעש אלהים כן וכשאמר טל יהיה על הגיזה לבדה  (ט) ועל כל הארץ יהיה חרב כתיב ויהי כן ולא הזכיר בזה הש'י וטעמו אשר אומר כי הוא זה כי אין הש'י מזכיר שמו על הרעה כי אם יהיה חורב על כל הארץ היתה רעת יושבי בה וכתיב  (שמות כ) בכל המקום אשר אזכיר את שמי אבוא אליך וברכתיך אבל כשאמר על כל הארץ (ט) יהיה טל כתיב ויעש אלהים וכדומה לזה (בראשית א) ויקרא אלהים לאור יום ולחשך קרא לילה וגבי חשך לא הזכיר השם יתברך וכן בחמשה דברות אחרונות (שמות כ) מלא תרצח ואילך לא הזכיר הש'י הכל הולך אל מקום אחד משל למלך שבנה דירה נאה והניח לצייר מגינו לפני כל חדרי הבית זולתי בית הכסא מקום הטינוף:  בימות</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>בימות
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בימות </span>החמה אמר משיב הרוח אין מחזירין אותו מוריד הגשם מחזירין אותו. </span>אבל אם דילג שלא אמר לא גשם ולא טל אין מחזירין ובימות הגשמים לא אמר משיב הרוח אין מחזירין אותו לא אמר מוריד הגשם מחזירין אותו אכן אם אמר מוריד הטל בימות הגשמים אין מחזירין ואם ספק אם הזכיר אם לאו אם אינו זכור (ג) שלא אמר שום דבר בימות הגשמים כל ל' יום חזקה מה שהוא למוד הוא אומר ומחזירין מספק כל ל' יום וכן זכרנו ומי כמוך וכתוב לחיים שאומרים מן הכסה עד יום הכפורים מספק מחזירין ירושלמי בשם רבי חנינא היה שייך בגשם והזכיר טל אין מחזירין אותו בטל והזכיר של גשמים מחזירין אותו והתניא בטל וברוחות לא חייבו חכמים להזכיר ואם בא להזכיר מזכיר לא דמי ההוא דמצלי ומיקל לההוא דלא מצלי ולא מיקל ומפרש רבינו נתנאל (ד) טוב כשאינו מזכיר לא גשם ולא טל מכשהוא מזכיר גשם לפי שהגשמים סימן קללה בימות החמה היה שייך בטל לא הזכיר לא טל ולא גשם אין מחזירין אותו והדין להפך במוריד הגשם דאמר בירושלמי בגשם והזכיר של טל אין מחזירין אותו והתניא אם לא שאל בברכת השנים או שלא אמר גבורות גשמים מחזירין בההוא דלא הזכיר כלל לא טל ולא מטר ומשם הר'ם שאין לומר בימות החמה משיב הרוח דהא אמר רבי חנינא בימות החמה אמר משיב הרוח אין מחזירין אותו מכלל דלכתחילה אין לאומרו ומשום הכי אמר הר'י בשם א'ז לעולם בין בימות החמה בין בימות הגשמים מוריד הטל דלעולם לא אתי לידי ספק אמר ספק לא אמר והיכא דלא מזכיר בגבורות מזכיר בשומע תפלה דהכי קאמר בירושלמי ומה שאלה שהיא מדוחק אומר בש'ת הזכרה שהיא מרווח לא כ'ש וכי היכי דשואלין בש'ת הוא מזכיר בש'ת ואפילו (ה) הזכיר קודם שומע תפלה אינו אומר עד שיגיע לש'ת והיכא דלא אמר בשומע תפלה אי נזכר קודם שעקר רגליו חוזר לש'ת ואי לא חוזר לראש בין לא אמר מוריד הגשם ובין לא אמר ותן טל ומטר (ומחזירין) וכן הפסק והני מילי ביחיד אבל שליח צבור פסק רבינו יהודה דאין מחזירין לפי דאין מחזירין שליח צבור אלא משום ג' דברים מתחיית המתים ומבונה ירושלים ומברכת ולמלשינים משום דנראה ככופר שמעתי מפי רבי שלמה לא דמי (ו) מצלי ומיקל למאן דלא מצלי ולא מיקל פירוש מיקל כמו מקלל כלומר שאין מחזירין אם לא אמר ותן טל ומטר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>בחרפי. </span>פי' הא דאמר נעצרים היינו בחריפי כלומר בפירות המתבכרות וכו' אבל באפלי במאוחרות לא מיעצרי: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רוחות
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רוחות </span>ארוחות לא קשיא הא ברוח וכו'. </span>וה'ה דמצי לשנויי הא בחריפי הא באפלי אלא שפיר קא משני ליה הא ברוח מצויה וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>שניות
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שניות </span>למטר. </span>שניות במעלה כדאמרי אינשי משנה למלך: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>דאתא ניחא. </span>פי' כשיורדות בנחת חשובה כאן ברזיא כלומר בחוזק ואז אינה טובה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גילהי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גילהי </span>דליליא. </span>פי' זריחת הלילה שקורין לנישו'ר בלע'ז: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 3
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ושמשא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ושמשא </span>דביני קרחי. </span>פי' כמו דבר קרחה שמכאן ומכאן יורדין הגשמים והשמש זורח באמצע זה דשמש לא מעלי:  עורפילא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>עורפילא.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עורפילא. </span>היינו גשם דק אפילו לפרצידא דתותי קלא מהניא פי' פרצידא זו גרעין שהוא מתחת האבן היינו כמו חטה שמתחת הקרקע: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>מאי </span>עורפילא עורו פילי. </span>פי' מעוררן ומצמיחן פילי פי' אותן העומדים בסדקי הארץ: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>שלשה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שלשה </span>שאלו שלא כהוגן. </span>אליעזר שאול ויפתח וא'ת אמאי לא חשיב כלב בן יפונה שאמר אשר יכה את קרית ספר ולכדה ונתתי לו את עכסה בתי לאשה אמאי לא פריך כמו הכא יכול ממזר או עבד וי'ל דהא דקאמר כלב שיתן לו (ט) הקב'ה כל מי שיכול לחזור אותן הלכות ששכחו בימי אבלו של משה אתן לו עכסה בתי וי'מ דלכך נקראת עכסה שכל הרואה אותה כועס על אשתו וזהו ודאי משום צניעות יתירא דקא חזו בה והיה סומך דזכותה וזכות דידיה מסתייע דלא מזדווגין לה אלא כפי מעשיה כדאיתא בסוטה (דף ב.) דאין מזווגין וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>יכול
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יכול </span>אפי' חיגרת או סומא. </span>תימה אמאי לא נקט הכא גבי אליעזר עבד אברהם כמו דקאמר גבי שאול בסמוך יכול אפי' ממזרת או שפחה וכו' ואמר רש'י משום דגבי אליעזר לא שייך עדיין ממזרת דהא לא נתנה תורה אי נמי דגבי אשה לא דייק עלמא אלא ליופי וא'ת היכי קאמר דשאל אליעזר שלא כהוגן והא לא אמר אלא אשר אומר אליה הטי נא כדך ואם יראה שתהא חיגרת או סומא לא יאמר לה וי'ל דה'פ יכול אפילו חיגרת ואפילו סומא יכול אפי' חיגרת שיהיה לה אפילו רגל של עץ והוא לא יהא רואה או סומא כגון שיש לה עינים יפים ואינה רואה כלל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>והיינו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>והיינו </span>דקאמר להו נביא לישראל הצרי אין בגלעד אם רופא אין שם. </span>כלומר להתיר נדרו ליפתח והא הוה פנחס ואמאי לא הלך יפתח אצלו להתיר נדרו אלא מתוך גסות רוחו אמר לא אלך אצלו שאני שופט ונגיד אלא יבא אצלי ופנחס אמר ליתי גבאי דאנא נביא ועל ידי תהא פטורה שהייתי (י) שורה ומתיר הנדר ופוטר אותה ולבסוף נענשו שניהם יפתח נענש שנפלו אבריו קודם מיתה כדכתיב ויקבר בערי גלעד ופנחס נענש דכתיב לפנים היה ה' עמו :  ואמר</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ואמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואמר </span>ר' אלעזר הלכה כר'ג דאמר דאין שואלין עד שבעה וכו'. </span>פירוש ואת אמרת הלכה כר' יהודה בהא דקאמר במתני' רבי יהודה אומר העובר לפני התיבה בי'ט האחרון של חג האחרון מזכיר והראשון אינו מזכיר ומדמינן לעיל שאלה להזכרה דפריך ורמינהו עד מתי שואלין את הגשמים עד שיעבור וכו' ומשני גברא אגברא וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>והא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>והא </span>אמר רבי יוחנן במקום ששואלין הגשמים מזכיר. </span>ומשני ההוא להפסקה פי' דבמקום שמפסיק מלשאול מפסיק מלהזכיר אבל מתחיל קודם להזכיר וטעמא הוי דהזכרה הוה ריצוי שאלה ומש'ה ליכא חששא אם מזכיר קודם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>לן. </span>פירוש לבני בבל (ז) [א] עד לאחר שבעה במרחשון דאית נהו פירי בדברא ובארץ ליכא חששא דהא יכולים פירותיהן להיות יבשים בלא הולכה למדבר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 4
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>והא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>והא </span>להו. </span>כי המתחיל להזכיר יתחיל לשאול:  רבא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>רבא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רבא </span>אמר כיון שהתחיל שוב אינו פוסק. </span>כלומר כיון שהתחיל ביום ראשון של (ה) אחרונים שוב אינו פוסק וכן הפסק: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>יורה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יורה </span>במרחשון הוא. </span>פי' אקרא דכתיב ויורד לכם גשם מורה ומלקוש בראשון פריך דמתני' אפשר לתרץ דאמלקוש קסמיך אבל ביורה מודה דבמרחשון: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ובחזירתו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ובחזירתו </span>אוכל חזיז מן התלם וכו'. </span>וקשיא הא דקאמר לעיל נמצא הגדילה בששה חדשים גדילה באחד עשר יום הוה ליה למימר גדילה בתליסר ובי'ד יומי שהרי מיד מתחלת ליגדל ושמא י'ל דלכל המאוחרת שנזרעה בשלישית קאמר נמצא גדילה בי'א יום וצ'ע: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 5
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>אבוא בעיר. </span>פירוש בעיר ר'ל בעיר ממש וי'מ פשטיה דקרא בעיר בשנאה כלומר לא אבוא בשנאה ועיר הוי ל' שנאה כמו ומלאו פני תבל ערים (ישעיה יד) :  ומי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ומי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומי </span>סיב שמואל והא בר נ'ב שנין הוה וכו'. </span>ועתה (אפי') חיי שמואל נ'ב שנה שהרי בשנה ראשונה שהיה עלי ממונה לכ'ג נולד שמואל כדכתיב (שמואל א א) ועלי יושב כלומר אותו יום נתיישב ונתמנה ועלי היה נביא ושופט ארבעים שנה כדמפרש בקרא ושמואל היה נביא ושופט י' שנים קודם מלכות שאול כדאיתא בסדר עולם נמצא שהיה שמואל בן מ'ט שנה כשפסק מלהיות שופט וחצי שנה שבשנה ראשונה שהיה עלי נביא נולד ותרתין שנין ופלגא דשאול המלך הרי נ'ב שנין ולהכי קא פריך ומי סיב ומורי ש'י חשיב הני ארבעים שנה דעלי קודם שנשבה הארון ובאותו יום שנשבה מת כדכתיב ויהי כהזכירו ארון האלהים ויפול אחורנית ותשבר מפרקתו וגו' והארון היה בבית אבינדב בגבעה עשרים שנה כדכתיב (שמואל א ז) וירבו הימים ויהיו עשרים שנה וינהו כל בית ישראל אחרי ה' ומיד כשמלך דוד בירושלים דהיינו לאחר כשמלך בחברון שבע שנים ומחצה הביאו לשם צא וחשוב ארבעים שחיה עלי עם עשרים שנה שהיה הארון בבית אבינדב היינו ששים נמצא שהיה ששים שנה משנולד שמואל עד שבא הארון בירושלים אע'ג דנולד בשנה הראשונה א'כ נכי לפחות חצי שנה  דהריון אותן שבעה חדשים (ג) היה הארון בשדה פלשתים דלא קא חשיב ומלי' להנהו דשעת הריון נמצא שהיה שמונה שנים ממיתת שמואל עד שבא הארון לירושלים שהרי היה ששה חדשים ממיתת שמואל קודם שמשחו דוד למלך בחברון ומלך שם שבע שנים ומחצה ומיד מלך בירושלים והביא הארון ועתה הסר שמונה שנים מן ששים שנים שהיה משנולד שמואל עד הבאת הארון וישאר נ'ב שנים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יעקב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יעקב </span>אבינו לא מת. </span>וכן משמע (ד) דכתיב ויגוע ולא כתיב וימת כדמפרש בסוטה (דף יג.)  גבי מעשה דחושים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ביודעה </span> 


lvr: 29
pgn: 5
dfh: b
trm: ומכירה קאמינא.
