# daat

autr: רשי
trm: אך אל הפרכת
id: 0321
nru: כג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 21
htm:
</b>להזות שבע הזאות שעל הפרכת:<br>
<b><span id='pink'>ואל המזבח - <br>
</span></b>החיצון. ושניהם הוצרכו להיכתב, ומפורש בתורת כוהנים:<br>
<b><span id='pink'>ולא יחלל את מקדשי - <br>
</span></b>שאם עבד, עבודתו מחוללת להיפסל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וינזרו
id: 0322
nru: ב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>אין נזירה אלא פרישה, וכן הוא אומר: <br>
(יחזקאל יד ז) וינזר מאחרי. <br>
(ישעיה א ד) נזורו אחור.<br>
יפרשו מן הקדשים בימי טומאתן. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'>וינזרו מקדשי בני ישראל אשר הם מקדישים לי ולא יחללו את שם קדשי - <br>
</span><span id='katom'>סרס המקרא ודרשהו,</span></b> אשר הם מקדשים לי ולא יחללו את שם קדשי:<br>
<b><span id='pink'>אשר הם מקדשים לי - <br>
</span></b>לרבות קדשי כוהנים עצמן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כל איש אשר יקרב
id: 0322
nru: ג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>אין קריבה זו אלא אכילה. <br>
וכן מצינו שנאמרה אזהרת אכילת קדשים בטומאה בלשון נגיעה בכל קדש לא תיגע (ויקרא יב ד), אזהרה לאוכל. <b>ולמדוה רבותינו מגזירה שווה. </b><br>
<blockquote>ואי אפשר לומר שחייב על הנגיעה, שהרי נאמר כרת על האכילה בצו את אהרן (ויקרא ז כ - כא) שתי כריתות זו אצל זו, ואם על הנגיעה חייב לא הוצרך לחייבו על האכילה. <br>
<br>
</blockquote><b>וכן נדרש בתורת כוהנים: <br>
</b><blockquote>וכי יש נוגע חייב, אם כן מה תלמוד לומר יקרב? <br>
משיכשר לקרב, שאין חייבין עליו משום טומאה, אלא אם כן קרבו מתיריו. <br>
ואם תאמר שלוש כריתות בטומאת כוהנים למה? <br>
כבר נדרשו במסכת שבועות אחת לכלל ואחת לפרט וכו' (שבועות ז א):<br>
</blockquote><b><span id='pink'>וטמאתו עליו - <br>
</span></b>וטומאת האדם עליו. <br>
<span id='red'>יכול בבשר הכתוב מדבר, וטומאתו של בשר עליו, ובטהור שאכל את הטמא הכתוב מדבר? <br>
</span>הרי כבר נאמר (ויק' ז יט) והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל, אלא על כורחך ממשמעו אתה <b><span id='katom'>למד</span></b>, במי שטומאתו פורחת ממנו הכתוב מדבר, וזהו האדם שיש לו טהרה בטבילה:<br>
<b><span id='pink'>ונכרתה וגו' - <br>
</span></b><span id='red'>יכול מצד זה לצד זה יכרת ממקומו ויתיישב במקום אחר? <br>
</span>תלמוד לומר: אני ה', בכל מקום אני:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מזרע אהרן
id: 0322
nru: ד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>אין לי אלא זרעו.<br>
<span id='red'>גופו מנין? <br>
</span>תלמוד לומר: והוא צרוע. <br>
<span id='red'>שיכול הואיל ומקריב אונן יקריב צרוע וזב?</span> <br>
תלמוד לומר: והוא:<br>
<b><span id='pink'>עד אשר יטהר - <br>
</span></b>ביאת השמש. <br>
<span id='red'>או אינו אלא טבילה? <br>
</span>נאמר כאן וטהר, ונאמר למטה וטהר (פסוק ז) ובא השמש וטהר. <br>
מה להלן ביאת שמש, אף כאן ביאת שמש:<br>
<br>
<b><span id='pink'>בכל טמא נפש - <br>
</span></b>במי שנטמא במת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בכל שרץ אשר יטמא לו
id: 0322
nru: ה
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>בשיעור הראוי לטמא, בכעדשה:<br>
<b><span id='pink'>או באדם - <br>
</span></b>במת:<br>
<b><span id='pink'>אשר יטמא לו - <br>
</span></b>כשיעורו לטמא, וזהו כזית:<br>
<b><span id='pink'>לכל טומאתו - <br>
</span></b>לרבות נוגע בזב וזבה, נדה ויולדת ובמצורע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואחר יאכל מן הקדשים
id: 0322
nru: ז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>נדרש ביבמות בתרומה, שמותר לאכלה בהערב השמש:<br>
<b><span id='pink'>מן הקדשים - <br>
</span></b>ולא כל הקדשים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: נבלה וטרפה לא יאכל לטמאה בה
id: 0322
nru: ח
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>לעניין הטומאה הזהיר כאן, שאם אכל נבלת עוף טהור, שאין לה טומאת מגע ומשא אלא טומאת אכילה בבית הבליעה, אסור לאכול בקדשים. <br>
וצריך לומר וטרפה, מי שיש במינו טרפה, יצא נבלת עוף טמא שאין במינו טרפה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושמרו את משמרתי
id: 0322
nru: ט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>מלאכול תרומה בטומאת הגוף:<br>
<b><span id='pink'>ומתו בו - <br>
</span><span id='katom'>למדנו</span></b> שהיא מיתה בידי שמים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא יאכל קדש
id: 0322
nru: י
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>בתרומה הכתוב מדבר, שכל העניין דבר בה:<br>
<b><span id='pink'>תושב כוהן ושכיר - <br>
</span><span id='katom'>תושבו של כוהן ושכירו, לפיכך תושב זה נקוד פתח,</span></b> לפי שהוא דבוק. <br>
<span id='red'>ואיזהו תושב?</span> <br>
זה נרצע שהוא קנוי לו עד היובל. <br>
<span id='red'>ואיזהו שכיר? <br>
</span>זה קנוי קניין שנים, שיוצא בשש. <br>
<b><span id='katom'>בא הכתוב ולמדך כאן,</span></b> שאין גופו קנוי לאדוניו לאכול בתרומתו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכהן כי יקנה נפש
id: 0322
nru: יא
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>עבד כנעני שקנוי לגופו:<br>
<b><span id='pink'>ויליד ביתו - <br>
</span></b>אלו בני השפחות. <br>
<b><span id='katom'>ואשת כוהן אוכלת בתרומה מן המקרא הזה,</span></b> שאף היא קניין כספו. <br>
<b><span id='katom'><br>
ועוד למד ממקרא אחר: <br>
</span></b><blockquote>(במדבר יח יא) כל טהור בביתך וגו<b>' בספרי:</b><br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: אלמנה וגרושה
id: 0322
nru: יג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>מן האיש הזר:<br>
<b><span id='pink'>וזרע אין לה - <br>
</span></b>ממנו:<br>
<b><span id='pink'>ושבה - <br>
</span></b>הא אם יש לה זרע ממנו אסורה בתרומה כל זמן שהזרע קיים:<br>
<b><span id='pink'>וכל זר לא יאכל בו - <br>
</span></b>לא בא אלא להוציא את האונן שמותר בתרומה. זרות אמרתי לך, ולא אנינות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי יאכל קדש
id: 0322
nru: יד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>תרומה:<br>
<b><span id='pink'>ונתן לכהן את הקדש - <br>
</span></b>דבר הראוי להיות קדש, שאינו פורע לו מעות אלא פירות של חולין, והן נעשין תרומה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והשיאו אותם
id: 0322
nru: טז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>את עצמם יטענו עוון באוכלם את קודשיהם, שהובדלו לשם תרומה וקדשו ונאסרו עליהם. <br>
<br>
<b>ואונקלוס שתרגם:</b> <br>
<blockquote>במיכלהון בסואבא. <br>
</blockquote>שלא לצורך תרגמו כן:<br>
<br>
<b><span id='pink'>והשיאו אותם - <br>
</span></b><blockquote>זה אחד משלשה אתים שהיה רבי ישמעאל דורש בתורה, שמדברים באדם עצמו.<br>
וכן (במדבר ו יג) ביום מלאת ימי נזרו יביא אותו, הוא יביא את עצמו. <br>
וכן (דברים לד ו) ויקבור אותו בגיא, הוא קבר את עצמו, <b>כך נדרש בספרי:</b><br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: לרצנכם
id: 0322
nru: יט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>הביאו דבר הראוי לרצות אתכם לפני, שיהא לכם לרצון אפיימני'ט בלע'ז<b><span id='katom'> [פיוס]</span></b>. <br>
<span id='red'>ואיזהו הראוי לרצון? <br>
</span><b><span id='pink'>תמים זכר בבקר בכשבים ובעזים - <br>
</span></b>אבל בעולת העוף אין צריך תמות וזכרות, ואינו נפסל במום אלא בחסרון אבר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עורת
id: 0322
nru: כב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
<span id='katom'>שם דבר</span></b> של מום עיוורון בלשון נקבה, שלא יהא בו מום של עיוורת:<br>
<b><span id='pink'>או שבור - <br>
</span></b>לא יהיה:<br>
<b><span id='pink'>חרוץ - <br>
</span></b>ריס של עין שנסדק או שנפגם, וכן שפתו שנסדקה או נפגמה:<br>
<b><span id='pink'>יבלת - <br>
</span></b>ורוא'ה בלע'ז <b><span id='katom'>[יבלת]</span></b>:<br>
<b><span id='pink'>גרב - <br>
</span></b>מין חזזית וכן ילפת. <br>
<b><span id='katom'>ולשון ילפת, </span></b>כמו: (שופטים טז כט) וילפת שמשון, שאחוזה בו עד יום מיתה, שאין לה רפואה:<br>
<b><span id='pink'>לא תקריבו - <br>
</span></b>שלוש פעמים, להזהיר: <br>
<b>על הקדשן. <br>
ועל שחיטתן. <br>
ועל זריקת דמן:<br>
<br>
<span id='pink'>ואשה לא תתנו - <br>
</span></b>אזהרת הקטרתן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שרוע
id: 0322
nru: כג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>אבר גדול מחברו:<br>
<b><span id='pink'>וקלוט - <br>
</span></b>פרסותיו קלוטות:<br>
<b><span id='pink'>נדבה תעשה אתו - <br>
</span></b>לבדק הבית:<br>
<b><span id='pink'>ולנדר - <br>
</span></b>למזבח:<br>
<b><span id='pink'>לא ירצה - <br>
</span></b><span id='red'>איזהו הקדש בא לרצות? <br>
</span>הוי אומר זה הקדש המזבח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ומעוך וכתות ונתוק וכרות
id: 0322
nru: כד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>בביצים או בגיד:<br>
<b><span id='pink'>מעוך - <br>
</span></b>ביציו מעוכין ביד:<br>
<b><span id='pink'>כתות - <br>
</span></b>כתושים יותר ממעוך:<br>
<b><span id='pink'>נתוק - <br>
</span></b>תלושין ביד עד שנפסקו חוטים שתלויים בהן, אבל נתונים הם בתוך הכיס, והכיס לא נתלש:<br>
<b><span id='pink'>וכרות - <br>
</span></b>כרותין בכלי ועודן בכיס:<br>
<b><span id='pink'>ומעוך - <br>
</span>תרגומו: <br>
</b><blockquote>ודימריס.<br>
</blockquote>זה לשונו בארמית,<b><span id='katom'> לשון כתישה:<br>
</span></b><br>
<b><span id='pink'>וכתות - <br>
</span>תרגומו: <br>
</b><blockquote>ודירסיס. <br>
</blockquote>כמו (עמוס ו יא) הבית הגדול רסיסים, בקיעות דקות. <br>
וכן (שבת פ ב) קנה המרוסס:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ובארצכם לא תעשו - <br>
</span></b>דבר זה, לסרס שום בהמה וחיה ואפילו טמאה, לכך נאמר בארצכם, לרבות כל אשר בארצכם, שאי אפשר לומר לא נצטוו על הסירוס אלא בארץ, שהרי סירוס חובת הגוף הוא, וכל חובת הגוף נוהגת בין בארץ בין בחוצה לארץ:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ומיד בן נכר
id: 0322
nru: כה
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>נוכרי שהביא קרבן ביד כוהן להקריבו לשמים לא תקריבו לו בעל מום. ואף על פי שלא נאסרו בעלי מומין לקרבן בני נח אלא אם כן מחוסרי אבר, זאת נוהגת בבמה שבשדות, אבל על המזבח שבמשכן לא תקריבוה, אבל תמימה תקבלו מהם, לכך נאמר למעלה איש איש (לעיל פסוק יח), לרבות את הנכרים שנודרים נדרים ונדבות כישראל:<br>
<br>
<b><span id='pink'>משחתם - <br>
</span></b>חבולהון:<br>
<b><span id='pink'>לא ירצו לכם - <br>
</span></b>לכפר עליכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אתו ואת בנו
id: 0322
nru: כח
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>נוהג בנקבה, שאסור לשחוט האם והבן או הבת, ואינו נוהג בזכרים, ומותר לשחוט האב והבן [או האב והבת]:<br>
<b><span id='pink'>אתו ואת בנו - <br>
</span></b>אף בנו ואותו במשמע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לרצנכם תזבחו
id: 0322
nru: כט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>תחילת זביחתכם היזהרו שתהא לרצון לכם. <br>
<span id='red'>ומהו הרצון?<br>
</span><b><span id='pink'>ביום ההוא יאכל - <br>
</span></b>לא בא להזהיר אלא שתהא שחיטה על מנת כן, אל תשחטוהו על מנת לאוכלו למחר, שאם תחשבו בו מחשבת פסול לא יהא לכם לרצון. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'>לרצונכם -<br>
</span></b>לדעתכם, מכאן למתעסק שפסול בשחיטת קדשים. ואף על פי שפרט בנאכלים לשני ימים, חזר ופרט בנאכלין ליום אחד שתהא זביחתן על מנת לאכלן בזמנן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ביום ההוא יאכל
id: 0322
nru: ל
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>לא בא להזהיר אלא שתהא שחיטה על מנת כן, שאם לקבוע לו זמן אכילה, כבר כתוב (ויקרא ז טו) ובשר זבח תודת שלמיו וגו':<br>
<b><span id='pink'>אני ה' - <br>
</span></b>דע מי גזר על הדבר ואל יקל בעיניך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולא תחללו
id: 0322
nru: לב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 22
htm:
</b>לעבור על דברי מזידין. <br>
<span id='red'>ממשמע שנאמר ולא תחללו, מה תלמוד לומר ונקדשתי? <br>
</span>מסור עצמך וקדש שמי. <br>
<span id='red'>יכול ביחיד? <br>
</span>תלמוד לומר: בתוך בני ישראל.<br>
וכשהוא מוסר עצמו, ימסור עצמו על מנת למות, שכל המוסר עצמו על מנת הנס, אין עושין לו נס, שכן מצינו בחנניה מישאל ועזריה שלא מסרו עצמן על מנת הנס, שנאמר (דניאל ג יח) והן לא, ידיע להוא לך מלכא די לאלהך לא איתנא פלחין וגו', מציל ולא מציל, ידיע להוא לך וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: דבר אל בני ישראל וגו' מועדי ה'
id: 0323
nru: ב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>עשה מועדות שיהיו ישראל מלומדין בהם, שמעברים את השנה על גליות שנעקרו ממקומם לעלות לרגל ועדיין לא הגיעו לירושלים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ששת ימים
id: 0323
nru: ג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b><span id='red'>מה עניין שבת אצל מועדות? <br>
</span><b><span id='katom'>ללמדך</span></b> שכל המחלל את המועדות מעלין עליו כאלו חלל את השבתות. <br>
וכל המקיים את המועדות, מעלין עליו כאלו קיים את השבתות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בין הערבים
id: 0323
nru: ה
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>משש שעות ולמעלה:<br>
<b><span id='pink'>פסח לה' - <br>
</span></b>הקרבת קרבן ששמו פסח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והקרבתם אשה וגו'
id: 0323
nru: ח
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>הם המוספין האמורים בפרשת פנחס ולמה נאמרו כאן, <b><span id='katom'>לומר לך</span></b> שאין המוספין מעכבין זה את זה:<br>
<b><span id='pink'>והקרבתם אשה לה' - <br>
</span></b>מכל מקום, אם אין פרים הבא אילים, ואם אין פרים ואילים, הבא כבשים:<br>
<b><span id='pink'>שבעת ימים - <br>
</span></b>כל מקום שנאמר שבעת שם דבר הוא, שבוע של ימים, שטיינ'א בלע'ז [קבוצה של שבעה ימים רצופים], וכן כל לשון שמונת, ששת, חמשת, שלשת:<br>
<b><span id='pink'>מלאכת עבדה - <br>
</span></b><blockquote>אפילו מלאכות החשובות לכם עבודה וצורך, שיש חסרון כיס בבטלה שלהן, כגון דבר האבד. <b>כך הבנתי מתורת כוהנים:</b><br>
דקתני: יכול אף חולו של מועד יהא אסור במלאכת עבודה וכו':<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ראשית קצירכם
id: 0323
nru: י
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>שתהא ראשונה לקציר:<br>
<b><span id='pink'>עמר - <br>
</span></b>עשירית האיפה, כך הייתה שמה. <br>
כמו (שמות טז יח) וימודו בעומר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והניף
id: 0323
nru: יא
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
<span id='katom'>כל תנופה מוליך ומביא מעלה ומוריד. <br>
מוליך ומביא</span></b> לעצור רוחות רעות. <br>
<b><span id='katom'>מעלה ומוריד</span></b> לעצור טללים רעים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לרצנכם - <br>
</span></b>אם תקריבו כמשפט זה, יהיו לרצון לכם:<br>
<b><span id='pink'>ממחרת השבת - <br>
</span></b>ממחרת יום טוב הראשון של פסח, שאם אתה אומר שבת בראשית, אי אתה יודע איזהו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ומנחתו
id: 0323
nru: יג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>מנחת נסכיו:<br>
<b><span id='pink'>שני עשרנים - <br>
</span></b>כפולה הייתה:<br>
<b><span id='pink'>ונסכה יין רביעית ההין - <br>
</span></b>אף על פי שמנחתו כפולה, אין נסכיו כפולים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וקלי
id: 0323
nru: יד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>קמח עשוי מכרמל רך שמייבשין אותו בתנור:<br>
<b><span id='pink'>וכרמל - <br>
</span></b>הן קליות שקורין גרניד'ש <b><span id='katom'>[שבולים]:</span></b><br>
<b><span id='pink'>בכל משבתיכם - <br>
</span>נחלקו בו חכמי ישראל:</b> <br>
<blockquote>יש שלמדו מכאן: שהחדש נוהג בחוצה לארץ. <br>
</blockquote><b>ויש אומרים: <br>
</b><blockquote>לא בא אלא ללמד שלא נצטוו על החדש אלא לאחר ירושה וישיבה, משכבשו וחלקו:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ממחרת השבת
id: 0323
nru: טו
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>ממחרת יום טוב:<br>
<b><span id='pink'>תמימת תהיינה - <br>
</span><span id='katom'>מלמד</span></b> שמתחיל ומונה מבערב, שאם לא כן אינן תמימות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: השבת השביעת
id: 0323
nru: טז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>שבועתא שביעתא:<br>
</blockquote><b><span id='pink'><br>
עד ממחרת השבת השביעת תספרו - <br>
</span></b>ולא עד בכלל, והן ארבעים ותשעה יום:<br>
<br>
<b><span id='pink'>חמשים יום והקרבתם מנחה חדשה לה' - <br>
</span></b><blockquote>ביום החמישים תקריבוה. ואומר אני זהו מדרשו. <br>
</blockquote><b><span id='katom'>אבל פשוטו</span></b> עד ממחרת השבת השביעית, שהוא יום חמישים, תספרו. <br>
<b><span id='katom'>ומקרא מסורס הוא:<br>
<br>
</span><span id='pink'>מנחה חדשה - <br>
</span></b>היא המנחה הראשונה שהובאה מן החדש. <br>
<span id='red'>ואם תאמר, הרי קרבה מנחת העומר? <br>
</span>אינה כשאר כל המנחות, שהיא באה מן השעורים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ממושבתיכם
id: 0323
nru: יז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>ולא מחוצה לארץ:<br>
<b><span id='pink'>לחם תנופה - <br>
</span></b>לחם תרומה המורם לשם גבוה, וזו היא המנחה החדשה האמורה למעלה:<br>
<b><span id='pink'>בכורים - <br>
</span></b>ראשונה לכל המנחות, אף למנחת קנאות הבאה מן השעורים, לא תקרב מן החדש קודם לשתי הלחם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: על הלחם
id: 0323
nru: יח
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>בגלל הלחם, חובה ללחם:<br>
<b><span id='pink'>ומנחתם ונסכיהם - <br>
</span></b>כמשפט מנחה ונסכים המפורשים בכל בהמה בפרשת נסכים (במדבר טו ד - י): <br>
<b>שלושה עשרונים לפר. <br>
ושני עשרונים לאיל. <br>
ועשרון לכבש. <br>
<span id='katom'>זו היא המנחה. <br>
</span></b><br>
<b><span id='katom'>והנסכים: <br>
</span></b><b>חצי ההין לפר. <br>
ושלישית ההין לאיל. <br>
ורביעית ההין לכבש:<br>
</b><br>
<b


autr: רשי
trm: ועשיתם שעיר עזים
id: 0323
nru: יט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b><span id='red'>יכול שבעת הכבשים והשעיר האמורים כאן הם שבעת הכבשים והשעיר האמורים בחומש הפקודים? <br>
</span>כשאתה מגיע אצל פרים ואילים אינן הם, אמור מעתה אלו לעצמן ואלו לעצמן, אלו קרבו בגלל הלחם ואלו למוספין:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והניף הכהן אתם תנופה
id: 0323
nru: כ
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
<span id='katom'>מלמד</span></b> שטעונין תנופה מחיים. <br>
<span id='red'>יכול כולם? <br>
</span>תלמוד לומר: על שני כבשים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>קדש יהיו - <br>
</span></b>לפי ששלמי יחיד קדשים קלים, הוזקק לומר בשלמי צבור שהם קדשי קדשים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ובקצרכם
id: 0323
nru: כב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>חזר ושנה לעבור עליהם בשני לאוין. <br>
<blockquote>אמר רבי אבדימס ברבי יוסף: מה ראה הכתוב ליתנה באמצע הרגלים, פסח ועצרת מכאן וראש השנה ויום הכיפורים והחג מכאן? <br>
<b><span id='katom'>ללמדך</span></b>שכל הנותן לקט שכחה ופאה לעני כראוי, מעלין עליו כאילו בנה בית המקדש והקריב קרבנותיו בתוכו:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>תעזב - <br>
</span></b>הנח לפניהם והם ילקטו, ואין לך לסייע לאחד מהם:<br>
<b><span id='pink'>אני ה' אלוהיכם - <br>
</span></b>נאמן לשלם שכר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אך
id: 0323
nru: כז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
<span id='katom'>כל אכין ורקין שבתורה מיעוטין, </span></b>מכפר הוא לשבים ואינו מכפר על שאינם שבים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והאבדתי
id: 0323
nru: ל
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>לפי שהוא אומר כרת בכל מקום ואיני יודע מה הוא, כשהוא אומר והאבדתי, <b><span id='katom'>למד</span></b> על הכרת שאינו אלא אבדן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עצרת הוא
id: 0323
nru: לו
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>עצרתי אתכם אצלי כמלך שזימן את בניו לסעודה לכך וכך ימים, כיון שהגיע זמנן להיפטר אמר בני בבקשה מכם, עכבו עמי עוד יום אחד, קשה עלי פרידתכם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>כל מלאכת עבדה - <br>
</span></b>אפילו מלאכה שהיא עבודה לכם, שאם לא תעשוה יש חסרון כיס בדבר:<br>
<b><span id='pink'>לא תעשו - <br>
</span></b><span id='red'>יכול אף חולו של מועד יהא אסור במלאכת עבודה? <br>
</span>תלמוד לומר: היא:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עלה ומנחה
id: 0323
nru: לז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>מנחת נסכים הקריבה עם העולה:<br>
<b><span id='pink'>דבר יום ביומו - <br>
</span></b>חוק הקצוב בחומש הפקודים:<br>
<b><span id='pink'>דבר יום ביומו - <br>
</span></b>הא אם עבר יומו בטל קרבנו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אך בחמשה עשר יום תחגו
id: 0323
nru: לט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>קרבן שלמים לחגיגה. <br>
<span id='red'>יכול תדחה את השבת? <br>
</span>תלמוד לומר: אך, הואיל ויש לה תשלומין כל שבעה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>באספכם את תבואת הארץ - <br>
</span></b>שיהא חדש שביעי זה בא בזמן אסיפה, מכאן שנצטוו לעבר את השנים, שאם אין העיבור, פעמים שהוא בא באמצע הקיץ או החורף:<br>
<b><span id='pink'>תחגו - <br>
</span></b>שלמי חגיגה:<br>
<b><span id='pink'>שבעת ימים - <br>
</span></b>אם לא הביא בזה יביא בזה. <br>
<span id='red'>יכול יהא מביאן כל שבעה? <br>
</span>תלמוד לומר: וחגותם אותו, יום אחד במשמע, ולא יותר. <br>
<span id='red'>ולמה נאמר שבעה? <br>
</span>לתשלומין:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: פרי עץ הדר
id: 0323
nru: מ
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 23
htm:
</b>עץ שטעם עצו ופריו שווה:<br>
<b><span id='pink'>הדר - <br>
</span></b>הדר באילנו משנה לשנה, וזהו אתרוג:<br>
<b><span id='pink'>כפת תמרים - <br>
</span><span id='katom'>חסר וי'ו,</span></b> <b><span id='katom'>למד</span></b> שאינה אלא אחת:<br>
<b><span id='pink'>וענף עץ עבת - <br>
</span></b>שענפיו קלועים כעבותות וכחבלים, וזהו הדס העשוי כמין קליעה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: צו את בני ישראל
id: 0324
nru: ב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>זו פרשת מצוות הנרות. ופרשת ואתה תצווה לא נאמרה אלא על סדר מלאכת המשכן לפרש צורך המנורה. וכן משמע, ואתה סופך לצוות את בני ישראל על כך:<br>
<b><span id='pink'>שמן זית זך - <br>
</span></b><blockquote>שלושה שמנים יוצאים מן הזית: הראשון קרוי זך, והן מפורשים <b>במנחות (פט א) ובתורת כוהנים:<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>תמיד - <br>
</span></b>מלילה ללילה, כמו עולת תמיד שאינה אלא מיום ליום:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לפרכת העדת
id: 0324
nru: ג
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>שלפני הארון, שהוא קרוי עדות. <br>
<b>ורבותינו דרשו:</b> <br>
<blockquote>על נר מערבי, שהוא עדות לכל באי עולם שהשכינה שורה בישראל, שנותן בה שמן כמידת חברותיה וממנה היה מתחיל ובה היה מסיים:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>יערך אתו אהרן מערב עד בקר - <br>
</span></b>יערוך אותו עריכה הראויה למדת כל הלילה, ושיערו חכמים חצי לוג לכל נר ונר, והן כדאי אף ללילי תקופת טבת, ומידה זו הוקבעה להם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: המנרה הטהרה
id: 0324
nru: ד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>שהיא זהב טהור. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span></b>על טהרה של מנורה, שמטהרה ומדשנה תחלה מן האפר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שש המערכת
id: 0324
nru: ו
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>שש חלות המערכה האחת:<br>
<b><span id='pink'>השלחן הטהר - <br>
</span></b>של זהב טהור.<br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span></b>על טהרו של שלחן, שלא יהיו הסניפין מגביהין את הלחם מעל גבי השולחן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתת על המערכת
id: 0324
nru: ז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>על כל אחת משתי המערכות היו שני בזיכי לבונה, מלא קומץ לכל אחת:<br>
<b><span id='pink'>והייתה - <br>
</span></b>הלבונה הזאת:<br>
<b><span id='pink'>ללחם לאזכרה - <br>
</span></b>שאין מן הלחם לגבוה כלום, אלא הלבונה נקטרת כשמסלקין אותו בכל שבת ושבת. והיא לזיכרון ללחם, שעל ידה הוא נזכר למעלה, כקומץ שהוא אזכרה למנחה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והייתה
id: 0324
nru: ט
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>המנחה הזאת, שכל דבר הבא מן התבואה בכלל מנחה הוא:<br>
<b><span id='pink'>ואכלהו - <br>
</span></b>מוסב על הלחם, שהוא לשון זכר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויצא בן אשה ישראלית
id: 0324
nru: י
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b> <br>
<span id='red'>מהיכן יצא?</span> <br>
<blockquote>רבי לוי אומר: מעולמו יצא. <br>
רבי ברכיה אומר: מפרשה שלמעלה יצא. <br>
לגלג ואמר ביום השבת יערכנו, דרך המלך לאכול פת חמה בכל יום, <br>
או שמא פת צוננת של תשעה ימים, בתמיה?! <br>
ומתניתא אמרה: מבית דינו של משה יצא מחויב. <br>
בא ליטע אוהלו בתוך מחנה דן, אמרו לו מה טיבך לכאן? <br>
אמר להם: מבני דן אני. <br>
אמרו לו (במדבר ב): איש על דגלו באותות לבית אבותם כתיב. <br>
נכנס לבית דינו של משה ויצא מחויב, עמד וגדף:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>בן איש מצרי - <br>
</span></b>הוא המצרי שהרגו משה:<br>
<b><span id='pink'>בתוך בני ישראל - <br>
</span><span id='katom'>מלמד</span></b> שנתגייר:<br>
<b><span id='pink'>וינצו במחנה - <br>
</span></b>על עסקי המחנה:<br>
<b><span id='pink'>ואיש הישראלי - <br>
</span></b>זה שכנגדו, שמיחה בו מטע אוהלו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויקב
id: 0324
nru: יא
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>ופריש. <br>
</blockquote>שנקב שם המיוחד וגדף, והוא שם המפורש ששמע מסיני:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ושם אמו שלמית בת דברי - <br>
</span></b>שבחן של ישראל שפרסמה הכתוב לזו, לומר, שהיא לבדה הייתה זונה:<br>
<b><span id='pink'>שלמית - <br>
</span></b>דהות פטפטה שלם עלך, שלם עלך, שלם עליכון, מפטפטת בדברים שואלת בשלום הכל:<br>
<b><span id='pink'>בת דברי - <br>
</span></b>דברנית הייתה מדברת עם כל אדם, לפיכך קלקלה:<br>
<b><span id='pink'>למטה דן - <br>
</span></b>מגיד שהרשע גורם: <br>
<b>גנאי לו, <br>
גנאי לאביו, <br>
גנאי לשבטו.<br>
<br>
</b>כיוצא בו (שמות לא ו) אהליאב בן אחיסמך למטה דן, <br>
<b>שבח לו. <br>
שבח לאביו.<br>
שבח לשבטו:<br>
</b><br>
<b


autr: רשי
trm: ויניחהו
id: 0324
nru: יב
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>לבדו, ולא הניחו מקושש עמו, ששניהם היו בפרק אחד. ויודעים היו שהמקושש במיתה, שנאמר (שמות לא יד) מחלליה מות יומת אבל לא פורש להם באיזו מיתה, לכך נאמר (במדבר טו לד) כי לא פורש מה יעשה לו. <br>
אבל במקלל הוא אומר לפרוש להם, שלא היו יודעים אם חייב מיתה אם לאו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: השמעים
id: 0324
nru: יד
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>אלו העדים:<br>
<b><span id='pink'>כל - <br>
</span></b>להביא את הדיינים:<br>
<b><span id='pink'>את ידיהם - <br>
</span></b>אומרים לו דמך בראשך ואין אנו נענשים במיתתך שאתה גרמת לך:<br>
<b><span id='pink'>כל העדה - <br>
</span></b>במעמד כל העדה. מכאן ששלוחו של אדם כמותו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונקב שם
id: 0324
nru: טז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>אינו חייב עד שיפרש את השם, ולא המקלל בכינוי:<br>
<b><span id='pink'>ונקב - <br>
</span><span id='katom'>לשון קללה.</span></b> <br>
כמו (במדבר כג ח) מה אקב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואיש כי יכה
id: 0324
nru: יז
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>לפי שנאמר (שמות כא יב) מכה איש ומת, אין לי אלא שהרג את האיש. <br>
<span id='red'>אשה וקטן מנין? <br>
</span>תלמוד לומר: כל נפש אדם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כן ינתן בו
id: 0324
nru: כ
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