txt:
<span class='five'>ומכירה קאמינא. </span>פי' ביודעה שבא עליה ומכירה שראה אותה:  מלקוש</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מלקוש
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מלקוש </span>לברכה או אינו אלא שמפיל הבתים ומשבר האילנות וכו'. </span>צ'ע אמאי לא קאמר ומשבר הגרנות ומשיר את הפירות כדלעיל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>גשמים
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גשמים </span>שירדו ז' ימים זה אחר זה ולא פסקו אתה מונה בהן רביעה ראשונה ושניה. </span>כיון דלא פסקו ז' ימים דאין בין י'ז לכ'ג אלא ז' ימים י'ז י'ח י'ט כ' כ'א כ'ב כ'ג אבל לא גרסינן ושלישית שהרי אם יתחיל בכ'ג וירדו ז' ימים רצופים (ז) אכתי לא תמצא רביעה שלישית דאיכא ח' ימים מכ'ג עד ר'ח כסליו ואנשי נרבונ'א גורסין גשמים שירדו ז' ימים זה אחר זה אתה מונה בהם רביעה שניה ושלישית כיצד הגשמים התחילו באמצע היום וירדו ז' ימים רצופים א'כ ירדו עד חצי יום של ר'ח מעת לעת:  דאזלי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דאזלי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דאזלי </span>אתיגרא. </span>פי' שהולכים במקלות ונשענים עליהם ואמר דתרגומא מחזיק בפלך דכתיב גבי יואב היי באתיגרא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>בשבילי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בשבילי </span>הרשות. </span>פי' בדרך שעשוי דרך השדות והכרמים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>עד
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עד </span>שתרד רביעה שניה. </span>מכאן ואילך מזקי להו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>עד
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עד </span>מתי נהנין ושורפין בתבן ובקש של שביעית. </span>פירוש בשנה שמינית וכו' וס'ל כמ'ד ספיחי זרעים מותרים ולר' עקיבא דאמר ספיחי זרעים אסורים מקרא דהן לא נזרע ולא נאסוף כדמפרש במסכת פסחים פרק מקום שנהגו (דף נא:) צ'ל דמוקי לה ולבהמתך ולחיה וגו' בספיחי אילנות ולאו דוקא תבואה קאמר אלא כגון תבואת הכרם דהיינו אילנות אבל ספיחי זרעים אסורים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>אמרן אלא קודם ועצר דאורתא. </span>כלומר שירדו גשמים קודם ק'ש של ערבית אבל קודם של שחרית יש בהם משום ועצר כדאמר רב שמואל בר רב יצחק: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 6
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>איכא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>איכא </span>דאמרי לא ביירי תרביצי. </span>שאין הגנות ריקים מזרעים:  וכל</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וכל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וכל </span>העוסק בתורה שלא לשמה תורתו נעשית לו סם המות. </span>וקשה והלא אמרינן (פסחים דף נ:) לעולם יעסוק אדם בתורה אע'ג שאינה לשמה שמתוך שלא לשמה בא לשמה ויש לומר דתרי שלא לשמה הוי דמה שאמרינן לעולם יעסוק בתורה אפילו שלא לשמה היינו כלומר כדי שיקרא רבי או כדי שיכבדוהו ומה שאמרינן הכא כל העוסק בתורה שלא לשמה נעשה לו סם המות היינו מי שלומד לקנטר : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אם </span>תלמיד חכם הגון ממנו תאכל. </span>פירוש למוד לפניו ואותו לא תכרות כלומר לא תפרד ממנו לילך לפני רב אחר ואם לאו לא תלמוד לפניו והא דאמרינן דלומדים מת'ח אע'פ שאינו הגון כר'מ שהיה לומד לפני אחר במסכת חגיגה (דף טו.) היינו דוקא תלמיד חכם (אחר) יכול ללמוד לפניו לפי שלא ילמוד ממעשיו אבל אם אינו תלמיד חכם אינו רשאי ללמוד לפניו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אף
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אף </span>דברי תורה וכו'. </span>וכן נמי אמרינן בעירובין פ' כיצד מעברין (דף נה.) לא בשמים היא ולא מעבר לים היא כלומר לא תמצא התורה במי שמגביה עצמו כשמים שדעתו גבוה ולא בסוחרים ההולכים במדינת הים בעבר הים דאי ספרא לא סייפא ואי סייפא לא ספרא והכי נמי איתא התם לא בסחרנין ולא בתגרין ולא באיסטרולגין כלומר באותן שרואין בכוכבים אמרו ליה לשמואל והא מר איסטרולגוס הוא אמר להו תיתי לי דלא מעיינא בהו אלא בעידן דנפקא למיא פירוש להטיל מים ולא אני מבטל לעצמי:  </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 7
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אי </span>הוו סנו הוו חכימי טפי. </span> (ח) פי' אם היו שונאים היופי הוו תלמידי חכמים ביותר:  בראתים</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>בראתים
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בראתים </span>לא נאמר אלא בראתיו. </span>פי' דמשמע דמהדר אגשם ואם כן משום דגדול יום הגשמים כיום שנברא בו שמים וארץ משתבח ביה הקב'ה אי הוה כתיב בראתים הוה משמע דאהדר אשמים וארץ: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>פנים
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>פנים </span>נזעמים לשון סתר. </span>פירוש בשביל לשון שקר שאומר לשון הרע הרוח צפון תבטל הגשם והיינו פנים נזעמים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 7
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מותר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מותר </span>לקרותו רשע. </span>אף על גב דאמרי' בקדושין (דף כח.)  הקורא לחבירו רשע יורד עמו לחייו לזה מותר דודאי נכשל בעבירה ועומד במורדו דהכרת פניו ענתה בו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>בהורין. </span>לשון בהרות טרוק'ש בלע'ז:  אם</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אם </span>ראית דור שהשמים משתכין עליו כנחושת מלהוריד גשם עליו וכו'. </span>מכאן מוכיח ר'ת דהא דאמרי' בבבא בתרא (דף יט. ושם) אין טומנין בסלעים מ'ט משום דמשתכי ליה לקדירה ר'ל משתכי מקלקלים המאכל שבקדירה ובלע'ז אורמשי'ר והא דאמר לקדירה לאו דוקא לקדירה אלא למאכל שבקדירה דהכי נמי קאמר  (שבת דף יח:) האי קדרה חייתא שרי ואין לפרש כפרש'י שפי' התם משתכי משברים הקדירה דא'כ מאי קאמר הכא שהשמים משתכין (ו) ר'ל שהשמים משתברין אלא ודאי משתכים ר'ל מעלין חלודה כמו דבר שבטל ממלאכתו ימים רבים ומחליד ובלע'ז ראוליי'ר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ואי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואי </span>לוחש ועלתה בידו ומגיס דעתו מביא אף לעולם שנאמר יגיד עליו ריעו וגו'. </span>כלומר אם יגיד עליו ריעו שעל ידו באו הגשמים והוא מגיס דעתו מקנה אף עולה כלומר הוא קונה אף ועולה כלומר אם עולה שמגיס דעתו עליו הוא מקנה האף: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 8
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בחולדה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בחולדה </span>ובור כך בהקב'ה על אחת כמה וכמה. </span>פי' מאמין בחולדה ובור מעשה היה בנערה אחת היתה רוצה לילך לבית אביה והיה בור בדרך ונפלה ובא בחור אחד ואמר אם אני אעליך תנשאי לי אמרה לו הן ונשבעו ביניהן שהוא לא ישא אשה אחרת והיא לא תנשא לאיש אחר ואמרו מי מעיד בינינו והיתה חולדה אחת הולכת לפני הבור ואמרו אלו שנים בור וחולדה יהיו עדים בינינו והלכו לדרכם והיא עמדה בשבועתה והוא נשא אשה אחרת וילדה בן באת חולדה ונשכתו ומת וילדה לו בן שני ונפל לבור ומת אמרה לו אשתו מה זה המעשה שהגיע לנו שלא כשאר בני אדם נזכר השבועה וסיפר לאשתו כל המעשה אמרה לו א'כ חזור וקחנה וכתב לה גט והלך ונשא את הבתולה והיינו דאמרי המאמין בבור וחולדה שהעמידו עדותן:  ונצומה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ונצומה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ונצומה </span>ונבקשה מאלהינו. </span>ויעתר לנו פירוש מדקאמר על [זאת] משמע דאיכא מילתא אחריתא וכן פירש בסמוך על דנא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלא </span>בדבר הסמוי מן העין שנאמר יצו ה' וגו'. </span>תימה דאמרינן פרק כל הבשר (חולין דף קה:) גבי הני שקולאי דדרו חביתא דחמרא בעו לאתפוחי אותבוהו תותי מרזיבא פקע חביתא ומפרש שם בשביל השד שהיה שם עד דאכפייה מר בר רב אשי לשד לשלם אמר ליה שידא למר בר רב אשי ליקבע לי מר זימנא דאיזיל ואשלם קבע ליה זימנא כי מטא זימניה איעכב ואמר ליה אמאי לא אתית בזמנך אמר ליה כל מידי דצייר וחתים וכייל ומני לית לן רשות למישקל מיניה אלמא בדבר המדוד והמנוי לית ליה רשות למשקל מיניה ובדבר הסמוי אית ליה רשות אלמא אין ברכה בדבר הסמוי וי'ל דלא קשה מידי דהא דקאמר התם  (ה) היינו טעמא דלית להו אלא בדבר הפקר ולא דבר דכייל ומנוי או צייר וחתים היינו בשביל דאין ברכה מצויה בהני ולית בהו דבר הפקר והאי דבעלים נינהו אלא בדבר הסמוי והיינו מטעם דהברכה מצויה בדבר הסמוי ומה שמתרבה בשביל הברכה אית להו רשות למישקל בסמוי דהיינו כמו הפקר שאין לשום אדם זכות בו אי נמי הכא מיירי בדבר המנוי והמדוד בלא צייר וחתים ובהא אית להו רשותא והתם מיירי במדוד ומנוי וכייל וצייר וחתים ובהא לית להו רשותא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 8
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גדול
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גדול </span>יום גשמים כיום קיבוץ גליות שנאמר שובה ה' את שביתנו כאפיקים בנגב וגו'. </span>ואם תאמר אמאי לא קאמר גדול יום הגשמים יותר מקיבוץ גליות דהא כאפיקים בנגב כתיב ומי נתלה במי קטן נתלה בגדול שאפיקים גדולים מיום קיבוץ גליות דהכי נמי אמר (לעיל דף ז.) יערוף כמטר לקחי מי נתלה במי קטן נתלה בגדול וי'ל דה'פ אנו מתפללים הכי שובה ה' את שביתנו כאפיקים היורדין בנגב שגדול יום קיבוץ כאפיקים בנגב א'כ עשה עמנו לטובה אות בקבוץ גליות בהיות כי זה כמו זה ואפיקים בנגב תחדש בכל יום כיום קיבוץ גליות אבל יותר לא:  עשר</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>עשר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>עשר </span>תעשר. </span>הכי איתא בסיפרי עשר תעשר את כל תבואת זרעך היוצא השדה שנה שנה אין לי אלא תבואת זרעך שחייב במעשר רבית ופרקמטיא וכל שאר רווחים מנין ת'ל את כל דהוה מצי למימר את תבואתך מאי כל לרבות רבית ופרקמטיא וכל דבר שמרויח בו והכי נמי איכא בהגדה היוצא השדה שנה [שנה] כלומר אם לא תעשר שדך כהוגן לא יהיה לך אלא היוצא מן השדה כלומר לא יעשה שדך אלא כפי מעשרות שהיו קודם לכן דהיינו היוצא מן השדה כלומר מה שהיית רגיל להוציא למעשר מן השדה ומעשה באדם אחד שהיה עשיר והיה לו שדה שעשתה אלף כור והיה אותו עשיר נוטל ק' כורין למעשר ומפריש כל שנה ושנה וכן עשה כל ימיו כשחלה למות קרא לבנו ואמר לו בני דע ששדה זו שאני מוריש לך עושה בכל שנה ושנה אלף כורין הזהר שתפריש ק' כורין כאשר עשיתי ומת אותו האיש ועמד הבן במקומו ועשה השדה אלף כורין כאשר היה עושה בחיי האב והפריש ממנה ק' כורין בשנה שניה נסתכל וראה הבן שמעשר היה דבר גדול ואמר שלא יפריש לשנה אחרת נתמעט השדה ולא עשה כי אם מאה כורין נצטער עליו ושמעו קרוביו שכך מיעט ולא הפריש מעשר באו כולם אצלו מלובשים לבנים ושמחים אמר להם כמדומה לי שאתם שמחים בקלקלתי אמרו לו נצטער עליך כי גרמת לך כל הרעה הזאת ומפני מה לא הפרשת מעשר כראוי היטב בא וראה כי מתחלה כשבא השדה לידך היית בעל הבית והקב'ה כהן שהיה המעשר חלקו ליתן לעניים ועכשיו שלא הפרשת חלקו לו היה הקב'ה בעל הבית ואתה כהן שאין שדך עושה (ג) מה שהיה עושה מתחלה אלף כורין והפריש לך מאה כורין והיינו דכתיב (במדבר ה) ואיש את קדשיו לו יהיו כלומר כשאינו מפריש כהוגן לא יהיה לו אלא הקדשים כלומר המעשר ועל זה אמרו חכמים המעכב מעשרותיו לסוף בא שלא יהיה לו אלא אחד מעשר כדכתיב  (ישעיה ה) וזרע חומר יעשה איפה דהיינו המעשר דאיפה ג' סאין ובחומר יש (לו) ל' סאין וכן כתיב כי עשרת צמדי כרם יעשו בת אחת וה'ר נתן האופניא'ל פי' היוצא מן השדה כלומר ואם לאו שאין אתה מפריש העישור יהיה לאותו היוצא לשדה דהיינו עשו הרשע כלומר שיקחוהו העובדי כוכבים:  תלמוד</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: לומר עשב.
txt:
<span class='five'>לומר עשב. </span>פי' שאם לא יהיו צריכים אלא לעשב אחד ירד על אותו עשב ועל שאר כל השדה לא ירדו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>נהילא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>נהילא </span>מקמי מיטרא. </span>פי' גשם דק וסימנך מהולתא פירוש שמתחילה יוצא הפסולת ואח'כ הסולת פירוש שלא היו עושין כמו דעבדינן האידנא (ג) היו כותשין החטין במכתשת עד שנקלף כל הסובין מעל החטים וכי הוו מרקדין על גבי נפה היה הפסולת הסובין שעליו יוצא לכתחילה ואחר כך היה יוצא הסולת: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 9
dfh: b
trm: דעיזי.
txt:
<span class='five'>דעיזי. </span>פי' ריעי של עזים שבתחילה ריעי גדול וכשהיא פוסקת מתרזת זבל דק: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ואמר </span>רבי יוחנן מעליותיו של הקב'ה כמאן כר' יהושע. </span>פי' כרבי יהושע דאמר כל העולם כולו ממים העליונים הם שותים דאי כרבי אליעזר הא אמר מימי אוקיינוס הוא שותה:  קרי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>קרי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>קרי </span>ביה חכשרת. </span>פי' הטל הכ'ף מן חשכת ושדי עם חשרת ויהיה חכשרת כלומר שהמים בעננים מתכשרים שהעננים שותים לבסוף הם ממתקים בעבים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>טובעני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>טובעני </span>ולא יובשני. </span>פי' מוטב להיות בארץ שהיא לחה מכשהיא יבשה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הלכתא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הלכתא </span>יום ס' כלאחר ס'. </span>וכן עמא דבר ויום תקופה מתחיל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אין </span>גוזרין תענית על הצבור בתחילה בחמישי שלא להפקיע השערים. </span>פי' שע'י שעשו הצבור תענית יקנו מזון של חמישי ושל שבת וכסבורים העם יוקר היא ויפקיעו השערים:  איזהו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>איזהו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>איזהו </span> יחיד כו' שראוי למנותו פרנס על הצבור (ד) להיות פרנס ואיזהו תלמיד כל ששואלין דבר הלכה בכל מקום וכו'. וקשה דהכא משמע דקרי תלמיד אותו שיודע להשיב כששואלין לו דבר הלכה בכל מקום ואומרה והתם אמרינן במס' שבת פרק ואלו קשרים (דף קיד.) איזהו תלמיד הראוי למנותו פרנס על הצבור כשיודע להשיב כל ששואלין (ה) דבר הלכה ואפילו במסכת כלה אלמא הראוי למנותו פרנס על הצבור הוי כשיודע להשיב והכא משמע דאותו הראוי למנותו פרנס הוי מילתא אחריתי ועוד דהכא משמע דיחיד עדיף מדקאמר בסמוך לא כל הרוצה לעשות עצמו יחיד עושה אבל הרוצה לעשות עצמו תלמיד עושה ויש לומר דיש חילוק בתלמיד דדוקא כשהרב בא אל מקום אחד וכל התלמידים אצלו זה שואל אל הרב ממה שהוא לומד וזה שואל ממקום אחר ואותו הרב יודע להשיב לכל התלמידים לכל אחד ואחד כפי שאילתו ואפילו במס' כלה זהו יחיד דעדיף מתלמיד דהכא ונקרא תלמיד התם בפרק אלו קשרים אותו ודאי ראוי למנותו פרנס על הצבור אבל אם אינו יודע להשיב אלא במסכת שלו נקרא גם כן תלמיד ומזה מיירי הכא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ההולך </span>ממקום שמתענין למקום שאין מתענין הרי מתענה ומשלים. </span>ל'ש דעתו לחזור ל'ש אין דעתו לחזור הואיל וקבל עליו התענית: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>למה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>למה </span>תתראו. </span>כמו שמפרש אל תראו עצמכם בפני בני עשו וכו' ויש במדרש למה תתראו פירוש למה תהיו כחושין: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אל </span>תרגזו בדרך. </span>ויש מדרש אל תפסיקו מדבר הלכה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ואין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואין </span>ביניהם דברי תורה ראוים לישרף דכתיב ויהי המה הולכים הלוך ודבר וגו' טעמא דאיכא דבור וכו'. </span>ויש מדרש שהם היו מדברים דברים בטלים ומש'ה ראוין לישרף: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>פסיעה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>פסיעה </span>גסה נוטלת אחת מחמש מאות ממאור עיניו של אדם. </span>ואין להקשות אם כן בחמש מאות פסיעות גסות יהיה ניטל כל מאור עיניו של אדם והא קא חזינן דלאו הכי הוה ונראה לפרש דהפסיעה ראשונה נוטל אחת מחמש מאות והפסיעה שניה נוטל פחות מן הראשונה ששניה אינה נוטלת אלא אחד מחמש מאות הנשארים כמו בעישורייתא דבי רבי (כתובות דף סח.)  ר'ל העישור ממה שנשאר אבל עדיין קשה דמ'ש פסיעה ראשונה דנוטלת יותר מן השניה אלא יש לומר דלא נוטלת אלא פסיעה ראשונה דוקא ומכאן ואילך כיון דדש דש אי נמי פסיעה ראשונה נוטלת טפי משום  דכל התחלות קשות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>לעולם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לעולם </span>יצא אדם בכי טוב. </span>פי' בפרק קמא דפסחים (דף ב.) [וע'ע תוס' ב'ק ס:] : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 10
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>משום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>משום </span>מעיינא. </span>פירוש משום שהבני מעיין הוי קשה להו:  אסור</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אסור
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אסור </span>לאדם לשמש מטתו בשני רעבון. </span>ואם תאמר הרי יוכבד  נולדה בין החומות ואותו העת עת רעב היה וע'כ שימשו מטותיהן בשני רעבון ויש לומר דלכ'ע לא הוי אסור אלא למי שרוצה לנהוג עצמו בחסידות ויוסף לא שימש אבל שאר בני אדם שימשו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 11
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>שמואל כל היושב בתענית נקרא חוטא. </span>וקשיא דאמרינן בפ' החובל (ב'ק דף צא: ושם)  החובל בעצמו רשאי אבל אחרים שחבלו בו חייבים ומפרש התם הא דקאמר החובל בעצמו רשאי אמר שמואל ביושב בתענית אלמא משמע דשמואל קאמר דיושב בתענית לא נקרא חוטא ויש לומר דודאי הוי חוטא כדאמרינן הכא מקל וחומר מנזיר ומה נזיר שלא ציער עצמו אלא מיין וכו' אבל מכל מקום המצוה שהוא עושה התענית גדול יותר מן העבירה ממה שהוא מצער נפשו דמצוה לנדור כדאמרינן (סוטה דף ב.) הרואה סוטה בקלקולה יזיר עצמו מן היין ומכל מקום יש קצת חטא מידי דהוה אמתענה תענית חלום בשבת דקורעין גזר דינו ונפרעין ממנו תענית של שבת ומאי תקנתיה ליתב תעניתא לתעניתיה :  כאילו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כאילו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כאילו </span>קדוש. </span>הקב'ה (י) פירוש והא אמר לעיל שנקרא קדוש כלומר שהיושב בתענית נקרא קדוש ומשני לא קשיא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גומל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גומל </span>נפשו. </span>פירוש שגומל חסד לנפשו שאינו מתענה נקרא חסיד: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אין </span>תענית צבור בבבל אלא תשעה באב בלבד. </span>פירוש שהיה להם הרבה גשמים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יחיד
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יחיד </span>שקיבל עליו תענית אע'פ שאכל ושתה כל הלילה מתפלל תפלת תענית. </span>תימה אמאי נקט יחיד דצבור נמי דאמרינן במתני' (לעיל דף י.) דעושין שלשה תעניות ואוכלים משחשיכה וצ'ע: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 11
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>לן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לן </span>בתעניתו. </span>פירוש שהתענה היום ובלילה לא אכל ולן בתעניתו אע'ג שהלינה היה מכח תענית שקיבל עליו אינו מתפלל תפלת תענית ובה'ג יש אוכל ומתפלל תפלת תענית ומפרש כמו הכא דבשחרית אומר תפלת תענית אע'פ שאכל כל הלילה ויש מתענה שאינו מתפלל כמו בערבית אע'פ שלא אכל ומפרש בהלכות גדולות דאין אומרין עננו בתפלת שחרית שמא נמצא שקרן בתפלתו דשמא לא יסיים התענית ולי נראה דלא נקרא שקרן כיון שהיה בדעתו להתענות אפילו אקרי אונס אחר כך ולא מצי לצער נפשיה לא גרע ממתענין לשעות וכן משמע מהא דתנן (לקמן דף יט.) ירדו להם גשמים קודם חצות אינן משלימין ומסתמא משמע שאמרו תפלת תענית מכל מקום אין זה ראיה גמורה דשמא לא אמרוה ומהא דלקמן  (דף יב:) גבי רב הונא בריה דרב יהושע בריה דרב אידי דיתיב בתעניתא מדאמרו ליה ליזוף מר וליפרע ואמר להו תענית חלום הוא אמאי לא אמר מפני שאמר תפלת תענית אין זה ראיה (כ) לדברי ה'ג דלא היה דעתו להתענות מבעוד יום ולא קבל עליו וכתב הר'מ מי שלא קבל עליו מבעוד יום דאין אומר עננו אי לאו דתענית חלום הוא ונוהגים ששליח צבור אומרו בשחרית כדי להודיע לעולם ולהזכיר התענית אבל יחיד אינו אומר עד המנחה [ובטור אורח חיים (סי' תקסה) אומר שליח צבור אומר בכל פעם שאי אפשר שלא יתענו קצת מקהל עכ'ל]:  כל</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>כל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כל </span>תענית שלא שקעה עליו חמה לא שמיה תענית. </span>פי' במסכת ע'ז פרק אין מעמידין (דף לד.) וכן בחלוק שאין לו אימרא פירש התם וכל הפסק דמתענין לשעות דכל תענית צריך לקבלו מבערב בתפלת המנחה בשומע תפלה ואם הוא שבת באלהי נצור וצריך שיאמר למחר אהיה בתענית יחיד כי היכי דליכא למטעי בתענית צבור: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>התם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>התם </span>לצעורי נפשיה בעלמא. </span>ואע'ג דאמרינן (ר'ה דף יח:) משחרב בית המקדש בטלה מגילת תענית והאי עובדא דרבי אליעזר בר צדוק היה לאחר חורבן דאי קודם החורבן אמרינן (שם)   (ה) כיון שיש שלום אין שם גזירות המלכות האי תנא סבר דלא בטלה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 12