פירשו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>שאינו נתינת מום ממש אלא תשלומי ממון, שמין אותו כעבד, לכך כתוב בו לשון נתינה, דבר הנתון מיד ליד:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ומכה בהמה ישלמנה
id: 0324
nru: כא
pch: אמור
lvr: C0321
prk: 24
htm:
</b>למעלה דבר בהורג בהמה, וכאן דבר בעושה בה חבורה:<br>
<b><span id='pink'>ומכה אדם יומת - <br>
</span></b>אפילו לא הרגו אלא עשה בו חבורה, שלא נאמר כאן נפש ובמכה אביו ואמו דבר הכתוב ובא להקישו למכה בהמה מה מכה בהמה מחיים, אף מכה אביו ואמו מחיים, פרט למכה לאחר מיתה, לפי שמצינו שהמקללו לאחר מיתה חייב, הוצרך לומר במכה שפטור. <br>
ומה בבהמה בחבלה, שאם אין חבלה אין תשלומין, אף מכה אביו ואמו אינו חייב עד שיעשה בהם חבורה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בהר סיני
id: 0325
nru: א
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b><blockquote>מה עניין שמיטה אצל הר סיני, והלא כל המצוות נאמרו מסיני? <br>
אלא מה שמיטה נאמרו כללותיה ופרטותיה ודקדוקיה מסיני, אף כולן נאמרו כללותיהן ודקדוקיהן מסיני,<b> כך שנויה בתורת כוהנים.</b> <br>
</blockquote><b><span id='katom'>ונראה לי</span></b> שכך פירושה לפי שלא מצינו שמיטת קרקעות שנשנית בערבות מואב במשנה תורה, <b><span id='katom'>למדנו</span></b> שכללותיה ופרטותיה כולן נאמרו מסיני, ובא הכתוב ו<b><span id='katom'>למד</span></b> כאן על כל דבור שנדבר למשה שמסיני היו כולם כללותיהן ודקדוקיהן, וחזרו ונשנו בערבות מואב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: יהיה לארץ
id: 0325
nru: ד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>לשדות ולכרמים:<br>
<b><span id='pink'>לא תזמר - <br>
</span></b>שקוצצין זמורותיה. <br>
<br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>לא תכסח. <br>
</blockquote>ודומה לו (ישעיה לג יב) קוצים כסוחים. <br>
(תהילים פ יז) שרופה באש כסוחה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: את ספיח קצירך
id: 0325
nru: ה
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אפילו לא זרעתה והיא צמחה מן הזרע שנפל בה בעת הקציר, הוא קרוי ספיח:<br>
<b><span id='pink'>לא תקצור - <br>
</span></b>להיות מחזיק בו כשאר קציר, אלא הפקר יהיה לכל:<br>
<b><span id='pink'>נזירך - <br>
</span></b>שהנזרת והפרשת בני אדם מהם ולא הפקרתם:<br>
<b><span id='pink'>לא תבצר - <br>
</span></b>אותם אינך בוצר, אלא מן המופקר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והייתה שבת הארץ וגו'
id: 0325
nru: ו
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אף על פי שאסרתים עליך, לא באכילה ולא בהנאה אסרתים, אלא שלא תנהוג בהם כבעל הבית, אלא הכל יהיו שווים בה, אתה ושכירך ותושבך:<br>
<b><span id='pink'>שבת הארץ לכם לאוכלה - <br>
</span></b>מן השבות אתה אוכל, ואי אתה אוכל מן השמור:<br>
<b><span id='pink'>לך ולעבדך ולאמתך - <br>
</span></b><span id='red'>לפי שנאמר (שמות כג יא) ואכלו אביוני עמך, יכול יהיו אסורים באכילה לעשירים? <br>
</span>תלמוד לומר: לך ולעבדך ולאמתך, הרי בעלים ועבדים ושפחות אמורים כאן:<br>
<b><span id='pink'>ולשכירך ולתושבך - <br>
</span></b>אף הגויים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולבהמתך ולחיה
id: 0325
nru: ז
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אם חיה אוכלת בהמה לא כל שכן, שמזונותיה עליך. <br>
<span id='red'>מה תלמוד לומר ולבהמתך? <br>
</span>מקיש בהמה לחיה, כל זמן שחיה אוכלת מן השדה האכל לבהמתך מן הבית, כלה לחיה מן השדה כלה לבהמתך מן הבית:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שבתת שנים
id: 0325
nru: ח
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>שמטות שנים. <br>
<span id='red'>יכול יעשה שבע שנים רצופות שמטה ויעשה יובל אחריהם?</span> <br>
תלמוד לומר: שבע שנים שבע פעמים, הוי אומר כל שמטה ושמטה בזמנה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>והיו לך ימי שבע וגו' - <br>
</span></b>מגיד לך שאף על פי שלא עשית שמטות עשה יובל לסוף מ'ט שנה. <br>
<b><span id='katom'>ופשוטו של מקרא</span></b> יעלה לך חשבון שנות השמטות למספר מ'ט:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והעברת
id: 0325
nru: ט
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>לשון (שמות לו ו) ויעבירו קול במחנה, <b><span id='katom'>לשון הכרזה:</span></b><br>
<b><span id='pink'>ביום הכיפורים - <br>
</span></b><span id='red'>ממשמע שנאמר ביום הכיפורים איני יודע שהוא בעשור לחדש, אם כן למה נאמר בעשור לחדש?</span> <br>
אלא <b><span id='katom'>לומר לך</span></b> תקיעת עשור לחדש דוחה שבת בכל ארצכם, ואין תקיעת ראש השנה דוחה שבת בכל ארצכם, אלא בבית דין בלבד:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וקדשתם
id: 0325
nru: י
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>בכניסתה מקדשין אותה בבית דין ואומרים מקודשת השנה:<br>
<b><span id='pink'>וקראתם דרור - <br>
</span></b>לעבדים, בין נרצע, בין שלא כלו לו שש שנים משנמכר. <br>
<blockquote>אמר ר' יהודה: מהו לשון דרור? <br>
כמדייר בי דיירא ומסחר בכל מדינה וכו', <br>
שדר בכל מקום שהוא רוצה ואינו ברשות אחרים:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>יובל הוא - <br>
</span></b>שנה זאת מובדלת משאר שנים בנקיבת שם לה לבדה. <br>
<span id='red'>ומה שמה? <br>
</span>יובל שמה, על שם תקיעת שופר:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ושבתם איש אל אחזתו - <br>
</span></b>שהשדות חוזרות לבעליהן:<br>
<b><span id='pink'>ואיש אל משפחתו תשבו - <br>
</span></b>לרבות את הנרצע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: יובל הוא שנת החמישים שנה
id: 0325
nru: יא
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b><span id='red'>מה תלמוד לומר?</span> <br>
<blockquote>לפי שנאמר וקידשתם וגו', כדאיתא <b>בראש השנה (ח ב) ובתורת כוהנים:<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>את נזריה - <br>
</span></b>את הענבים המשומרים. אבל בוצר אתה מן המופקרים, כשם שנאמר בשביעית כך נאמר ביובל, נמצאו שתי שנים קדושות סמוכות זו לזו, שנת מ'ט שמטה ושנת החמישים יובל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: קדש תהיה לכם
id: 0325
nru: יב
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>תופסת דמיה כהקדש. <br>
<span id='red'>יכול תצא היא לחולין? <br>
</span>תלמוד לומר: תהיה, בהוויתה תהא:<br>
<br>
<b><span id='pink'>מן השדה תאכלו - <br>
</span></b>על ידי השדה אתה אוכל מן הבית, שאם כלה לחיה מן השדה אתה צריך לבער מן הבית, כשם שנאמר בשביעית כך נאמר ביובל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: תשבו איש אל אחזתו
id: 0325
nru: יג
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>והרי כבר נאמר (פסוק י) ושבתם איש אל אחזתו, אלא לרבות המוכר שדהו ועמד בנו וגאלה שחוזרת לאביו ביובל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכי תמכרו וגו'
id: 0325
nru: יד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
<span id='katom'>לפי פשוטו כמשמעו.<br>
</span></b><br>
<b>ועוד יש דרשה:</b> <br>
<blockquote>מנין כשאתה מוכר, מכור לישראל חברך?<br>
תלמוד לומר: וכי תמכרו ממכר לעמיתך מכור. <br>
ומנין שאם באת לקנות קנה מישראל חברך? <br>
תלמוד לומר או קנה מיד עמיתך:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>אל תונו - <br>
</span></b>זו אונאת ממון:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: במספר שנים אחר היובל תקנה
id: 0325
nru: טו
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
<span id='katom'>זהו פשוטו ליישב מקרא על אופניו</span></b> על האונאה בא להזהיר, כשתמכור או תקנה קרקע דע כמה שנים יש עד היובל. ולפי השנים ותבואות השדה שהיא ראויה לעשות ימכור המוכר ויקנה הקונה, שהרי סופו להחזירה לו בשנת היובל. <br>
<br>
ואם יש שנים מועטות וזה מוכרה בדמים יקרים הרי נתאנה לוקח. <br>
ואם יש שנים מרובות ואכל ממנה תבואות הרבה ולקחה בדמים מועטים הרי נתאנה מוכר, לפיכך צריך לקנותה לפי הזמן. וזהו שנאמר במספר שני תבואות יימכר לך, לפי מנין שני התבואות שתהא עומדת ביד הלוקח תמכור לו. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו מכאן:</b> <br>
<blockquote>שהמוכר שדהו אינו רשאי לגאול פחות משתי שנים, שתעמוד שתי שנים ביד הלוקח מיום ליום, ואפילו יש שלוש תבואות באותן שתי שנים, כגון: שמכרה לו בקמותיה. <br>
<b><span id='katom'>ושני אינו יוצא מפשוטו,</span></b> כלומר מספר שנים של תבואות, ולא של שידפון, ומעוט שנים שנים:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ולא תונו איש את עמיתו
id: 0325
nru: יז
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>כאן הזהיר על אונאת דברים, שלא יקניט איש את חברו לא ישיאנו עצה שאינה הוגנת לו לפי דרכו והנאתו של יועץ. <br>
<span id='red'>ואם תאמר, מי יודע אם נתכוונתי לרעה? <br>
</span>לכך נאמר ויראת מאלוהיך, היודע מחשבות הוא יודע. <br>
<b><span id='katom'>כל דבר המסור ללב, שאין מכיר אלא מי שהמחשבה בלבו, נאמר בו ויראת מאלוהיך:<br>
</span></b><br>
<b


autr: רשי
trm: וישבתם על הארץ לבטח
id: 0325
nru: יח
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>שבעוון שמיטה ישראל גולים, שנאמר (ויקרא כו לד) אז תרצה הארץ את שבתותיה והרצת את שבתותיה, ושבעים שנה של גלות בבל, כנגד שבעים שמטות שבטלו היו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתנה הארץ וגו' וישבתם לבטח עליה
id: 0325
nru: יט
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>שלא תדאגו משנת בצורת:<br>
<b><span id='pink'>ואכלתם לשבע - <br>
</span></b>אף בתוך המעיים תהא בו ברכה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולא נאסף
id: 0325
nru: כ
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אל הבית:<br>
<b><span id='pink'>את תבואתנו - <br>
</span></b>כגון יין ופירות האילן וספיחין הבאים מאליהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לשלש השנים
id: 0325
nru: כא
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>למקצת השישית מניסן ועד ראש השנה, ולשביעית ולשמינית, שיזרעו בשמינית במרחשוון ויקצרו בניסן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עד השנה התשיעת
id: 0325
nru: כב
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>עד חג הסכות של תשיעית, שהיא עת בוא תבואתה של שמינית לתוך הבית, שכל ימות הקיץ היו בשדה בגרנות, ובתשרי הוא עת האסיף לבית. <br>
ופעמים שהייתה צריכה לעשות לארבע שנים, בשישית שלפני השמטה השביעית, שהן בטלין מעבודת קרקע שתי שנים רצופות השביעית והיובל, ומקרא זה נאמר בשאר השמטות כולן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והארץ לא תמכר
id: 0325
nru: כג
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>ליתן לאו על חזרת שדות לבעלים ביובל, שלא יהא הלוקח כובשה:<br>
<b><span id='pink'>לצמתת - <br>
</span></b>לפסיקה, למכירה פסוקה עולמית:<br>
<b><span id='pink'>כי לי הארץ - <br>
</span></b>אל תרע עינך בה שאינה שלך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ובכל ארץ אחזתכם
id: 0325
nru: כד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b><blockquote>לרבות בתים ועבד עברי, ודבר זה מפורש <b>בקידושין בפרק ראשון (דף כא א). <br>
</b></blockquote><b><span id='katom'>ולפי פשוטו</span></b> סמוך לפרשה שלאחריו, שהמוכר אחוזתו רשאי לגאלה לאחר שתי שנים או הוא או קרובו, ואין הלוקח יכול לעכב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי ימוך אחיך ומכר
id: 0325
nru: כה
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
<span id='katom'>מלמד</span></b> שאין אדם רשאי למכור שדהו אלא מחמת דוחק עוני:<br>
<b><span id='pink'>מאחזתו - <br>
</span></b>ולא כולה. <b><span id='katom'>למד</span></b> דרך ארץ שישייר שדה לעצמו:<br>
<b><span id='pink'>וגאל את ממכר אחיו - <br>
</span></b>ואין הלוקח יכול לעכב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וחשב את שני ממכרו
id: 0325
nru: כז
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>כמה שנים היו עד היובל, כך וכך. <br>
ובכמה מכרתיה לך בכך וכך. <br>
עתיד היית להחזירה ביובל, נמצאת קונה מספר התבואות כפי חשבון של כל שנה. <br>
אכלת אותה שלוש שנים או ארבע הוצא את דמיהן מן החשבון וטול את השאר, וזהו והשיב <b><span id='pink'>את העדף - <br>
</span></b>בדמי המיקח על האכילה שאכלה, ויתנם ללוקח:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לאיש אשר מכר לו - <br>
</span></b>המוכר הזה שבא לגאלה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: די השיב לו
id: 0325
nru: כח
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>מכאן שאינו גואל לחצאין:<br>
<b><span id='pink'>עד שנת היובל - <br>
</span></b>שלא יכנס לתוך אותה שנה כלום, שהיובל משמט בתחילתו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בית מושב עיר חומה
id: 0325
nru: כט
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>בית בתוך עיר המוקפת חומה מימות יהושע בן נון:<br>
<b><span id='pink'>והייתה גאלתו - <br>
</span></b>לפי שנאמר בשדה שיכול לגאלה משתי שנים ואילך כל זמן שירצה ובתוך שתי שנים הראשונים אינו יכול לגאלה, הוצרך לפרש בזה שהוא חלוף, שאם רצה לגאול בשנה ראשונה גואלה, ולאחר מכאן אינו גואלה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>והייתה גאלתו - <br>
</span></b>של בית:<br>
<b><span id='pink'>ימים - <br>
</span></b>ימי שנה שלימה קרויים ימים. <br>
וכן (בראשית כד נה) תשב הנערה אתנו ימים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וקם הבית וגו' לצמיתת
id: 0325
nru: ל
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>יצא מכוחו של מוכר ועומד בכוחו של קונה:<br>
<b><span id='pink'>אשר לא חמה - <br>
</span></b><blockquote>לו קרינן, אמרו רז'ל: אף על פי שאין לו עכשיו, הואיל והייתה לו קודם לכן. <br>
</blockquote><b><span id='katom'><br>
ועיר נקבה היא</span></b> והוצרך לכתוב לה, אלא מתוך שצריך לכתוב לא בפנים, תקנו לו במסורת, זה נופל על זה:<br>
<b><span id='pink'>לא יצא ביובל - <br>
</span></b><blockquote>אמר רב ספרא אם פגע בו יובל בתוך שנתו לא יצא:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ובתי החצרים
id: 0325
nru: לא
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>פצחין. <br>
</blockquote>עיירות פתוחות מאין חומה. <br>
ויש הרבה בספר יהושע (יהושע יג כח) הערים וחצריהם. <br>
(בראשית כה טז) בחצריהם ובטירותם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>על שדה הארץ יחשב - <br>
</span></b>הרי הן כשדות הנגאלים עד היובל ויוצאין ביובל לבעלים אם לא נגאלו:<br>
<b><span id='pink'>גאלה תהיה לו - <br>
</span></b>מיד אם ירצה. <br>
ובזה יפה כוחו מכוח שדות, שהשדות אין נגאלות עד שתי שנים:<br>
<b><span id='pink'>וביובל יצא - <br>
</span></b>בחנם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וערי הלווים
id: 0325
nru: לב
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>ארבעים ושמנה עיר שנתנו להם:<br>
<b><span id='pink'>גאלת עולם - <br>
</span></b>גואל מיד אפילו לפני שתי שנים, אם מכרו שדה משדותיהם הנתונות להם באלפים אמה סביבות הערים, או אם מכרו בית בעיר חומה, גואלין לעולם, ואינו חלוט לסוף שנה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואשר יגאל מן הלוים
id: 0325
nru: לג
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>ואם יקנה בית או עיר מהם:<br>
<b><span id='pink'>ויצא ביובל - <br>
</span></b>אותו ממכר של בית או של עיר וישוב ללוי שמכרו, ולא יהיה חלוט כשאר בתי ערי חומה של ישראל. <br>
<b><span id='katom'>וגאולה זו לשון מכירה. <br>
<br>
דבר אחר:<br>
</span></b>לפי שנאמר גאולת עולם תהיה ללווים (פסוק לב), <br>
<blockquote>יכול לא דבר הכתוב אלא בלוקח ישראל שקנה בית בערי הלווים, אבל לוי שקנה מלוי יהיה חלוט?<br>
</blockquote>תלמוד לומר: ואשר יגאל מן הלווים, אף [לוי] הגואל מיד לוי גואל גאולת עולם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ויצא ממכר בית - <br>
</span></b>הרי זו מצווה אחרת, ואם לא גאלה יוצאה ביובל, ואינו נחלט לסוף שנה כבית של ישראל:<br>
<b><span id='pink'>כי בתי ערי הלווים הוא אחזתם - <br>
</span></b>לא היה להם נחלת שדות וכרמים אלא ערים לשבת ומגרשיהם, לפיכך הם להם במקום שדות, ויש להם גאולה כשדות, כדי שלא תופקע נחלתם מהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושדה מגרש עריהם לא יימכר
id: 0325
nru: לד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>מכר גזבר, שאם הקדיש בן לוי את שדהו ולא גאלה ומכרה גזבר, אינה יוצאה לכוהנים ביובל, כמו שנאמר בישראל (ויק' כז כ) ואם מכר את השדה לאיש אחר לא יגאל עוד, אבל בן לוי גואל לעולם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והחזקת בו
id: 0325
nru: לה
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אל תניחהו שירד וייפול ויהיה קשה להקימו, אלא חזקהו משעת מוטת היד. <br>
<span id='red'>למה זה דומה? <br>
</span>למשאוי שעל החמור, עודהו על החמור אחד תופס בו ומעמידו, נפל לארץ, חמישה אין מעמידין אותו:<br>
<b><span id='pink'>גר ותושב - <br>
</span></b>אף אם הוא גר או תושב. <br>
<span id='red'>ואיזהו תושב?</span> <br>
כל שקבל עליו שלא לעבוד עבודה זרה, ואוכל נבלות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: נשך ותרבית
id: 0325
nru: לו
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b><blockquote>חד שווינהו רבנן, ולעבור עליו בשני לאוין:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ויראת מאלוהיך - <br>
</span></b>לפי שדעתו של אדם נמשכת אחר הרבית וקשה לפרוש הימנו ומורה לעצמו היתר בשביל מעותיו שהיו בטלות אצלו, הוצרך לומר ויראת מאלוהיך. <br>
<b><span id='katom'>או</span></b> התולה מעותיו בנכרי, כדי להלוותם לישראל בריבית, הרי זה דבר המסור ללבו של אדם ומחשבתו, לכך הוצרך לומר ויראת מאלוהיך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אשר הוצאתי וגו'
id: 0325
nru: לח
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>והבחנתי בין בכור לשאינו בכור, אף אני יודע ונפרע מן המלווה מעות לישראל בריבית ואומר של נוכרי הם. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span></b>אשר הוצאתי אתכם מארץ מצרים על מנת שתקבלו עליכם מצוותי אפילו הן כבדות עליכם:<br>
<b><span id='pink'>לתת לכם את ארץ כנען - <br>
</span></b>בשכר שתקבלו מצוותי:<br>
<b><span id='pink'>להיות לכם לאלוהים - <br>
</span></b>שכל הדר בארץ ישראל אני לו לאלוהים, וכל היוצא ממנה כעובד עבודה זרה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עבדת עבד
id: 0325
nru: לט
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>עבודה של גנאי, שיהא ניכר בה כעבד, שלא יוליך כליו אחריו לבית המרחץ ולא ינעול לו מנעליו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כשכיר כתושב
id: 0325
nru: מ
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>עבודת קרקע ומלאכת אומנות כשאר שכירים התנהג בו:<br>
<b><span id='pink'>עד שנת היובל - <br>
</span></b>אם פגע בו יובל לפני שש שנים, היובל מוציאו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הוא ובניו עמו
id: 0325
nru: מא
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b><blockquote>אמר רבי שמעון: אם הוא נמכר בניו מי מכרן, אלא מכאן שרבו חייב במזונות בניו:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ואל אחזת אבותיו - <br>
</span></b>אל כבוד אבותיו, ואין לזלזלו בכך:<br>
<b><span id='pink'>אחזת - <br>
</span></b>חזקת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי עבדי הם
id: 0325
nru: מב
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>שטרי קודם:<br>
<b><span id='pink'>לא ימכרו ממכרת עבד - <br>
</span></b>בהכרזה כאן יש עבד למכור, ולא יעמידנו על אבן הלקח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא תרדה בו בפרך
id: 0325
nru: מג
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>מלאכה שלא לצורך, כדי לענותו. אל תאמר לו החם לי את הכוס הזה, והוא אינו צריך, עדור תחת הגפן עד שאבוא. <br>
<span id='red'>שמא תאמר אין מכיר בדבר אם לצורך אם לאו? <br>
</span>ואומר אני לו שהוא לצורך, הרי הדבר הזה מסור ללב, לכך נאמר ויראת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ועבדך ואמתך אשר יהיו לך
id: 0325
nru: מד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>אם תאמר אם כן במה אשתמש. בעבדי איני מושל, באומות איני נוחל, שהרי הזהרתני (דברים כ טז) לא תחייה כל נשמה, אלא מי ישמשני:<br>
<b><span id='pink'>מאת הגוים - <br>
</span></b>הם יהיו לך לעבדים:<br>
<b><span id='pink'>אשר סביבתיכם - <br>
</span></b>ולא שבתוך גבול ארצכם, שהרי בהם אמרתי לא תחייה כל נשמה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וגם מבני התושבים
id: 0325
nru: מה
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>שבאו מסביבותיכם לישא נשים בארצכם וילדו להם, הבן הולך אחר האב, ואינו בכלל לא תחיה, אלא אתה מותר לקנותו כעבד:<br>
<b><span id='pink'>מהם תקנו - <br>
</span></b>אותם תקנו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והתנחלתם אתם לבניכם
id: 0325
nru: מו
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>החזיקו בהם לנחלה לצורך בניכם אחריכם. <br>
<b><span id='katom'>ולא יתכן לפרש</span></b> הנחילום לבניכם, שאם כן היה לו לכתוב והנחלתם אותם לבניכם. והתנחלתם כמו והתחזקתם:<br>
<b><span id='pink'>איש באחיו - <br>
</span></b>להביא נשיא בעמיו ומלך במשרתיו שלא לרדות בפרך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: יד גר ותושב
id: 0325
nru: מז
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>גר והוא תושב. <br>
<b>כתרגומו:<br>
</b><blockquote>ערל תותב. <br>
</blockquote>וסופו מוכיח ונמכר לגר תושב:<br>
<br>
<b><span id='pink'>וכי תשיג יד גר ותושב עמך - <br>
</span></b><span id='red'>מי גרם לו שיעשיר? <br>
</span>דבוקו עמך:<br>
<b><span id='pink'><br>
ומך אחיך עמו - <br>
</span></b><span id='red'>מי גרם לו שימוך?<br>
</span>דבוקו עמו, על ידי שלמד ממעשיו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>משפחת גר - <br>
</span></b>זהו הגוי. <br>
כשהוא אומר לעקר זה הנמכר לעבודה זרה עצמה להיות לה שמש, ולא לאלוהות, אלא לחטוב עצים ולשאוב מים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: גאלה תהיה לו
id: 0325
nru: מח
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>מיד, אל תניחהו שייטמע עד שנת היובל, שהרי כל עצמו לא קנאו אלא לעובדו עד היובל, שהרי ביובל יצא, כמו שנאמר למטה (פסוק נד) ויצא בשנת היובל. <br>
ובגוי שתחת ידך הכתוב מדבר ואף על פי כן לא תבוא עליו בעקיפין, מפני חלול השם, אלא כשבא ליגאל ידקדק בחשבון לפי המגיע בכל שנה ושנה ינכה לו הגוי מן דמיו, אם היו עשרים שנה משנמכר עד היובל וקנאו בעשרים מנה, נמצא שקנה הגוי עבודת שנה במנה, ואם שהה זה אצלו חמש שנים ובא ליגאל, ינכה לו חמישה מנים וייתן לו העבד ט'ו מנים, וזהו והיה כסף ממכרו במספר שנים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם לא יגאל באלה
id: 0325
nru: נד
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 25
htm:
</b>באלה הוא נגאל, ואינו נגאל בשש:<br>
<b><span id='pink'>הוא ובניו עמו - <br>
</span></b>הנכרי חייב במזונות בניו כישראל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא תעשו לכם אלילם
id: 0326
nru: א
pch: בהר
lvr: C0325
prk: 26
htm:
</b>כנגד זה הנמכר לגוי. <br>
שלא יאמר הואיל ורבי מגלה עריות אף אני כמותו. <br>
הואיל ורבי עובד עבודה זרה אף אני כמותו.<br>
הואיל ורבי מחלל שבת אף אני כמותו. <br>
לכך נאמרו מקראות הללו.<br>
<br>
<b><span id='katom'>ואף הפרשיות הללו נאמרו על הסדר: <br>
</span></b>בתחילה הזהיר על השביעית. <br>
ואם חמד ממון ונחשד על השביעית סופו למכור מטלטליו.<br>
לכך סמך לה וכי תמכרו ממכר (ויק' כה יד). <br>
<span id='red'>מה כתיב ביה? <br>
</span>או קנה מיד עמיתך (שם), דבר הנקנה מיד ליד. <br>
לא חזר בו, סוף מוכר אחוזתו. <br>
לא חזר בו, סוף מוכר את ביתו. <br>
לא חזר בו, סוף לוה בריבית. <br>
כל אלו האחרונות קשות מן הראשונות. <br>
לא חזר בו, סוף מוכר את עצמו. <br>
לא חזר בו, לא דיו לישראל אלא אפילו לגוי:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ואבן משכית - <br>
</span><span id='katom'>לשון כסוי,</span></b> כמו (שמות לג כב) ושכותי כפי, שמכסין הקרקע ברצפת אבנים:<br>
<b><span id='pink'>להשתחוות עליה - <br>
</span></b>אפילו לשמים, לפי שהשתחואה בפשוט ידים ורגלים היא, ואסרה תורה לעשות כן חוץ מן המקדש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אם בחקתי תלכו
id: 0326
nru: ג
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b><span id='red'>יכול זה קיום המצות? <br>
</span>כשהוא אומר ואת מצוותי תשמרו, הרי קיום המצוות אמור.<br>
<span id='red'>הא מה אני מקיים אם בחקתי תלכו? <br>
</span>שתהיו עמלים בתורה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ואת מצוותי תשמרו - <br>
</span></b>הוו עמלים בתורה על מנת לשמור ולקיים, כמו שנאמר (דברים ה א) ולמדתם אותם ושמרתם לעשותם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בעתם
id: 0326
nru: ד
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>בשעה שאין דרך בני אדם לצאת, כגון בלילי שבתות ובלילי ימים טובים:<br>
<b><span id='pink'>ועץ השדה - <br>
</span></b>הן אילני סרק, ועתידין לעשות פירות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והשיג לכם דיש את בציר
id: 0326
nru: ה
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>שיהא הדיש מרובה ואתם עסוקים בו עד הבציר, ובבציר תעסקו עד שעת הזרע:<br>
<b><span id='pink'>ואכלתם לחמכם לשבע - <br>
</span></b>אוכל קמעא והוא מתברך במעיו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתתי שלום
id: 0326
nru: ו
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b><span id='red'>שמא תאמרו הרי מאכל והרי משתה, אם אין שלום אין כלום? <br>
</span>תלמוד לומר: אחר כל זאת ונתתי שלום בארץ, מכאן שהשלום שקול כנגד הכל. <br>
וכן הוא אומר עושה שלום ובורא את הכל:<br>
<br>
<b><span id='pink'>וחרב לא תעבר בארצכם - <br>
</span></b>אין צריך לומר שלא יבאו למלחמה, אלא אפילו לעבור דרך ארצכם ממדינה למדינה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ורדפו מכם
id: 0326
nru: ח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>מן החלשים שבכם, ולא מן הגיבורים שבכם:<br>
<b><span id='pink'>חמשה מאה ומאה מכם רבבה - <br>
</span></b>וכי כך הוא החשבון, והלא לא היה צריך לומר אלא מאה מכם שני אלפים ירדופו, אלא אינו דומה מועטין העושין את התורה למרובין העושין את התורה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ונפלו איביכם וגו' - <br>
</span></b>שיהיו נופלין לפניכם שלא כדרך הארץ:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ופניתי אליכם
id: 0326
nru: ט
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>אפנה מכל עסקי לשלם שכרכם. <br>
<blockquote>משל למה הדבר דומה, למלך ששכר פועלים וכו', <b>כדאיתא בתורת כוהנים:<br>
</b><br>
</blockquote><b><span id='pink'>והפריתי אתכם - <br>
</span></b>בפריה ורביה:<br>
<b><span id='pink'>והרביתי אתכם - <br>
</span></b>בקומה זקופה:<br>
<b><span id='pink'>והקימתי את בריתי אתכם - <br>
</span></b>ברית חדשה, לא כברית הראשונה שהפרתם אותה, אלא ברית חדשה שלא תופר, שנאמר (ירמיה לא ל) וכרתי את בית ישראל ואת בית יהודה ברית חדשה לא כברית הראשונה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואכלתם ישן נושן
id: 0326
nru: י
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>הפירות יהיו משתמרין וטובים להתיישן, שיהא ישן הנושן של שלוש שנים יפה לאכול משל אשתקד:<br>
<b><span id='pink'>וישן מפני חדש תוציאו -<br>
</span></b>שיהיו הגרנות מלאות חדש והאוצרות מלאות ישן, וצריכים אתם לפנות האוצרות למקום אחר לתת החדש לתוכן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתתי משכני
id: 0326
nru: יא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>זה בית המקדש:<br>
<b><span id='pink'>ולא תגעל נפשי - <br>
</span></b>אין רוחי קצה בכם. <br>
<b><span id='katom'>כל געילה לשון פליטת דבר</span></b> הבלוע בדבר אחר. <br>
כמו (שמואל ב' א כא) כי שם נגעל מגן גיבורים, לא קבל המשיחה שמושחין מגן של עור בחלב מבושל, כדי להחליק מעליו מכת חץ או חנית, שלא יקוב העור:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והתהלכתי בתוככם
id: 0326
nru: יב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>אטייל עמכם בגן עדן כאחד מכם, ולא תהיו מזדעזעים ממני. <br>
<span id='red'>יכול לא תיראו ממני? <br>
</span>תלמוד לומר: והייתי לכם לאלוהים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אני ה' אלוהיכם
id: 0326
nru: יג
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>כדאי אני שתאמינו בי שאני יכול לעשות כל אלה, שהרי הוצאתי אתכם מארץ מצרים ועשיתי לכם נסים גדולים:<br>
<b><span id='pink'>מטת - <br>
</span></b>כמין יתד <b><span id='katom'>[התחובה]</span></b> בשני ראשי העול המעכבים המוסרה שלא תצא מראש השור ויתיר הקשר, כמו (ירמיה כז ב) עשה לך מוסרות ומוטות קוניונגל'א בלע'ז<b><span id='katom'> [רצועת העול]</span></b>:<br>
<br>
<b><span id='pink'>קוממיות - <br>
</span></b>בקומה זקופה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם לא תשמעו לי
id: 0326
nru: יד
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>להיות עמלים בתורה, לדעת מדרש חכמים. <br>