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>יאסר.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יאסר. </span>פי' יאסר באל'ף הוי לשון אסור שאסר עצמו וייסר הוי לשון הסרה כלומר יסור מן הנדר  (ו) יהיה מותר לאכול למחר שיהיה יום טוב ואין להתענות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ואם </span>גזרתנו קודם לנדרו ידחה נדרו מפני גזרתנו. </span>אומר רש'י ידחה נדרו מכל וכל ולא ישלים אותו תענית והר'י מסופק בדבר ויש להחמיר דדוקא אותו יום לא יתענה אבל ישלים אותו ליום (ז) מחר וכן יש ליזהר שלא להתענות בראש חדש ובחנוכה ובפורים דמאלו ודאי לא בטלה מגילת תענית:  נים</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>נים
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>נים </span>ולא נים תיר ולא תיר. </span> אומר רבי נים ולא נים בתוך השינה כשניעור משנתו תיר ולא תיר בתחילת השינה אך לא נראה (ה) בערבי פסחים (דף קכ:) דקאמר נתנמנמו יאכלו נרדמו לא יאכלו ואמר רב אשי ה'ד נתנמנמו נים ולא נים וכו' והתם מיירי בתחילת השינה בין נים ולא נים בין תיר ולא תיר לכנ'ל כפירוש רש'י דאי הוה אמר נים ולא נים הוה אמינא דתיר הוי טפי מנים ואי הוה אמר תיר ולא תיר ה'א דנים הוי טפי מתיר הלכך איצטריך תרווייהו וכולהו בתחילת השינה כדמפרש התם (ו) ובירושלמי מפורש גבי הך ברייתא עד כמה אוכל ושותה עד קרות הגבר וה'ה עד שיעלה עמוד השחר ובד'א שהתנה אבל לא התנה וישן אינו יכול לאכול: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אביי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אביי </span>ורבא סיימי אפנתא. </span>פירוש במנעל שאין (ז) שוליים שול'א בלע'ז: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דאי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דאי </span>מצי מצער נפשיה עביד אי לא מצי מצער נפשיה לא עביד. </span>ומשום הכי קאמר שמואל דלוה תעניתו ופורע דוקא היכי דלא מצי מצער נפשיה אבל היכי דמצי מצער נפשיה לא מצי ללוות תעניתו והכי מסקנא אם אמר הריני בתענית למחר צריך לצעוריה נפשיה ואינו יכול ללוות ופורע בחנם ואפילו אכל בשוגג ישלים אותו והר'י מסופק בדבר אם יכול ללוותו ולפרוע היכי דקביל עליה כבר להתענות והתענה עד חצי היום או רביע יום ואפילו לא מצי לצעורי נפשיה אבל לא התענה ודאי דיכול ללוות אחר בשבילו או אם טעה ואכל בשוגג יאכל וישלים יום אחר ואם התענה בשבת כגון תענית חלום דצריך לפרוע כדאמר ובלבד דיתיב תעניתא לתעניתא אם אירע שיהיה ר'ח אותו יום אז ידחה לתעניתו עד יום אחר בשבוע וכן נראה למ'ר שי': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 12
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מה </span>אסיפת זקנים ביום אף צום ביום. </span>אבל בלילה לא תימה אמאי אוכלים ושותים מבעוד יום כל הלילה נמי היו יכולין לאכול ולשתות מה אסיפת זקנים ביום אף צום ביום אבל בלילה לא ויש לומר דלא יליף צום מאסיפה אלא לענין עשיית מלאכה דדוקא מלאכה גמרינן מאסיפה דהא לא כתיב בקרא אלא אספו זקנים וקדשו צום אבל אכילה לא כתיב בקרא:  איפוך</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>איפוך
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>איפוך </span>אנא. </span>פי' דנימא פלגא קמייתא דיומא מצלו ובעו רחמי ואידך פלגא מעייני במילי דמתא ומשני לא ס'ד: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span> רב חסדא כל שהוא משום אבל כגון תשעה באב (ו) אסור אפילו בצונן ואבל אסור בין בחמין בין בצונן וכו'. ירושלמי יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי בתשעה באב וביוה'כ מרחיץ ידיו ומקנח במפה ומעבירה על גבי עיניו רבי יונה תרי סמרטוטי ויהיב תותי כרעיה פי' היה מניח סמרטוט תחת הכר כדי ללחלחו ומעבירו על גבי עיניו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>וכל </span>שהוא משום תענוג וכו'. </span>ועכשיו שאין תענית צבור בבבל אלא תשעה באב מותרין אפילו בחמין אפילו י'ז בתמוז וצום גדליה כך פסק ראבי'ה ור' יואל אביו אסר לרחוץ בחמין: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ונועלין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ונועלין </span>המרחצאות. </span>פי' שהן חמין: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אטו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אטו </span>סוכרין נהרות כו'. </span>כלומר אי הוה אסור בצונן מי איכא למיתני סוכרים נהרות פשיטא דלא מצי למסכר כלומר כמו כן לא תידוק מהא דקתני ונועלין המרחצאות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>טבילה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>טבילה </span>בחמין מי איכא. </span>הא שאובים נינהו מדלא קאמר משכחת לה טבילה (בחמין) דכשירה בחמין כגון שהוחמו והומשכו לבריכה אלא שאמר בחמי טבריא יש להוכיח דכולו שאוב אפילו ע'י המשכה לא מהניא טבילה והא דאמר דהמשכה כולה כשירה ר'ל לענין שאינה פוסלת את המקוה כשאר מים שאובים אבל טבילה ודאי אינו עולה בהם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וכן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וכן </span>אתה מוצא במנודה ואבל מאי לאו אכולהו. </span>פי' (ז) אהא דקאמרינן ובצונן מותר דאבל נמי  מותר בצונן וקשיא לרב חסדא דאמר אבל אסור בין בחמין בין בצונן ומשני אשארא כלומר אשאר דינין (ח) אנעילה וסיכה אבל לא קאי אהא דבצונן: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הכביד
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הכביד </span>שערו מיקל בתער. </span>פי' דרך חתיכה אבל לא כדרכו דרך גילוח מדקאמר מיקל ולא קאמר מגלח:  אין</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אין </span>הבוגרת רשאה לנוול עצמה. </span>אומר ר'י דהא רשאה לאו דוקא  אלא ה'ק אין הבוגרת חייבת הא נערה חייבת: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אלא </span> (ז) בצונן. וקאמר נערה רשאה כלומר דאסורה ואת אמרת דבצונן מותר וקשה לרבא דאמר דבצונן מותר ומשני כי קתני אכיחול ואפירכוס: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>אלא </span>אמר רב יצחק בשומע תפלה. </span>והכי פסק בשמעתא דתפלת תענית בשומע תפלה ואין יחיד קובע ברכה לעצמו לכך צריך כשאומר עננו בש'ת (דצריך) לאומרו קודם שאומר הברכה כשמגיע לעננו קודם שיתחיל לומר כי אתה ש'ת עמך ישראל ברחמים יאמר עננו ולא יחתום אלא יאמר כי אתה ה' עונה בעת צרה ומושיע ואח'כ כי אתה ש'ת עמך ישראל ברחמים בא'י שומע תפלה אבל שליח צבור אומר גואל ישראל וקובע ברכה וחותם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>תנא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>תנא </span>ושייר. </span>פי' תנא עשיית מלאכה ושייר כ'ד ברכות פי' כ'ד ברכות שבתעניתא היו מוסיפין ו' ברכות כדמפרש לקמן ברפ'ב (דף טו.) : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מאי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מאי </span>שייר דהאי שייר כו'. </span>פי' דמשום חדא מילתא לא הוי (ח) לתנא לשייר וא'ת הכא קאמר דלא תנא ושייר דהא אין בין קאמר דמשמע דאין בין זה לזה אלא אלו בלבד וקשה דהא במגילה  (דף ח.) קתני אין בין נדרים לנדבות אלא שהנדרים חייב באחריותן ונדבות אינו חייב באחריותן ואנו יודעין דיש  (ט) חילוק אחר דנדרים אינן באים אלא מן החולין דכל דבר שבחובה אינו בא אלא מן החולין ונדבות באות מן המעשר כדאמר (דברים כז) וזבחת שלמים ואכלת דכתיב גבי מעשר וי'ל דהתם נמי דזה וזה שוה והני מילי גבי שלמים יש חילוק והא דקתני אין בין מיירי בעולות דאין בין עולות דנדרים לעולות דנדבה אלא שהנדרים חייב באחריותן מה שאין כן בנדבה דהא אין בין עולות דנדרים לעולות דנדבות אלא חילוק זה דהא כל עולות אינן באין אלא מן החולין : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 13
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ותסברא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ותסברא </span>והא שייר תיבה. </span>פי'  (י) מפרש לקמן (דף טו:) שמוציאין התיבה ברחוב העיר  (באמצעיות) באחרונות ותסברא דהא שייר תיבה פי' וליכא למימר דבאיסורא קמיירי דהא דמתריעין ונועלין מאי איסור איכא:  לאו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לאו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לאו </span>שיורא הוא דהא קתני לה באידך פירקא. </span>והוא הדין דהוה מצי לתרוצי כדלעיל מילי דבפרהסיא לא קתני: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>תני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>תני </span> חדא מתענות בראשונות ולא באחרונות ותנא אידך מתענין באחרונות ולא בראשונות ותני אידך לא מתענין לא בראשונות ולא באחרונות (ב) נקוט מציעתא בידך. פירש הקונטרס השלש תעניות אמצעיות בידך דבאותן תעניות עוברות ומיניקות מתענות וה'ק מתענות בראשונות פי' בראשונו' ר'ל אמצעיות דהם ראשונות לאחרונו' שהיו חמורות אבל לא באחרונות דנפישי ולא מצו עבדי להו והא דקתני באחרונות ולא בראשונות האי אחרונו' היינו אמצעיות וקרי להו אחרונות שהם אחרונות מן הראשונות בתחלה גוזרין שלש תעניות וכן בשניה שלש אבל אין מתענות בראשונות שהם קלות והא דקתני לא בראשונות ולא באחרונות כלומר לא בשלש הראשונות הראשונות ממש ולא בשבע האחרונות האחרונות ממש אלא דווקא באמצעיות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ורב </span>יהודה בריה דרב שמואל בר שילת משמיה דרב אמר עננו. </span>אומר הר'י (ג) והאי עננו לא ר'ל עננו שבתפלת תענית אלא ענינו שאומרים בסליחות וביום הכפורים עננו אבינו עננו אבל עננו דתפלה לא קאמר דהא בשלש ראשונות נמי אמר לה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ובהן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ובהן </span>י'ח תרועות וסימן לדבר יריחו. </span>פירוש שביריחו עשו כן שהקיפוה ז' ימים והיו תוקעין בכל יום כמו כן תקנו בתעניות ובכל תענית מוסיפין שש ברכות ועל כל ברכה תוקעין מריעין ותוקעין א'כ היינו י'ח תרועות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מתריעין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מתריעין </span>לעזרה. </span>פי' שיבואו לעזור העיר וכו' ומתריעין בפה פירוש והאי תרועה ר'ל מתריעין בפה דאין להתיר תרועה בשופר בשבת:  רבי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רבי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רבי </span>יהודה נשיאה גזר תליסר תעניות. </span>על שאר פורעניות  (ג) ומיהו קאמר ליה רבי אמי דאין מטריחין דהכי נמי משמע דהוה אשאר מיני פורעניות מדמייתי עלה הא דקאמר רבי יוחנן ל'ש אלא לגשמים אבל לשאר מינים וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>שיצאה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שיצאה </span>זמנה של רביעה. </span>דזמן רביעה דיורה הוי במרחשון ויצא מרחשון: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>שלח
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שלח </span>להו כיחידים דמיתו. </span>פירוש ובשומע תפלה תאמרו תפלת (ד) תענית והא דיחיד אומר ותן טל ומטר בברכת השנים אע'ג שמתפלל בעצמו הואיל וזמן צבור הוא אבל בני נינוה הוו יחידים אפי' בתקופת תמוז צריכין למטרא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 14
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>הכל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הכל </span>לפי השנים. </span>אם צריכים אותה שנה גשמים שהיא שחונה ואם צריכים גשמים כבני נינוה שואלין ותן טל ומטר בברכת השנים:  אור</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אור
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אור </span>זרוע לצדיק ולישרי לב שמחה. </span>פירוש ואין לומר כדלעיל ולישרים האי והאי שמחה ואורה (ה) א'כ דאמרינן דלישרי לב קאי אהא דלעיל כמו כן אמרינן דצדיקים קאי אהא דאבתריה כיון דסמוך צדיק לישרי לב ובודאי יש הפרש בין זה לזה דאם לא כן לערבינהו ולכתוב לצדיקים ולישרי לב אורה ושמחה אבל ההיא דלעיל לא הוו מלכים ושרים כי הדדי אלא יראו וקמו בינייהו וכמו יראו וקמו דהוי קודם שרים קאי על מלכים דלעיל קאי נמי אשרים דכתיב אבתריה אבל הכא אין לפרש אלא אור זרוע לצדיקים ולישרי לב שמחה :  הדרן עלך מאימתי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ואפילו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואפילו </span>בקמייתא. </span>כלומר ואפי' בג' תעניות הראשונות ובג' שניות קאמר במתני' דמוציאין את התיבה לרחובה של עיר ואומר כ'ד ברכות כו' ורמינהו והתניא ראשונות ושניות נכנסין כו' פי' ומתפללין בה כדרך כל השנה כולה כלומר שיאמר י'ח ברכות כדרך שמתפללין כל השנה וקשה דהא לעיל (ד) בפ'ק (דף יג:)  קאמרינן אין בין ג' תעניות שניות לשלש ראשונות אלא שבאלו  (ה) מתפללין ומותרין בעשיית מלאכה ובאלו אסורין בעשיית מלאכה הא לענין עשרים וארבעה זה וזה שוין דבין בראשונות בין באמצעיות היו אומרים כ'ד ועוד קשה דאמרינן לעיל ואיבעית אימא באמצעיות נמי לא מצלו כ'ד ואמאי לא מייתי לה סיועא מהא דהכא וי'ל דהא דקאמר הכא ומתפללין כדרך כל השנה לאו בעשרים וארבע ברכות קאמר אלא קאמר שמתפללין כדרך כל השנה שלא היו מוציאין את התיבה לרחובה של עיר:  </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 15
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ונותנין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ונותנין </span>אפר על גבי כו'. </span>ואותו אפר הוי מעצם אדם שהרי (ו) הוא האפר הוי לזכרון העקידה ובעקידה היה עצמות:  במקום</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>במקום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>במקום </span>תפילין. </span>פירוש לתת האפר במקום הפאר דאילו התפילין נקראו פאר כדכתיב לשום לאבילי ציון לתת להם פאר וגו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>איכא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>איכא </span>בינייהו דגלו מבי כנישתא לבי כנישתא. </span>פירוש למ'ד משום גלות איכא ולמ'ד משום פרהסיא ליכא דהא בי כנישתא הוי כמו בצנעא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אפר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אפר </span>מקלה. </span>פירוש אותו אפר הוה מדבר הנשרף מעצמות אדם כדי לזכור עקידת יצחק דאלמלא שלא היה בא אלא כדי לומר שהרי אנו לפניך כאפר כמו כן מהני עפר סתם והיינו פירוש איכא בינייהו עפר סתם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>יוצאין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יוצאין </span>לבית הקברות. </span>מכאן נוהגין בכל מקום לילך לבית הקברות בט' באב שהרי ט'ב הוי תענית צבור כמו שהיו עושין מפני הגשמים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הר </span>שיצאה ממנו הוראה לישראל. </span>י'מ דזה ירושלם שנקרא על שם אברהם שקראוהו הר ה' יראה  (בראשית כב) (ד) והעיר היה נקרא כבר שלם כדכתיב (שם יד) ומלכי צדק מלך שלם ונקרא ירושלם על שם יראה ועל שם שלם לכך אין אנו נותנין יו'ד בירושלם בין למ'ד למ'ם על שם שלם וההר נקרא מוריה על שם תורה כדכתיב (ישעיה ב) כי מציון תצא תורה וכתיב (דברים לג) יורו משפטיך ליעקב והוא לשכת הגזית. המוריה זה סיני ונקרא מוריה על שם שממנו יצא מורא לעובדי כוכבים במתן תורה כדכתיב (תהלים עו) ארץ יראה ושקטה אי נמי רצה לומר דירושלם נקרא מוריה על שם שיש מורא לעובדי כוכבים על גדולתה ומתפחדים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אדם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אדם </span>שיש לו צורה. </span>פירוש בעל קומה כדי שישמעו דבריו ויקבלו ממנו להמריך הלב ופרקו נאה פירוש כשעמד על פרקו אפילו כשהיה בחור היה בלא שם רע:  מאי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מאי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מאי </span>שביעית שביעית לארוכה. </span>פירוש שמתחילין להאריך ולומר בקשות ותחינות בתוך ברכה של גואל ישראל אבל מ'מ אינה בכלל הנוספות בימי תענית דלא היו מוסיפין רק ששה ועל כל הברכות יש טעם על מה הם חותמות בכך הראשונה של גואל אינה מן המנין ובה אומרים מי שענה לאברהם לפי שהיה ראשון לנצולין שניצול מנמרוד ובשניה שהיא ראשונה מן הששה הנוספות אמר מי שענה לאבותנו על ים סוף וחותם ברוך זוכר הברית ולפיכך אומרה בזכרונות לפי שהיו במצרים ונתייאשו מן הגאולה ועליו נאמר (שמות ו) ואזכור את בריתי וכן בשלישית שהיא שניה מן המנין שומע תרועה ביהושע שנענה ביריחו דהיינו בעוד ישראל בגלגל בשופרות היה אומר מי שענה ליהושע בגלגל לפי שנענה בשופרות על הרביעית והיא שלישית מן המנין מי שענה לשמואל וכו' ובשמואל כתיב צעקה ותפלה וגבי אליהו כתיב תפלה ענני ה' ענני ואמרינן בגמרא דצעקה גבי שמואל ותפלה גבי אליהו וי'א תפלה גבי שמואל וצעקה גבי אליהו דהא דכתיב ענני גבי אליהו הוא צעקה שמואל במצפה מעין אל ה' בצרתה לי לאליהו בהר הכרמל כנגד אשא עיני אל ההרים וכן כולם: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 16
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ברוך
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ברוך </span>מרחם על הארץ. </span>דגבי דוד ושלמה שייך לומר על הארץ דדוד ושלמה התפללו על הארץ דוד גבי מלאך המות בגורן ארונה ושלמה בתפלה דקאמר רעב כי יהיה בארץ ועוד יש לומר משום דאתקין בהמ'ק בארץ ולא קשיא הא דחשיב יונה מקמי דוד אע'ג שהיה קודם משום דבעי למיחתם על הארץ כדמפרש בגמרא:  ויודע</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ויודע
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ויודע </span>שבתי אבותיו קבועין לשם אסור לשתות יין וכו'. </span>פירוש אסור לשתות יין חוץ לסעודתו אבל בסעודתו מותר דיין שבתוך הסעודה אינו משכר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ובחמישי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ובחמישי </span>מותרין מפני כבוד השבת מאי טעמא. </span>פי' מאי טעמא אין הכהנים מותרין להסתפר אלא דווקא בחמישי בשבת כדי שלא יכנסו למשמר כשהן מנוולין פי' ולא ימתינו עד יום אחד מימי השבוע הבא ויסתפרו קודם שיכנסו למשמרת דאם לא יסתפרו קודם יהיו אסורין כל השבוע הבא עד יום החמישי ומתוך זה שאסרו לספר כל השבוע הבא יסתפרו קודם שיכנסו למשמרתם ולא יהיו מנוולים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>כהן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כהן </span>גדול מסתפר מע'ש לערב שבת וכהן הדיוט אחד לשלשים יום. </span>פירוש שאינו יכול להשהות יותר והאי דקאמר בסמוך השתא דכתיב פרע לא ישלחו פרע ליהוי פי' פרע ליהוי עד שלשים יום אם ירצה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>לירבו כלל. </span>פירוש ואפילו עד ל' יום וקשה דאם כן ג'ש דפרע למה לי (ג) וי'ל דשמא ר'ל לא לירבו עד ל' יום אלא יגלח בכ'ט: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>שלוחי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שלוחי </span>לא משלחו. </span>יותר משלשים יום:  מכלל</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: דרבנן אסרי.