<span id='red'>יכול לקיום המצות?</span> <br>
כשהוא אומר ולא תעשו וגו', הרי קיום מצוות אמור.<br>
<span id='red'>הא מה אני מקיים ואם לא תשמעו לי? <br>
</span>להיות עמלים בתורה. <br>
<span id='red'>ומה תלמוד לומר לי?</span> <br>
אין לי אלא זה המכיר את ריבונו ומתכוון למרוד בו. <br>
וכן בנמרוד (בראשית י ט) גיבור ציד לפני ה', שמכירו ומתכוון למרוד בו. <br>
וכן באנשי סדום (שם יג יג) רעים וחטאים לה' מאד, מכירים את ריבונם ומתכוונים למרוד בו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ולא תעשו - <br>
</span></b>משלא תלמדו לא תעשו הרי שתי עבירות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם בחקתי תמאסו
id: 0326
nru: טו
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>מואס באחרים העושים:<br>
<b><span id='pink'>משפטי תגעל נפשכם - <br>
</span></b>שונא החכמים:<br>
<b><span id='pink'>לבלתי עשות - <br>
</span></b>מונע את אחרים מעשות:<br>
<b><span id='pink'>את כל מצוותי - <br>
</span></b>כופר המצוות שלא ציוויתים, לכך נאמר את כל מצוותי, ולא נאמר את כל המצות:<br>
<b><span id='pink'>להפרכם את בריתי - <br>
</span></b>כופר בעיקר הרי שבע עבירות, הראשונה גוררת השניה, וכן עד השביעית ואלו הן: <br>
<b>לא למד, <br>
ולא עשה, <br>
מואס באחרים העושים, <br>
שונא את החכמים, <br>
מונע את האחרים, <br>
כופר במצות, <br>
כופר בעיקר:<br>
</b><br>
<b


autr: רשי
trm: והפקדתי עליכם
id: 0326
nru: טז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>וציוויתי עליכם:<br>
<b><span id='pink'>שחפת - <br>
</span></b>חולי שמשחף את הבשר, אנפולי'ש בלע'ז<b><span id='katom'> [בועות]</span></b>,<b></b> דומה לנפוח שהוקלה נפיחתו ומראית פניו זעופה:<br>
<b><span id='pink'>קדחת - <br>
</span></b>חולי שמקדיח את הגוף ומחממו ומבעירו, כמו (דברים לב כב) כי אש קדחה באפי:<br>
<b><span id='pink'>מכלות עינים ומדיבת נפש - <br>
</span></b>העיניים צופות וכלות לראות שיקל וירפא, וסוף שלא ירפא, וידאבו הנפשות של משפחתו במותו. <br>
<b><span id='katom'>כל תאווה שאינה באה ותוחלת ממושכה קרויה כליון עיניים:<br>
<br>
</span><span id='pink'>וזרעתם לריק - <br>
</span></b>תזרעו ולא תצמח, ואם תצמח ואכלוהו אויביכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתתי פני
id: 0326
nru: יז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>פנאי שלי, פונה אני מכל עסקי להרע לכם:<br>
<b><span id='pink'>ורדו בכם שנאיכם - <br>
</span><span id='katom'>כמשמעו </span></b>ישלטו בכם. <br>
<br>
<b><span id='katom'>אגדת תורת כוהנים מפרשה זו:</span></b> <br>
<b><span id='pink'>אף אני אעשה זאת - <br>
</span></b><blockquote>איני מדבר אלא באף, וכן והלכתי אף אני עמכם בקרי (פסוק כד):<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>והפקדתי עליכם - <br>
</span></b>שיהיו המכות פוקדות אתכם מזו לזו, עד שהראשונה פקודה אצלכם אביא אחרת ואסמכנה לה:<br>
<b><span id='pink'>בהלה - <br>
</span></b>מכה המבהלת את הבריות.<br>
<span id='red'>ואיזו? <br>
</span>זו מכת מותן:<br>
<br>
<b><span id='pink'>את השחפת - <br>
</span></b><span id='red'>יש לך אדם שהוא חולה ומוטל במטה אבל בשרו שמור עליו? <br>
</span>תלמוד לומר: שחפת, שהוא נשחף. <br>
<b><span id='katom'>או</span><span id='red'> </span></b>עתים שהוא נשחף אבל נוח ואינו מקדיח? <br>
<b></b>תלמוד לומר: ואת הקדחת. <br>
<b><span id='katom'>מלמד</span></b> שהוא מקדיח. <br>
<b><span id='katom'>או</span></b><span id='red'> עתים שהוא מקדיח אבל סבור הוא בעצמו שיחיה?</span> <br>
תלמוד לומר: מכלות עינים. <br>
<b><span id='katom'>או </span></b><span id='red'>הוא אינו סבור בעצמו שיחיה אבל אחרים סבורים שיחיה?</span> <br>
תלמוד לומר: ומדיבות נפש:<br>
<br>
<b><span id='pink'>וזרעתם לריק זרעכם - <br>
</span></b>זורעה ואינה מצמחת, ומעתה מה אויביכם באים ואוכלים. <br>
<span id='red'>ומה תלמוד לומר ואכלוהו אויביכם, הא כיצד? <br>
</span>זורעה שנה ראשונה ואינה מצמחת, שנה שניה מצמחת ואויבים באים ומוצאים תבואה לימי המצור, ושבפנים מתים ברעב, שלא לקטו תבואה אשתקד. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'>וזרעתם לריק זרעכם -<br>
</span></b>כנגד הבנים והבנות הכתוב מדבר, שאתה עמל בהם ומגדלן, והחטא בא ומכלה אותם, שנאמר (איכה ב כב) אשר טפחתי ורביתי אויבי כלם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ונתתי פני בכם - <br>
</span></b>כמו שנאמר בטובה ופניתי אליכם, כך נאמר ברעה ונתתי פני. <br>
<blockquote>משלו משל, למלך שאמר לעבדיו פונה אני מכל עסקי ועוסק אני עמכם <b>[לרעה]</b>:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ונגפתם לפני איביכם - <br>
</span></b>שיהא המות הורג אתכם מבפנים ובעלי דבביכון מקיפין אתכם מבחוץ:<br>
<b><span id='pink'>ורדו בכם שנאיכם - <br>
</span></b>שאיני מעמיד שונאים אלא מכם ובכם, שבשעה שאומות העולם עומדים על ישראל אינם מבקשים אלא מה שבגלוי, שנאמר (שופטים ו ג - ד) והיה אם זרע ישראל ועלה מדין ועמלק ובני קדם וגו' ויחנו עליהם וישחיתו את יבול הארץ.<br>
אבל בשעה שאעמיד עליכם מכם ובכם, הם מחפשים אחר המטמוניות שלכם, וכן הוא אומר (מיכה ג ג) ואשר אכלו שאר עמי ועורם מעליהם הפשיטו וגו':<br>
<br>
<b><span id='pink'>ונסתם - <br>
</span></b>מפני אימה:<br>
<b><span id='pink'>ואין רדף אתכם - <br>
</span></b>מבלי כוח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם עד אלה
id: 0326
nru: יח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>ואם בעוד אלה המכות עמכם לא תשמעו:<br>
<b><span id='pink'>ויספתי - <br>
</span></b>עוד ייסורין אחרים:<br>
<b><span id='pink'>שבע על חטאתיכם - <br>
</span></b>שבע פורעניות על שבע העבירות האמורות למעלה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושברתי את גאון עזכם
id: 0326
nru: יט
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>זה בית המקדש, וכן הוא אומר (יחזקאל כד כא) הנני מחלל את מקדשי גאון עוזכם:<br>
<b><span id='pink'>ונתתי את שמיכם כברזל ואת ארצכם כנחשה - <br>
</span></b>זו קשה משל משה, ששם הוא אומר (דברים כח כג) והיו שמיך אשר על ראשך נחושת וגו', שיהיו השמים מזיעין כדרך שהנחושת מזיעה והארץ אינה מזיעה כדרך שאין הברזל מזיע והיא משמרת פירותיה, אבל כאן השמים לא יהיו מזיעין כדרך שאין הברזל מזיע ויהא חורב בעולם והארץ תהא מזיעה כדרך שהנחושת מזיעה והיא מאבדת פירותיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ותם לריק כחכם
id: 0326
nru: כ
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>הרי אדם שלא עמל שלא חרש שלא זרע שלא נכש שלא כסח שלא עדר ובשעת הקציר בא שידפון ומלקה אותו, אין בכך כלום, אבל אדם שעמל וחרש וזרע ונכש וכסח ועדר ובא שידפון ומלקה אותו, הרי שניו של זה קהות:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ולא תתן ארצכם את יבולה - <br>
</span></b>אף מה שאתה מוביל לה בשעת הזרע:<br>
<b><span id='pink'>ועץ הארץ - <br>
</span></b>אפילו מן הארץ יהא לקוי, שלא יחניט פירותיו בשעת החנטה:<br>
<b><span id='pink'>לא יתן - <br>
</span></b>משמש למעלה ולמטה אעץ ואפרי:<br>
<b><span id='pink'>לא יתן פריו -<br>
</span></b>כשהוא מפרה משיר פירותיו, הרי שתי קללות, ויש כאן שבע פורעניות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם תלכו עמי קרי
id: 0326
nru: כא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
רבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>עראי, במקרה, שאינו אלא לפרקים, כן תלכו עראי במצות. <br>
</blockquote><b>ומנחם פירש:</b> <br>
<blockquote>לשון מניעה.<br>
</blockquote>וכן (משלי כה יז) הוקר רגלך.<br>
וכן יקר רוח (משלי יז כז).<br>
<br>
<b>וקרוב לשון זה לתרגומו של אונקלוס:</b> <br>
<blockquote>לשון קושי. <br>
</blockquote>שמקשים לבם להימנע מהתקרב אלי:<br>
<br>
<b><span id='pink'>שבע כחטאתיכם - <br>
</span></b>שבע פורעניות אחרים במספר שבע כחטאתיכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והשלחתי
id: 0326
nru: כב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
<span id='katom'>לשון גירוי:<br>
</span><span id='pink'>ושכלה אתכם - <br>
</span></b>אין לי אלא חיה משכלת שדרכה בכך. <br>
<span id='red'>בהמה שאין דרכה בכך מנין?</span> <br>
תלמוד לומר (דברים לב כד) ושן בהמות אשלח בם, הרי שתים. <br>
<span id='red'>ומנין שתהא ממיתה בנשיכתה? <br>
</span>תלמוד לומר (שם) עם חמת זוחלי עפר. <br>
מה אלו נושכין וממיתין, אף אלו נושכין וממיתין. <br>
כבר היו שנים בארץ ישראל חמור נושך וממית, ערוד נושך וממית:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ושכלה אתכם - <br>
</span></b>אלו הקטנים:<br>
<b><span id='pink'>והכריתה את בהמתכם - <br>
</span></b>מבחוץ:<br>
<b><span id='pink'>והמעיטה אתכם - <br>
</span></b>מבפנים:<br>
<b><span id='pink'>ונשמו דרכיכם - <br>
</span></b>שבילים גדולים ושבילים קטנים. <br>
<b><span id='katom'><br>
הרי שבע פורעניות: <br>
</span></b><b>שן בהמה, <br>
ושן חיה, <br>
חמת זוחלי עפר, <br>
ושכלה, <br>
והכריתה, <br>
והמעיטה, <br>
ונשמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נקם ברית
id: 0326
nru: כה
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>ויש נקם שאינו בברית כדרך שאר נקמות, וזהו סמוי עיניו של צדקיהו. <br>
<br>
<b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span></b>נקם ברית נקמת בריתי אשר עברתם. <br>
<b><span id='katom'>כל הבאת חרב שבמקרא היא מלחמת חיילות אויבים:<br>
<br>
</span><span id='pink'>ונאספתם - <br>
</span></b>מן החוץ אל תוך הערים מפני המצור:<br>
<b><span id='pink'>ושלחתי דבר בתוככם - <br>
</span></b>ועל ידי הדבר ונתתם ביד האויבים הצרים עליכם, לפי שאין מלינים את המת בירושלים, וכשהם מוציאים את המת לקברו, נתנים ביד אויב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מטה לחם
id: 0326
nru: כו
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
<span id='katom'>לשון משען, </span></b>כמו (ירמיה מח יז) מטה עז:<br>
<b><span id='pink'>בשברי לכם מטה לחם - <br>
</span></b>אשבור לכם כל מסעד אוכל, והם חצי רעב:<br>
<b><span id='pink'>ואפו עשר נשים לחמכם בתנור אחד - <br>
</span></b>מחוסר עצים:<br>
<b><span id='pink'>והשיבו לחמכם במשקל - <br>
</span></b>שתהא התבואה נרקבת ונעשית פת נפולה ומשתברת בתנור, והן יושבות ושוקלות את השברים לחלקם ביניהם:<br>
<b><span id='pink'>ואכלתם ולא תשבעו - <br>
</span></b>זה מארה בתוך המעיים.<br>
<b><span id='katom'><br>
הרי שבע פורעניות: <br>
</span></b><b>חרב, <br>
מצור, <br>
דבר, <br>
שבר מטה לחם, <br>
חוסר עצים, <br>
פת נפולה, <br>
מארה במעיים. <br>
</b>ונתתם (פס' כה) אינה מן המניין, שהיא החרב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: במתיכם
id: 0326
nru: ל
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>מגדלים ובירניות:<br>
<b><span id='pink'>חמניכם - <br>
</span></b>מין עבודה זרה שמעמידין על הגגות. ועל שם שמעמידין בחמה קרויין חמנים:<br>
<b><span id='pink'>ונתתי את פגריכם - <br>
</span></b>תפוחי רעב היו, ומוציאים יראתם מחיקם ומנשקים אותם, וכרסו נבקעת ונופל עליה:<br>
<b><span id='pink'>וגעלה נפשי אתכם - <br>
</span></b>זה סילוק שכינה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ונתתי את עריכם חרבה
id: 0326
nru: לא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b><span id='red'>יכול מאדם? <br>
</span>כשהוא אומר והשימותי אני את הארץ (פס' לב) הרי אדם אמור. <br>
<span id='red'>הא מה אני מקיים חרבה? <br>
</span>מעובר ושב:<br>
<b><span id='pink'>והשמותי את מקדשיכם - <br>
</span></b><span id='red'>יכול מן הקורבנות? <br>
</span>כשהוא אומר ולא אריח הרי קורבנות אמורים. <br>
<span id='red'>הא מה אני מקיים והשימותי את מקדשיכם?</span> <br>
מן הגדודיות, שיירות של ישראל שהיו מתקדשות ונועדות לבא שם. <br>
<b><span id='katom'><br>
הרי שבע פורעניות:</span></b> <br>
<b>אכילת בשר בנים ובנות, <br>
והשמדת במות</b>, הרי שתים. <br>
כריתת חמנים אין כאן פורענות אלא על ידי השמדת הבירניות יפלו החמנים שבראשי הגגות ויכרתו. <br>
<b>ונתתי את פגריכם</b> וגו' הרי שלש. <br>
<b>סילוק שכינה</b> ארבע. <br>
<b>חרבן ערים, <br>
שממון מקדש מן הגדודיות, <br>
ולא אריח קורבנות,</b> הרי שבע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואתכם אזרה בגויים
id: 0326
nru: לג
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>זו מידה קשה, שבשעה שבני מדינה גולים למקום אחד רואים זה את זה ומתנחמין, וישראל נזרו כבמזרה, כאדם הזורה שעורים בנפה ואין אחת מהן דבוקה בחברתה:<br>
<b><span id='pink'>והריקתי - <br>
</span></b>כששולף החרב מתרוקן הנדן. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>חרב הנשמטת אחריכם אינה חוזרת מהר, כאדם שמריק את המים ואין סופן לחזור:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>והייתה ארצכם שממה - <br>
</span></b><blockquote>שלא תמהרו לשוב לתוכה ומתוך כך עריכם יהיו חרבה, נראות לכם חרבות שבשעה שאדם גולה מביתו ומכרמו ומעירו וסופו לחזור כאלו אין כרמו וביתו חרבים, כך שנויה <b>בתורת כוהנים:</b><br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: אז תרצה
id: 0326
nru: לד
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>תפייס את כעס המקום שכעס על שמטותיה:<br>
<b><span id='pink'>והרצת - <br>
</span></b>למלך את שבתותיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כל ימי השמה
id: 0326
nru: לה
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
<span id='katom'>לשון היעשות ומ'ם דגש</span></b> במקום כפל שממה:<br>
<b><span id='pink'>את אשר לא שבתה - <br>
</span></b>שבעים שנה של גלות בבל הן היו כנגד שבעים שנות השמטה ויובל שהיו בשנים שהכעיסו ישראל בארצם לפני המקום ארבע מאות ושלשים שנה. <br>
<br>
שלוש מאות ותשעים היו שני עוונם משנכנסו לארץ עד שגלו עשרת השבטים, ובני יהודה <br>
הכעיסו לפניו ארבעים שנה משגלו עשרת השבטים עד חרבות ירושלים, הוא שנאמר ביחזקאל (יחזקאל ד ד - ו) ואתה שכב על צדך השמאלי וגו' וכילית את אלה ושכבת על צדך הימני שנית ונשאת את עוון בית יהודה ארבעים יום. ונבואה זו נאמרה ליחזקאל בשנה החמישית לגלות המלך יהויכין. <br>
<br>
ועוד עשו שש שנים עד גלות צדקיהו, הרי ארבעים ושש. ואם תאמר, שנות מנשה חמישים וחמש היו, מנשה עשה תשובה שלשים ושלש שנה וכל שנות רשעו עשרים ושתים שנה, דכתיב ויעש אשרה כאשר עשה אחאב (מלכים ב' כא ג) ואחאב מלך עשרים ושתים שנה, כמו שאמרו באגדת חלק (סנהדרין קג א) ושל אמון שתים, ואחת עשרה ליהויקים, וכנגדן לצדקיהו. <br>
<br>
<b><span id='katom'>צא וחשוב </span></b>לארבע מאות ושלשים ושש שנה שמיטין ויובלות שבהם, והם שש עשרה למאה, י'ד שמיטין וב' יובלות, הרי לארבע מאות שנה שישים וארבע. לשלושים ושש שנה חמש שמיטות, הרי שבעים חסר אחת, ועוד שנה יתירה שנכנסה בשמטה המשלמת לשבעים. ועליהם נגזר שבעים שנה שלמים. וכן הוא אומר בדברי הימים (דה'ב לו כא) עד רצתה הארץ את שבתותיה למלאות שבעים שנה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והבאתי מרך
id: 0326
nru: לו
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>פחד ורך לבב. <br>
<b><span id='katom'>מ'ם של מרך יסוד נופל הוא,</span></b> כמו מ'ם של מועד ושל מוקש:<br>
<b><span id='pink'>ונסו מנסת חרב - <br>
</span></b>כאילו רודפים הורגים אותם:<br>
<b><span id='pink'>עלה נדף - <br>
</span></b>שהרוח דוחפו ומכהו על עלה אחר ומקשקש ומוציא קול. <br>
<br>
<b>וכן תרגומו: <br>
</b><blockquote>קל טרפא דשקיף.<br>
</blockquote><b><span id='katom'>לשון חבטה.</span></b> <br>
שדופות קדים (בראשית מא ו) שקיפן קידום. <br>
<b><span id='katom'><br>
לשון משקוף,</span></b> מקום חבטת הדלת. <br>
וכן תרגומו של חבורה (שמות כא כה) משקופי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכשלו איש באחיו
id: 0326
nru: לז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>כשירוצו לנוס, ייכשלו זה בזה, כי ייבהלו לרוץ:<br>
<b><span id='pink'>כמפני חרב - <br>
</span></b>כאילו בורחים מלפני הורגים, שיהא בלבבם פחד וכל שעה סבורים שאדם רודפם. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>וכשלו איש באחיו, זה נכשל בעוונו של זה, שכל ישראל ערבין זה לזה:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ואבדתם בגוים
id: 0326
nru: לח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>כשתהיו פזורים תהיו אבודים זה מזה:<br>
<b><span id='pink'>ואכלה אתכם - <br>
</span></b>אלו המתים בגולה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בעונת אבתם אתם
id: 0326
nru: לט
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>כשאוחזים מעשה אבותיהם בידיהם:<br>
<b><span id='pink'>ימקו - <br>
</span><span id='katom'>לשון המסה,</span></b> כמו ימסו. <br>
וכמו (זכריה יד יב) תמקנה בחוריהן. <br>
(תהלי' לח ו) נמקו חבורותי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והבאתי אתם
id: 0326
nru: מא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>אני בעצמי אביאם, זו מידה טובה לישראל, שלא יהיו אומרים, הואיל וגלינו בין האומות נעשה כמעשיהם, אני איני מניחם, אלא מעמיד אני את נביאי ומחזירן לתחת כנפי, שנאמר (יחזקאל כ לב - לג) והעולה על רוחכם היו לא תהיה וגו' חי אני וגו' אם לא ביד חזקה וגו':<br>
<br>
<b><span id='pink'>או אז יכנע - <br>
</span></b>כמו (שמות כא לו) או נודע כי שור נגח הוא, אם אז יכנע. <br>
<b><span id='katom'>לשון אחר אולי שמא</span></b> אז יכנע לבבם וגו':<br>
<b><span id='pink'>ואז ירצו את עונם - <br>
</span></b>יכפרו על עוונם בייסוריהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וזכרתי את בריתי יעקוב
id: 0326
nru: מב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>בחמשה מקומות נכתב מלא, ואליהו חסר בחמשה מקומות, יעקב נטל אות משמו של אליהו עריבון שיבוא ויבשר גאולת בניו:<br>
<b><span id='pink'>וזכרתי את בריתי יעקוב - <br>
</span></b><span id='red'>למה נמנו אבות אחורנית? <br>
</span>לומר כדאי הוא יעקב הקטן לכך, ואם אינו כדאי הרי יצחק עמו, ואם אינו כדאי, הרי אברהם עמו, שהוא כדאי. <br>
<span id='red'>ולמה לא נאמרה זכירה ביצחק? <br>
</span>אלא אפרו של יצחק נראה לפני צבור ומונח על המזבח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואף גם זאת
id: 0326
nru: מד
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 26
htm:
</b>ואף אפילו אני עושה עימהם זאת הפורענות אשר אמרתי בהיותם בארץ אויביהם, לא אמאסם לכלותם ולהפר בריתי אשר אתם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי יפלא
id: 0327
nru: ב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>יפריש בפיו:<br>
<b><span id='pink'>בערכך נפשת - <br>
</span></b>ליתן ערך נפשו לומר ערך דבר שנפשו תלוויה בו עלי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה ערכך וגו'
id: 0327
nru: ג
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>אין ערך זה לשון דמים, אלא בין שהוא יקר בין שהוא זול, כפי שניו הוא הערך הקצוב עליו בפרשה זו:<br>
<b><span id='pink'>ערכך - <br>
</span></b>כמו ערך. <br>
<b><span id='katom'>וכפל הכפי'ן לא ידעתי מאיזה לשון הוא:<br>
</span></b><br>
<b


autr: רשי
trm: ואם מבן חמש שנים
id: 0327
nru: ה
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>לא שיהא הנודר קטן, שאין בדברי קטן כלום, אלא גדול שאמר ערך קטן זה, שהוא בן חמש שנים, עלי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם מבן שישים שנה וגו'
id: 0327
nru: ז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>כשמגיע לימי הזקנה האשה קרובה להיחשב כאיש, לפיכך האיש פוחת בהזדקנו יותר משליש בערכו, והאשה אינה פוחתת אלא שליש בערכה. <br>
<blockquote>דאמרי אינשי: סבא בביתא פחא בביתא. <br>
סבתא בביתא סימא בביתא וסימנא טבא בביתא:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ואם מך הוא
id: 0327
nru: ח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>שאין ידו משגת ליתן הערך הזה:<br>
<b><span id='pink'>והעמידו - <br>
</span></b>לנערך לפני הכהן ויעריכנו לפי השגת ידו של מעריך:<br>
<b><span id='pink'>על פי אשר תשיג - <br>
</span></b>לפי מה שיש לו יסדרנו וישאיר לו כדי חייו מטה כר וכסת וכלי אומנות, אם היה חמר, משאיר לו חמורו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כל אשר יתן ממנו
id: 0327
nru: ט
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>אמר רגלה של זו עולה, דבריו קיימין, ותמכר לצרכי עולה ודמיה חולין, חוץ מדמי אותו האבר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: טוב ברע
id: 0327
nru: י
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>תם בבעל מום:<br>
<b><span id='pink'>או רע בטוב - <br>
</span></b>וכל שכן טוב בטוב ורע ברע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם כל בהמה טמאה
id: 0327
nru: יא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>בבעלת מום הכתוב מדבר, שהיא טמאה להקרבה. <br>
<b><span id='katom'>ולמדך הכתוב</span></b> שאין קדשים תמימים יוצאין לחולין בפדיון אלא אם כן הוממו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם גאל יגאלנה
id: 0327
nru: יג
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>בבעלים החמיר הכתוב להוסיף חומש. <br>
וכן במקדיש בית ,<br>
וכן במקדיש את השדה. <br>
וכן בפדיון מעשר שני הבעלים מוסיפין חומש, ולא שאר כל אדם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה ערכך לפי זרעו
id: 0327
nru: טז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>ולא כפי שוויה. אחת שדה טובה ואחת שדה רעה, פדיון הקדשן שווה.<br>
<b><span id='katom'>בית כור שעורים בחמישים שקלים, כך גזירת הכתוב.<br>
<br>
</span></b>והוא שבא לגאלה בתחילת היובל, ואם בא לגאלה באמצעו, נותן לפי החשבון סלע ופונדיון לשנה, לפי שאינה הקדש אלא למניין שני היובל, שאם נגאלה הרי טוב, ואם לאו הגזבר מוכרה בדמים הללו לאחר ועומדת ביד הלוקח עד היובל כשאר כל השדות המכורות, וכשהיא יוצאה מידו חוזרת לכוהנים של אותו משמר שהיובל פוגע בו ומתחלקת ביניהם, זהו המשפט האמור במקדיש שדה. <br>
ועכשיו אפרשנו על סדר המקראות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אם משנת היבל יקדיש וגו'
id: 0327
nru: יז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>אם משעברה שנת היובל מיד הקדישה ובא לגאלה מיד:<br>
<b><span id='pink'>כערכך יקום - <br>
</span></b>כערך הזה האמור יהיה, חמישים כסף יתן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם אחר היבל יקדיש
id: 0327
nru: יח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>וכן אם הקדישה משנת היובל ונשתהה ביד גזבר ובא זה לגאלה אחר היובל:<br>
<b><span id='pink'>וחשב לו הכהן את הכסף על פי השנים הנותרת - <br>
</span></b>כפי חשבון. <br>
<span id='red'>כיצד?</span> <br>
הרי קצב דמיה של ארבעים ותשע שנים חמישים שקל, הרי שקל לכל שנה, ושקל יתר בין כולן, והשקל ארבעים ושמנה פודיונין, הרי סלע ופונדיון לשנה אלא שחסר פונדיון אחד לכולן.<br>
<br>
<b>ואמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>שאותו פונדיון קלבון לפרוטרוט, והבא לגאול יתן סלע ופונדיון לכל שנה לשנים הנותרות עד שנת היובל:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ונגרע מערכך - <br>
</span></b>מנין השנים שמשנת היובל עד שנת הפדיון:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם לא יגאל את השדה
id: 0327
nru: כ
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>המקדיש:<br>
<b><span id='pink'>ואם מכר - <br>
</span></b>הגזבר:<br>
<b><span id='pink'>את השדה לאיש אחר לא יגאל עוד - <br>
</span></b>לשוב ליד המקדיש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה השדה בצאתו ביבל
id: 0327
nru: כא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>מיד הלוקחו מן הגזבר, כדרך שאר שדות היוצאות מיד לוקחיהם ביובל:<br>
<b><span id='pink'>קדש לה' - <br>
</span></b>לא שישוב להקדש בדק הבית ליד הגזבר אלא כשדה החרם הנתון לכוהנים, שנאמר (במדבר יח יד) כל חרם בישראל לך יהיה, אף זו תתחלק ביובל לכוהנים של אותו משמר, שיום הכיפורים של יובל פוגע בו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם את שדה מקנתו וגו'
id: 0327
nru: כב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>חלוק יש בין שדה מקנה לשדה אחוזה, ששדה מקנה לא תתחלק לכוהנים ביובל, לפי שאינו יכול להקדישה אלא עד היובל, שהרי ביובל הייתה עתידה לצאת מידו ולשוב לבעלים, לפיכך אם בא לגאלה, יגאל בדמים הללו הקצובים לשדה אחוזה. ואם לא יגאל וימכרנה גזבר לאחר, או אם לא יגאל הוא, בשנת היובל ישוב השדה לאשר קנהו מאתו, אותו שהקדישה. <br>
<br>
ופן תאמר לאשר קנהו הלוקח הזה האחרון מאתו, וזהו הגזבר, לכך הוצרך לומר לאשר לו אחוזת הארץ (פסוק כד), מירושת אבות, וזהו בעלים הראשונים שמכרוה למקדיש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכל ערכך יהיה בשקל הקדש
id: 0327
nru: כה
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>כל ערכך שכתוב בו שקלים יהיה בשקל הקדש:<br>
<b><span id='pink'>עשרים גרה - <br>
</span></b>עשרים מעות כך היו מתחילה ולאחר מכאן הוסיפו שתות. <br>
<br>
<b>ואמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>שש מעה כסף דינר, עשרים וארבע מעות לסלע:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ואם בבהמה הטמאה וגו'
id: 0327
nru: כז
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
<span id='katom'>אין המקרא הזה מוסב על הבכור,</span></b> שאין לומר בבכור בהמה טמאה ופדה בערכך. וחמור אין זה, שהרי אין פדיון פטר חמור אלא טלה, והוא מתנה לכהן ואינו להקדש, אלא הכתוב מוסב על ההקדש. שהכתוב שלמעלה (פסוק יא) דבר בפדיון בהמה טהורה שהוממה, וכאן דבר במקדיש בהמה טמאה לבדק הבית:<br>
<b><span id='pink'>ופדה בערכך - <br>
</span></b>כפי מה שיעריכנה הכהן:<br>
<b><span id='pink'>ואם לא יגאל - <br>
</span></b>ע'י בעלים:<br>
<b><span id='pink'>ונמכר בערכך - <br>
</span></b>לאחרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אך כל חרם וגו'
id: 0327
nru: כח
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
נחלקו רבותינו בדבר יש אומרים:</b> <br>
<blockquote>סתם חרמים להקדש.<br>
ומה אני מקיים (במדבר יח יד) כל חרם בישראל לך יהיה? <br>
בחרמי כוהנים שפירש ואמר: הרי זה חרם לכהן. <br>
</blockquote><b>ויש שאמרו: <br>
</b><blockquote>סתם חרמים לכוהנים:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>לא ימכר ולא יגאל - <br>
</span></b>אלא ינתן לכהן. <br>
לדברי האומר סתם חרמים לכוהנים, מפרש מקרא זה בסתם חרמים. <br>
והאומר סתם חרמים לבדק הבית, מפרש מקרא זה בחרמי כוהנים, שהכל מודים שחרמי כוהנים אין להם פדיון עד שיבואו ליד כהן, וחרמי גבוה נפדים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>כל חרם קדש קדשים הוא - <br>
</span></b>האומר סתם חרמים לבדק הבית מביא ראיה מכאן. <br>
והאומר סתם חרמים לכוהנים מפרש כל חרם קדש קדשים הוא לה', <b><span id='katom'>ללמד</span></b> שחרמי כוהנים חלים על קדשי קדשים ועל קדשים קלים, ונותן לכהן. <br>
<b><br>
כמו ששנינו במסכת ערכין (כח ב): <br>
</b><blockquote>אם נדר נותן דמיהם, ואם נדבה נותן את טובתה:<br>
</blockquote><b><span id='pink'><br>
מאדם - <br>
</span></b>כגון שהחרים עבדיו ושפחותיו הכנענים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כל חרם אשר יחרם וגו'
id: 0327
nru: כט
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>היוצא ליהרג ואמר אחד ערכו עלי, לא אמר כלום:<br>
<b><span id='pink'>מות יומת - <br>
</span></b>הרי הולך למות, לפיכך לא יפדה אין לו לא דמים ולא ערך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכל מעשר הארץ
id: 0327
nru: ל
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>במעשר שני הכתוב מדבר:<br>
<b><span id='pink'>מזרע הארץ - <br>
</span></b>דגן:<br>
<b><span id='pink'>מפרי העץ - <br>
</span></b>תירוש ויצהר:<br>
<b><span id='pink'>לה' הוא - <br>
</span></b>קנאו השם ומשולחנו ציווה לך לעלות ולאוכלו בירושלים, כמו שנאמר (דברים יד כג) ואכלת לפני ה' אלוהיך מעשר דגנך תירושך וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ממעשרו
id: 0327
nru: לא
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>ולא ממעשר חברו, הפודה מעשר של חברו אין מוסיף חומש. <br>
<span id='red'>ומה היא גאולתו? <br>
</span>כדי להתירו באכילה בכל מקום, והמעות יעלה ויאכל בירושלים, כמו שנאמר (דברים יד כה) ונתת בכסף וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: תחת השבט
id: 0327
nru: לב
pch: בחוקותיי
lvr: C0326
prk: 27
htm:
</b>כשבא לעשרן מוציאן בפתח זה אחר זה, והעשירי מכה בשבט צבוע בסיקרא להיות ניכר שהוא מעשר, כן עושה <b><span id='katom'>[לגדיים]</span></b> לטלאים ולעגלים של כל שנה ושנה:<br>
<b><span id='pink'>יהיה קדש - <br>
</span></b>ליקרב למזבח דמו ואמוריו, והבשר נאכל לבעלים, שהרי לא נמנה עם שאר מתנות כהונה, ולא מצינו שיהא ניתן לכוהנים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
id: 0401
htm:
<div id='title1'>רשי, במדבר               פרק א</div><br>

	<span id='pink'><b>(א) וידבר. במדבר סיני באחד לחדש וגו' <br>
</b></span><b></b>מתוך חיבתן לפניו מונה אותם כל שעה. <br>
כשיצאו ממצרים מנאן.<br>
וכשנפלו בעגל מנאן לידע מניין הנותרים. <br>
כשבא להשרות שכינתו עליהן מנאן. <br>
באחד בניסן הוקם המשכן, ובאחד באייר מנאם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למשפחתם
id: 0401
nru: ב
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 01
htm:
דע מניין כל שבט ושבט:<br>
<span id='pink'><b>לבית אבתם - <br>
</b></span>מי שאביו משבט אחד ואמו משבט אחר יקום על שבט אביו:<br>
<span id='pink'><b>לגלגלתם - <br>
</b></span>על ידי שקלים בקע לגולגולת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אך את מטה לוי לא תפקד
id: 0401
nru: מט
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 01
htm:
כדאי הוא לגיון של מלך להיות נמנה לבדו.<br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>צפה הקב'ה שעתידה לעמוד גזירה על כל הנמנין מבן עשרים שנה ומעלה שימותו במדבר, אמר אל יהיו אלו בכלל, לפי שהם שלי, שלא טעו בעגל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתה הפקד את הלווים
id: 0401
nru: נ
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 01
htm:
<b>כתרגומו: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>מני. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>לשון מנוי שררה</b></span> על דבר שהוא ממונה עליו, כמו (אסתר ב, ג) ויפקד המלך פקידים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יורידו אתו
id: 0401
nru: נא
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 01
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יפרקון. <br>
</blockquote><br>
כשבאין ליסע במדבר ממסע למסע היו מפרקין אותו מהקמתו, ונושאין אותו עד מקום אשר ישכון שם הענן ויחנו שם ומקימין אותו:<br>
<span id='pink'><b>והזר הקרב - <br>
</b></span>לעבודתם זו:<br>
<span id='pink'><b>יומת - <br>
</b></span>בידי שמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באתת
id: 0402
nru: ב
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 02
htm:
כל דגל יהיה לו אות מפה צבועה תלוויה בו. צבעו של זה לא כצבעו של זה, צבע כל אחד כגוון אבנו הקבועה בחשן, ומתוך כך יכיר כל אחד את דגלו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>באותות לבית אבותם -<br>
</span><span id='katom'></span></b><blockquote>באות שמסר להם יעקב אביהם כשנשאוהו ממצרים, שנאמר (בראשית נ, יב) ויעשו בניו לו כן כאשר צום, יהודה ויששכר וזבולן ישאוהו מן המזרח, וראובן ושמעון וגד מן הדרום וכו', כדאיתא<b> בתנחומא [במדבר יב] בפרשה זו:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>מנגד - <br>
</b></span>מרחוק מיל, כמו שנאמר ביהושע (יהושע ג, ד) אך רחוק יהיה ביניכם ובינו כאלפים אמה, שיוכלו לבא בשבת, משה ואהרן ובניו והלווים חונים בסמוך לו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קדמה
id: 0402
nru: ג
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 02
htm:
לפנים הקרויה קדם. <br>
<span id='red'>ואיזו זו? <br>
</span>רוח מזרחית. <br>
והמערב קרוי אחור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ראשנה יסעו
id: 0402
nru: ט
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 02
htm:
כשרואין הענן מסתלק, תוקעין הכוהנים בחצוצרות ונוסע מחנה יהודה תחלה.<br>
וכשהולכין הולכין כדרך חנייתן: הלווים והעגלות באמצע. <br>
<b>דגל יהודה במזרח.<br>
ושל ראובן בדרום.<br>
ושל אפרים במערב.<br>
ושל דן בצפון:<br>
</b><br>


autr: רשי
trm: ונסע אהל מועד
id: 0402
nru: יז
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 02
htm:
לאחר שני דגלים הללו:<br>
<span id='pink'><b>כאשר יחנו כן יסעו - <br>
</b></span>כמו שפירשתי, הליכתן כחנייתן, כל דגל מהלך לרוח הקבועה לו:<br>
<span id='pink'><b>על ידו - <br>
</b></span>על מקומו, ואין לשון יד זז ממשמעו, רוח של צדו, קרוי על ידו, הסמוכה לו לכל הושטת ידו. אי'ן שו'ן איש'א בלע'ז <span id='katom'><b>[על ידו]:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה תולדת אהרן ומשה
id: 0403
nru: א
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
ואינו מזכיר אלא בני אהרן. ונקראו תולדות משה, לפי שלמדן תורה. <br>
<span id='katom'><b>מלמד </b></span> שכל ה<span id='katom'><b>מלמד </b></span> את בן חברו תורה, מעלה עליו הכתוב כאלו ילדו:<br>
<span id='pink'><b>ביום דבר ה' את משה - <br>
</b></span>נעשו אלו התולדות שלו, שלמדן מה שלמד מפי הגבורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושרתו אתו
id: 0403
nru: ו
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
<span id='red'>ומהו השירות? <br>
</span>ושמרו את משמרתו, לפי ששמירת המקדש עליו שלא יקרב זר, כמו שנאמר (במדבר יח, א) אתה ובניך ובית אביך אתך תישאו את עוון המקדש, והלווים הללו מסייעין אותם, זה הוא השירות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושמרו את משמרתו
id: 0403
nru: ז
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
כל מנוי שהאדם ממונה עליו ומוטל עליו לעשותו, קרוי משמרת בכל המקרא ובלשון משנה, כמו שאמרו בבגתן ותרש (מגילה יג ב) והלא אין משמרתי ומשמרתך שווה, וכן משמרות כהונה ולוויה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת משמרת בני ישראל
id: 0403
nru: ח
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
שכולן היו זקוקין לצרכי המקדש, אלא שהלווים באים תחתיהם בשליחותם, לפיכך לוקחים מהם המעשרות בשכרן, שנאמר (במד' יח, לא) כי שכר הוא לכם חלף עבודתכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נתונים המה לו
id: 0403
nru: ט
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
לעזרה:<br>
<span id='pink'><b>מאת בני ישראל - <br>
</b></span>כמו מתוך בני ישראל, כלומר משאר כל העדה נבדלו לכך בגזרת המקום, והוא נתנם לו, שנאמר (במד' ח, יט) ואתנה את הלווים נתונים וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת אהרן ואת בניו תפקד
id: 0403
nru: י
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
<b><span id='katom'>לשון פקידות</span><span id='pink'></span></b> ואינו לשון מניין:<br>
<span id='pink'><b>ושמרו את כהנתם - <br>
</b></span>קבלת דמים וזריקה והקטרה ועבודות המסורות לכוהנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואני הנה לקחתי
id: 0403
nru: יב
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
<span id='red'>ואני מהיכן זכיתי בהן?<br>
</span><span id='pink'><b>מתוך בני ישראל - <br>
</b></span>שיהיו ישראל שוכרין אותן לשירות שלי. על ידי הבכורות זכיתי בהם ולקחתים תמורתם, לפי שהייתה העבודה בבכורות, וכשחטאו בעגל נפסלו, והלווים שלא עבדו עבודה זרה נבחרו תחתיהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מבן חדש ומעלה
id: 0403
nru: טו
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
משיצא מכלל נפלים הוא נמנה ליקרא שומר משמרת הקדש. <br>
<blockquote>אמר ר' יהודה ברבי שלום: למוד הוא אותו השבט להיות נמנה מן הבטן, שנאמר (במד' כו, כט) אשר ילדה אותה ללוי במצרים, עם כניסתה בפתח מצרים ילדה אותה. ונמנית בשבעים נפש, שכשאתה מונה חשבונם לא תמצאם אלא שבעים חסר אחת, והיא השלימה את המניין:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: על פי ה'
id: 0403
nru: טז
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
<span id='red'>אמר משה לפני הקב'ה היאך אני נכנס לבתי כולם ולתוך אוהליהם לדעת מניין יונקיהם? <br>
</span>אמר לו הקב'ה: עשה אתה את שלך ואני אעשה את שלי. <br>
הלך משה ועמד על פתח האהל והשכינה מקדמת לפניו, ובת קול יוצאת מן האהל ואומרת כך וכך תינוקות יש באהל זה, לכך נאמר על פי ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: המשכן
id: 0403
nru: כה
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
יריעות התחתונות:<br>
<span id='pink'><b>והאהל - <br>
</b></span>יריעות עזים העשויות לגג:<br>
<span id='pink'><b>מכסהו - <br>
</b></span>עורות אילים ותחשים:<br>
<span id='pink'><b>ומסך פתח - <br>
</b></span>הוא הוילון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: משפחת בני קהת יחנו וגו' תימנה
id: 0403
nru: כט
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
וסמוכין להם דגל ראובן החונים תימנה, אוי לרשע ואוי לשכנו, לכך לקו מהם דתן ואבירם ומאתים וחמישים איש עם קרח ועדתו, שנמשכו עימהם במחלוקתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונשיא נשיאי הלווי
id: 0403
nru: לב
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
ממונה על כולם. <br>
<span id='red'>ועל מה היא נשיאותו?</span> <br>
פקודת שומרי משמרת הקודש, על ידו היה פקודת כולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: משה ואהרן ובניו
id: 0403
nru: לח
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
וסמוכין להם דגל מחנה יהודה, והחונים עליו יששכר וזבולון, טוב לצדיק טוב לשכנו, לפי שהיו שכניו של משה שהיה עוסק בתורה, נעשו גדולים בתורה, שנאמר (תהילים ס, ט) יהודה מחוקקי, ומבני יששכר יודעי בינה וגו' (דה'י א' יב לג) מאתים ראשי סנהדראות, ומזבולון מושכים בשבט סופר (שופטים ה יד):<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר פקד משה ואהרן
id: 0403
nru: לט
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
<b><span id='katom'>נקוד על ואהרן,</span><span id='pink'></span></b> לומר שלא היה במניין הלווים:<br>
<span id='pink'><b>שנים ועשרים אלף - <br>
</b></span>ובפרטן אתה מוצא שלוש מאות יתרים: <br>
<b>בני גרשון</b> שבעת אלפים וחמש מאות. <br>
<b>בני קהת</b> שמונת אלפים ושש מאות. <br>
<b>בני מררי</b> ששת אלפים ומאתים.<br>
[הרי שנים ועשרים אלף ושלש מאות]. <br>
<span id='red'>ולמה לא כללן עם השאר ויפדו את הבכורות, ולא יהיו זקוקים השלשה ושבעים ומאתים בכורות העודפים על המניין לפדיון? <br>
<br>
</span><b>אמרו רבותינו במסכת בכורות (בכורות ה א): <br>
</b><blockquote>אותן שלוש מאות לווים בכורות היו ודים שיפקיעו עצמם מן הפדיון:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ואת בהמת הלווים וגו'
id: 0403
nru: מה
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
לא פדו בהמות הלווים את בכורי בהמה טהורה של ישראל, אלא את פטרי חמוריהם, ושה אחד של בן לוי פטר כמה פטרי חמורים של ישראל, תדע שהרי מנה העודפים באדם ולא מנה העודפים בבהמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת פדויי השלשה וגו'
id: 0403
nru: מו
pch: במדבר
lvr: C0401
prk: 03
htm:
ואת הבכורות הצריכין להיפדות בהם, אלו השלשה ושבעים ומאתים העודפים בהם, יתרים על הלווים, מהם תיקח חמשת שקלים לגלגלת, כך הייתה מכירתו של יוסף עשרים כסף, שהיה בכורה של רחל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נשא את ראש וגו'
id: 0404
nru: ב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
מנה מהם את הראויין לעבודת משא, והם מבן שלשים ועד בן חמישים שנה, והפחות משלשים לא נתמלא כוחו. <br>
<span id='katom'><b>מכאן </b></span> אמרו בן שלשים לכוח, והיותר על בן חמישים כוחו מכחיש מעתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובא אהרן ובניו וגו'
id: 0404
nru: ה
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
יכניסו כל כלי וכלי לנרתיקו המפורש לו בפרשה זו, ולא יצטרכו הלווים בני קהת אלא לשאת:<br>
<span id='pink'><b>בנסוע המחנה - <br>
</b></span>כשהענן מסתלק הם יודעין שיסעו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קערות וכפות קשות ומנקיות
id: 0404
nru: ז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
כבר פירשתי במלאכת המשכן:<br>
<span id='pink'><b>הנסך - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הכסוי לשון מסך,</span><span id='pink'></span></b> כדכתיב (שמות כה כט) אשר יוסך בהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מלקחיה
id: 0404
nru: ט
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
כמין צבת שמושך בה את הפתילה לכל צד שירצה:<br>
<span id='pink'><b>מחתתיה - <br>
</b></span>כמין כף קטנה ושוליה פשוטין ולא סגלגלים, ואין לה מחיצה לפניה אלא מצדיה, וחותה בה את דשן הנרות כשמטיבן:<br>
<span id='pink'><b>נרתיה - <br>
</b></span>לוצי'ש בלע'ז <span id='katom'><b>[מנורות]</b></span> שנותנים בהן השמן והפתילות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ודשנו את המזבח
id: 0404
nru: יג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
מזבח הנחושת:<br>
<span id='pink'><b>ודשנו - <br>
</b></span>ייטלו את הדשן מעליו:<br>
<span id='pink'><b>ופרשו עליו בגד ארגמן - <br>
</b></span>ואש שירדה מן השמים רבוצה תחת הבגד כארי בשעת המסעות, ואינה שורפתו, שהיו כופין עליה פסכתר של נחושת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מחתת
id: 0404
nru: יד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
שבהן חותים גחלים לתרומת הדשן, שעשויה כמין מחבת שאין לה אלא שלוש מחיצות, ומלפניה שואבת את הגחלים:<br>
<span id='pink'><b>מזלגות - <br>
</b></span>צינוריות של נחושת שבהן מכין באברים שעל המזבח להפכן כדי שיתעכלו יפה ומהר:<br>
<span id='pink'><b>יעים - <br>
</b></span>הם מגרפות ובלע'ז ודי'ל <span id='katom'><b>[מגרפה] </b></span>והן של נחושת ובהן מכבדין את הדשן מעל המזבח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לכסת את הקדש
id: 0404
nru: טו
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
הארון והמזבח:<br>
<span id='pink'><b>ואת כל כלי הקדש - <br>
</b></span>המנורה וכלי שרת:<br>
<span id='pink'><b>ומתו - <br>
</b></span>שאם יגעו חייבין מיתה בידי שמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ופקדת אלעזר
id: 0404
nru: טז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
שהוא ממונה עליהם לשאת אותם, שמן וקטורת ושמן המשחה ומנחת התמיד, עליו מוטל לצוות ולזרז ולהקריב בעת חנייתן:<br>
<span id='pink'><b>פקדת כל המשכן - <br>
</b></span>ועוד היה ממונה על משא בני קהת לצוות איש איש על עבודתו ועל משאו, והוא המשכן וכל אשר בו, כל הסדורים למעלה בפרשה זו, אבל משא בני גרשון ומררי שאינן מקדש הקדשים, על פי איתמר היה, כמו שכתוב בפרשת נשא (פסוק כח):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא יבאו לראות כבלע את הקדש
id: 0404
nru: כ
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
לתוך נרתק שלו, כמו שפירשתי למעלה (פסוק ה) בפרשה זו, ופרשו עליו בגד פלוני וכסו אותו במכסה פלוני, ובלוע שלו הוא כיסויו:<br>
<br>
פרשת נשא<br>
<br>


autr: רשי
trm: את יריעות המשכן
id: 0404
nru: כה
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
עשר תחתונות:<br>
<span id='pink'><b>ואת אהל מועד - <br>
</b></span>יריעות עזים העשויות לאהל עליו:<br>
<span id='pink'><b>מכסהו - <br>
</b></span>עורות אילים מאודמים:<br>
<span id='pink'><b>מסך פתח - <br>
</b></span>וילון המזרחי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר על המשכן
id: 0404
nru: כו
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
כלומר הקלעים והמסך של חצר הסוככים ומגינים על המשכן ועל מזבח הנחושת סביב:<br>
<span id='pink'><b>ואת כל אשר יעשה להם - <br>
</b></span><b>כתרגומו: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>ית כל דיתמסר להון. <br>
</blockquote>לבני גרשון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתדתם ומיתריהם
id: 0404
nru: לב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
של עמודים, שהרי יתדות ומיתרי הקלעים במשא בני גרשון היו, ויתדות ומיתרים היו ליריעות ולקלעים מלמטה, שלא תגביהם הרוח, ויתדות ומיתרים היו לעמודים סביב לתלות בהם הקלעים בשפתם העליונה, וקלונסאות וקונטסין, כמו ששנויה במלאכת המשכן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עבדת עבדה
id: 0404
nru: מז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 04
htm:
הוא השיר במצלתיים וכנורות, שהיא עבודה לעבודה אחרת:<br>
<span id='pink'><b>ועבודת משא - <br>
</b></span>כמשמעו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צו את בני ישראל וגו'
id: 0405
nru: ב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<blockquote>פרשה זו נאמרה ביום שהוקם המשכן, ושמנה פרשיות נאמרו בו ביום, כדאיתא <b>במסכת גיטין בפרק הניזקין (ס א):<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>וישלחו מן המחנה - <br>
</span></b><blockquote>שלוש מחנות היו שם בשעת חנייתן, תוך הקלעים היא מחנה שכינה, חניית הלווים סביב כמו שמפורש בפרשת במדבר סיני היא מחנה לוויה, ומשם ועד סוף מחנה הדגלים לכל ארבע הרוחות היא מחנה ישראל. <br>
הצרוע נשתלח חוץ לכולן. <br>
הזב מותר במחנה ישראל ומשולח מן השתים.<br>
וטמא לנפש מותר אף בשל לוויה ואינו משולח אלא משל שכינה. <br>
<b>וכל זה דרשו רבותינו מן המקראות במסכת פסחים (סז):<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>טמא לנפש - <br>
</span></b><blockquote>דמסאב לטמי נפשא דאנשא. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>אומר אני שהוא לשון עצמות אדם</b></span> בלשון ארמי, והרבה יש בב'ר אדריינוס שחיק טמיא, שחיק עצמות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למעל מעל בה'
id: 0405
nru: ו
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
הרי חזר וכתב כאן פרשת גוזל ונשבע על שקר, היא האמורה בפרשת ויקרא (ה, כא) ומעלה מעל בה' וכחש בעמיתו וגו', ונשנית כאן בשביל שני דברים שנתחדשו בה: <br>
<b>האחד,</b> שכתב והתוודו, לימד שאינו חייב חומש ואשם על פי עדים עד שיודה בדבר. <br>
<b>והשני</b> על גזל הגר שהוא נתון לכוהנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם אין לאיש גואל
id: 0405
nru: ח
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
שמת התובע שהשביעו, ואין לו יורשים:<br>
<span id='pink'><b>להשיב האשם אליו - <br>
</b></span>כשנמלך זה להתוודות על עונו. <br>
<br>
<b>ואמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>וכי יש לך אדם בישראל שאין לו גואלים או בן או אח או שאר בשר הקרוב ממשפחת אביו למעלה עד יעקב? <br>
אלא זה הגר שמת ואין לו יורשים:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>האשם המושב - <br>
</b></span>זה הקרן והחומש:<br>
<span id='pink'><b>לה' לכהן - <br>
</b></span>קנאו השם ונתנו לכהן שבאותו משמר:<br>
<span id='pink'><b>מלבד איל הכיפורים - <br>
</b></span>האמור בויקרא (ויקרא ה כה) שהוא צריך להביא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל תרומה וגו'
id: 0405
nru: ט
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<blockquote>אמר רבי ישמעאל: וכי תרומה מקריבין לכהן, והלא הוא המחזר אחריה לבית הגרנות. ומה תלמוד לומר אשר יקריבו לכהן? אלו הבכורים, שנאמר בהם תביא בית ה' אלוהיך, (שמות כג, יט). ואיני יודע מה יעשה בהם, תלמוד לומר לכהן לו יהיה, בא הכתוב ולמד על הבכורים שיהיו ניתנין לכהן:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ואיש את קדשיו לו יהיו
id: 0405
nru: י
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<span id='red'>לפי שנאמרו מתנות כהונה ולוויה יכול יבואו ויטלום בזרוע? <br>
</span>תלמוד לומר: ואיש את קודשיו לו יהיו, <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שטובת הנאתן לבעלים. <br>
<span id='katom'><b>ועוד מדרשים הרבה דרשו בו בספרי. <br>
</b></span><br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>ואיש את קודשיו לו יהיו, מי שמעכב מעשרותיו ואינו נותנן, לו יהיו המעשרות, סוף שאין שדהו עושה אלא אחד מעשרה שהייתה למודה לעשות:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>איש אשר יתן לכהן - <br>
</b></span>מתנות הראויות לו:<br>
<span id='pink'><b>לו יהיה - <br>
</b></span>ממון הרבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: איש איש כי תשטה אשתו
id: 0405
nru: יב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<span id='red'>מה כתיב למעלה מן הענין?</span> <br>
ואיש את קודשיו לו יהיו, אם אתה מעכב מתנות הכהן, חייך שתצטרך לבא אצלו להביא לו את הסוטה:<br>
<span id='pink'><b>איש איש - <br>
</b></span><b><span id='katom'>ללמדך </span><span id='pink'></span></b> שמועלת בשתים, באיש מלחמה שלמעלה ואישה מלמטה:<br>
<span id='pink'><b>כי תשטה אשתו - <br>
</b></span><b>שנו רבותינו:<span id='pink'></span></b> <br>
אין המנאפין נואפין עד שתכנס בהן רוח שטות, דכתיב כי תשטה, וכתוב בו נואף אשה חסר לב (משלי ו, לב). <br>
<span id='katom'><b>ופשוטו של מקרא</b></span> <br>
<span id='pink'><b>כי תשטה - <br>
</b></span>תט מדרכי צניעות ותחשד בעיניו, כמו שטה מעליו ועבור (שם ד, טו), אל ישט אל דרכיה לבך (שם ז, כה):<br>
<span id='pink'><b>ומעלה בו מעל - <br>
</b></span><span id='red'>ומהו המעל?<br>
</span>ושכב איש אותה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושכב איש
id: 0405
nru: יג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
פרט לקטן ומי שאינו איש:<br>
<span id='pink'><b>אתה שכבת זרע - <br>
</b></span>שכיבתה פוסלת אותה, ואין שכיבת אחותה פוסלת אותה כמעשה בשתי אחיות שהיו דומות זו לזו:<br>
<span id='pink'><b>ונעלם מעיני אישה - <br>
</b></span>פרט לסומא, הא אם היה ראוה ומעמעם<span id='katom'><b> [ומעלים]</b></span> אין המים בודקין אותה:<br>
<span id='pink'><b>ונסתרה - <br>
</b></span>שיעור שתראה לטומאת ביאה:<br>
<span id='pink'><b>עד אין בה - <br>
</b></span>הא אם יש בה אפילו עד אחד שאמר נטמאת לא הייתה שותה:<br>
<span id='pink'><b>ועד אין בה - <br>
</b></span>לטומאה אבל יש עדים לסתירה:<br>
<span id='pink'><b>נתפשה - <br>
</b></span>נאנסה, כמו ותפשה ושכב עמה (דברים כב, כח):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועבר עליו
id: 0405
nru: יד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
קודם לסתירה:<br>
<span id='pink'><b>רוח קנאה וקנא - <br>
</b></span><b>פירשו רבותינו: <br>
</b><blockquote><b>לשון התראה, <span id='pink'></span></b> שמתרה בה אל תסתרי עם איש פלוני:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>והיא נטמאה או עבר עליו וגו' - <br>
</b></span>כלומר הוא התרה בה ועברה על התראתו, ואין ידוע אם נטמאה אם לאו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קמח
id: 0405
nru: טו
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
שלא יהא מסולת:<br>
<span id='pink'><b>שערים - <br>
</b></span>ולא חטים, היא עשתה מעשה בהמה וקרבנה מאכל בהמה:<br>
<span id='pink'><b>לא יצק עליו שמן - <br>
</b></span>שלא יהא קרבנה מהודר, שהשמן קרוי אור והיא עשתה בחשך:<br>
<span id='pink'><b>ולא יתן עליו לבונה - <br>
</b></span>שהאמהות נקראות לבונה, שנאמר אל גבעת הלבונה (שה'ש ד, ו), והיא פרשה מדרכיהן:<br>
<span id='pink'><b>כי מנחת קנאת הוא - <br>
</b></span>הקמח הזה, קמח לשון זכר:<br>
<span id='pink'><b>מנחת קנאת - <br>
</b></span>מעוררת עליה שתי קנאות, קנאת המקום וקנאת הבעל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מים קדשים
id: 0405
nru: יז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
שקידשו בכיור, לפי שנעשה מנחשת מראות הצובאות, וזו פרשה מדרכיהן שהיו נבעלות לבעליהן במצרים תחת התפוח, וזו קלקלה לאחר, תיבדק בו:<br>
<span id='pink'><b>בכלי חרש - <br>
</b></span>היא השקתה את הנואף יין משובח בכוסות משובחים, לפיכך תשתה מים המרים במקדה בזויה של חרש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והעמיד הכהן וגו'
id: 0405
nru: יח
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<span id='red'>והלא כבר נאמר והעמידה לפני ה'? <br>
</span>אלא מסיעין היו אותה ממקום למקום כדי ליגעה ותיטרף דעתה ותודה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ופרע - <br>
</b></span>סותר את קליעת שערה כדי לבזותה, <span id='katom'><b>מכאן </b></span> לבנות ישראל שגלוי הראש גנאי להן:<br>
<span id='pink'><b>לפני ה' - <br>
</b></span>בשער נקנור, הוא שער העזרה המזרחי, דרך כל הנכנסים:<br>
<span id='pink'><b>ונתן על כפיה - <br>
</b></span>ליגעה אולי תיטרף דעתה ותודה, ולא ימחה שם המיוחד על המים:<br>
<span id='pink'><b>המרים - <br>
</b></span>על שם סופן שהם מרים לה:<br>
<span id='pink'><b>המאררים - <br>
</b></span>המחסרים אותה מן העולם. <br>
<span id='katom'><b>לשון סלון ממאיר</b></span> (יחזקאל כח, כד). <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לפרש</b></span> מים ארורים, שהרי קדושים הן, ולא ארורים כתב הכתוב, אלא מאררים את אחרים. <br>
<b>ואף אונקלוס</b> לא תרגם ליטייא, אלא,<br>
<blockquote>מלטטיא. <br>
</blockquote>שמראות קללה בגופה של זו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והשביע אותה וגו'
id: 0405
nru: יט
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<span id='red'>ומה היא השבועה? <br>
</span>אם לא שכב הנקי, הא אם שכב חנקי <span id='katom'><b>[לא תנקי]</b></span>, <span id='katom'><b>שמכלל לאו אתה שומע הן, </b></span>אלא שמצווה לפתוח בדיני נפשות תחלה לזכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשבועת האלה
id: 0405
nru: כא
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
שבועה של קללה:<br>
<span id='pink'><b>יתן ה' אותך לאלה - <br>
</b></span>שיהיו הכל מקללין ביך יבואך כדרך שבא לפלונית:<br>
<span id='pink'><b>ולשבועה - <br>
</b></span>שיהיו הכל נשבעין ביך לא יארע לי כדרך שאירע לפלונית וכן הוא אומר והנחתם שמכם לשבועה לבחירי (ישעיה סה, טו), שהצדיקים נשבעים בפורענותן של רשעים, וכן לענין הברכה ונברכו וגו' (בראשית יב ג) בך יברך ישראל לאמר (בראשית מח כ):<br>
<span id='pink'><b>את ירכך - <br>
</b></span>בקללה הקדים ירך לבטן לפי שבה התחילה בעבירה תחלה:<br>
<span id='pink'><b>צבה - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>נפוחה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: לצבות בטן
id: 0405
nru: כב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
<b><span id='katom'>כמו להצבות בטן, זהו שמוש פתח שהלמ'ד נקודה בו.<br>
</span><span id='pink'></span></b>וכן לנחותם הדרך (שמות יג, כא), לראותכם בדרך אשר תלכו בה. <br>
(דברים א, לג), וכן לנפיל ירך להנפיל ירך, שהמים מצבים את הבטן ומפילים את הירך:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לצבות בטן ולנפיל ירך - <br>
</b></span>בטנו וירכו של בועל, או אינו אלא של נבעלת, כשהוא אומר את ירכך נופלת ואת בטנך צבה, הרי של נבעלת אמור:<br>
<span id='pink'><b>אמן אמן - <br>
</b></span>קבלת שבועה, אמן על האלה אמן על השבועה, אמן אם מאיש זה, אמן אם מאיש אחר, אמן שלא סטיתי ארוסה ונשואה שומרת יבם וכנוסה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והשקה את האשה
id: 0405
nru: כד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
אין זה סדר המעשה, שהרי בתחילה מקריב מנחתה, אלא הכתוב מבשרך שכשישקנה יבואו בה למרים. <br>
<span id='red'>לפי שנאמר בטן וירך, מניין לשאר כל הגוף? <br>
</span>תלמוד לומר: ובאו בה בכולה. <br>
<span id='red'>אם כן מה תלמוד לומר בטן וירך? <br>
</span>לפי שהן התחילו בעבירה תחילה, לפיכך התחילה מהן הפורענות:<br>
<br>
<span id='pink'><b>למרים - <br>
</b></span>להיות לה רעים ומרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והניף
id: 0405
nru: כה
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
מוליך ומביא מעלה ומוריד, ואף היא מניפה עמו שידה למעלה מידו של כהן:<br>
<span id='pink'><b>והקריב אתה - <br>
</b></span>זו היא הגשתה בקרן דרומית מערבית של מזבח קודם קמיצה כשאר מנחות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והשקה את המים
id: 0405
nru: כז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
לרבות שאם אמרה איני שותה לאחר שנמחקה מגלה, מערערין אותה ומשקין אותה בעל כורחה, אלא אם כן אמרה טמאה אני:<br>
<span id='pink'><b>וצבתה בטנה וגו' - <br>
</b></span>אף על פי שבקללה הזכיר ירך תחילה, המים אין בודקין אלא דרך כניסתן בה:<br>
<span id='pink'><b>והייתה האשה לאלה - <br>
</b></span>כמו שפירשתי שהיו הכל אלין בה:<br>
<span id='pink'><b>בקרב עמה - <br>
</b></span>הפרש יש בין אדם המתנוול במקום שניכר, לאדם המתנוול במקום שאינו ניכר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם לא נטמאה האשה
id: 0405
nru: כח
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 05
htm:
בסתירה זו:<br>
<span id='pink'><b>וטהרה היא - <br>
</b></span>ממקום אחר:<br>
<span id='pink'><b>ונקתה - <br>
</b></span>ממים המאררים, ולא עוד אלא ונזרעה זרע, אם הייתה יולדת בצער תלד ברווח, אם הייתה יולדת שחורים יולדת לבנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יפלא
id: 0406
nru: ב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
יפריש. <br>
<span id='red'>למה נסמכה פרשת נזיר לפרשת סוטה? <br>
</span><span id='katom'><b>לומר לך</b></span> שכל הרואה סוטה בקלקולה יזיר עצמו מן היין, שהוא מביא לידי ניאוף:<br>
<span id='pink'><b>נדר נזיר - <br>
</b></span>אין נזירה בכל מקום אלא פרישה, אף כאן שפרש מן היין:<br>
<span id='pink'><b>להזיר לה' - <br>
</b></span>להבדיל עצמו מן היין לשם שמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מיין ושכר
id: 0406
nru: ג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
<b>כתרגומו: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>מחמר חדת ועתיק. <br>
</blockquote>שהיין משכר כשהוא ישן:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וכל משרת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון צביעה במים וכל משקה.</span><span id='pink'></span></b> <br>
ובלשון משנה יש הרבה: <br>
אין שורין דיו וסמנים (שבת יז ב).<br>
נזיר ששרה פתו ביין (נזיר לד ב):<br>
<br>


autr: רשי
trm: חרצנים
id: 0406
nru: ד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
הם הגרעינין:<br>
<span id='pink'><b>זג - <br>
</b></span>הם קליפות שמבחוץ, שהחרצנים בתוכן כענבל בזוג:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קדוש יהיה
id: 0406
nru: ה