txt:
<span class='five'>דרבנן אסרי. </span>פי' מכלל דרבנן אסרי לשתות יין משום דשמא יבנה ביהמ'ק ובעינן כהן ראוי לעבוד וליכא ומשני אפשר דמספר ועייל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>בעינן </span>כהנים הראויים לעבודה וליכא. </span>וא'ת והלא בלא יין נמי אסורין בעבודה דטמאי מתים נינהו וצריכין הזאה ג' [וז'] ואמאי אסרי להו יין וי'ל דמ'מ מותרין בעבודת צבור דטומאה הותרה בצבור: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>פרועי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>פרועי </span>ראש דלא מחלי עבודה. </span>פי' (ה) דלא כתיב בסמוך ולהבדיל וגו': (דבר תורה): </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>דבר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דבר </span>זה מתורת משה לא למדנו. </span>וא'ת נילף מק'ו ומה בעל מום שמותר באכילת קדשים כדדרשינן במסכת קדושין פרק האיש מקדש  (דף נג.) וכל מנחת מחבת וכל מרחשת לכהנים יהיה איש כאחיו ואפ'ה בעל מום אסור לעבוד עבודה ערל שאסור באכילת קדשים דדרשינן פרק הערל (יבמות דף ע.) בג'ש תושב ושכיר מפסח דערל אסור בו אינו דין שאסור לעבודה וי'ל דחלל יוכיח שאינו אוכל בקדשים ואפ'ה כשר לעבודה וכדאמר פרק האומר  (קדושין דף סו:) מדכתיב ברך ה' חילו ופועל ידיו תרצה דמשמע אפילו  [חולין שבו] הוא רוצה בעבודתו אי נמי מבעל מום לא מצי יליף דאיכא למיפרך מה לבעל מום שכן עשו בו קריבין כמקריבים שכל הקריבין פסולים (ו) שהם בעלי מומים כמו המקריב תאמר בערל שלא עשה בו קריבין כמקריבין דמה ערלות שייך בבהמה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>שתויי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שתויי </span>יין דמחללי עבודה. </span>פי' דכתיב יין ושכר אל תשת וגו' ולהבדיל בין הקודש ובין  החול: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 17
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מריש
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מריש </span>ירחא דניסן ועד תמניא (דהא) [ביה] איתוקם תמידא. </span>פי' כדמפרש במגילת תענית  [פ'א] שהיו הבייתוסים אומרים שיחיד מתנדב תמיד משום דכתיב תעשה את הכבש אחד תעשה בבקר תעשה משמע יחיד והדרי להו את קרבני לחמי לאשי תשמרו להקריב לשון רבים:  הלכו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הלכו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הלכו </span>והפגינו. </span>הפיגו לשון נהי וצעקה. אי שמים גרסינן פירוש שמים להקב'ה היו צועקין למה יאמרו הגוים איה אלהיכם ולהם אמרו וכי לאו אחיכם אנחנו וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>נצרכה אלא לחדש מעובר. </span>פירוש דעברוה לאדר שלא נראה הלבנה עד יום ל' והוי ר'ח ניסן יום ל'א פירוש וא'כ האי כ'ט לא מצינו לאוסרו משום יום שלפני ר'ח ניסן דיום ל' מפסיק בינתים משום הכי איצטריך לאוסרו משום יום שלאחר עשרים ותמניא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>דאילו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דאילו </span>אי איקלע וכו'. </span>שום גזרה מריש ירחא וכו' תמניא גופיה אסור דה'ל וכו' והקשה הקונטרס אכתי לימא תשעה ואפילו אי מיקלע שום גזרה ובטלינא לז' ימים וכו' אכתי אסור תמניא גופיה משום דהוי יומא דמקמי יומא דאיתותב חגא דשבועיא ותירץ הקונטרס הא לאו פירכא דהא מיו'ט גופיה דתמיד מבטלינן ליה ואנא ניקום ונגזור משום קמי יומא דאיתותב חגא דשבועיא (ח) וכי האי מתרצינן לקמן ביום טוריינוס: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 18
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>רב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רב </span>אמר הלכה כר' יוסי דאמר לפניו אסור אבל לאחריו מותר. </span>וא'ת כיון דאמר הלכה כר' יוסי היאך אנו מתענין לפני הפורים דאי משום דבטלה מגילת תענית מ'מ אחנוכה ואפורים לא בטלו וי'ל דהא דאמר חנוכה ופורים לא בטלו ר'ל הדינין שלהם לעשותן י'ט ודלא להתענאה בהון אבל בדינים דלפניהם בטלו עוד י'ל (ט) דכיון דיום שלפני הפורים שנתבטל מיו'ט דידהו שהיו רגילין לעשות בהן ונתבטלו יו'ט שלהם ה'נ יש לנו לומר שיבטלו משום טעם לפני הפורים דה'נ אמרינן בסמוך גבי יום שלפני נקנור וכו' וכן גבי יו'ט טוריינוס דכיון דבטלו מיום (י) שלהם לא יאסרו משום יו'ט הבא אחריהם דאסורים משום יום שלפניהם כמו כן ה'נ דכיון דיום שלפני הפורים נתבטל משום עצמו ומותר להתענות לא יאסר משום יום שלפני הפורים:  הלכה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 18
dfh: b
trm: מתענה ומשלים.
txt:
<span class='five'>מתענה ומשלים. </span>פי' הא דקפסק הלכה מתענה ומשלים אר'ח קאי דאי אחנוכה ואפורים אינו יכול להתענות דיום משתה ושמחה כתיב:  הדרן עלך סדר תעניות קמא </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>מתריעין </span>עליהם מיד ומתענין כמו כן. </span>ואפילו בראשונות שחומר האחרונות נוהגין בו ואם תאמר (ז) הא דמתריעין משמע דמתריעין ומתענין אמאי צריך לפרש במתני' בסמוך אותה העיר מתענה ומתרעת כיון דסתם מתריעות משמע תרוייהו ויש לומר משום דבעי לאפלוגי ר' עקיבא בסיפא דקאמר מתריעות ולא מתענות:  לא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>צריכא דאקון. </span>פי' לאחר שעלו בקנה נתייבשו מהו דתימא אקנתא מילתא היא פי' דהואיל ועלו בקנה ולא נתבשלו כל צורכם ליבעי התרעה קמ'ל דלאו מילתא היא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 19
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>נהרא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>נהרא </span>אנהרא בצורתא. </span>פי' (כ) (הכי) בשאין תבואה בעיר ויש הרבה בשאר עיירות ויכולין להביא מזו לזו היינו מקרי בצורת ולא מקרי רעב (ל) ומאחר שיכולין להביא ע'י הנהר דליכא אלא טרחא זעירא ומהאי כלומר מדבר מועט כזה אין מתריעין מדינתא אמדינתא פירוש שצריך להוציא ממדינה למדינה אחרת ע'י חמורים וסוסים ואז מתריעין דאי אפשר להביא בשפע כ'כ כמו בספינות ל'א נהרא אנהרא כלומר אם יבש הנהר זה וצריך להסב נהר אחר לכאן אי נמי צריך להמתין עד שיגדל הנהר האחר ויבא בכאן זה בצורת ולא מתריעין מדינתא אמדינתא אם יבשו כל הנהרות שבזו העיר וצריכין להביא מים מעיר אחרת כפנא וקשה דבמתני' משמע דאבצורת (מ) מתענין דקתני מתריעין עליהן מפני שהיא מכת בצורת ויש לומר דמכת בצורת דמתני' הוי כמו דכפנא כאשר פירשתי שתחת חטה יצא חוח ומשום הכי מתריעין אע'ג דעדיין אינו רק בצורת הואיל וסופו רעב מתריעין אע'ג דאכתי לא הוו כפנא אבל לעולם אין מתריעין על מכת בצורת אי לא מצי לבא לידי רעב ולהכי קאמר הכא דנהרא אנהרא דלא הוי אלא כי בצורתא ולא מתריעין:  נהירנא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: נהירנא.
txt:
<span class='five'>נהירנא. </span>פירוש (זכור) אני: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>בהפרכיא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בהפרכיא </span>שלהן. </span>פי' באותו מלכות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 19
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רבן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רבן </span>שמעון בן גמליאל אומר אף על האילנות בשביעית מפני שיש בהם פרנסה לעניים. </span>פי' הם הספיחים היוצאין מהן וצ'ל דסבר כמ'ד (פסחים דף נא:) ספיחי זרעים אסור דהיינו ר' עקיבא מדקאמר על האילנות ולא קאמר על הספיחים:  נקדרה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>נקדרה.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>נקדרה. </span>כמו מקדר בהרים (עירובין נח.) כלומר שמנקב הרקיע: 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: גזיריפטי.
txt:
<span class='five'>גזיריפטי. </span>פירוש סרדיוטין ושוטרי העם במקל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>ונעתרות </span>נשיקות שונא. </span>פירוש (ה) כלומר נאמנים פצעי אוהב וחילופיהן בשונא ונעתרות לשון הפוך בעתר פורק'א בלע'ז שמהפכין בה את התבואה והכי פשטיה דקרא פצעי אוהב נאמנים שהוא עושה לטובה אפילו כשמכה חבירו מתכוין לטובה ונשיקות שונא הם להיפך שעושה הכל לרעה וי'מ פשטיה דקרא הכי נאמנים פצעי אוהב ונעתרות נשיקות שונא כלומר ונעתרות לשון ריבוי כלומר נשיקות שונא דומים הם למשא כלומר הם מרובות ולמשא לעולם וי'מ הכי כשאוהבים עושים מריבה ושונאים זה את זה השנאה נאמנה והכי פירוש נאמנים פצעי אוהב הפצעים זהו השנאה שבין אוהבים הם נאמנות ונעתרות נשיקות שונא פי' דכששונאים עושים שלום זה לזה השלום והפשרה שביניהן אמנה וקיימת והיינו נעתרות נשיקות שונא כלומר נשיקות שונא נעתרות: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 20
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מה </span>ארז זה. </span>פירוש דאע'ג דכתיב ביה בקרא עלי מים ההוא לאו בלעם קאמר ליה אלא מלאך וכן כולהו בלעם אמר כנחלים ומלאך אמר נטיו דאינן מתייבשים וכן עלי נהר:  נזדמן</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>נזדמן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>נזדמן </span>לו אדם אחד שהוא מכוער ביותר. </span>במסכת דרך ארץ  מפרש דאותו אדם היינו אליהו ולטוב נתכוין כדי שלא ירגיל בדבר: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>לא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לא </span>צריכא דנפלי מחמת גובהייהו. </span>פי' דהוו בריאות ולא היו ראויות ליפול אלא מחמת גובהן: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>ליה דאיכא רב אדא בהדן דנפיש זכותיה. </span>וצ'ל דתרי רב אדא הוו דהא רב אדא בר אהבה הוה בימי רבא דמצינו בכמה מקומות אמר רב אדא בר אהבה אמר רבא (ט) והא רב אדא בר אהבה דהכא משמע דהוה חבר לרב ולשמואל מדקאמר ליה שמואל לרב וקאמר ליה הא איכא רב אדא בהדן ואנן ידענא דרב יהודה היה תלמיד דרב ושמואל ורבא הוה נולד ביום שמת רב יהודה ורב אדא היה תלמיד דרבא א'כ ע'כ צ'ל דתרי רב אדא הוו : 


lvr: 29
pgn: 20
dfh: b
trm: בהכינתו.
txt:
<span class='five'>בהכינתו. </span>פירוש בכינוי שמכנין אותו (י) בן אדם לגנאי בחניכתו פי' כינוי שם משפחתו שם לווי כמו שם חניכת אבות בגיטין עד עשרה דורות (גיטין דף פח.)  כגון רבי אברהם אבן עזרא שכל בני משפחתו היו נקראים כך ודוקא לגנאי אבל לשבח מותר:  אמרו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אמרו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמרו </span>ליה לאילפא אי יתיב מר לא הוה מלך מר. </span>פי' (ו) כלומר לא היית מולך לראש ישיבה וי'מ בניחותא דמר קאי אר' יוחנן כלומר אי יתיב מר לא הוה מליך ר' יוחנן:  יבא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יבא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יבא </span>מנה בן פרס. </span>כלומר מוטב שיבא גדול בן הדיוט דפרס לא הוה אלא חצי מנה ואל יבא מנה בן מנה דהיינו רב חסדא דהיה מנה כלומר שהיה חשוב ופרס היינו יצחק אבוה דרב נחמן דלא מיקרי רב יצחק: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>ליה זוודא אייתי בהדייהו. </span>פירוש וכי צידה הביאו עמהם שיהו אוכלות כלומר אי אפשר שלא יאכלו התבואה והזרעים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמרו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמרו </span>ליה לרב יהודה איכא מותנא בחזירי גזר תעניתא וכו' עד שאני חזירי דדמו מעייהו לבני אינשי. </span>פירוש שבני מעיו של חזיר דומין למעים של בני אדם ויש לחוש שיהא (ט) על בני אדם מכאן נראה שאם יהיה דבר על עובדי כוכבים שיש לחוש ויש להתענות דהא הכא חזינן דגזר תעניתא (י) מדבר שהיה בחזירין משום דדמו מעייהו לבני אדם וכל שכן דנכרים דדמו לישראל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 21
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גבירה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גבירה </span>לוקה. </span>פי' זו ארץ ישראל:  טרפה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>טרפה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>טרפה </span>שני בני אדם אכלה אחד מהן משולחת. </span>והוא הדין לא אכלה אחד מהם משולחת שהרי אם אכלה שניהם אינה משולחת דהא דאכלה שניהם לא הוי מטעם משולחת אלא מטעם דהיא רעיבה והא דנקט אכלה אחד מהם רבותא הוי דאע'ג דאכלה אחד מהן הוי משולחת:  כמלא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כמלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כמלא </span>תנור תבואה או דלמא כמלא תנור פת. </span>כמלא תנור תבואה הוי פי' כמלא חלל התנור תבואה דהיינו יותר ממלא תנור פת תא שמע כמלא פי תנור פת ואם כן מיירי בפת: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ועדיין
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ועדיין </span>תבעי לך כמלא פי תנור כמלא עגול פי תנור. </span>דהיינו שורה של לחם סביבות פי התנור או דלמא כי דרא דריפתא ואהדר ליה לפומיה דתנורא שורות שורות של לחם זו למעלה מזו עד פי התנור: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>וטהרו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וטהרו </span>את הבשר. </span>פירוש לפי שנתעכלו במעי הזאבים וטמאו את העצמות דלא מיעכלו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ועל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ועל </span>כולן רשאי לסגף עצמו בתענית. </span>פי' לענות נפש מתרגמינן לסגפא נפש: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ר'
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ר' </span>יוסי אומר אין היחיד רשאי לסגף. </span>ונ'ל דהני תנאי ל'פ בהא דמיירי הני אמוראי בפרקין דלעיל (דף יא:) אם נקרא חוטא או נקרא קדוש וכו' דהאמוראי פליגי במצי לצעורי נפשיה והני תנאי פליגי בדלא מצי לצעורי נפשיה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>לאנשי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>לאנשי </span> (ח) משמר. פי' דהיינו אנשי מעמד דיש בישראל שהיו נחלקים למעמדות להתפלל שיתפללו על אחיהם שבגולה פי' לפי שגגותיהם שוים ונימוקים מחמת גשמים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>קרן </span>אפל. </span>פי' שם מקום: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 22
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אינבא.