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
השער שלו, לגדל הפרע של שער ראשו:<br>
<span id='pink'><b>פרע - <br>
</b></span><b><span id='katom'>נקוד פתח קטן לפי שהוא דבוק לשער ראשו,</span><span id='pink'></span></b> פרע של שער. <br>
ופירושו של פרע, גדול של שער, וכן את ראשו לא יפרע (ויקרא כא, י).<br>
ואין קרוי פרע פחות משלושים יום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בפתע
id: 0406
nru: ט
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
זה אונס:<br>
<span id='pink'><b>פתאם - <br>
</b></span>זה שוגג. <br>
<b><br>
ויש אומרים:<br>
<span id='pink'>פתע פתאום -<br>
</span></b>דבר אחד הוא, מקרה של פתאום:<br>
<span id='pink'><b>וכי ימות מת עליו - <br>
</b></span>באהל שהוא בו:<br>
<span id='pink'><b>ביום טהרתו - <br>
</b></span>ביום הזאתו. <br>
<span id='red'>או אינו אלא בשמיני שהוא טהור לגמרי? <br>
</span>תלמוד לומר: ביום השביעי. <br>
<span id='red'>אי שביעי יכול אפילו לא הזה? <br>
</span>תלמוד לומר ביום טהרתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וביום השמיני יבא שתי תרים
id: 0406
nru: י
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
להוציא את השביעי. <br>
<span id='red'>או אינו אלא להוציא את התשיעי? <br>
</span>קבע זמן לקרבין וקבע זמן למקריבין. <br>
מה קרבין הכשיר שמיני ומשמיני והלאה, אף מקריבין שמיני ומשמיני והלאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מאשר חטא על הנפש
id: 0406
nru: יא
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
שלא נזהר מטומאת המת.<br>
<blockquote>רבי אלעזר הקפר אומר: שציער עצמו מן היין:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>וקדש את ראשו - <br>
</b></span>לחזור ולהתחיל מניין נזירותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והזיר לה' את ימי נזרו
id: 0406
nru: יב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
יחזור וימנה נזירותו כבתחילה:<br>
<span id='pink'><b>והימים הראשונים יפלו - <br>
</b></span>לא יעלו מן המניין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יביא אתו
id: 0406
nru: יג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
יביא את עצמו. <br>
<span id='katom'><b>זה אחד משלשה אתים שהיה ר' ישמעאל דורש כן. <br>
</b></span>כיוצא בו והשיאו אותם עוון אשמה (ויקרא כב, טז), את עצמם.<br>
כיוצא בו ויקבור אותו בגיא (דברים לד, ו), הוא קבר את עצמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומנחתם ונסכיהם
id: 0406
nru: טו
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
של עולה ושלמים, לפי שהיו בכלל ויצאו לידון בדבר חדש שיטעינו לחם, החזירן לכללן שיטעינו נסכים כדין עולה ושלמים:<br>
<span id='pink'><b>חלות מצוות ורקיקי מצוות - <br>
</b></span>עשר מכל מין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זבח שלמים לה' על סל המצוות
id: 0406
nru: יז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
ישחט את השלמים על מנת לקדש את הלחם:<br>
<span id='pink'><b>את מנחתו ואת נסכו - <br>
</b></span>של איל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וגלח הנזיר פתח אהל מועד
id: 0406
nru: יח
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
<blockquote>יכול יגלח בעזרה? <br>
הרי זה דרך בזיון, אלא וגלח הנזיר לאחר שחיטת השלמים שכתוב בהן ושחטו פתח אהל מועד (ויקרא ג, ב),<b> ספרי:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>אשר תחת זבח השלמים - <br>
</b></span>תחת הדוד שהוא מבשלן בו, לפי ששלמי נזיר היו מתבשלין בעזרה, שצריך ליטול הכהן הזרוע אחר שנתבשלה ולהניף לפני ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: קדש הוא לכהן
id: 0406
nru: כ
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
החלה והרקיק והזרוע תרומה הן לכהן:<br>
<span id='pink'><b>על חזה התנופה - <br>
</b></span>מלבד חזה ושוק הראויים לו מכל שלמים מוסף על שלמי נזיר הזרוע הזה, לפי שהיו שלמי נזיר בכלל ויצאו לידון בדבר החדש להפרשת זרוע הוצרך להחזירן לכללן לידון אף בחזה ושוק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מלבד אשר תשיג ידו
id: 0406
nru: כא
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
שאם אמר הריני נזיר על מנת לגלח על מאה עולות ועל מאה שלמים כפי נדרו אשר ידור כן יעשה מוסף על תורת נזרו:<br>
<span id='pink'><b>על תורת הנזיר - <br>
</b></span>יוסיף ולא יחסר, שאם אמר הריני נזיר חמש נזירות על מנת לגלח על שלוש בהמות הללו, אין אני קורא בו כאשר ידור כן יעשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אמור להם
id: 0406
nru: כג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
כמו זכור שמור, בלע'ז דישנ'ט<span id='katom'><b> (באמרכם):</b></span><br>
<span id='pink'><b>אמור להם - <br>
</b></span>שיהיו כולם שומעים:<br>
<span id='pink'><b>אמור - <br>
</b></span>מלא, לא תברכם בחיפזון ובהלות, אלא בכוונה ובלב שלם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יברכך
id: 0406
nru: כד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
שיתברכו נכסיך:<br>
<span id='pink'><b>וישמרך - <br>
</b></span><blockquote>שלא יבואו עליך שודדים ליטול ממונך, שהנותן מתנה לעבדו אינו יכול לשמרו מכל אדם, וכיון שבאים לסטים עליו ונוטלין אותה ממנו, מה הנאה יש לו במתנה זו?! <br>
אבל הקב'ה הוא הנותן הוא השומר. והרבה מדרשים דרשו בו בספרי:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: יאר ה' פניו אליך
id: 0406
nru: כה
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 06
htm:
יראה לך פנים שוחקות, פנים צהובות:<br>
<span id='pink'><b>ויחנך - <br>
</b></span>יתן לך חן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי ביום כלות משה
id: 0407
nru: א
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
כלת כתיב, יום הקמת המשכן היו ישראל ככלה הנכנסת לחופה:<br>
<span id='pink'><b>כלות משה - <br>
</b></span>בצלאל ואהליאב וכל חכם לב עשו את המשכן, ותלאו הכתוב במשה, לפי שמסר נפשו עליו לראות תבנית כל דבר ודבר כמו שהראהו בהר להורות לעושי המלאכה, ולא טעה בתבנית אחת וכן מצינו בדוד לפי שמסר נפשו על בנין בית המקדש, שנאמר זכור ה' לדוד את כל ענותו אשר נשבע לה' וגו' (תהילים קלב, א - ב), לפיכך נקרא על שמו, שנאמר ראה ביתך דוד (מלכים א' יב, טז):<br>
<span id='pink'><b>ביום כלות משה להקים - <br>
</b></span>ולא נאמר ביום הקים <span id='katom'><b>מלמד </b></span> שכל שבעת ימי המילואים היה משה מעמידו ומפרקו ובאותו היום העמידו ולא פרקו, לכך נאמר ביום כלות משה להקים, אותו היום כלו הקמותיו וראש חדש ניסן היה, בשני נשרפה הפרה, בשלישי הזו הזיה ראשונה, ובשביעי גלחו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הם נשיאי המטת
id: 0407
nru: ב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
שהיו שוטרים עליהם במצרים והיו מוכים עליהם, שנאמר (שמות ה, יד) ויכו שוטרי בני ישראל וגו':<br>
<span id='pink'><b>הם העומדים על הפקודים - <br>
</b></span>שעמדו עם משה ואהרן כשמנו את ישראל, שנאמר (במדבר א, ד) ואתכם יהיו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: שש עגלת צב
id: 0407
nru: ג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
אין צב אלא מחופים וכן (ישעיה סו, כ) בצבים ובפרדים, עגלות מכוסות קרויות צבים:<br>
<span id='pink'><b>ויקריבו אותם לפני המשכן - <br>
</b></span>שלא קבל משה מידם עד שנאמר לו מפי המקום. <br>
<blockquote>אמר רבי נתן: מה ראו הנשיאים להתנדב כאן בתחילה, ובמלאכת המשכן לא התנדבו תחילה? <br>
אלא כך אמרו הנשיאים יתנדבו צבור מה שיתנדבו, ומה שמחסרין אנו משלימין, כיון שראו שהשלימו צבור את הכל, שנאמר (שמות לו, ז) והמלאכה הייתה דים, אמרו מעתה מה לנו לעשות? <br>
הביאו את אבני השוהם והמילואים לאפוד ולחשן, לכך התנדבו כאן תחילה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויקריבו הנשאים את חנכת המזבח
id: 0407
nru: י
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
לאחר שהתנדבו העגלות והבקר לשאת המשכן, נשאם לבם להתנדב קורבנות המזבח לחנכו:<br>
<span id='pink'><b>ויקריבו הנשיאים את קורבנם לפני המזבח - <br>
</b></span>כי לא קבל משה מידם עד שנאמר לו מפי הגבורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יקריבו את קורבנם לחנוכת המזבח
id: 0407
nru: יא
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
ועדיין לא היה יודע משה האיך יקריבו, אם כסדר תולדותם, אם כסדר המסעות, עד שנאמר לו מפי הקב'ה יקריבו למסעות, איש יומו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ביום הראשון
id: 0407
nru: יב
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
<blockquote>אותו היום נטל עשר עטרות, ראשון למעשה בראשית, ראשון לנשיאים וכו', כדאיתא <b>בסדר עולם:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>למטה יהודה - <br>
</b></span>יחסו הכתוב על שבטו, ולא שגבה משבטו והקריב. <br>
<span id='red'>או אינו אומר למטה יהודה אלא שגבה משבטו והביא? <br>
</span>תלמוד לומר: זה קרבן נחשון, משלו הביא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשרה זהב
id: 0407
nru: יד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
משקל עשר שקלי הקדש היה בה:<br>
<span id='pink'><b>מלאה קטרת - <br>
</b></span>לא מצינו קטורת ליחיד ולא על מזבח החיצון אלא זו בלבד, והוראת שעה הייתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שעיר עזים אחד לחטאת
id: 0407
nru: טז
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
לכפר על קבר התהום וטומאת ספק:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(יח - יט) הקריב נתנאל בן צוער - הקרב את קרבנו - <br>
</b></span><span id='red'>מה תלמוד לומר הקריב בשבטו של יששכר, מה שלא נאמר בכל השבטים? <br>
</span>לפי שבא ראובן וערער ואמר די שקדמני יהודה אחי, אקריב אני אחריו. אמר לו משה מפי הגבורה נאמר לי שיקריבו כסדר מסען לדגליהם. <br>
<span id='katom'><b>לכך אמר הקרב את קרבנו, והוא חסר יו'ד, שהוא משמע הקרב,</b></span> <span id='katom'><b>לשון צווי</b></span>, שמפי הגבורה נצטווה הקרב. <br>
<span id='red'>ומהו הקריב הקרב שני פעמים? <br>
</span>שבשביל שני דברים זכה להקריב שני לשבטים: <br>
<b>אחת</b> שהיו יודעים בתורה, שנאמר (ד'ה א' יב, לג) ומבני יששכר יודעי בינה לעתים.<br>
<b>ואחת </b>שהם נתנו עצה לנשיאים להתנדב קורבנות הללו. <br>
<blockquote><b>וביסודו של ר' משה הדרשן מצאתי אמר רבי פנחס בן יאיר:</b> נתנאל בן צוער השיאן עצה זו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>קערת כסף - <br>
</b></span>מניין אותיותיו בגימטריה תתק'ל כנגד שנותיו של אדם הראשון:<br>
<span id='pink'><b>שלשים ומאה משקלה - <br>
</b></span>על שם שכשהעמיד תולדות לקיום העולם בן מאה ושלשים שנה היה, שנאמר (בראשית ה, ג) ויחי אדם שלשים ומאת שנה ויולד בדמותו וגו':<br>
<span id='pink'><b>מזרק אחד כסף - <br>
</b></span>בגימטריה תק'כ, על שם נח שהעמיד תולדות בן ת'ק שנה, ועל שם עשרים שנה שנגזרה גזירת המבול קודם תולדותיו, כמו שפירשתי אצל (בראשית ו, ג) והיו ימיו מאה ועשרים שנה, לפיכך נאמר מזרק אחד כסף ולא נאמר מזרק כסף אחד, כמו שנאמר בקערה, לומר שאף אותיות של אחד מצטרפות למניין:<br>
<span id='pink'><b>שבעים שקל - <br>
</b></span>כנגד שבעים אומות שיצאו מבניו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כף אחת
id: 0407
nru: כ
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
כנגד התורה שנתנה מידו של הקב'ה:<br>
<span id='pink'><b>עשרה זהב - <br>
</b></span>כנגד עשרת הדברות:<br>
<span id='pink'><b>מלאה קטרת - <br>
</b></span>גימטריה של קטורת תרי'ג מצות, ובלבד שתחליף קו'ף בדל'ת על ידי<span id='katom'><b> א'ת ב'ש ג'ר ד'ק:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: פר אחד
id: 0407
nru: כא
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
<b>כנגד אברהם,<span id='pink'></span></b> שנאמר בו (בראשית יח, ז) ויקח בן בקר:<br>
<span id='pink'><b>איל אחד - <br>
</b></span><b>כנגד יצחק<span id='pink'></span></b> (שם כב, יג) ויקח את האיל וגו':<br>
<span id='pink'><b>כבש אחד - <br>
</b></span><b>כנגד יעקב<span id='pink'></span></b> (שם ל, מ) והכשבים הפריד יעקב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולזבח השלמים בקר שנים
id: 0407
nru: כג
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
כנגד משה ואהרן, שנתנו שלום בין ישראל לאביהם שבשמים:<br>
<span id='pink'><b>אילם עתדים כבשים - <br>
</b></span><blockquote>שלושה מינים: <br>
כנגד כוהנים ולווים וישראלים, <br>
וכנגד תורה נביאים וכתובים. <br>
שלוש חמשיות כנגד חמישה חומשין, <br>
וחמשת הדברות הכתובין על לוח אחד, וחמשה הכתובין על השני.<b> <br>
עד כאן מיסודו של ר' משה הדרשן:</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ביום השלישי נשיא וגו'
id: 0407
nru: כד
pch: נשוא
lvr: C0404
prk: 07
htm:
ביום השלישי היה נשיא המקריב לבני זבולון, וכן כולם, אבל בנתנאל שנאמר בו הקריב נתנאל, נופל אחריו הלשון לומר נשיא יששכר, לפי שכבר הזכיר שמו והקרבתו, ובשאר שלא נאמר בהן הקריב, נופל עליהן לשון זה נשיא לבני פלוני, אותו היום היה הנשיא המקריב לשבט פלוני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ביום המשח אותו
id: 0407
nru: פד
htm:
בו ביום שנמשח הקריב. <br>
<span id='red'>ומה אני מקיים אחרי המשח? <br>
</span>שנמשח תחלה ואחר כך הקריב. <br>
<span id='red'>או אחרי המשח לאחר זמן? <br>
</span>ולא בא ללמד ביום המשח אלא לומר שנמשח ביום, כשהוא אומר (ויקרא ז, לו) ביום משחו אותם, למדנו שנמשח ביום. <br>
<span id='red'>ומה תלמוד לומר ביום המשח אותו?</span> <br>
ביום שנמשח הקריב:<br>
<span id='pink'><b>קערת כסף שתים עשרה - <br>
</b></span>הם הם שהתנדבו ולא אירע בהם פסול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שלשים ומאה הקערה האחת וגו'
id: 0407
nru: פה
htm:
<span id='red'>מה תלמוד לומר?</span> <br>
לפי שנאמר שלשים ומאה משקלה, ולא פירש באיזו שקל, לכך חזר ושנאה כאן, וכלל בכולן כל כסף הכלים בשקל הקדש:<br>
<span id='pink'><b>כל כסף הכלים וגו' - <br>
</b></span><b><span id='katom'>למדך </span><span id='pink'></span></b> שהיו כלי המקדש מכוונים במשקלן, שוקלן אחד אחד ושוקלן כולן כאחד, לא ריבה ולא מיעט:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כפות זהב שתים עשרה
id: 0407
nru: פו
htm:
<span id='red'>למה נאמר?</span> <br>
לפי שנאמר כף אחת עשרה זהב, היא של זהב, ומשקלה עשרה שקלים של כסף. <br>
<span id='red'>או אינו אלא כף אחת של כסף ומשקלה עשרה שקלי זהב, ושקלי זהב אין משקלם שוה לשל כסף? <br>
</span>תלמוד לומר: כפות זהב, של זהב היו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בהעלתך
id: 0408
nru: ב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
<span id='red'>למה נסמכה פרשת המנורה לפרשת הנשיאים?</span> <br>
לפי שכשראה אהרן חנוכת הנשיאים חלשה דעתו, שלא היה עימהם בחנוכה, לא הוא ולא שבטו, אמר לו הקב'ה חייך, שלך גדולה משלהם, שאתה מדליק ומטיב את הנרות:<br>
<span id='pink'><b>בהעלתך - <br>
</b></span>על שם שהלהב עולה, כתוב בהדלקתן לשון עליה, שצריך להדליק עד שתהא שלהבת עולה מאליה. <br>
<br>
<b>ועוד דרשו רבותינו:</b> <br>
<span id='katom'><b>מכאן </b></span> שמעלה הייתה לפני המנורה שעליה הכהן עומד ומטיב:<br>
<span id='pink'><b>אל מול פני המנורה - <br>
</b></span>אל מול נר אמצעי שאינו בקנים, אלא בגוף של מנורה:<br>
<span id='pink'><b>יאירו שבעת הנרות - <br>
</b></span>שישה שעל ששת הקנים, שלושה המזרחיים פונים למול האמצעי, הפתילות שבהן, וכן שלושה המערביים ראשי הפתילות למול האמצעי. <br>
<span id='red'>ולמה? <br>
</span>כדי שלא יאמרו לאורה הוא צריך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וזה מעשה המנורה
id: 0408
nru: ד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
שהראהו הקב'ה באצבע לפי שנתקשה בה, לכך נאמר וזה:<br>
<span id='pink'><b>מקשה - <br>
</b></span>בטדי'ץ בלע'ז <span id='katom'><b>[עשוי בהכאה]</b></span> <br>
<span id='katom'><b>לשון דא לדא נקשן</b></span> (דניאל ה, ו). עשת של ככר זהב הייתה, ומקיש בקורנס וחותך בכשיל לפשט אבריה כתיקונן, ולא נעשית איברים איברים ע'י חבור:<br>
<span id='pink'><b>עד ירכה עד פרחה - <br>
</b></span>ירכה היא השידה שעל הרגלים, חלול כדרך מנורות כסף שלפני השרים:<br>
<span id='pink'><b>עד ירכה עד פרחה - <br>
</b></span>כלומר גופה של מנורה כולה וכל התלוי בה:<br>
<span id='pink'><b>עד ירכה - <br>
</b></span>שהוא אבר גדול:<br>
<span id='pink'><b>עד פרחה - <br>
</b></span>שהוא מעשה דק שבה הכל מקשה. <br>
ודרך עד לשמש בלשון זה, כמו (שופטים טו, ה) מגדיש ועד קמה ועד כרם זית:<br>
<span id='pink'><b>כמראה אשר הראה וגו' - <br>
</b></span>כתבנית אשר הראהו בהר, כמו שנאמר (שמות כה, מ) וראה ועשה בתבניתם וגו':<br>
<span id='pink'><b>כן עשה את המנורה - <br>
</b></span>מי שעשאה. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>ע'י הקב'ה נעשית מאליה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: הזה עליהם מי חטאת
id: 0408
nru: ז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
של אפר הפרה מפני טמאי מתים שבהם:<br>
<span id='pink'><b>והעבירו תער - <br>
</b></span><b></b><blockquote><b>מצאתי בדברי רבי משה הדרשן, <span id='pink'></span></b>לפי שנתנו כפרה על הבכורות שעבדו עבודה זרה והיא קרויה זבחי מתים, והמצורע קרוי מת, הזקיקם תגלחת כמצורעים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ולקחו פר בן בקר
id: 0408
nru: ח
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
והוא עולה, כמו שנאמר (פסוק יב) ועשה את האחד עולה, והוא קרבן צבור בעבודה זרה:<br>
<span id='pink'><b>ופר שני - <br>
</b></span><span id='red'>מה תלמוד לומר שני?</span> <br>
<span id='katom'><b>לומר לך</b></span>, מה עולה לא נאכלת, אף חטאת לא נאכלת. ובזו יש סמך לדבריו בתורת כוהנים. <span id='katom'><b>ואומר אני </b></span>שהוראת שעה הייתה, ששעיר היה להם להביא לחטאת עבודה זרה עם פר העולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והניף אהרן את הלווים תנופה
id: 0408
nru: יא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
כדרך שאשם מצורע טעון תנופה חי. שלוש תנופות נאמרו בפרשה זו: <br>
<b>הראשונה לבני קהת,</b> לכך נאמר בם והיו לעבוד את עבודת ה', לפי שעבודת קדש הקדשים עליהם הארון והשולחן וגו'. <br>
<b><br>
השניה לבני גרשון,</b> לכך נאמר בם תנופה לה', שאף עליהם הייתה עבודת הקודש יריעות וקרסים הנראים בבית קדש הקדשים. <br>
<b><br>
והשלישית לבני מררי:<br>
</b><br>


autr: רשי
trm: כי לי כל בכור
id: 0408
nru: יז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
שלי היו הבכורות בקו הדין, שהגנתי עליהם בין בכורי מצרים ולקחתי אותם לי עד שטעו בעגל, ועכשיו ואקח את הלווים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתנה וגו'
id: 0408
nru: יט
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
<blockquote>חמישה פעמים נאמר בני ישראל במקרא זה, להודיע חבתן שנכפלו אזכרותיהן במקרא אחד כמניין חמישה חומשי תורה, וכך ראיתי<b> בבראשית רבה</b>:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ולא יהיה בבני ישראל נגף - <br>
</b></span>שלא יצטרכו לגשת אל הקדש, שאם ייגשו יהיה נגף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זאת אשר ללווים
id: 0408
nru: כד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
שנים פוסלים בהם, ואין המומים פוסלים בהם:<br>
<span id='pink'><b>מבן חמש ועשרים - <br>
</b></span>ובמקום אחר אומר (במדבר ד, ג) מבן שלשים שנה. <br>
<span id='red'>הא כיצד?<br>
</span>מבן כ'ה בא ללמוד הלכות עבודה ולומד חמש שנים, ובן שלשים עובד, <span id='katom'><b>מכאן </b></span> לתלמיד שלא ראה סימן יפה במשנתו בחמש שנים, ששוב אינו רואה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא יעבוד עוד
id: 0408
nru: כה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 08
htm:
עבודת משא בכתף, אבל חוזר הוא לנעילת שערים ולשיר ולטעון עגלות, וזהו ושרת את אחיו.<br>
<blockquote>עם אחוהי, <b>כתרגומו:<br>
</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: בחדש הראשון
id: 0409
nru: א
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
פרשה שבראש הספר לא נאמרה עד אייר, למדת שאין סדר מוקדם ומאוחר בתורה. <br>
<span id='red'>ולמה לא פתח בזו? <br>
</span>מפני שהוא גנותן של ישראל, שכל ארבעים שנה שהיו ישראל במדבר לא הקריבו אלא פסח זה בלבד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ככל חקתיו
id: 0409
nru: ג
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
אלו מצוות שבגופו, שה תמים זכר בן שנה:<br>
<span id='pink'><b>וככל משפטיו - <br>
</b></span>אלו מצוות שעל גופו ממקום אחר, כגון שבעת ימים למצה ולביעור חמץ. <br>
<b>[מצוות שבגופו,</b> שה תמים זכר בן שנה. <br>
<b>שעל גופו</b>, צלי אש ראשו על כרעיו ועל קרבו. <br>
<b>שחוץ לגופו,</b> מצה וביעור חמץ]:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וידבר משה וגו'
id: 0409
nru: ד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
<span id='red'>מה תלמוד לומר, והלא נאמר (ויקרא כג, מד) וידבר משה את מועדי ה'?<br>
</span>לא כששמע פרשת מועדים מסיני, אמרה להם, וחזר והזהירם בשעת מעשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לפני משה ולפני אהרן
id: 0409
nru: ו
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
כששניהם יושבין בבית המדרש באו ושאלום. <br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לומר</b></span> זה אחר זה, שאם משה לא היה יודע, אהרן מניין לו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למה נגרע
id: 0409
nru: ז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
אמר להם אין קדשים קרבים בטומאה. <br>
אמרו לו: יזרק הדם עלינו בכוהנים טהורים ויאכל הבשר לטהורים. <br>
אמר להם: עמדו ואשמעה, כתלמיד המובטח לשמוע מפי רבו. אשרי ילוד אשה שכך מובטח, שכל זמן שהיה רוצה היה מדבר עם השכינה. <br>
וראויה הייתה פרשה זו להיאמר ע'י משה כשאר כל התורה כולה, אלא שזכו אלו שתאמר על ידיהן, שמגלגלין זכות ע'י זכאי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: או בדרך רחקה
id: 0409
nru: י
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
<b><span id='katom'>נקוד עליו,</span><span id='pink'></span></b> לומר לא שרחוקה ודאי, אלא שהיה חוץ לאסקופת העזרה כל זמן שחיטה. <br>
פסח שני מצה וחמץ עמו בבית ואין שם יום טוב, ואין איסור חמץ אלא עמו באכילתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכי יגור אתכם גר ועשה פסח
id: 0409
nru: יד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
<span id='red'>יכול כל המתגייר יעשה פסח מיד? <br>
</span>תלמוד לומר: חקה אחת וגו'.<br>
אלא כך משמעו, וכי יגור אתכם גר ובא עת לעשות פסח עם חבריו כחוקה וכמשפט יעשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המשכן לאהל העדת
id: 0409
nru: טו
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
המשכן העשוי להיות אהל ללוחות העדות:<br>
<span id='pink'><b>יהיה על המשכן - <br>
</b></span>כמו הווה על המשכן. <br>
<span id='katom'><b>וכן כל לשון הפרשה:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: העלות הענן
id: 0409
nru: יז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>אסתלקות. <br>
</blockquote>וכן ונעלה הענן. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לכתוב</b></span> ולפי עלות הענן ועלה הענן, שאין זה לשון סילוק אלא צימוח ועלייה, כמו (מלכים א' יח, מד) והנה עב קטנה ככף איש עולה מים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פי ה' יסעו
id: 0409
nru: יח
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 09
htm:
<blockquote>שנינו במלאכת המשכן, כיון שהיו ישראל נוסעים היה עמוד הענן מתקפל ונמשך על גבי בני יהודה כמין קורה, תקעו והריעו ותקעו ולא היה מהלך עד שמשה אומר קומה ה', ונסע דגל מחנה יהודה, זו<b> בספרי:</b><br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ועל פי ה' יחנו - <br>
</b></span>כיון שהיו ישראל חונים, עמוד הענן מתמר ועולה ונמשך על גבי בני יהודה כמין סוכה, ולא היה נפרש עד שמשה אומר שובה ה' רבבות אלפי ישראל, הוי אומר על פי ה' וביד משה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשה לך
id: 0410
nru: ב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
שיהיו תוקעין לפניך כמלך, כמו שנאמר (דברים לג, ה) ויהי בישורון מלך:<br>
<span id='pink'><b>עשה לך -<br>
</b></span>משלך:<br>
<span id='pink'><b>[עשה לך - <br>
</b></span>אתה עושה ומשתמש בהם ולא אחר]:<br>
<span id='pink'><b>למקרא העדה - <br>
</b></span>כשתרצה לדבר עם הסנהדרין ושאר העם ותקראם לאסוף אליך, תקראם ע'י חצוצרות:<br>
<span id='pink'><b>ולמסע את המחנות - <br>
</b></span>בשעת סילוק מסעות תתקעו בהם לסימן, נמצאת אתה אומר על פי שלושה היו נוסעים, על פי הקב'ה וע'פ משה ועל פי חצוצרות:<br>
<span id='pink'><b>מקשה - <br>
</b></span>מהעשת תעשה בהקשת הקורנס:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם באחת יתקעו
id: 0410
nru: ד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
הוא סימן למקרא הנשיאים, שנאמר ונועדו אליך הנשיאים. ואף הן יעידתן אל פתח אהל מועד. ומגזרה שווה הוא בא בספרי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותקעתם תרועה
id: 0410
nru: ה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<blockquote>סימן מסע המחנות תקיעה תרועה ותקיעה, <b>כך הוא נדרש בספרי </b>מן המקראות היתרים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ובהקהיל את הקהל וגו'
id: 0410
nru: ז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
לפי שהוא אומר והיו לך למקרא העדה ולמסע את המחנות מה מקרא העדה, תוקע בשני כוהנים ובשתיהן, שנאמר ותקעו בהן וגו', אף מסע המחנות בשתיהן. <br>
<span id='red'>יכול מה מסע המחנות תוקע ומריע ותוקע אף מקרא העדה תוקע ומריע ותוקע, ומעתה אין חילוק בין מקרא העדה למסע את המחנות? <br>
</span>תלמוד לומר: ובהקהיל את הקהל וגו', לימד שאין תרועה למקרא העדה והוא הדין לנשיאים. הרי סימן לשלשתם: <br>
<b>מקרא העדה</b> בשתים, <br>
<b>ושל נשיאים</b> באחת, <br>
וזו וזו אין בהם תרועה. <br>
<b>ומסע המחנות</b> בשתים ע'י תרועה ותקיעה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על עלתיכם
id: 0410
nru: י
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
בקרבן צבור הכתוב מדבר:<br>
<span id='pink'><b>אני ה' אלוהיכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> למדנו מלכויות עם זיכרונות ושופרות, שנאמר ותקעתם הרי שופרות, לזיכרון הרי זיכרונות, אני ה' אלוהיכם זה מלכויות וכו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: בחדש השני
id: 0410
nru: יא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
נמצאת אומר שנים עשר חודש חסר עשרה ימים עשו בחורב, שהרי בראש חודש סיון חנו שם ולא נסעו עד עשרים באייר לשנה הבאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למסעיהם
id: 0410
nru: יב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
כמשפט המפורש למסע דגליהם מי ראשון ומי אחרון:<br>
<span id='pink'><b>במדבר פארן - <br>
</b></span>קברות התאווה במדבר פארן היה ושם חנו ממסע זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והורד המשכן
id: 0410
nru: יז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
כיון שנוסע דגל יהודה נכנסו אהרן ובניו ופרקו את הפרכת וכסו בה את הארון, שנאמר (במדבר ד, ה) ובא אהרן ובניו בנסוע המחנה, ובני גרשון ובני מררי פורקין המשכן וטוענין אותו בעגלות ונוסעים, והארון וכלי הקדש של משא בני קהת עומדים מכוסין ונתונין על המוטות עד שנסע דגל מחנה ראובן, ואחר כך ונסעו הקהתים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נשאי המקדש
id: 0410
nru: כא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
נושאי הדברים המקודשים:<br>
<span id='pink'><b>והקימו את המשכן - <br>
</b></span>בני גרשון ובני מררי, שהיו קודמים להם מסע שני דגלים, היו מקימין את המשכן, כשהיה הענן שוכן, וסימן החנייה נראה בדגל מחנה יהודה והם חונים, ועדיין בני קהת באים מאחריהם עם שני דגלים האחרונים, היו בני גרשון ובני מררי מקימין את המשכן, וכשבאים בני קהת מוצאים אותו על מכונו, ומכניסין בו הארון והשלחן והמנורה והמזבחות, וזהו משמעות המקרא והקימו מקימי המשכן אותו עד טרם בואם של בני קהת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מאסף לכל המחנות
id: 0410
nru: כה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<b>תלמוד ירושלמי:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>לפי שהיה שבטו של דן מרובה באוכלוסין היה נוסע באחרונה וכל מי שהיה מאבד דבר היה מחזירו לו. אתיא כמאן דאמר כתיבה היו מהלכין, ומפיק לה מן (במדבר ב, יז) כאשר יחנו כן יסעו. ואית דאמרי כקורה היו מהלכין ומפיק לה מן מאסף לכל המחנות:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: חובב
id: 0410
nru: כט
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
הוא יתרו, שנאמר (שופטים ד, יא) מבני חובב חותן משה. <br>
<span id='red'>ומה תלמוד לומר (שמות ב, יח) ותבאנה אל רעואל אביהן? <br>
</span><span id='katom'><b>מלמד </b></span> שהתינוקות קורין לאבי אביהן אבא. <br>
ושמות הרבה [ושני שמות] היו לו יתר על שם שיתר פרשה אחת בתורה. <br>
חובב על שחבב את התורה וכו':<br>
<br>
<span id='pink'><b>נסעים אנחנו אל המקום - <br>
</b></span>מיד עד שלושה ימים אנו נכנסין לארץ, שבמסע זה הראשון נסעו על מנת להיכנס לארץ ישראל, אלא שחטאו במתאוננים. <br>
<span id='red'>ומפני מה שתף משה עצמו עימהם? <br>
</span>שעדיין לא נגזרה גזרה עליו וכסבור שהוא נכנס:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל נא תעזב
id: 0410
nru: לא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<b><span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה, </span><span id='pink'></span></b>שלא יאמרו לא נתגייר יתרו מחבה, סבור היה שיש לגרים חלק בארץ, עכשיו שראה שאין להם חלק הניחם והלך לו:<br>
<span id='pink'><b>כי על כן ידעת חנתנו במדבר - <br>
</b></span>כי נאה לך לעשות זאת על אשר ידעת חנותנו במדבר וראית נסים וגבורות שנעשו לנו:<br>
<span id='pink'><b>כי על כן ידעת - <br>
</b></span>כמו על אשר ידעת. <br>
כמו (בראשית לח, כו) כי על כן לא נתתיה לשלה בני, <br>
כי על כן עברתם (שם יח, ה), <br>
כי על כן באו (שם יט, ח), <br>
כי על כן ראיתי פניך (שם לג, י):<br>
<br>
<span id='pink'><b>והיית לנו לעינים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון עבר כתרגומו. <br>
<br>
דבר אחר:<br>
לשון עתיד,</span><span id='pink'></span></b> כל דבר ודבר שיתעלם מעינינו תהיה מאיר עינינו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>שתהא חביב עלינו כגלגל עינינו, שנאמר (דברים י, יט) ואהבתם את הגר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה הטוב ההוא וגו'
id: 0410
nru: לב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<span id='red'>מה טובה הטיבו לו?</span> <br>
אמרו כשהיו ישראל מחלקין את הארץ היה דושנה של יריחו חמש מאות אמה על ת'ק אמה והניחוהו מלחלוק, אמרו מי שיבנה בית המקדש בחלקו הוא יטלנו, בין כך ובין כך נתנוהו לבני יתרו ליונדב בן רכב, שנאמר ובני קני חותן משה עלו מעיר התמרים וגו' (שופטים א, טז):<br>
<br>


autr: רשי
trm: דרך שלשת ימים
id: 0410
nru: לג
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
מהלך שלשת ימים הלכו ביום אחד, שהיה הקב'ה חפץ להכניסם לארץ מיד:<br>
<span id='pink'><b>וארון ברית ה' נסע לפניהם דרך שלשת ימים - <br>
</b></span>זה הארון היוצא עימהם למלחמה ובו שברי לוחות מונחים ומקדים לפניהם דרך שלשת ימים לתקן להם מקום חנייה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וענן ה' עליהם יומם
id: 0410
nru: לד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<b>שבעה עננים כתובים במסעיהם. <br>
ארבע<span id='pink'></span></b> מארבע רוחות, <br>
<b>ואחד</b> למעלה, <br>
<b>ואחד</b> למטה, <br>
<b>ואח</b>ד לפניהם מנמיך את הגבוה ומגביה את הנמוך והורג נחשים ועקרבים:<br>
<span id='pink'><b>מן המחנה - <br>
</b></span>ממקום חנייתן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי בנסע הארן
id: 0410
nru: לה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 10
htm:
<blockquote>עשה לו סימניות מלפניו ומלאחריו, לומר שאין זה מקומו. <br>
ולמה נכתב כאן? <br>
כדי להפסיק בין פורענות לפורענות וכו' כדאיתא בכל כתבי הקדש (<b>שבת קטז א):<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>קומה ה' - <br>
</b></span><blockquote>לפי שהיה מקדים לפניהם מהלך שלשת ימים, היה משה אומר עמוד והמתן לנו ואל תתרחק יותר <b>במדרש תנחומא בויקהל:<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>ויפוצו אויביך - <br>
</span></b>המכונסין:<br>
<span id='pink'><b>וינסו משנאיך - <br>
</b></span>אלו הרודפים:<br>
<span id='pink'><b>משנאיך -<br>
</b></span>אלו שונאי ישראל, שכל השונא את ישראל שונא את מי שאמר והיה העולם, שנאמר (תהילים פג, ג) ומשנאיך נשאו ראש. <br>
<span id='red'>ומי הם? <br>
</span>על עמך יערימו סוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי העם כמתאננים
id: 0411
nru: א
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<b><span id='katom'>אין העם אלא רשעים. <br>
</span><span id='pink'></span></b>וכן הוא אומר (שמות יז, ד) מה אעשה לעם הזה, <br>
ואומר (ירמיה יג, י) העם הרע הזה. <br>
<span id='katom'><b><br>
וכשהם כשרים קרואים עמי,</b></span> שנאמר (שמות ה, א) שלח את עמי.<br>
מי מה עשיתי לך (מיכה ו ג):<br>
<br>
<span id='pink'><b>כמתאננים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>אין מתאוננים אלא לשון עלילה </span><span id='pink'></span></b>מבקשים עלילה האיך לפרוש מאחרי המקום וכן הוא אומר בשמשון (שופטים יד ד) כי תואנה הוא מבקש:<br>
<span id='pink'><b>רע באזני ה' - <br>
</b></span>תואנה שהיא רעה באזני ה' שמתכוונים שתבוא באוזניו ויקניט. <br>
אמרו אוי לנו כמה לבטנו בדרך הזה שלושה ימים, שלא נחנו מעינוי הדרך:<br>
<span id='pink'><b>ויחר אפו - <br>
</b></span>אני הייתי מתכוון לטובתכם שתכנסו לארץ מיד:<br>
<span id='pink'><b>בקצה המחנה - <br>
</b></span>במוקצין שבהם לשפלות, אלו ערב רב. <br>
<blockquote>רבי שמעון בן מנסיא אומר: בקצינים שבהם ובגדולים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ויצעק העם אל משה
id: 0411
nru: ב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<blockquote>משל למלך בשר ודם שכעס על בנו והלך הבן אצל אוהבו של אביו ואמר לו צא ובקש עלי מאבא:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ותשקע האש - <br>
</b></span>שקעה במקומה בארץ שאילו חזרה לאחת הרוחות הייתה מקפלת והולכת כל אותו הרוח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והאספסף
id: 0411
nru: ד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
אלו ערב רב שנאספו אליהם בצאתם ממצרים:<br>
<span id='pink'><b>וישבו - <br>
</b></span>גם בני ישראל ויבכו עימהם:<br>
<span id='pink'><b>מי יאכלנו בשר - <br>
</b></span>וכי לא היה להם בשר, והלא כבר נאמר (שמות יב, לח) וגם ערב רב עלה אתם וצאן ובקר וגו'. ואם תאמר אכלום, והלא בכניסתם לארץ נאמר (במדבר לב, א) ומקנה רב היה לבני ראובן וגו', אלא שמבקשים עלילה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר נאכל במצרים חנם
id: 0411
nru: ה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
אם תאמר שמצריים נותנים להם דגים חנם, והלא כבר נאמר (שמות ה, יח) ותבן לא יינתן לכם, אם תבן לא היו נותנין להם חנם, דגים היו נותנין להם חנם?! <br>
<span id='red'>ומהו אומר חנם? <br>
</span>חנם מן המצות:<br>
<span id='pink'><b>את הקשאים - <br>
</b></span><blockquote>אמר ר' שמעון מפני מה המן משתנה לכל דבר חוץ מאלו, מפני שהן קשים למניקות, אומרים לאשה אל תאכלי שום ובצל מפני התינוק. משל למלך וכו',<b> כדאיתא בספרי:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>הקשאים - <br>
</b></span>הם קוקומברי'ש בלע'ז <span id='katom'><b>[מלפפונים]</b></span>:<br>
<span id='pink'><b>אבטחים - <br>
</b></span>בורק'ש <span id='katom'><b>[אבטיחים]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>החציר - <br>
</b></span>כרישין פוריל'ש <span id='katom'><b>[כרשים]</b></span> <br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>ית בוציניא וכו':<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: והמן כזרע גד
id: 0411
nru: ז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
מי שאמר זה לא אמר זה, ישראל אומרים בלתי אל המן עינינו, והקב'ה הכתיב בתורה והמן כזרע גד וגו', כלומר ראו באי עולם על מה מתלוננים בני, והמן כך וכך הוא חשוב:<br>
<span id='pink'><b>כזרע גד - <br>
</b></span>עגול כגידא זרע אליינדר'א <span id='katom'><b>[כוסבר]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>הבדלח - <br>
</b></span>שם אבן טובה קריסט'ל <span id='katom'><b>[בדולח]:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: שטו
id: 0411
nru: ח
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
אין שייט אלא לשון טיול אישבני'ר<span id='katom'><b> [טיול להנאה]</b></span> בלא עמל:<br>
<span id='pink'><b>וטחנו ברחים וגו' - <br>
</b></span>לא ירד בריחים ולא בקדירה ולא במדוכה אלא משתנה היה טעמו לנטחנין ולנדוכין ולמבושלין:<br>
<span id='pink'><b>בפרור - <br>
</b></span>קדרה:<br>
<span id='pink'><b>לשד השמן - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לחלוח של שמן, כך פירשו דונש. <br>
</span><span id='pink'></span></b>ודומה לו (תהילים לב, ד) נהפך לשדי בחרבוני קיץ. <br>
<span id='katom'><b>והלמ'ד יסוד,</b></span> נהפך לחלוחי בחרבוני קיץ. <br>
<br>
<b>ורבותינו פרשוהו:</b> <br>
<blockquote>לשון שדים, אך אין עניין שדים אצל שמן. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>ואי אפשר לומר</b></span> לשד השמן לשון (דברים לב, טו) וישמן ישורון, שאם כן היה המ'ם נקוד קמ'ץ קטן וטעמו למטה תחת המ'ם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>עכשיו שהמ'ם נקוד פת'ח קטן והטעם תחת השי'ן, לשון שמן הוא, והשי'ן הנקודה בקמץ גדול ואינה נקודה בפתח קטן מפני שהוא סוף פסוק. <br>
</b></span><br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
לשד לשון נוטריקון:</b></span> <span id='katom'><b>ל</b></span>יש<span id='katom'><b> ש</b></span>מן<span id='katom'><b> ד</b></span>בש, כעיסה הנילושה בשמן וקטופה בדבש. <br>
<br>
<b>ותרגום של אונקלס דמתרגם:</b> <br>
<blockquote>דליש במשחא.<br>
</blockquote>נוטה לפתרונו של דונש, שהעיסה הנילושה בשמן לחלוחית שמן יש בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בכה למשפחותיו
id: 0411
nru: י
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
משפחות משפחות נאספים ובוכים לפרסם תרעומתן בגלוי. <br>
<br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>למשפחותיו על עסקי משפחות, על עריות הנאסרות להם:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: כי תאמר אלי
id: 0411
nru: יב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
שאתה אומר אלי שאהו בחיקך. <br>
<span id='red'>והיכן אמר לו כן? <br>
</span>לך נחה את העם (שמות לב לד). <br>
ואומר (שמות ו יג) ויצום אל בני ישראל, על מנת שיהיו סוקלים אתכם ומחרפים אתכם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>על האדמה אשר נשבעת לאבותיו - <br>
</b></span>אתה אומר לי לשאתם בחיקי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם ככה את עשה לי
id: 0411
nru: טו
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
תשש כוחו של משה כנקבה כשהראוהו הקב'ה הפורענות שהוא עתיד להביא עליהם על זאת. אמר לפניו, אם כן הרגני תחלה:<br>
<span id='pink'><b>ואל אראה ברעתי - <br>
</b></span>ברעתם היה לו לכתוב, אלא שכינה הכתוב. וזה אחד מתיקוני סופרים בתורה לכינוי ולתיקון הלשון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אספה לי
id: 0411
nru: טז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
הרי תשובה לתלונתך שאמרת לא אוכל אנכי לבדי. והזקנים הראשונים היכן היו, והלא אף במצרים ישבו עימהם, שנאמר (שמות ג, טז) לך ואספת את זקני ישראל, אלא באש תבערה מתו. וראויים היו לכך מסיני, דכתיב (שמות כד) ויחזו את האלוהים, שנהגו קלות ראש, כנושך פתו ומדבר בפני המלך. וזהו (שם) ויאכלו וישתו, ולא רצה הקב'ה ליתן אבלות במתן תורה ופרע להם כאן:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר ידעת כי הם וגו' - <br>
</b></span>אותם שאתה מכיר שנתמנו עליהם שוטרים במצרים בעבודת פרך והיו מרחמים עליהם ומוכים על ידם, שנאמר (שמות ה, יד) ויכו שוטרי בני ישראל, עתה יתמנו בגדולתן כדרך שנצטערו בצרתן:<br>
<span id='pink'><b>ולקחת אותם - <br>
</b></span>קחם בדברים, אשריכם שנתמניתם פרנסים על בניו של מקום:<br>
<span id='pink'><b>והתייצבו שם עמך - <br>
</b></span>כדי שיראו ישראל וינהגו בהם גדולה וכבוד ויאמרו חביבין אלה שנכנסו עם משה לשמוע דבור מפי הקב'ה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירדתי
id: 0411
nru: יז
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
זו אחת מעשר ירידות הכתובות בתורה:<br>
<span id='pink'><b>ודברתי עמך - <br>
</b></span>ולא עימהם:<br>
<span id='pink'><b>ואצלתי - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>וארבי. <br>
</blockquote>כמו (שמות כד, יא) ואל אצילי בני ישראל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ושמתי עליהם - <br>
</b></span><span id='red'>למה משה דומה באותה שעה? <br>
</span>לנר שמונח על גבי מנורה והכל מדליקין הימנו, ואין אורו חסר כלום:<br>
<span id='pink'><b>ונשאו אתך - <br>
</b></span>התנה עימהם על מנת שיקבלו עליהם טורח בני, שהם טרחנים וסרבנים:<br>
<span id='pink'><b>ולא תשא אתה לבדך - <br>
</b></span>הרי תשובה למה שאמרת לא אוכל אנכי לבדי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד חדש ימים
id: 0411
nru: כ
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<blockquote>זו בכשרים שמתמצין על מטותיהן ואחר כך נשמתן יוצאה, וברשעים הוא אומר הבשר עודנו בין שניהם, <b>כך היא שנויה בספרי.</b> <br>
<b>אבל במכילתא:</b> שנויה חילוף הרשעים אוכלין ומצטערין שלושים יום והכשרים הבשר עודנו בין שניהם:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>עד אשר יצא מאפכם - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>דתקוצון ביה. <br>
</blockquote>יהא דומה לכם כאילו אכלתם ממנו יותר מדאי עד שיוצא ונגעל לחוץ דרך האף:<br>
<br>
<span id='pink'><b>והיה לכם לזרא - <br>
</b></span>שתהיו מרחקין אותו יותר ממה שקרבתם. <br>
<br>
<b>ובדברי רבי משה הדרשן ראיתי:</b> <br>
<blockquote>שיש לשון שקורין לחרב זרא:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>את ה' אשר בקרבכם - <br>
</b></span>אם לא שנטעתי שכינתי ביניכם, לא גבה לבבכם ליכנס לכל הדברים הללו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שש מאות אלף רגלי
id: 0411
nru: כא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
לא חש למנות את הפרט שלשת אלפים היתרים. <br>
<br>
<b>ור' משה הדרשן פירש:</b> <br>
<blockquote>שלא בכו אלא אותן שיצאו ממצרים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: הצאן ובקר ישחט
id: 0411
nru: כב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<blockquote>זה אחד מארבעה דברים שהיה רבי עקיבא דורש ואין רבי שמעון דורש כמותו. <br>
רבי עקיבא אומר: שש מאות אלף רגלי, ואתה אמרת בשר אתן להם ואכלו חדש ימים, הצאן ובקר וגו', הכל כמשמעו, מי יספיק להם, כענין שנאמר (ויקרא כה, כו) ומצא כדי גאולתו. ואיזו קשה, זו או (במדבר כ, י) שמעו נא המורים? <br>
אלא לפי שלא אמר ברבים חיסך לו הכתוב ולא נפרע ממנו, וזו של מריבה הייתה בגלוי, לפיכך לא חיסך לו הכתוב. <br>
<br>
רבי שמעון אומר: חס ושלום! לא עלתה על דעתו של אותו צדיק כך, מי שכתוב בו (במדבר יב, ז) בכל ביתי נאמן הוא, יאמר אין המקום מספיק לנו.<br>
אלא כך אמר: שש מאות אלף רגלי וגו' ואתה אמרת בשר אתן לחדש ימים, ואחר כך תהרוג אומה גדולה כזו, הצאן ובקר ישחט להם כדי שיהרגו, ותהא אכילה זו מספקתן עד עולם, וכי שבחך הוא זה?! <br>
אומרים לו לחמור טול כור שעורים ונחתוך ראשך. <br>
השיבו הקב'ה ואם לא אתן יאמרו שקצרה ידי, הטוב בעינך שיד ה' תקצר בעיניהם, יאבדו הם ומאה כיוצא בהם ואל תהי ידי קצרה לפניהם אפילו שעה אחת:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: עתה תראה היקרך דברי
id: 0411
nru: כג
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<blockquote>רבן גמליאל בנו של רבי יהודה הנשיא אומר: אי אפשר לעמוד על התפל, מאחר שאינן מבקשים אלא עלילה לא תספיק להם, סופן לדון אחריך. <br>
אם אתה נותן להם בשר בהמה גסה, יאמרו דקה בקשנו, <br>
ואם אתה נותן להם דקה, יאמרו גסה בקשנו, <br>
חיה ועוף בקשנו, <br>
דגים וחגבים בקשנו, <br>
אמר לו: אם כן יאמרו שקצרה ידי. <br>
אמר לפניו: הריני הולך ומפייסן. <br>
אמר לו: עתה תראה היקרך דברי, שלא ישמעו לך. <br>
הלך משה לפייסן אמר להם היד ה' תקצר, (תהילים עח, כ) הן הכה צור ויזובו מים וגו' הגם לחם יוכל תת.<br>
אמרו: פשרה היא זו, אין בו כוח למלאות שאלתנו. <br>
וזהו שנאמר ויצא משה וידבר אל העם, כיון שלא שמעו לו ויאסף שבעים איש וגו':<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ולא יספו
id: 0411
nru: כה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
<blockquote>לא נתנבאו אלא אותו היום לבדו, כך מפורש <b>בספרי</b>. <br>
</blockquote><b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>ולא פסקין. <br>
</blockquote>שלא פסקה נבואה מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישארו שני אנשים
id: 0411
nru: כו
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
מאותן שנבחרו. אמרו אין אנו כדאין לגדולה זו:<br>
<span id='pink'><b>והמה בכתבים - <br>
</b></span>במבוררים שבהם לסנהדרין, ונכתבו כולם נקובים בשמות, וע'י גורל, לפי שהחשבון עולה לי'ב שבטים, שישה שישה לכל שבט ושבט חוץ משני שבטים שאין מגיע אליהם אלא חמישה חמישה.<br>
אמר משה: אין שבט שומע לי לפחות משבטו זקן אחד. <br>
<span id='red'>מה עשה? <br>
</span>נטל שבעים ושנים פתקין וכתב על שבעים זקן, ועל שנים חלק וברר מכל שבט ושבט ששה, והיו שבעים ושנים. <br>
אמר להם: טלו פתקיכם מתוך קלפי, מי שעלה בידו זקן, נתקדש, ומי שעלה בידו חלק אמר לו המקום לא חפץ בך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כלאם
id: 0411
nru: כח
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
הטל עליהם צרכי צבור והם כלים מאליהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>תנם אל בית הכלא, לפי שהיו מתנבאים משה מת ויהושע מכניס את ישראל לארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המקנא אתה לי
id: 0411
nru: כט
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
הקנאי אתה לי הקנאתי אתה מקנא:<br>
<span id='pink'><b>לי - <br>
</b></span>כמו בשבילי. <br>
<span id='katom'><b>כל לשון קנאה אדם הנותן לב על הדבר או לנקום או לעזור</b></span> אינפרינמינ'ט בלע'ז <span id='katom'><b>[לקחת במרץ חלק בדבר]</b></span>, אוחז בעובי המשא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאסף משה
id: 0411
nru: ל
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
מפתח אהל מועד:<br>
<span id='pink'><b>אל המחנה - <br>
</b></span>נכנסו איש לאוהלו:<br>
<span id='pink'><b>ויאסף - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון כניסה אל הבית, </span><span id='pink'></span></b>כמו: <br>
(דברים כב, ב) ואספתו אל תוך ביתך, ואב לכולם. <br>
(תהילים לט, ז) יצבור ולא ידע מי אוספם. <br>
<span id='katom'><b>מלמד </b></span> שלא הביא עליהם פורענות עד שנכנסו הצדיקים איש לאוהלו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגז
id: 0411
nru: לא
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
ויפריח. <br>
וכן (תהילים צ, י) כי גז חיש. <br>
וכן (נחום א, יב) נגוזו ועבר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ויטש - <br>
</b></span>ויפשוט, כמו: <br>
(שמואל א' ל טז) והנם נטושים על פני כל הארץ.<br>
(יחזקאל כט, ה) ונטשתיך המדברה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וכאמתים - <br>
</b></span>פורחות בגובה עד שהן כנגד לבו של אדם, כדי שלא יהא טורח באסיפתן לא להגביה ולא לשחות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הממעיט
id: 0411
nru: לב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 11
htm:
מי שאוסף פחות מכולם, העצלים והחיגרים, אסף עשרה חמרים:<br>
<span id='pink'><b>וישטחו - <br>
</b></span>עשו אותן משטיחין משטיחין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותדבר
id: 0412
nru: א
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
<b><span id='katom'>אין דבור בכל מקום אלא לשון קשה,</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן הוא אומר: (בראשית מב, ל) דבר האיש אדוני הארץ אתנו קשות.<br>
<br>
<span id='katom'><b>ואין אמירה בכל מקום אלא לשון תחנונים.</b></span><br>
וכן הוא אומר (בראשית יט, ז) ויאמר אל נא אחי תרעו. <br>
(במדבר יב, ו) ויאמר שמעו נא דברי, כל נא לשון בקשה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ותדבר מרים ואהרן - <br>
</b></span>היא פתחה בדבור תחילה, לפיכך הקדימה הכתוב תחילה. <br>
<span id='red'>ומניין הייתה יודעת מרים שפרש משה מן האשה? <br>
</span><blockquote>רבי נתן אומר: מרים הייתה בצד צפורה, בשעה שנאמר למשה אלדד ומידד מתנבאים במחנה, כיון ששמעה צפורה, אמרה: אוי לנשותיהן של אלו אם הם נזקקים לנבואה שיהיו פורשין מנשותיהן כדרך שפרש בעלי ממני, ומשם ידעה מרים והגידה לאהרן. <br>
ומה מרים שלא נתכוונה לגנותו, כך נענשה, קל וחומר למספר בגנותו של חברו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>האשה הכשית - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> שהכל מודים ביופייה, כשם שהכל מודים בשחרותו של כושי:<br>
<span id='pink'><b>כושית - <br>
</b></span>בגימטרייה יפת מראה:<br>
<span id='pink'><b>על אדות האשה - <br>
</b></span>על אודות גירושיה:<br>
<span id='pink'><b>כי אשה כשית לקח - <br>
</b></span><span id='red'>מה תלמוד לומר?</span> <br>
אלא יש לך אשה נאה ביופייה ואינה נאה במעשיה, במעשיה ולא ביופייה, אבל זאת נאה בכל:<br>
<span id='pink'><b><br>
האשה הכשית - <br>
</b></span>על שם נויה נקראת כושית כאדם הקורא את בנו נאה כושי, כדי שלא תשלוט בו עין רעה:<br>
<span id='pink'><b>כי אשה כשית לקח - <br>
</b></span>ועתה גרשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הרק אך
id: 0412
nru: ב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
עמו לבדו דבר ה':<br>
<span id='pink'><b>הלא גם בנו דבר - <br>
</b></span>ולא פרשנו מדרך ארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פתאום
id: 0412
nru: ד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
נגלה עליהם פתאום, והם טמאים בדרך ארץ, והיו צועקים מים מים, להודיעם שיפה עשה משה שפרש מן האשה, מאחר שנגלית עליו שכינה תדיר ואין עת קבועה לדבור:<br>
<span id='pink'><b>צאו שלשתכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> ששלושתן נקראו בדבור אחד, מה שאי אפשר לפה לומר ולאזן לשמוע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעמוד ענן
id: 0412
nru: ה
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
יצא יחידי, שלא כמידת בשר ודם. מלך בשר ודם כשיוצא למלחמה יוצא באוכלוסין, וכשיוצא לשלום יוצא במועטים, ומדת הקב'ה יוצא למלחמה יחידי, שנאמר (שמות טו, ג) ה' איש מלחמה, ויוצא לשלום באוכלוסין, שנאמר (תהילים סח, יח) רכב אלוהים ריבותיים אלפי שנאן:<br>
<span id='pink'><b>ויקרא אהרן ומרים - <br>
</b></span>שיהיו נמשכין ויוצאין מן החצר לקראת הדבור:<br>
<span id='pink'><b>ויצאו שניהם - <br>
</b></span><span id='red'>ומפני מה משכן והפרידן ממשה? <br>
</span>לפי שאומרים מקצת שבחו של אדם בפניו וכולו שלא בפניו. <br>
וכן מצינו בנח, שלא בפניו נאמר (בראשית ו, ט) איש צדיק תמים, ובפניו נאמר (בראשית ז, א) כי אותך ראיתי צדיק לפני. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>שלא ישמע בנזיפתו של אהרן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמעו נא דברי
id: 0412
nru: ו
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
<b><span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה:<br>
</span><span id='pink'>אם יהיה נביאכם - <br>
</span></b>אם יהיו לכם נביאים:<br>
<span id='pink'><b>ה' במראה אליו אתודע - <br>
</b></span>שכינת שמי אין נגלית עליו באספקלריא המאירה אלא בחלום וחזיון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פה אל פה
id: 0412
nru: ח
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
אמרתי לו לפרוש מן האשה. <br>
<span id='red'>והיכן אמרתי לו?</span> <br>
בסיני (דברים ה, כז) לך אמור להם שובו לכם לאוהליכם, ואתה פה עמוד עמדי:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ומראה ולא בחידות - <br>
</b></span>מראה זה מראה דבור, שאני מפרש לו דבורי במראת פנים שבו ואיני סותמו לו בחידות, כעניין שנאמר ליחזקאל (יחזקאל יז, ב) חוד חידה וגו'. <br>
<span id='red'>יכול מראה שכינה? <br>
</span>תלמוד לומר (שמות לג, כ): לא תוכל לראות את פני:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ותמנת ה' יביט - <br>
</b></span>זה מראה אחוריים, כעניין שנאמר (שמות לג, כג) וראית את אחורי:<br>
<span id='pink'><b>בעבדי במשה - <br>
</b></span>אינו אומר בעבדי משה, אלא בעבדי במשה, בעבדי אף על פי שאינו משה, במשה אפילו אינו עבדי, כדאי הייתם לירא מפניו, וכל שכן שהוא עבדי ועבד מלך מלך, היה לכם לומר אין המלך אוהבו חנם. ואם תאמרו איני מכיר במעשיו, זו קשה מן הראשונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחר אף ה' בם וילך
id: 0412
nru: ט
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
מאחר שהודיעם סרחונם גזר עליהם נידוי, קל וחומר לבשר ודם שלא יכעוס על חברו עד שיודיענו סרחונו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והענן סר
id: 0412
nru: י
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
ואחר כך והנה מרים מצורעת כשלג.<br>
<blockquote>משל למלך שאמר לפדגוג, רדה את בני, אבל לא תרדנו עד שאלך מאצלך, שרחמי עליו:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: אל נא תהי
id: 0412
nru: יב
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
אחותנו זו:<br>
<span id='pink'><b>כמת - <br>
</b></span>שהמצורע חשוב כמת, מה מת מטמא בביאה, אף מצורע מטמא בביאה:<br>
<span id='pink'><b>אשר בצאתו מרחם אמו - <br>
</b></span>אמנו היה לו לומר, אלא שכינה הכתוב. <br>
וכן חצי בשרו, חצי בשרנו היה לו לומר, אלא שכינה הכתוב. <br>
מאחר שיצאה מרחם אמנו היא לנו כאילו נאכל חצי בשרנו, כעניין שנאמר (בראשית לז, כז) כי אחינו בשרנו הוא. <br>
<span id='katom'><b>ולפי משמעו</b></span> אף הוא נראה כן, אין ראוי לאח להניח את אחותו להיות כמת:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר בצאתו - <br>
</b></span>מאחר שיצא זה מרחם אמו של זה שיש כוח בידו לעזור ואינו עוזרו, הרי נאכל חצי בשרו, שאחיו בשרו הוא. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>אל נא תהי כמת -<br>
</span><span id='katom'></span></b>אם אינך רופאה בתפילה, מי מסגירה ומי מטהרה, אני אי אפשר לראותה, שאני קרוב ואין קרוב רואה את הנגעים, וכהן אחר אין בעולם, וזהו אשר בצאתו מרחם אמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל נא רפא נא לה
id: 0412
nru: יג
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
<b><span id='katom'>בא הכתוב ללמדך  דרך ארץ,</span><span id='pink'></span></b> שהשואל דבר מחברו צריך לומר שנים או שלושה דברי תחנונים ואחר כן יבקש שאלותיו:<br>
<span id='pink'><b>לאמר - <br>
</b></span><span id='red'>מה תלמוד לומר?</span> <br>
<blockquote>אמר לו: השיבני אם אתה מרפא אותה אם לאו, עד שהשיבו ואביה ירק ירק וגו'. <br>
רבי אלעזר בן עזריה אומר: בארבעה מקומות בקש משה מלפני הקב'ה להשיבו אם יעשה שאלותיו אם לאו. <br>
כיוצא בו (שמות ו, יב) וידבר משה לפני ה' לאמר וגו', מה תלמוד לומר לאמר, השיבני אם גואלם אתה אם לאו, עד שהשיבו עתה תראה וגו'. <br>
<br>
כיוצא בו (במדבר כז טו - טז) וידבר משה אל ה' לאמר יפקד ה' אלוהי הרוחות לכל בשר, השיבו קח לך (במד' כז יח). <br>
<br>
כיוצא בו (דברים ג, כג) ואתחנן אל ה' בעת ההיא לאמר, השיבו רב לך:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>רפא נא לה - <br>
</b></span><span id='red'>מפני מה לא האריך משה בתפילה?</span> <br>
שלא יהיו ישראל אומרים אחותו נתונה בצרה והוא עומד ומרבה בתפילה.<br>
<br>
<span id='katom'><b>[דבר אחר:<br>
</b></span>שלא יאמרו ישראל בשביל אחותו הוא מאריך בתפילה, אבל בשבילנו אינו מאריך בתפילה]:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואביה ירק ירק בפניה
id: 0412
nru: יד
pch: בהעלותך
lvr: C0408
prk: 12
htm:
ואם אביה הראה לה פנים זועפות הלא תכלם שבעת ימים, קל וחומר לשכינה י'ד יום, אלא דיו לבא מן הדין להיות כנדון, לפיכך אף בנזיפתי תיסגר שבעת ימים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ואחר תיאסף - <br>
</b></span>אומר אני כל האסיפות האמורות במצורעים על שם שהוא משולח מחוץ למחנה, וכשהוא נרפא נאסף אל המחנה לכך כתוב בו אסיפה לשון הכנסה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שלח לך אנשים
id: 0413
nru: ב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
<span id='red'>למה נסמכה פרשת מרגלים לפרשת מרים? <br>
</span>לפי שלקתה על עסקי דיבה שדברה באחיה, ורשעים הללו ראו ולא לקחו מוסר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שלח לך - <br>
</b></span>לדעתך, אני איני מצווה לך, אם תרצה שלח, לפי שבאו ישראל ואמרו (דברים א, כב) נשלחה אנשים לפנינו, כמה שנאמר (שם) ותקריבון אלי כלכם וגו', ומשה נמלך בשכינה. <br>
אמר: אני אמרתי להם שהיא טובה, שנאמר (שמות ג, יז) אעלה אתכם מעני מצרים וגו', חייהם שאני נותן להם מקום לטעות בדברי המרגלים למען לא יירשוה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פי ה'
id: 0413
nru: ג
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
ברשותו, שלא עכב על ידו:<br>
<span id='pink'><b>כלם אנשים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כל אנשים שבמקרא לשון חשיבות,</span><span id='pink'></span></b> ואותה שעה כשרים היו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את הארץ מה היא
id: 0413
nru: יח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
יש ארץ מגדלת גיבורים ויש ארץ מגדלת חלשים יש מגדלת אוכלוסין ויש ממעטת אוכלוסין:<br>
<span id='pink'><b>החזק הוא הרפה - <br>
</b></span>סימן מסר להם, אם בפרזים יושבין, חזקים הם שסומכין על גבורתם, ואם בערים בצורות הם יושבין, חלשים הם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הבמחנים
id: 0413
nru: יט
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
<b>תרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>הבפצחין. <br>