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אינבא. </span>פירוש לנד'א בלע'ז מחמת גובהו של הר:  </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>בלילי </span>רביעיות ובלילי שבתות. </span>פי' שלא היו בני אדם הולכין בדרכים באותן לילות מפני אגרת בת מחלת כדמפרש במסכת פסחים (דף קיב:) :  השולה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 24
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>השולה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>השולה </span>דג מן הים. </span>שולה כמו מגביה כיון שיבש בו כסלע (ז) שעדיין הוא מפרכס ובשעה שמפרכס חזר והשליכו לים חייב משום נטילת נשמה שהיא אב מלאכה דתנן (שבת דף עג.) השוחטו והמפשיטו גבי אבות מלאכות:  הא</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 25
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הא </span>והא גרמו ליה. </span> פי' הראב'ד הא כדעבד דאחוי הקידה קמי רבי איטלע והא דהטיח דברים כלפי מעלה גרמא ליה דאיטלע:  שאני</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>שאני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>שאני </span>בני מחוזא דשכיחי בהו שכרות. </span>ולהכי היו אומרים הלל הגדול קודם שיאכלו וישתו ובפסוקי דזמרה נוהגין לומר שחרית ודווקא בפסוקי דזמרה קודם התפלה אבל בשעת תפלה אין אומרים אותו אלא בנפש שבעה ובכרס מלאה:  הדרן עלך סדר תעניות אלו </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בכל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בכל </span>יום שיש בו הלל אין בו מעמד שחרית. </span>פי' דהיינו חנוכה דבשאר יום טוב לא משכחת לה בלא קרבן מוסף: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>קרבן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>קרבן </span>מוסף אין בו נעילה. </span>פירוש יום שקרבין בו מוסף אין בו נעילה לפי שטרודין הם במוסף ואין להם פנאי לומר נעילה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 26
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>קרבן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>קרבן </span>עצים אין בו מנחה. </span>משום דעד המנחה היו טרודים בקרבן העצים אבל יש בו נעילה דכל כך לא היו מאחרים עד שעת נעילה דאמר בן עזאי כך היה וכו':  מנחה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מנחה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מנחה </span>ונעילה דכל יומא שכיחי בהו שכרות גזרו רבנן. </span>אפילו ביומא דתענית דלית בהו שכרות וקשיא דהכא משמע דבמנחה שייכא שכרות ובפ'ק דשבת (דף י. ושם) קאמר בהדיא דבמנחה לא שייכא שכרות וי'ל דהא דקאמר התם דבמנחה לא שייכא שכרות ר'ל לגבי ערבית שכרות דמנחה לאו כלום (לגבי שבת) דיותר שכיח שכרות בערבית (יותר) מבמנחה אבל לעולם במנחה שייך שכרות לגבי שחרית ומוסף: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 26
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ומאן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומאן </span>דאמר נהגו אורויי נמי לא מורינן. </span>פירשנו בפ'ק דראש השנה (דף טו: ד'ה וכי) : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'><span class='shastitle7'>והאידנא </span> נהוג עלמא דפרסי כהני ידייהו במנחה  (ז) סמוך לשקיעת החמה. ולכך לא נהגו העם לומר נשיאת כפים במנחה ביום הכפורים לפי שמתפללין מנחה בעוד היום גדול אבל במנחה בשאר תעניות יש נשיאת כפים אבל מכל מקום בנעילה ביום הכפורים יש נשיאת כפים:  אי</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אי </span>מה משרת בעל מום לא אף מברך בעל מום לא. </span>פי' כיון דילפינן ג'ש ממשרת נימא כמו משרת דמשרת בעל מום לא אף מברך וכו' ומשני הא איתקש לנזיר וכו' מכאן נראה דבעל מום מברך ברכת כהנים מדקא חזינן דהש'ס רוצה ללמוד מברך ממשרת ולבעל מום ודחינן ליה אם כן נראה דלענין נשיאת כפים כהן בעל מום נושא כפיו ומכאן יש להוכיח דכהן שהמיר דתו נושא כפיו וכשר לישא כפיו ולקרות בתורה כמו שלא המיר וראיה מהא דכהנים ששימשו בבית חוניו לא ישמשו במקדש אבל נוטלים חלק עם אחיהם כמו בעלי מומין מדקאמר שהם כבעלי מומין משמע דכל עבודה שבעל מום ראוי לעשות יעשו וכהן בעל מום נושא כפיו : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ומאי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ומאי </span>חזית דאקשת לקולא אקיש לחומרא. </span>פי' מאי חזית דמקשת כהן לנזיר להקל ולומר כמו שנזיר הוי בעל מום כמו כן כהן בעל מום כשר ואקשת למשרת מה משרת מותר בחרצן אף כהן מברך מותר בחרצן אקשה לחומרא פירוש ונימא דכמו שנזיר אסור בחרצן אף כהן אסור בחרצן וכמו כהן משרת אסור בעל מום אף כהן מברך בעל מום אסור ומשני אסמכתא וכו': </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 27
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מר </span>סבר עיקר שירה בפה. </span>ולכך הכל כשרים אפילו פסולים אפילו ממזרים לומר שירה דלא הוי אלא בפה ולמאן דאמר עיקר שירה בכלי אם כן צריך שיהו כהנים או לוים דהא הכלי זמר היה קדוש:  רב</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>רב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>רב </span>אמר דולג. </span>פי' הראשון קורא מראש הפרשה ג' פסוקים והשני שאין לו כי אם שני פסוקים מדלג פסוק אחד וקורא ממה שקרא הראשון וכן נמי בראשי חדשים מדלגין והקשה ה'ר יהודה בר נתן ואמאי מדלגין אמאי אינו קורא למעלה בפרשה דהא בשבת בחוש'מ קורא הוא מראה אתה אומר אלי (שמות לג) אע'פ שעיקר הפרשה אינה מתחלת כי אם מפסל לך (שם לד) וי'ל דמ'ה הוא קורא ראה בפרשה של מעלה לפי שכל אותה הפרשה משתעי בחד עניינא אבל פרשה דר'ח לעיל מינה לא משתעי כלל מחד עניינא ולכך אינו קורא בפרשה של מעלה אלא דולג ומזה ראיה למנהגנו אהא דלא קרינן בכל שבת ושבת פרשה של שבת כמו שאנו עושין בי'ט שאנו קורין פרשיות לפי המאורע לפי שאין בפרשה של שבת שלשה פסוקים דאין לומר שנדלג לעיל דלא הוי מחד עניינא: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 27
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>גזרה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>גזרה </span>משום הנכנסין והיוצאין. </span>פי' שהנכנסין שלא ראו  (ה) הראשונים שקרא ג' פסוקים ויראו השני שקורא פסוק אחד מלמעלה יאמרו שהראשון לא קרא אלא שני פסוקים והיוצאין כשהראשון קורא שלשה פסוקים ואינו משייר אלא שני פסוקים איכא גזירת יוצאין דסברי האי שני סגיא ליה בשני פסוקים:  מה</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מה
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מה </span>הפרש בין זה לזה. </span>כלומר מה הפרש בין קרבן מוסף לקרבן עצים דקרבן מוסף דוחה מנחה וקרבן עצים לא דחי מנחה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הללו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הללו </span>דברי תורה. </span>מוסף ולהכי קדחי מנחה דהוי מדברי תורה אבל קרבן עצים דהוי מדברי סופרים והלכך לא דחיא אלא נעילה דהויא מדברי סופרים אבל לא דחיא מנחה דהויא מדברי תורה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>בני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בני </span>פחת מואב וכו' הן הן בני דוד. </span>ולכך נקראו בני פחת  (ג) שבאו מרות המואביה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>הן
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>הן </span>הן בני יואב בן צרויה. </span>פירוש דצרויה היתה אחות דוד כדכתיב (דה'א ב) ואחיותיהם צרויה והם באים מזרע רות המואביה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אי </span>ר'מ. </span>דקאמר בני פחת מואב בן יהודה הן הן בני דוד בן יהודה ליתני במתניתין כי קאמר בעשרים כו' בני פחת מואב בן יהודה היה ה'ל למיתני בני דוד בן יהודה שבו שניה כמו שאומר שבו בני פרעוש שניה אי ר' יהודה דקאמר בני עדין בן יהודה הן הן בני דוד בן יהודה ליתני שבו בני דוד בן יהודה שניה אי ר' יוסי ליתני שבו בני יואב שניה ומשני תרי תנאי ואליבא דר' יוסי וקשיא אמאי לא מוקי אליבא דר'מ ותרי תנאי אליבא דר'מ שהרי טפי יש לן לאוקמא כר'מ דסתמא דמתני' כר' מאיר ונראה לי דלהכי מוקי לה כרבי יוסי משום דרבי יוסי נימוקו עמו ומסתברא כוותיה בכל מקום ואפילו מחביריו:  ויום</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ויום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ויום </span>טוב הראשון של פסח. </span>הוא גומר הלל אבל שמונה ימי פסח לא משום דלא דמי לחנוכה וסוכות דחנוכה דינא הוא לגמור הלל דכל הח' ימים היה הנס מתגדל והיה כל חד וחד יום טוב וכן בסוכות כל יומא ויומא הוי י'ט לעצמו לפי שפרי החג מתמעטין והולכין אבל פסח אינו משתנה לא מקרבנות ולא מיום טוב לכך אין גומרים בו ההלל אלא יום הראשון והאידנא דגומרין תרי יומי משום דעבדינן אותו מספק הוי חד יומא לענין קריאת הלל וכן ביום שני של עצרת וכן יום של שמחת תורה ומש'ה יש לנו כ'א יום לגמור הלל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>שמע מינה מנהג אבותיהם בידיהם. </span>י'מ דאמנהג לא מברכינן (ו) מהכא וכן משמע בסוכה בפרק לולב וערבה (דף מד:)  דקאמר אמר אביי הוה קאימנא קמיה דר' יצחק ואייתי ההיא ערבה לקמיה שקל חביט חביט ולא בריך קסבר ערבה מנהג נביאים היא אלמא אמנהג לא מברכינן אבל רבינו תם פסק דמברכינן דאי איתא דלא מברכינן אם כן מאי קאמר בגמרא כיון דשמעינהו דמדלגי ואזלי שמע מינה מנהג אבותיהם בידיהם וכי לא היה לו להכיר אי משום מנהג קרו ליה לא מברכי אי איתא דאמנהג לא מברכינן ואי מברכי לא מנהג הוא וכי תימא דלא בא בתחילת קריאת הלל הא לא מצי אמרת דהא רב איקלע לבבל קאמר דאי איתא דבאמצע תפלה בא הוה ליה למימר איקלע לבי כנישתא ומדלא אמר מדלא ברכי מנהג הוא שמע מינה דאמנהגא נמי מברכינן וההיא דסוכה דמשמע דאמנהגא לא מברכינן היינו דווקא אמנהג דערבה דלא הוי אלא מנהג טלטול בעלמא ואמנהג דטלטול לא מברכינן אבל בשאר מנהג כמו קריאת הלל ואחריני כמו אותו מנהג ודאי מברכינן וכן הלכה למעשה ולפי זה יש ליזהר שלא לדבר באמצע ההלל כיון שבירך דאם כן הוי מפסיק ונראה דאין יחיד מחויב לקרוא ההלל אכן אם רוצה לחייב עצמו הרשות בידו : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 28
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>ואשתכח
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואשתכח </span>דכתיב עילויה. </span>על אותו יד פירוש מצאו כתוב על היד שנחתכה מן הצלם אנת צבי לאחרובי ביתיה כלומר ביתו של הקב'ה (ז) אשלמת ליה כלומר וכחך נתת לו ויש מפרשים דהכתיבה הוה על הצלם השלם וה'ק אשכחי' עליה על הצלם השלם אנת צבי לאיחרובי ביתיה כלומר אתה רצית להחריב ביתו של הקדוש ברוך הוא וידך אשלמת ליה לכך שלמתי את ידך להקדוש ברוך הוא שחתכתי:  דכתיב</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>דכתיב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דכתיב </span>עד חדש ימים הוו להו כ'ב בסיון. </span>פי' חשוב מעשרים ימים של ר'ח אייר עד סופו תמצא ט' ימים נמצא בכ' בסיון כ'ט ועד חדש ימים הוי שלשים ימים אם כן לפי זה תמצא מעשרים ושנים לחדש השני דזה אייר חדש שלם עד כ'ב דסיון וג' ימים שנסעו מהר ה' הרי ל'ג דל מינייהו ב' ימים דבעשרים בחדש נעלה הענן ואייתר להו שני ימים פשו כ'ג דל יומא מן שלשה שהאחד מן הג' ימים היה בכלל החדש (ח) שאייר חסר פש להו כ'ב : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>אביי תמוז דההיא שתא מלויי מליוה. </span>ועשו אותו משלשים ימים כדי שיכלו המ' ימים בתשעה באב שלשים יום דתמוז ואחד דסיון דבכ'ט שלח המרגלים ותשעה באב הרי ארבעים ימים וביום תשעה באב שבו המרגלים מתור הארץ: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>וישב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>וישב </span>עליהם את אונם וברעתם יצמיתם ולא הספיקו לומר יצמיתם ה' אלהינו עד שבאו האויבים וכו'. </span>פי' באותו פסוק יש ב' פעמים יצמיתם ולא הספיקו לומר השני עד שבאו וכבשום ואומר ר'י  אע'ג דאין אותו פסוק כלל במזמור שיר של מוצ'ש אירע להם כך שאמרו אותו פסוק ובירושל' מפרש אילייא נקט פירוש אילייא הוי כמו אלי כבתולה דהוי לשון קינה כמו שקורין העולם ריאוני'א בלע'ז:  אמר</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>רב פפא הלכך האי בר ישראל דאית ליה דינא בהדי נכרי לישתמיט וכו'. </span>פירוש משום דאמר לעיל מגלגלין חובה ליום החייב: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>של
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>של </span>תפוחים. </span>י'מ תפוחים כריח אתרוגים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>קצרי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>קצרי </span>דבי רב. </span>פירוש כובסין הבגדים ולכך קרי להו קצרי על שם שמקצרין הבגדים ע'י רחיצת המים: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>מי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מי </span>שאין לו אלא חלוק אחד מותר לכבס במועד. </span> (ובטבול יום) ובפ' אלו מגלחין (מו'ק דף יד.) דקאמר וליטעמיך הא דאמר רבי אסי אמר רבי יוחנן מי שאין לו אלא חלוק אחד וכו' דפריך יאמרו כל החלוקים אסורים לכבס בחול המועד וחלוק זה מותר ומתרץ זה אזורו מוכיח עליו שאין לו אלא חלוק אחד וא'כ דוקא להם אבל לנו ודאי אסור אפי' אין לנו אלא חלוק אחד שאין אנו אוגדין אזור על חלוקות שלנו ולא הוי אזורו מוכיח עליו וכן צריך ליזהר שלא לכבס המצנפת בחול המועד אע'ג שאין לנו אלא אחת אבל מ'מ יש לנשים לכבס בגדי התינוקות כדי לשכוב דהוי כמי שאין לו אלא חלוק אחד שיש רגילות להחליף בגדיהם וכל שעה צריך לו כל בגדיו ועל זה נהגו העולם לכבסם בחול המועד: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 29
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>בשני
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>בשני </span>ובחמישי קורין שלש ומפטיר אחד. </span>מכאן מוכיח רבינו תם דמפטיר עולה למנין שבעה מדקאמר קורין שלש ומפטיר אחד שמפטיר אחד מן הג' דקא מיבעיא ליה במגילה  (דף כג. ושם) מפטיר עולה למנין שבעה או לא משמע מהכא דעולה:  ותרוייהו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ותרוייהו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ותרוייהו </span>לקולא. </span>כלומר תרוייהו כדר'מ דאמר מר'ח ועד התענית וכרשב'ג דאמר אינו אסור אלא אותה שבת בלבד הלכה כתרוייהו לקולא כלומר דאינו אסור אלא אותה שבת בלבד כרשב'ג ודוקא [עד] התענית אבל לאחר התענית מותר דהלכה כר'מ דאמר דאינו אסור אלא עד התענית ואע'ג דשלחו משמיה דר' יוחנן דכלי פשתן מותר לכבס במועד מ'מ החמיר לנו מורינו רש'י לתת סדינין שלנו לכובס אותה שבוע שהיה בה ט'ב קודם התענית [ג] אבל היכא דחל ט'ב בה' בשבת מותר לכבס ולספר מחצות ואילך מפני כבוד השבת דאין להמתין עד ערב שבת מפני טורח השבת : </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ערב
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ערב </span>ט'ב לא יאכל אדם ב' תבשילין. </span>פירוש ב' תבשילין ר'ל בשתי קדירות כגון שקורין העולם אכלנו ב' מינים שקורין מיישו'ן אבל אין לאסור לאכול תבשיל שעושין מבצלים ומגבינה ומביצים דאע'ג דאין רגילין העולם לאכול בצלים חיין כדאמר בעירובין (ד' כט.)  אכל בצל והשכים ומת וכו' שקשין לכל גופו של אדם כחרבות אעפ'כ מאחר שאין עושין מהם תבשיל בעצמו אם לא ישימו (ד) או שומן או שום דבר שנותן בהם טעם אינו קרוי תבשיל כדי לאסור הביצים שמשימין עמהם אבל מן גבינה המבושל בקדירה אין חששא לאכול דכל דבר שהוא נאכל כמו שהוא חי כמו חלב כמו גבינה כמו תפוחים אין בהם תורת בשול כלל וכלל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>ואם
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>ואם </span>היה רגיל לסעוד בעשרה יסעוד בחמשה. </span>צריך למעט בכבודו: 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: a
trm: ואע'ג
txt:
<span class='five'>ואע'ג </span>דקאמר הש'ס דבשר מליח מותר כל זמן שאינו כשלמים כלומר שעבר יותר מב' ימים משחיטתו אפ'ה לדידן אסור לאכול בשר אפי' מלוח מזמן מרובה כיון דאנו רגילים לאכול בשר מליח וכן צריך למעט בשתייתו שאם היה רגיל לשתות עשרה כוסות משכר או ממשקה אחר לא ישתה כי אם חמשה וצריך לשנות מקומו שהוא רגיל לאכול בו כמו שהיה מנהגו של רבי יהודה בר' אילעאי שישב ואכל ערב ט'ב בין תנור לכיריים מקום שהיה מנוול:  כל</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>כל
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>כל </span>העושה מלאכה בתשעה באב אינו רואה סימן ברכה לעולם. </span>כלומר באותה מלאכה שרגיל לעשות בתשעה באב אינו רואה סימן ברכה לעולם וחייב אדם לצער ולמעט בכבודו ובהנאותיו שאם היה רגיל לשכב על שני כרים לא ישכב כי אם על אחד אבל עוברות ומניקות אינן חייבות כולי האי שאינם יכולות להצטער בעצמן ואוכלין סעודה המפסקת מבעוד יום וכן נמי ביום הכפורים (נמי) צריך לסעוד מבע'י דתוספת יום הכפורים מן התורה כדכתיב (ויקרא כג) מערב ועד ערב וכתיב בעצם היום הזה (שם) אבל מכל מקום אין לאסור לשתות משאכל סעודה מפסקת ועדיין הוי היום גדול  כדמשמע בירושלמי דר' יוסי איקלע לבצרה אכל סעודה מפסקת אתא לגבי דריש כנישתא והוה סעיד אמר ליה ההוא ריש כנישתא סעוד אצלי אמר ליה אכלית ואפסקית אמר לו אשגח עלי דלא לימרון הדין גברא לא אשגח עליה אכל מכל עיגול פתית ואכל מכל תבשיל ותבשיל חד פת ושתה מכל חבית חד כסא והכי הלכתא אם עדיין היום גדול לאחר שאכל סעודה המפסקת מותר לשתות אפילו ערב יוה'כ וכל שכן ערב תשעה באב: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>אמר
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>אמר </span>רבא הלכה כתנא דידן ולא הודו לו חכמים. </span>פירוש שאין צריך לכפות המטה והאידנא דחיישינן לכשפים לא עבדינן כפיית המטה ואפילו באבל: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יום </span>שהותרו השבטים לבא זה בזה. </span>פירוש דהיינו י'ט: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 30
dfh: b
trm: <span class='shastitle7'>יום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יום </span>שבו כלו מתי מדבר. </span>כדאמרי'  (במדרש איכה) כל ט' באב היו עושין קבריהן ושוכבין בתוכן ולמחר הכרוז יוצא הבדלו החיים ואותה השנה שכלתה הגזרה קמו כולם והיו סבורים שמא טעו בחודש עד שראו הלבנה מלאה ואז ידעו שכלתה הגזרה ועשו יו'ט ופרשב'ם (בב'ב דף קכא. )  כל המ' שנים לא היו מתים אלא בט' באב ובכל ט' באב היו מתים כ'א אלף ופרוטרוט ומפרש התם דאותו פרוטרוט עולה למ' שנים ט'ו אלף וי'מ שהיו מתים בכל יום אך רוב המתים היו לעולם בתשעה באב ובחמשה עשר באב פסקה הגזרה ולא מתו כלל ועשו י'ט:  תיקנו</div>                     </div>                 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>תיקנו
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>תיקנו </span>ביבנה הטוב והמטיב. </span>פירוש בברכת המזון ומש'ה תקנו יותר על היין הטוב והמטיב טפי מבשאר דברים לפי שהיו [כמו] גדר בכרם ולא נסרחו: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>יום
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>יום </span>תבר מגל. </span>פירוש שמונעין מלכרות עצים למערכה פירוש משום שחלש כחה של חמה ומגדלין התולעים באילנות ועצים מתולעים פסולים למערכה כדאמר [במדות] (פ'ב מ'ה)  שהכהנים בעלי מומין הם מנקרים העצים ומסירין העצים מתולעים שפסולות למערכה: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>דלא
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>דלא </span>מוסיף יאסף. </span>פי' אותו שאינו מוסיף מן הלילות על הימים יאסף: </div><div style='margin-bottom:3px;width:100%'>


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: <span class='shastitle7'>מאי
txt:
<span class='five'><span class='shastitle7'>מאי </span>יאסף תקבריה אימיה. </span>תימה וכי היה מסופק מאי יאסף אלא נראה לומר דלא מוסיף יסיף (א) ומיהא קבעי גמרא מאי יסיף אבל לעולם הוה ידע דיאסף הוא לשון מיתה כדכתיב (בראשית מט)  ויגוע ויאסף אל עמיו: 


lvr: 29
pgn: 31
dfh: a
trm: כל
txt:
<span class='five'>כל </span>אחד ואחד מראה הקדוש ברוך הוא באצבעו שנאמר הנה אלהינו זה קוינו לו וגו' נגילה ונשמחה בישועתו:  הדרן עלך בשלשה פרקים וסליקא לה מסכת תענית</div>                     </div>                 