</blockquote>כרכין פצוחין ופתוחין מאין חומה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>הטובה היא - <br>
</b></span>במעיינות ותהומות טובים ובריאים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: היש בה עץ
id: 0413
nru: כ
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
אם יש בהם אדם כשר שיגין עליהם בזכותו:<br>
<span id='pink'><b>בכורי ענבים - <br>
</b></span>ימים שהענבים מתבשלין בבכור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ממדבר צן עד רחב לבא חמת
id: 0413
nru: כא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
הלכו בגבוליה באורך וברוחב כמין גאם, הלכו רוח גבול דרומית ממקצוע מזרח עד מקצוע מערב, כמו שציוה משה עלו זה בנגב, דרך גבול דרומית מזרחית עד הים, שהים הוא גבול מערבי. ומשם חזרו והלכו כל גבול מערבי על שפת הים עד לבא חמת, שהוא אצל הר ההר במקצוע מערבית צפונית, כמו שמפורש בגבולות הארץ בפרשת אלה מסעי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבא עד חברון
id: 0413
nru: כב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
כלב לבדו הלך שם ונשתטח על קברי אבות, שלא יהא ניסת לחבריו להיות בעצתם. <br>
וכן הוא אומר (דברים א, לו) ולו אתן את הארץ אשר דרך בה. <br>
וכתיב (שופטים א, כ) ויתנו לכלב את חברון:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שבע שנים נבנתה - <br>
</b></span>אפשר שבנה חם את חברון לכנען בנו הקטן קודם שיבנה את צוען למצרים בנו הגדול?! <br>
אלא שהייתה מבונה בכל טוב על אחד משבעה בצוען. <br>
<span id='katom'><b>ובא להודיעך</b></span> שבחה של ארץ ישראל, שאין לך טרשין בארץ ישראל יותר מחברון, לפיכך הקצוה לקברות מתים, ואין לך מעולה בכל ארצות כמצרים, שנאמר (בראשית יג, י) כגן ה' כארץ מצרים, וצוען היא המעולה שבארץ מצרים ששם מושב המלכים, שנאמר (ישעיה ל, ד) כי היו בצוען שריו, והייתה חברון טובה ממנה שבעה חלקים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זמורה
id: 0413
nru: כג
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
שוכת גפן ואשכול של ענבים תלוי בה:<br>
<span id='pink'><b>וישאהו במוט בשנים - <br>
</b></span>ממשמע שנאמר וישאוהו במוט איני יודע שהוא בשנים. <br>
<span id='red'>מה תלמוד לומר בשנים?</span> <br>
בשני מוטות. <br>
<span id='red'>הא כיצד?</span> <br>
שמונה נטלו אשכול, אחד נטל תאנה ואחד רימון, יהושע וכלב לא נטלו כלום, לפי שכל עצמם להוציא דיבה נתכוונו, כשם שפריה משונה כך עמה משונה. <br>
ואם חפץ אתה לידע כמה משאוי אחד מהם צא ולמד מאבנים שהקימו בגלגל, (יהושע ד ה) הרימו לכם איש אבן אחת על שכמו, והקימוה בגלגל. ושקלום רבותינו משקל כל אחת ארבעים סאה. וגמירי, טונא דמדלי אינש על כתפיה, אינו אלא שליש משאוי ממשאוי שמסייעין אותו להרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישבו מתור הארץ מקץ ארבעים יום
id: 0413
nru: כה
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
והלא ארבע מאות פרסה על ארבע מאות פרסה היא, ומהלך אדם בינוני עשרה פרסאות ליום, הרי מהלך ארבעים יום מן המזרח למערב והם הלכו ארכה ורחבה, אלא שגלוי לפני הקב'ה שיגזור עליהם יום לשנה, קצר לפניהם את הדרך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וילכו ויבואו
id: 0413
nru: כו
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
<span id='red'>מהו וילכו?</span> <br>
להקיש הליכתן לביאתן, מה ביאתן בעצה רעה, אף הליכתן בעצה רעה:<br>
<span id='pink'><b>וישיבו אתם דבר - <br>
</b></span>את משה ואת אהרן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בצרות
id: 0413
nru: כח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
<b><span id='katom'>לשון חוזק.<br>
</span><span id='pink'></span></b> <br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>כריכן. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>לשון בירניות עגולות,</b></span> ובלשון ארמי כריך עגול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עמלק יושב וגו'
id: 0413
nru: כט
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
לפי שנכוו בעמלק כבר, הזכירוהו מרגלים כדי לייראם:<br>
<span id='pink'><b>על יד הירדן - <br>
</b></span><b><span id='katom'>יד כמשמעו,</span><span id='pink'></span></b> אצל הירדן, ולא תוכלו לעבור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהס כלב
id: 0413
nru: ל
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
השתיק את כולם:<br>
<span id='pink'><b>אל משה - <br>
</b></span>לשמוע מה שידבר במשה. צווח ואמר: וכי זו בלבד עשה לנו בן עמרם! השומע היה סבור שבא לספר בגנותו, מתוך שהיה בלבם על משה בשביל דברי המרגלים. שתקו כולם לשמוע גנותו, אמר והלא קרע לנו את הים והוריד לנו את המן והגיז לנו את השליו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>עלה נעלה - <br>
</b></span>אפילו בשמים והוא אומר עשו סולמות ועלו שם נצליח בכל דבריו:<br>
<span id='pink'><b>ויהס - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון שתיקה. <br>
</span></b>וכן (זכריה ב, יז) הס כל בשר.<br>
(עמוס ו, י) הס כי לא להזכיר. <br>
<span id='katom'><b>כן דרך בני אדם הרוצה לשתק אגודת אנשים אומר הס:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: אוכלת יושביה
id: 0413
nru: לב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 13
htm:
בכל מקום שעברנו מצאנום קוברי מתים, והקב'ה עשה לטובה כדי לטרדם באבלם ולא יתנו לב לאלו:<br>
<span id='pink'><b>אנשי מדות - <br>
</b></span>גדולים וגבוהים וצריך לתת להם מידה, כגון: <br>
גלית (שמואל א' יז, ד) גבהו שש אמות וזרת. <br>
וכן (שמואל ב' כא, כ) איש מדון.<br>
(ד'ה א' יא, כג) איש מידה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נתנה ראש
id: 0414
nru: ד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>נמני רישא. <br>
</blockquote>נשים עלינו מלך. <br>
<b><br>
ורבותינו פירשו:</b> <br>
<blockquote>לשון עבודה זרה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: אל תמרדו
id: 0414
nru: ט
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
ושוב ואתם אל תיראו:<br>
<span id='pink'><b>כי לחמנו הם - <br>
</b></span>נאכלם כלחם:<br>
<span id='pink'><b>סר צלם - <br>
</b></span>מגינם וחזקם. כשרים שבהם מתו, איוב שהיה מגין עליהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>צלו של המקום סר מעליהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד אנה
id: 0414
nru: יא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
עד היכן:<br>
<span id='pink'><b>ינאצני - <br>
</b></span>ירגיזוני:<br>
<span id='pink'><b>בכל האתות - <br>
</b></span>בשביל כל הנסים שעשיתי להם היה להם להאמין שהיכולת בידי לקיים הבטחתי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואורשנו
id: 0414
nru: יב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>לשון תרוכין.</span><span id='pink'></span></b> <br>
<span id='red'>ואם תאמר מה אעשה לשבועת אבות?<br>
</span><span id='pink'><b>ואעשה אתך לגוי גדול - <br>
</b></span>שאתה מזרעם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(יג - יד) ושמעו מצרים - <br>
</b></span>ושמעו את אשר תהרגם:<br>
<span id='pink'><b>כי העלית - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כי משמש בלשון אשר,</span><span id='pink'></span></b> והם ראו אשר העלית בכוחך הגדול אותם מקרבם וכשישמעו שאתה הורגם לא יאמרו שחטאו לך, אלא יאמרו שכנגדם יכולת להלחם אבל כנגד יושבי הארץ לא יכולת להלחם. <br>
<span id='pink'><b>וזה הוא ואמרו אל יושב הארץ הזאת - <br>
</b></span>כמו על יושב הארץ הזאת. <br>
<span id='red'>ומה יאמרו עליהם? <br>
</span>מה שאמור בסוף העניין, מבלתי יכולת ה', בשביל ששמעו כי אתה ה' שוכן בקרבם, ועין בעין אתה ה' נראה להם, והכל בדרך חיבה, ולא הכירו בך שנתקה אהבתך מהם עד הנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מבלתי יכלת וגו'
id: 0414
nru: טז
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
לפי שיושבי הארץ חזקים וגיבורים, ואינו דומה פרעה לשלושים ואחד מלכים, זאת יאמרו על יושב הארץ הזאת:<br>
<span id='pink'><b>מבלתי יכלת - <br>
</b></span>מתוך שלא היה יכולת בידו להביאם שחטם:<br>
<span id='pink'><b>יכלת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>שם דבר הוא:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: יגדל נא כח ה'
id: 0414
nru: יז
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
לעשות דבורך:<br>
<span id='pink'><b>כאשר דברת לאמר - <br>
</b></span><span id='red'>ומהו הדבור?<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ה' ארך אפים
id: 0414
nru: יח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
לצדיקים ולרשעים. <br>
כשעלה משה למרום מצאו משה להקב'ה שהיה יושב וכותב ה' ארך אפים. <br>
אמר לו: לצדיקים. <br>
אמר לו הקב'ה: אף לרשעים.<br>
אמר לו: רשעים יאבדו. <br>
אמר לו הקב'ה: חייך שתצטרך לדבר. <br>
כשחטאו ישראל בעגל ובמרגלים התפלל משה לפניו בארך אפים. <br>
אמר לו הקב'ה: והלא אמרת לי לצדיקים. <br>
אמר לו: והלא אמרת לי אף לרשעים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ונקה - <br>
</b></span>לשבים:<br>
<span id='pink'><b>לא ינקה - <br>
</b></span>לשאינן שבים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואולם
id: 0414
nru: כא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
כמו אבל זאת אעשה להם:<br>
<span id='pink'><b>חי אני - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון שבועה.</span><span id='pink'></span></b> <br>
כשם שאני חי וכבודי ימלא את כל הארץ, כך אקיים להם, כי כל האנשים הרואים וגו' אם יראו את הארץ. <br>
<span id='katom'><b>הרי זה מקרא מסורס, </b></span>חי אני כי כל האנשים אם יראו את הארץ וכבודי ימלא את כל הארץ, שלא יתחלל שמי במגפה הזאת לאמר מבלתי יכולת ה' להביאם, שלא אמיתם פתאום כאיש אחד אלא באיחור ארבעים שנה מעט מעט:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וינסו
id: 0414
nru: כב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>כמשמעו:<br>
</span><span id='pink'>זה עשר פעמים - <br>
</span></b><blockquote>שנים בים שנים במן ושנים בשליו וכו', כדאיתא <b>במס' ערכין (טו א):</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: רוח אחרת
id: 0414
nru: כד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
שתי רוחות אחת בפה ואחת בלב. <br>
למרגלים אמר: אני עמכם בעצה. <br>
ובלבו היה לומר האמת ועל ידי כן היה בו כוח להשתיקם, כמו שנאמר (לעיל יג ל) ויהס כלב, שהיו סבורים שיאמר כמותם, זהו שנאמר בספר (יהושע יד ז) ואשיב אותו דבר כאשר עם לבבי, ולא כאשר עם פי:<br>
<span id='pink'><b>וימלא אחרי - <br>
</b></span>וימלא את לבו אחרי וזה מקרא קצר:<br>
<span id='pink'><b>אשר בא שמה - <br>
</b></span>חברון תינתן לו:<br>
<span id='pink'><b>יורשנה - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יתרכינה. <br>
</blockquote>יורישו את הענקים ואת העם אשר בה, ואין לתרגמו יירתינה, אלא במקום יירשנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והעמלקי וגו'
id: 0414
nru: כה
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
אם תלכו שם יהרגו אתכם, מאחר שאיני עמכם:<br>
<span id='pink'><b>מחר פנו - <br>
</b></span>לאחוריכם וסעו לכם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לעדה הרעה וגו'
id: 0414
nru: כז
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
אלו המרגלים, <span id='katom'><b>מכאן </b></span> לעדה שהיא עשרה:<br>
<span id='pink'><b>אשר המה מלינים - <br>
</b></span>את ישראל עלי:<br>
<span id='pink'><b>את תלנות בני ישראל אשר המה מלינים - <br>
</b></span>המרגלים מלינים אותם עלי שמעתי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חי אני
id: 0414
nru: כח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>לשון שבועה:<br>
</span><span id='pink'>אם לא וגו' כן אעשה - <br>
</span></b>כביכול איני חי:<br>
<span id='pink'><b>כאשר דברתם - <br>
</b></span>שבקשתם ממני או במדבר הזה לו מתנו (פסוק ב):<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל פקדיכם לכל מספרכם
id: 0414
nru: כט
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
כל הנמנה לכל מספר, שאתם נמנין בו, כגון לצאת ולבא לצבא ולתת שקלים, כל המנויים לכל אותן מספרות ימותו, ואלו הן מבן כ' שנה וגו', להוציא שבטו של לוי שאין פקודיהם מבן עשרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ופגריכם אתם
id: 0414
nru: לב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
לפי שדבר על הבנים להכניסם לארץ ובקש לומר ואתם תמותו, נופל לשון זה כאן לומר אתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארבעים שנה
id: 0414
nru: לג
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
לא מת אחד מהם פחות מבן שישים, לכך נגזר ארבעים, כדי שיהיו אותם של בני עשרים מגיעין לכלל ששים. ושנה ראשונה הייתה בכלל, ואף על פי שקדמה לשלוח המרגלים, לפי שמשעשו את העגל עלתה גזירה זו במחשבה אלא שהמתין להם עד שתתמלא סאתם, וזהו שנאמר (שמות לב, לד) וביום פקדי, במרגלים, ופקדתי עליהם חטאתם, ואף כאן נא' תשאו את עונותיכם, ולא עונתכם, שתי עונות של עגל ושל תלונה. <br>
וחשב להם במניין חייהם מקצת שנה ככולה, וכשנכנסו לשנת שישים מתו אותם של בני עשרים:<br>
<span id='pink'><b>ונשאו את זנותיכם - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>ויקבלון ית חוביכון:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: את תנואתי
id: 0414
nru: לד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
שהניאותם את לבבכם מאחרי. <br>
<span id='pink'><b>תנואה -<br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון הסרה,</span><span id='pink'></span></b> כמו (במדבר ל, ו) כי הניא אביה אותה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישבו וילינו עליו
id: 0414
nru: לו
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
וכששבו מתור הארץ הרעימו עליו את כל העדה בהוצאת דיבה אותם אנשים וימותו. <br>
<span id='katom'><b>כל הוצאת דיבה לשון חינוך דברים,</b></span> שמלקיחים לשונם לאדם לדבר בו, כמו: (שה'ש ז, י) דובב שפתי ישנים. <br>
<br>
וישנה לטובה וישנה לרעה, לכך נאמר כאן מוציאי דיבת הארץ רעה, שיש דיבה שהיא טובה:<br>
דביה - פרלדי'ץ בלע'ז<span id='katom'><b> [לשון הרע]:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: במגפה לפני ה'
id: 0414
nru: לז
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>באותה מיתה ההגונה להם מידה כנגד מידה. <br>
</span><span id='pink'></span></b>הם חטאו בלשון, ונשתרבב לשונם עד טבורם ותולעים יוצאים מלשונם ובאין לתוך טבורם, לכך נאמר במגפה ולא במגפה, וזהו לפני ה', באותה הראויה להם על פי מידותיו של הקב'ה, שהוא מודד מידה כנגד מידה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהושע וכלב חיו וגו'
id: 0414
nru: לח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<span id='red'>מה תלמוד לומר חיו מן האנשים ההם? <br>
</span>אלא <span id='katom'><b>מלמד </b></span> שנטלו חלקם של מרגלים בארץ וקמו תחתיהם לחיים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל ראש ההר
id: 0414
nru: מ
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
והוא הדרך העולה לארץ ישראל:<br>
<span id='pink'><b>הננו ועלינו אל המקום - <br>
</b></span>לארץ ישראל:<br>
<span id='pink'><b>אשר אמר ה' - <br>
</b></span>לתתה לנו שם נעלה:<br>
<span id='pink'><b>כי חטאנו - <br>
</b></span>על אשר אמרנו הלא טוב לנו שוב מצרימה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעפלו
id: 0414
nru: מד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>לשון חוזק</span><span id='pink'></span></b> וכן: <br>
(חבקוק ב, ד) הנה עפלה. אינגרי'ש בלע'ז<span id='katom'><b> [עזי רוח]</b></span> <span id='katom'><b>לשון עזות.</b></span> <br>
וכן (מיכה ד, ח) עופל בת ציון. <br>
(ישעיה לב, יד) עופל ובחן. <br>
<br>
<b>ומדרש תנחומא מפרשו: <br>
</b><blockquote>לשון אופל, הלכו חשכים שלא ברשות:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ועשיתם אשה
id: 0415
nru: ג
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
אין זה צווי אלא כשתבואו שם ותעלה על לבבכם לעשות אשה לה':<br>
<span id='pink'><b>ריח ניחח - <br>
</b></span>שיהיה נחת רוח לפני:<br>
<span id='pink'><b>לפלא נדר או בנדיבה וגו' - <br>
</b></span>או שתעשו האשה בשביל חובת מועדיכם שחייבתי אתכם לעשות במועד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והקריב המקריב
id: 0415
nru: ד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
<blockquote>תקריבו נסכים ומנחה לכל בהמה המנחה כליל, והשמן נבלל בתוכה, והיין לספלים, כמו ששנינו במסכת סוכה<b> (סוכה מח א):</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: או לאיל
id: 0415
nru: ו
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
ואם איל הוא. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו:</b> <br>
<blockquote>או לרבות את הפלגס לנסכי איל:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: או לשה
id: 0415
nru: יא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
בין שהוא בכבשים בין שהוא בעזים כבש ושה קרויים בתוך שנתם:<br>
<span id='pink'><b>איל - <br>
</b></span>בן י'ג חדש ויום אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כמספר אשר תעשו
id: 0415
nru: יב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
כמספר הבהמות אשר תקריבו לקרבן, ככה תעשו נסכים לכל אחד מהם:<br>
<span id='pink'><b>כמספרם - <br>
</b></span>של בהמות מספרם של נסכים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ככם כגר
id: 0415
nru: טו
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
כמותכם כן גר וכן דרך לשון עברית. <br>
(בראשית יג, י) כגן ה' כארץ מצרים, כן ארץ מצרים. <br>
(מ'א כב, ד) כמוני כמוך כעמי כעמך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בבאכם אל הארץ
id: 0415
nru: יח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
משונה ביאה זו מכל ביאות שבתורה, שבכולן נאמר כי תבוא, כי תבואו, לפיכך כולן למדות זו מזו וכיון שפרט לך הכתוב באחת מהן שאינה אלא לאחר ירושה וישיבה, אף כולן כן, אבל זו נאמר בה בבואכם, משנכנסו בה ואכלו מלחמה נתחייבו בחלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ראשית ערסתכם
id: 0415
nru: כ
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
כשתלושו כדי עיסתכם שאתם רגילין ללוש במדבר. וכמה היא, (שמות טז, יח) וימודו בעומר עומר לגלגלת, תרימו מראשיתה, כלומר קודם שתאכלו ממנה, ראשית תילקח חלה אחת תרומה לשם ה':<br>
<span id='pink'><b>חלה - <br>
</b></span>טורטי'ל בלע'ז <span id='katom'><b>[עוגה]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>כתרומת גורן - <br>
</b></span>שלא נאמר בה שיעור ולא כתרומת מעשר שנאמר בה שיעור, אבל חכמים נתנו שיעור, לבעל הבית אחד מעשרים וארבעה, ולנחתום אחד מארבעים ושמונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מראשית ערסתיכם
id: 0415
nru: כא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
<span id='red'>למה נאמר?<br>
</span>לפי שנאמר ראשית עריסותיכם. <br>
<span id='red'>שומע אני ראשונה שבעיסות? <br>
</span>תלמוד לומר: מראשית, מקצתה ולא כולה:<br>
<span id='pink'><b>תתנו לה' תרומה - <br>
</b></span>לפי שלא שמענו שיעור לחלה, נאמר תתנו, שיהא בה כדי נתינה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכי תשגו ולא תעשו
id: 0415
nru: כב
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
עבודה זרה הייתה בכלל כל המצוות שהצבור מביאין עליהן פר, והרי הכתוב מוציאה כאן מכללן לידון בפר לעולה ושעיר לחטאת:<br>
<span id='pink'><b>וכי תשגו וגו' - <br>
</b></span>בעבודה זרה הכתוב מדבר. <br>
<span id='red'>או אינו אלא באחת מכל המצות? <br>
</span>תלמוד לומר: את כל המצוות האלה, מצווה אחת שהיא ככל המצות.<br>
מה העובר על כל המצוות פורק עול ומפר ברית ומגלה פנים, אף מצווה זו פורק בה עול ומפר ברית ומגלה פנים. <br>
<span id='red'>ואיזו? <br>
</span>זו עבודה זרה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר דבר ה' אל משה - <br>
</b></span>אנכי ולא יהיה לך מפי הגבורה שמענום, (תהילים סב יב) אחת דבר אלוהים שתים זו שמעתי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את כל אשר ציווה וגו'
id: 0415
nru: כג
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
<b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> שכל המודה בעבודה זרה ככופר בכל התורה כולה ובכל מה שנתנבאו הנביאים, שנאמר למן היום אשר ציווה ה' והלאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אם מעיני העדה נעשתה לשגגה
id: 0415
nru: כד
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
אם מעיני העדה נעשתה עבירה זו ע'י שוגג, כגון ששגגו והורו על אחת מן העבודות שהיא מותרת לעבוד עבודה זרה בכך:<br>
<span id='pink'><b>לחטת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>חסר אלף</span><span id='pink'></span></b> שאינו כשאר חטאות, שכל חטאות שבתורה הבאות עם עולה החטאת קודמת לעולה, שנאמר (ויקרא ה, י) ואת השני יעשה עולה, וזו עולה קודמת לחטאת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הביאו את קרבנם אשה לה'
id: 0415
nru: כה
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
זה האמור בפרשה הוא פר העולה שנאמר אשה לה':<br>
<span id='pink'><b>וחטאתם - <br>
</b></span>זה השעיר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תחטא בשגגה
id: 0415
nru: כז
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
בעבודה זרה:<br>
<span id='pink'><b>עז בת שנתה - <br>
</b></span>שאר עבירות יחיד מביא כשבה או שעירה ובזו קבע לה שעירה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ביד רמה
id: 0415
nru: ל
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
במזיד:<br>
<span id='pink'><b>מגדף - <br>
</b></span>מחרף, כמו: <br>
(יחזקאל ה, טו) והייתה חרפה וגדופה. <br>
(ישעיה לז, ו) אשר גדפו נערי מלך אשור. <br>
<br>
<b>עוד דרשו רבותינו:</b> <br>
<span id='katom'><b>מכאן </b></span><blockquote> למברך את השם שהוא בכרת:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: דבר ה'
id: 0415
nru: לא
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
אזהרת עבודה זרה מפי הגבורה, והשאר מפי משה:<br>
<span id='pink'><b>עונה בה - <br>
</b></span>בזמן שעונה בה שלא עשה תשובה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רגום
id: 0415
nru: לה
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
כמו עשה פיישנ'ט בלע'ז<span id='katom'> <b>[בעשות]</b> </span><br>
וכן הלוך אלנ'ט<span id='katom'><b> [בהלוך].</b></span> <br>
וכן זכור ושמור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויציאו אותו
id: 0415
nru: לו
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> שבית הסקילה חוץ ורחוק מבית דין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועשו להם ציצת
id: 0415
nru: לח
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
על שם הפתילים התלויים בה. <br>
כמו (יחזקאל ח, ג) ויקחני בציצית ראשי. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>ציצית -<br>
</span><span id='katom'></span></b>על שם וראיתם אותו, כמו (שה'ש ב, ט) מציץ מן החרכים:<br>
<span id='pink'><b>תכלת - <br>
</b></span>צבע ירוק של חלזון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וזכרתם את כל מצוות ה'
id: 0415
nru: לט
pch: שלח-לך
lvr: C0415
prk: 15
htm:
שמניין גימטרייה של ציצית שש מאות, ושמונה חוטים וחמשה קשרים הרי תרי'ג:<br>
<span id='pink'><b>ולא תתורו אחרי לבבכם - <br>
</b></span>כמו (לעיל יג כה) מתור הארץ. <br>
הלב והעיניים הם מרגלים לגוף ומסרסרים לו את העבירות.<br>
<b>העין רואה. <br>
והלב חומד. <br>
והגוף עושה את העבירות:<br>
</b><br>


autr: רשי
trm: ויקח קרח
id: 0416
nru: א
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
פרשה זו יפה נדרשת <b>במדרש רבי תנחומא:</b><br>
<span id='pink'><b>ויקח קרח - <br>
</b></span><blockquote>לקח את עצמו לצד אחד להיות נחלק מתוך העדה לעורר על הכהונה. <br>
</blockquote><b>וזהו שתרגם אונקלוס:</b> <br>
<blockquote>ואתפלג. <br>
</blockquote>נחלק משאר העדה להחזיק במחלוקת.<br>
וכן (איוב טו, יב) מה יקחך לבך, לוקח אותך להפליגך משאר בני אדם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>ויקח קרח - <br>
</span><span id='katom'></span></b>משך ראשי סנהדראות שבהם בדברים, כמו שנאמר (במדבר כ, כה) קח את אהרן, (הושע יד, ג) קחו עמכם דברים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>בן יצהר בן קהת בן לוי - <br>
</b></span>ולא הזכיר בן יעקב, שבקש רחמים על עצמו שלא ייזכר שמו על מחלוקתם, שנאמר (בראשית מט, ו) ובקהלם אל תחד כבודי. <br>
<span id='red'>והיכן נזכר שמו על קרח? <br>
</span>בהתייחסם על הדוכן בדברי הימים, שנאמר (ד'ה א' ו, כב - כג) בן אביאסף בן קרח בן יצהר בן קהת בן לוי בן ישראל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ודתן ואבירם - <br>
</b></span>בשביל שהיה שבט ראובן שרוי בחנייתם תימנה, שכן לקהת ובניו החונים תימנה, נשתתפו עם קרח במחלוקתו, אוי לרשע אוי לשכנו. <br>
<span id='red'>ומה ראה קרח לחלוק עם משה? <br>
</span>נתקנא על נשיאותו של אליצפן בן עוזיאל שמינהו משה נשיא על בני קהת על פי הדבור. <br>
אמר קרח: אחי אבא ארבעה היו, שנאמר (שמות ו, יח) ובני קהת וגו'. עמרם הבכור נטלו שני בניו גדולה, אחד מלך ואחד כוהן גדול, מי ראוי ליטול את השניה, לא אני שאני בן יצהר שהוא שני לעמרם, והוא מנה נשיא את בן אחיו הקטן מכולם, הריני חולק עליו ומבטל את דבריו. <br>
<span id='red'>מה עשה? <br>
</span>עמד וכנס מאתים חמישים ראשי סנהדראות, רובן משבט ראובן שכיניו, והם אליצור בן שדיאור וחביריו וכיוצא בו, שנאמר נשיאי עדה קריאי מועד, ולהלן הוא אומר (במדבר א, טז) אלה קרואי העדה, והלבישן טליתות שכולן תכלת. <br>
באו ועמדו לפני משה, אמרו לו: <br>
<span id='red'>טלית שכולה של תכלת חייבת בציצית או פטורה? <br>
</span>אמר להם: חייבת. <br>
התחילו לשחק עליו, אפשר טלית של מין אחר חוט אחד של תכלת פוטרה, זו שכולה תכלת לא תפטור את עצמה!<br>
<span id='pink'><b>בני ראובן - <br>
</b></span>דתן ואבירם ואון בן פלת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רב לכם
id: 0416
nru: ג
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
הרבה יותר מדאי לקחתם לעצמכם גדולה:<br>
<span id='pink'><b>כלם קדושים - <br>
</b></span>כולם שמעו דברים בסיני מפי הגבורה:<br>
<span id='pink'><b>ומדוע תתנשאו - <br>
</b></span>אם לקחת אתה מלכות לא היה לך לברר לאחיך כהונה, לא אתם לבדכם שמעתם בסיני אנכי ה' אלוהיך (שמות כ ב), כל העדה שמעו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפול על פניו
id: 0416
nru: ד
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
מפני המחלוקת, שכבר זה בידם סרחון רביעי: <br>
<b>חטאו בעגל</b> (שמות לב, יא) ויחל משה.<br>
<b>במתאוננים</b> (במדבר יא, יב) ויתפלל משה. <br>
<b>במרגלים</b> (שם יד, יג) ויאמר משה אל ה' ושמעו מצרים.<br>
<b>במחלוקתו של קרח</b> נתרשלו ידיו. <br>
<blockquote>משל לבן מלך שסרח על אביו ופייס עליו אוהבו פעם ושתים ושלש, כשסרח רביעית נתרשלו ידי האוהב ההוא. אמר: עד מתי אטריח על המלך, שמא לא יקבל עוד ממני:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: בקר ויודע וגו'
id: 0416
nru: ה
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
עתה עת שכרות הוא לנו ולא נכון להראות לפניו והוא היה מתכוון לדחותם שמא יחזרו בהם:<br>
<span id='pink'><b>בקר ויודע ה' את אשר לו - <br>
</b></span>לעבודת לוויה:<br>
<span id='pink'><b>ואת הקדוש - <br>
</b></span>לכהונה:<br>
<span id='pink'><b>והקריב - <br>
</b></span>אותם אליו. <br>
<br>
והתרגום מוכיח כן: <br>
<span id='pink'><b>ויקרב <br>
</b></span><blockquote>לקדמוהי <br>
</blockquote><span id='pink'><b>יקרב <br>
</b></span><blockquote>לשמושיה. <br>
</blockquote><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote><b>בקר,</b> אמר לו משה: גבולות חלק הקב'ה בעולמו, יכולים אתם להפוך בקר לערב, כן תוכלו לבטל את זו, שנאמר (בראשית א, ה - ז) ויהי ערב ויהי בוקר ויבדל, כך (דה'א כג יג) ויבדל אהרן להקדישו וגו':<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: זאת עשו קחו לכם מחתות
id: 0416
nru: ו
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<span id='red'>מה ראה לומר להם כך? <br>
</span>אמר להם: בדרכי הגויים יש נימוסים הרבה וכומרים הרבה ואין כולם מתקבצים בבית אחד, אנו אין לנו אלא ה' אחד, ארון אחד ותורה אחת ומזבח אחד וכהן גדול אחד ואתם מאתים וחמישים איש מבקשים כהונה גדולה, אף אני רוצה בכך. <br>
הא לכם תשמיש חביב מכל, היא הקטרת החביבה מכל הקורבנות וסם המות נתון בתוכו שבו נשרפו נדב ואביהוא, לפיכך התרה בהם והיה האיש אשר יבחר ה' הוא הקדוש, כבר הוא בקדושתו. <br>
<span id='red'>וכי אין אנו יודעים שמי שיבחר הוא הקדוש?</span><br>
 אלא אמר להם משה הריני אומר לכם שלא תתחייבו, מי שיבחר בו יצא חי, וכולכם אובדים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>מחתות - <br>
</b></span>כלים שחותין בהם גחלים ויש להם בית יד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רב לכם בני לוי
id: 0416
nru: ז
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<blockquote>דבר גדול אמרתי לכם. ולא טיפשים היו שכך התרה בהם וקבלו עליהם לקרב, אלא הם חטאו על נפשותם, שנאמר את מחתות החטאים האלה בנפשותם. <br>
וקרח שפקח היה מה ראה לשטות זה? <br>
עינו הטעתו, ראה שלשלת גדולה יוצאה ממנו, שמואל ששקול כנגד משה ואהרן. <br>
אמר: בשבילו אני נמלט, וכ'ד משמרות עומדות לבני בניו כולם מתנבאים ברוח הקודש, שנאמר (ד'ה א' כה, ה) כל אלה בנים להימן.<br>
אמר: אפשר כל הגדולה הזאת עתידה לעמוד ממני ואני אדום?! <br>
לכך נשתתף לבוא לאותה חזקה, ששמע מפי משה שכולם אובדים ואחד נמלט. <br>
אשר יבחר ה' הוא הקדוש, טעה ותלה בעצמו, ולא ראה יפה, לפי שבניו עשו תשובה, ומשה היה רואה.<b> תנחומא:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>רב לכם - <br>
</b></span>דבר גדול נטלתם בעצמכם לחלוק על הקב'ה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר משה אל קרח שמעו נא בני לוי
id: 0416
nru: ח
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
התחיל לדבר עמו דברים רכים, כיון שראהו קשה עורף, אמר עד שלא ישתתפו שאר השבטים ויאבדו עמו, אדבר גם אל כולם, התחיל לזרז בהם שמעו נא בני לוי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לכן
id: 0416
nru: יא
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<b><span id='katom'>בשביל כך</span><span id='pink'></span></b> אתה וכל עדתך הנועדים אתך על ה' כי בשליחותו עשיתי לתת כהונה לאהרן ולא לנו היא המחלוקת הזו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישלח משה וגו'
id: 0416
nru: יב
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<b><span id='katom'>מכאן  </span><span id='pink'></span></b>שאין מחזיקין במחלוקת, שהיה משה מחזר אחריהם להשלימם בדברי שלום:<br>
<span id='pink'><b>לא נעלה - <br>
</b></span>פיהם הכשילם, שאין להם אלא ירידה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותתן לנו
id: 0416
nru: יד
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<b><span id='katom'>הדבר מוסב על לא האמור למעלה,</span><span id='pink'></span></b> כלומר לא הביאותנו ולא נתת לנו נחלת שדה וכרם, אמרת לנו (שמות ג, יז) אעלה אתכם מעני מצרים אל ארץ וגו', משם הוצאתנו ולא אל ארץ זבת חלב ודבש הביאותנו, אלא גזרת עלינו להמיתנו במדבר, שאמרת לנו (במדבר יד, כט) במדבר הזה יפלו פגריכם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>העיני האנשים ההם תנקר וגו' - <br>
</b></span>אפילו אתה שולח לנקר את עינינו אם לא נעלה אליך, לא נעלה:<br>
<span id='pink'><b>האנשים ההם - <br>
</b></span>כאדם התולה קללתו בחברו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחר למשה מאד
id: 0416
nru: טו
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
נצטער עד למאוד:<br>
<span id='pink'><b>אל תפן אל מנחתם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לפי פשוטו</span><span id='pink'></span></b> הקטרת שהם מקריבים לפניך מחר אל תפן אליהם. <br>
<br>
<b>והמדרש אומר:</b> <br>
<blockquote>יודע אני שיש להם חלק בתמידי צבור, אף חלקם לא יקובל לפניך לרצון, תניחנו האש ולא תאכלנו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>לא חמור אחד מהם נשאתי - <br>
</b></span>לא חמורו של אחד מהם נטלתי. אפילו כשהלכתי ממדין למצרים והרכבתי את אשתי ואת בני על החמור, והיה לי ליטול אותו החמור משלהם, לא נטלתי אלא משלי. <br>
<br>
<b>ותרגום אנקלוס:</b> <br>
<blockquote>שחרית.<br>
</blockquote><span id='katom'><b>לשון ארמי,</b></span> כך נקראת אנגריא של מלך שחוור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקהל עליהם קרח
id: 0416
nru: יט
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
בדברי ליצנות. <br>
כל הלילה ההוא הלך אצל השבטים ופתה אותם כסבורין אתם שעלי לבדי אני מקפיד, איני מקפיד אלא בשביל כולכם. אלו באין ונוטלין כל הגדולות, לו המלכות ולאחיו הכהונה, עד שנתפתו כלם:<br>
<span id='pink'><b>וירא כבוד ה' - <br>
</b></span>בא בעמוד ענן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל אלוהי הרוחות
id: 0416
nru: כב
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
יודע מחשבות. <br>
אין מדתך כמידת בשר ודם, מלך בשר ודם שסרחה עליו מקצת מדינה אינו יודע מי החוטא, לפיכך כשהוא כועס נפרע מכולם, אבל אתה לפניך גלויות כל המחשבות ויודע אתה מי החוטא:<br>
<span id='pink'><b>האיש אחד - <br>
</b></span>הוא החוטא ואתה על כל העדה תקצוף?!<br>
אמר הקב'ה: יפה אמרת, אני יודע ומודיע מי חטא ומי לא חטא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העלו וגו'
id: 0416
nru: כד
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>הסתלקו <br>
</blockquote>מסביבות משכן קרח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יצאו נצבים
id: 0416
nru: כז
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
בקומה זקופה לחרף ולגדף, כמו (שמואל א' יז, טז) ויתייצב ארבעים יום דגלית:<br>
<span id='pink'><b>ונשיהם ובניהם וטפם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>בא וראה כמה קשה המחלוקת,</span><span id='pink'></span></b> שהרי בית דין של מטה אין עונשין אלא עד שיביא שתי שערות, וב'ד של מעלה עד עשרים שנה, וכאן אבדו אף יונקי שדים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם בריאה
id: 0416
nru: ל
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 16
htm:
חדשה:<br>
<span id='pink'><b>יברא ה' - <br>
</b></span>להמית אותם במיתה שלא מת בה אדם עד הנה, ומה היא הבריאה, ופצתה האדמה את פיה ותבלעם, אז וידעתם כי ניאצו הם את ה', ואני מפי הגבורה אמרתי. <br>
<br>
<b>ורבותינו פירשו:</b> <br>
<span id='pink'><b>אם בריאה - <br>
</b></span>פה לארץ מששת ימי בראשית מוטב, ואם לאו יברא ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת האש
id: 0417
nru: ב
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
שבתוך המחתות:<br>
<span id='pink'><b>זרה הלאה - <br>
</b></span>לארץ מעל המחתות:<br>
<span id='pink'><b>כי קדשו - <br>
</b></span>המחתות ואסורין בהנאה, שהרי עשאום כלי שרת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: החטאים האלה בנפשותם
id: 0417
nru: ג
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
שנעשו פושעים בנפשותם, שנחלקו על הקב'ה:<br>
<span id='pink'><b>רקעי - <br>
</b></span>רדידין:<br>
<span id='pink'><b>פחים - <br>
</b></span>טסין מרודדין טינבי'ש בלע'ז <span id='katom'><b>[מרוקעים]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>צפוי למזבח - <br>
</b></span>למזבח הנחושת:<br>
<span id='pink'><b>ויהיו לאות - <br>
</b></span>לזיכרון, שיאמרו אלו היו מאותן שנחלקו על הכהונה ונשרפו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא יהיה כקרח
id: 0417
nru: ה
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
כדי שלא יהיה כקרח:<br>
<span id='pink'><b>כאשר דבר ה' ביד משה לו - <br>
</b></span>כמו עליו, על אהרן דבר אל משה, שיהיה הוא ובניו כוהנים, לפיכך לא יקרב איש זר אשר לא מזרע אהרן וגו', וכן כל לי ולו ולהם הסמוכים אצל דבור פתרונם כמו על. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b>על קרח. <br>
<span id='red'>ומהו ביד משה ולא כתב אל משה? <br>
</span>רמז לחולקים על הכהונה שלוקין בצרעת, כמו שלקה משה בידו שנאמר (שמות ד, ו) ויוציאה והנה ידו מצורעת כשלג, ועל כן לקה עוזיה בצרעת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכפר עליהם
id: 0417
nru: יא
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
<blockquote>רז זה מסר לו מלאך המות כשעלה לרקיע, שהקטרת עוצר המגפה כדאיתא <b>במס' שבת (שבת פט א):<br>
</b></blockquote><b></b


autr: רשי
trm: ויעמוד בין המתים וגו'
id: 0417
nru: יג
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
אחז את המלאך והעמידו על כורחו. <br>
א'ל המלאך: הנח לי לעשות שליחותי. <br>
א'ל: משה ציוני לעכב על ידך. <br>
א'ל: אני שלוחו של מקום ואתה שלוחו של משה. <br>
א'ל: אין משה אומר כלום מלבו אלא מפי הגבורה, אם אין אתה מאמין הרי הקב'ה ומשה אל פתח אהל מועד בא עמי ושאל. וזהו שנאמר וישב אהרן אל משה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><span id='red'>למה בקטרת? <br>
</span>לפי שהיו ישראל מליזין ומרננים אחר הקטרת לומר סם המות הוא, על ידו מתו נדב ואביהוא, על ידו נשרפו חמישים ומאתים איש.<br>
אמר הקב'ה: תראו שעוצר מגפה הוא, והחטא הוא הממית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצא פרח
id: 0417
nru: כג
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
<b><span id='katom'>כמשמעו:<br>
</span><span id='pink'>ציץ - <br>
</span></b>הוא חנטת הפרי כשהפרח נופל:<br>
<span id='pink'><b>ויגמל שקדים - <br>
</b></span>כשהוכר הפרי הוכר שהן שקדים.<br>
לשון (בראשית כא, ח) ויגדל הילד ויגמל, ולשון זה מצוי בפרי האילן, <br>
כמו (ישעיה יח, ה) ובוסר גומל יהיה נצה. <br>
<br>
<span id='red'>ולמה שקדים? <br>
</span>הוא הפרי הממהר להפריח מכל הפירות, אף המעורר על הכהונה פורענותו ממהרת לבא, כמו שמצינו בעוזיה (ד'ה ב' כו, יט) והצרעת זרחה במצחו. <br>
<br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>וכפית שגדין. <br>
</blockquote>כמין אשכול שקדים יחד כפותים זה על זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותכל תלונתם
id: 0417
nru: כה
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 17
htm:
כמו ותכלה תלונתם. <br>
<span id='katom'><b>לשון שם מפעל יחיד לנקבה</b></span> כמו תלונתם מורמורי'ץ בלע'ז<span id='katom'><b> [תלונות].</b></span> <br>
ויש חילוק בין תלונותם לתלונתם, תלונתם תלונה אחת, תלונותם שם דבר בלשון יחיד, ואפילו הם תלונות הרבה:<br>
<span id='pink'><b>למשמרת לאות - <br>
</b></span>לזיכרון שבחרתי באהרן הכהן ולא ילונו עוד על הכהונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר ה' אל אהרן
id: 0418
nru: א
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
למשה אמר שיאמר לאהרן להזהירו על תקנת ישראל שלא יכנסו למקדש:<br>
<span id='pink'><b>אתה ובניך ובית אביך - <br>
</b></span>הם בני קהת אבי עמרם:<br>
<span id='pink'><b>תשאו את עוון המקדש - <br>
</b></span>עליכם אני מטיל עונש הזרים שיחטאו בעסקי הדברים המקודשים המסורים לכם הוא האהל והארון והשולחן וכלי הקדש אתם תשבו ותזהירו על כל זר הבא ליגע:<br>
<span id='pink'><b>ואתה ובניך - <br>
</b></span>הכוהנים:<br>
<span id='pink'><b>תשאו את עוון כהונתכם - <br>
</b></span>שאינה מסורה ללווים ותזהירו הלווים השוגגים שלא יגעו אליכם בעבודתכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וגם את אחיך
id: 0418
nru: ב
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
בני גרשון ובני מררי:<br>
<span id='pink'><b>וילוו - <br>
</b></span>ויתחברו אליכם להזהיר גם את הזרים מלקרב אליהם:<br>
<span id='pink'><b>וישרתוך - <br>
</b></span>בשמירת השערים ולמנות מהם גזברין ואמרכלין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לכם מתנה נתנים
id: 0418
nru: ו
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
<span id='red'>יכול לעבודתכם של הדיוט?</span> <br>
תלמוד לומר: לה', כמו שמפורש למעלה, לשמור משמרת גזברין ואמרכלין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואני הנה נתתי לך
id: 0418
nru: ח
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
בשמחה. <br>
<span id='katom'><b>לשון שמחה הוא זה,</b></span> כמו (שמות ד, יד) הנה הוא יוצא לקראתך וראך ושמח בלבו. <br>
<blockquote>משל למלך שנתן שדה לאוהבו ולא כתב ולא חתם ולא העלה בערכאין. בא אחד וערער על השדה. <br>
א'ל המלך: כל מי שירצה יבא ויערער לנגדך, הריני כותב וחותם לך ומעלה בערכאין. אף כאן לפי שבא קרח וערער כנגד אהרן על הכהונה, בא הכתוב ונתן לו כ'ד מתנות כהונה בברית מלח עולם, ולכך נסמכה פרשה זו לכאן:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>משמרת תרומתי - <br>
</b></span>שאתה צריך לשמרן בטהרה:<br>
<span id='pink'><b>למשחה - <br>
</b></span>לגדולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מן האש
id: 0418
nru: ט
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
לאחר הקטרת האשים:<br>
<span id='pink'><b>כל קורבנם - <br>
</b></span>כגון זבחי שלמי צבור:<br>
<span id='pink'><b>מנחתם חטאתם ואשמם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כמשמעו:<br>
</span><span id='pink'>אשר ישיבו לי - <br>
</span></b>זה גזל הגר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקדש הקדשים תאכלנו וגו'
id: 0418
nru: י
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
<b><span id='katom'>למד</span><span id='pink'></span></b> על קדשי קדשים שאין נאכלין אלא בעזרה ולזכרי כהונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תרומת מתנם
id: 0418
nru: יא
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
המורם מן התודה ומהשלמים ואיל נזיר:<br>
<span id='pink'><b>לכל תנופת - <br>
</b></span>שהרי אלו טעונין תנופה:<br>
<span id='pink'><b>כל טהור - <br>
</b></span>ולא טמאים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>כל טהור - <br>
</span><span id='katom'></span></b>לרבות אשתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כחזה התנופה וכשוק הימין
id: 0418
nru: יח
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
של שלמים שנאכלים לכוהנים לנשיהם ולבניהם ולעבדיהם לשני ימים ולילה אחד, אף הבכור נאכל לשני ימים ולילה אחד:<br>
<span id='pink'><b>לך יהיה - <br>
</b></span><blockquote>בא רבי עקיבא ולמד הוסיף לך הכתוב הוויה אחרת, שלא תאמר כחזה ושוק של תודה, שאינו נאכל אלא ליום ולילה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: כל תרומת הקדשים
id: 0418
nru: יט
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
מחיבתה של פרשה זו כללה בתחילה וכללה בסוף ופרט באמצע:<br>
<span id='pink'><b>ברית מלח עולם - <br>
</b></span>כרת ברית עם אהרן בדבר הבריא ומתקיים ומבריא את אחרים:<br>
<span id='pink'><b>ברית מלח - <br>
</b></span>כברית הכרותה למלח שאינו מסריח לעולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונחשב לכם תרומתכם כדגן מן הגרן
id: 0418
nru: כז
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
תרומת מעשר שלכם אסורה לזרים ולטמאים וחייבין עליה מיתה וחומש כתרומה גדולה שנקראת ראשית דגן מן הגורן:<br>
<span id='pink'><b>וכמלאה מן היקב - <br>
</b></span>כתרומת תירוש ויצהר הניטלת מן היקבים:<br>
<span id='pink'><b>מלאה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון בישול</span><span id='pink'></span></b> תבואה שנתמלאת:<br>
<span id='pink'><b>יקב - <br>
</b></span>הוא הבור שלפני הגת שהיין יורד לתוכו. <br>
<span id='katom'><b>וכל לשון יקב חפירת קרקע הוא. <br>
</b></span>וכן (זכריה יד, י) יקבי המלך, הוא ים אוקיינוס חפירה שחפר מלכו של עולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מכל מתנתיכם תרימו את כל תרומת ה'
id: 0418
nru: כט
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
בתרומה גדולה הכתוב מדבר, שאם הקדים לוי את הכהן בכרי וקבל מעשרותיו קודם שייטול כוהן תרומה גדולה מן הכרי, צריך להפריש הלווי מן המעשר תחלה אחד מחמשים לתרומה גדולה, ויחזור ויפריש תרומת מעשר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בהרימכם את חלבו ממנו
id: 0418
nru: ל
pch: קורח
lvr: C0416
prk: 18
htm:
לאחר שתרימו תרומת מעשר ממנו:<br>
<span id='pink'><b>ונחשב - <br>
</b></span>המותר ללווים חולין גמורין:<br>
<span id='pink'><b>כתבואת גרן - <br>
</b></span>לישראל, שלא תאמר הואיל וקראו הכתוב תרומה שנאמר כי את מעשר בני ישראל אשר ירימו לה' תרומה. <br>
<span id='red'>יכול יהא כולו אסור?</span> <br>
תלמוד לומר: ונחשב ללווים כתבואת גרן, מה של ישראל חולין, אף של לוי חולין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זאת חקת התורה
id: 0419
nru: ב
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
לפי שהשטן ואומות העולם מונין את ישראל לומר מה המצווה הזאת ומה טעם יש בה, לפיכך כתב בה חוקה, גזירה היא מלפני ואין לך רשות להרהר אחריה:<br>
<span id='pink'><b>ויקחו אליך - <br>
</b></span>לעולם היא נקראת על שמך, פרה שעשה משה במדבר:<br>
<span id='pink'><b>אדמה תמימה - <br>
</b></span>שתהא תמימה באדמימות, שאם היו בה שתי שערות שחורות פסולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלעזר
id: 0419
nru: ג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
מצוותה בסגן:<br>
<span id='pink'><b>אל מחוץ למחנה - <br>
</b></span>חוץ לשלש מחנות:<br>
<span id='pink'><b>ושחט אותה לפניו - <br>
</b></span>זר שוחט ואלעזר רואה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל המחנה
id: 0419
nru: ז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
למחנה שכינה, שאין טמא משולח חוץ לשתי מחנות אלא זב ובעל קרי ומצורע:<br>
<span id='pink'><b>וטמא הכהן עד הערב - <br>
</b></span><b><span id='katom'>סרסהו ודרשהו </span><span id='pink'></span></b>וטמא עד הערב ואחר יבוא אל המחנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והניח מחוץ למחנה
id: 0419
nru: ט
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
לשלושה חלקים מחלקה: <br>
<b>אחד נתן בהר המשחה, <br>
ואחד מתחלק לכל המשמרות, <br>
ואחד נתן בחיל. <br>
</b>זה של משמרות היה חוץ לעזרה ליטול ממנו בני העיירות וכל הצריכין להיטהר. <br>
וזה שבהר המשחה כוהנים גדולים לפרות אחרות מקדשין הימנו. <br>
וזה שבחיל נתון למשמרת מגזרת הכתוב, שנאמר והייתה לעדת בני ישראל למשמרת:<br>
<br>
<span id='pink'><b>למי נדה - <br>
</b></span>למי הזייה, כמו: <br>
(איכה ג, נג) וידו אבן בי, <br>
(זכריה ב, ד) לידות את קרנות הגויים. <br>
<span id='katom'><b>לשון זריקה:<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>חטאת הוא - <br>
</span><span id='katom'>לשון חיטוי כפשוטו,</span></b> ולפי הלכותיו קראה הכתוב חטאת, לומר, שהיא כקדשים להיאסר בהנאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: במת בנפש
id: 0419
nru: יג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
<span id='red'>ואי זה מת? <br>
</span>של נפש האדם, להוציא נפש בהמה, שאין טומאתה צריכה הזאה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>בנפש -<br>
</span><span id='katom'></span></b>זו רביעית דם:<br>
<span id='pink'><b>את משכן ה' טמא - <br>
</b></span>אם נכנס לעזרה אפילו בטבילה בלא הזאת שלישי ושביעי:<br>
<span id='pink'><b>עוד טמאתו בו - <br>
</b></span>אף על פי שטבל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל כלי פתוח
id: 0419
nru: טו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
בכלי חרס הכתוב מדבר, שאין מקבל טומאה מגבו אלא מתוכו, לפיכך אם אין מגופת צמידתו פתולה עליו יפה בחבור, טמא הוא, הא אם יש צמיד פתיל עליו טהור:<br>
<span id='pink'><b>פתיל - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון מחובר בלשון עברי.</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן (בראשית ל, ח) נפתולי אלוהים נפתלתי, נתחברתי עם אחותי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פני השדה
id: 0419
nru: טז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
<b>רבותינו דרשו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>לרבות גולל ודופק. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>ופשוטו</b></span> על פני השדה, שאין שם אהל, מטמא המת שם בנגיעה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומזה מי הנדה
id: 0419
nru: כא
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 19
htm:
<b>רבותינו אמרו:<span id='pink'></span></b> שהמזה טהור, וזה בא ללמד שהנושא מי חטאת טמא טומאה חמורה לטמא בגדים שעליו, משא'כ בנוגע. <br>
<span id='katom'><b>וזה שהוציאו בלשון מזה,</b></span> <span id='katom'><b>לומר לך</b></span>, שאינן מטמאין עד שיהא בהן שיעור הזאה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>והנגע וגו' יטמא - <br>
</b></span>ואין טעון כבוס בגדים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל העדה
id: 0420
nru: א
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
עדה השלמה, שכבר מתו מתי מדבר ואלו פרשו לחיים:<br>
<span id='pink'><b>ותמת שם מרים - <br>
</b></span><span id='red'>למה נסמכה פרשת מיתת מרים לפרשת פרה אדומה?</span> <br>
<span id='katom'><b>לומר לך</b></span> מה קורבנות מכפרין אף מיתת צדיקים מכפרת:<br>
<span id='pink'><b>ותמת שם מרים - <br>
</b></span>אף היא בנשיקה מתה ומפני מה לא נאמר בה על פי ה', שאינו דרך כבוד של מעלה. ובאהרן נאמר על פי ה', באלה מסעי (במדבר לג, לח):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא היה מים לעדה
id: 0420
nru: ב
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> שכל ארבעים שנה היה להם הבאר בזכות מרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולו גוענו
id: 0420
nru: ג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
הלוואי שגוענו:<br>
<span id='pink'><b>בגוע אחינו - <br>
</b></span>במיתת אחינו בדבר, למד שמיתת צמא מגונה ממנה:<br>
<span id='pink'><b>בגוע - <br>
</b></span>שם דבר הוא, כמו במיתת אחינו. <br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לפרשו כשמתו אחינו, שאם כן היה לו להינקד בגוע:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: ויקהלו וגו'
id: 0420
nru: י
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
זה אחד מן המקומות שהחזיק מועט את המרובה:<br>
<span id='pink'><b>המן הסלע הזה נוציא - <br>
</b></span>לפי שלא היו מכירין אותו, לפי שהלך הסלע וישב לו בין הסלעים, כשנסתלק הבאר, והיו ישראל אומרים להם מה לכם מאיזה סלע תוציאו לנו מים, לכך אמר להם המורים סרבנים, לשון יוני שוטים, מורים את מוריהם, המן הסלע הזה שלא נצטווינו עליו נוציא לכם מים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פעמים
id: 0420
nru: יא
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
לפי שבראשונה לא הוציא אלא טיפין, לפי שלא ציווה המקום להכותו אלא ודברתם אל הסלע, והמה דברו אל סלע אחר ולא הוציא, אמרו שמא צריך להכות כבראשונה, שנאמר (שמות יז, ו) והכית בצור, ונזדמן להם אותו סלע והכהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יען לא האמנתם בי
id: 0420
nru: יב
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
גלה הכתוב שאילולי חטא זה בלבד היו נכנסין לארץ, כדי שלא יאמרו עליהם כעוון שאר דור המדבר, שנגזר עליהם שלא יכנסו לארץ, כך היה עוון משה ואהרן. והלא (במדבר יא, כב) הצאן ובקר ישחט קשה מזו, אלא לפי שבסתר חסך עליו הכתוב, וכאן שבמעמד כל ישראל, לא חסך עליו הכתוב מפני קדוש השם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>להקדישני - <br>
</b></span>שאילו דברתם אל הסלע והוציא הייתי מקודש לעיני העדה ואומרים מה סלע זה שאינו מדבר ואינו שומע ואינו צריך לפרנסה מקיים דבורו של מקום, קל וחומר אנו:<br>
<span id='pink'><b>לכן לא תביאו - <br>
</b></span>בשבועה, כמו (שמואל א' ג, יד) לכן נשבעתי לבית עלי, נשבע בקפיצה כדי שלא ירבו בתפילה על כך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המה מי מריבה
id: 0420
nru: יג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
הם הנזכרים במקום אחר את אלו ראו אצטגניני פרעה שמושיען של ישראל לוקה במים, לכך גזרו (שמות א, כב) כל הבן הילוד היאורה תשליכוהו:<br>
<span id='pink'><b>ויקדש בם - <br>
</b></span>שמתו משה ואהרן על ידם. שכשהקב'ה עושה דין במקודשיו הוא יראוי ומתקדש על הבריות.<br>
וכן הוא אומר (תהילים סח, לו) נורא אלוהים ממקדשיך. <br>
וכן הוא אומר (ויקרא י, ג) בקרובי אקדש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחיך ישראל
id: 0420
nru: יד
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
<span id='red'>מה ראה להזכיר כאן אחווה?</span> <br>
אלא אמר לו אחים אנחנו בני אברהם, שנאמר לו (בראשית טו, יג) כי גר יהיה זרעך, ועל שנינו היה אותו החוב לפורעו:<br>
<span id='pink'><b>אתה ידעת את כל התלאה - <br>
</b></span>לפיכך פירש אביכם מעל אבינו (שם לו, ו) וילך אל ארץ מפני יעקב אחיו, מפני השטר חוב המוטל עליהם והטילו על יעקב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירעו לנו
id: 0420
nru: טו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
סבלנו צרות רבות:<br>
<span id='pink'><b>ולאבותינו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> שהאבות מצטערים בקבר, כשפורענות באה על ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע קלנו
id: 0420
nru: טז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
בברכה שברכנו אבינו (בראשית כז, כב) הקול קול יעקב, שאנו צועקים ונענים:<br>
<span id='pink'><b>מלאך - <br>
</b></span>זה משה מכאן  שהנביאים קרואים מלאכים, ואומר (ד'ה ב' לו, טז) ויהיו מלעיבים במלאכי האלוהים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נעברה נא בארצך
id: 0420
nru: יז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
אין לך לעורר על הירושה של ארץ ישראל, כשם שלא פרעת החוב. עשה לנו עזר מעט לעבור דרך ארצך:<br>
<span id='pink'><b>ולא נשתה מי באר - <br>
</b></span>מי בורות היה צריך לומר, אלא כך אמר משה: אף על פי שיש בידינו מן לאכול ובאר לשתות, לא נשתה ממנו אלא נקנה מכם אוכל ומים להנאתכם, <span id='katom'><b>מכאן </b></span> לאכסנאי שאף על פי שיש בידו לאכול, יקנה מן החנווני כדי ליהנות את אושפיזו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>דרך המלך נלך וגו' - <br>
</b></span>אנו חוסמים את בהמתנו ולא יטו לכאן ולכאן לאכול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פן בחרב אצא לקראתך
id: 0420
nru: יח
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
אתם מתגאים בקול שהורישכם אביכם, אמרתם (דברים כו, ז) ונצעק אל ה' וישמע קולנו, ואני אצא עליכם במה שהורישני אבי (בראשית כז, מ) ועל חרבך תחיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל העדה
id: 0420
nru: כב
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
כולם שלמים ועומדים להיכנס לארץ שלא היה בהן אחד מאותם שנגזרה גזירה עליהם שכבר כלו מתי מדבר, ואלו מאותן שכתוב בהן (דברים ד, ד) חיים כולכם היום:<br>
<span id='pink'><b>הר ההר - <br>
</b></span>הר על גבי הר כתפוח קטן על גבי תפוח גדול, ואף על פי שהענן הולך לפניהם ומשוה את ההרים, שלושה נשארו בהן הר סיני לתורה והר נבו לקבורת משה והר ההר לקבורת אהרן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על גבול ארץ אדום
id: 0420
nru: כג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
<b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> שמפני שנתחברו כאן להתקרב לעשו הרשע, נפרצו מעשיהם וחסרו הצדיק הזה, וכן הנביא אומר ליהושפט (ד'ה ב' כ, לז) בהתחברך עם אחזיהו פרץ ה' את מעשיך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את בגדיו
id: 0420
nru: כו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 20
htm:
את בגדי כהונה גדולה הלבישהו והפשיטם מעליו לתתם על בנו בפניו. <br>
אמר לו: הכנס למערה, ונכנס. ראה מטה מוצעת ונר דלוק. <br>
אמר לו: עלה למטה, ועלה. <br>
פשוט ידיך, ופשט. <br>
קמוץ פיך, וקמץ. <br>
עצום עיניך, ועצם. <br>
מיד חמד משה לאותה מיתה, וזהו שנאמר לו (דברים לב, נ) כאשר מת אהרן אחיך, מיתה שנתאווית לה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע הכנעני
id: 0421
nru: א
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<blockquote>שמע שמת אהרן ונסתלקו ענני כבוד וכו', כדאיתא <b>בר'ה (דף ג א).</b> <br>
</blockquote>ועמלק מעולם רצועת מרדות לישראל, מזומן בכל עת לפורענות:<br>
<span id='pink'><b>יושב הנגב - <br>
</b></span>זה עמלק, שנאמר (במדבר יג, כט) עמלק יושב בארץ הנגב. ושנה את לשונו לדבר בלשון כנען, כדי שיהיו ישראל מתפללים להקב'ה לתת כנענים בידם והם אינם כנענים, ראו ישראל לבושיהם כלבושי עמלקים ולשונם לשון כנען, אמרו נתפלל סתם, שנאמר אם נתון תיתן את העם הזה בידי:<br>
<span id='pink'><b>דרך האתרים - <br>
</b></span>דרך הנגב שהלכו בה המרגלים שנאמר (במדבר יג, כב) ויעלו בנגב. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>דרך האתרים -<br>
</span><span id='katom'></span></b>דרך התייר הגדול הנוסע לפניהם, שנאמר (במדבר י, לג) דרך שלשת ימים לתור להם מנוחה:<br>
<span id='pink'><b>וישב ממנו שבי - <br>
</b></span>אינה אלא שפחה אחת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: דרך ים סוף
id: 0421
nru: ד
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
כיון שמת אהרן ובאה עליהם מלחמה זו חזרו לאחוריהם דרך ים סוף, הוא הדרך שחזרו להם כשנגזר עליהם גזירת מרגלים, שנאמר (דברים א, מ) ויסעו המדברה דרך ים סוף. וכאן חזרו לאחוריהם שבע מסעות, שנאמר (שם י, ו) ובני ישראל נסעו מבארות בני יעקן מוסרה שם מת אהרן. וכי במוסרה מת, והלא בהר ההר מת, אלא שם חזרו והתאבלו עליו והספידוהו כאילו הוא בפניהם. <br>
<span id='katom'><b>וצא ובדוק </b></span>במסעות ותמצא שבע מסעות מן מוסרה עד הר ההר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לסבב את ארץ אדום - <br>
</b></span>שלא נתנם לעבור בארצו:<br>
<span id='pink'><b>ותקצר נפש העם בדרך - <br>
</b></span>בטורח הדרך שהוקשה להם. <br>
אמרו: עכשיו היינו קרובים להיכנס לארץ ואנו חוזרים לאחורינו כך חזרו אבותינו ונשתהו שלשים ושמונה שנה עד היום, לפיכך קצרה נפשם בעינוי הדרך. <br>
ובלשון לע'ז אינקרו'ט לו'ר <span id='katom'><b>[נמאס להם]</b></span>. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לומר</b></span> ותקצר נפש העם בדרך בהיותו בדרך. ולא פירש בו במה קצרה, שכל מקום שתמצא קצור נפש במקרא מפורש שם במה קצרה, כגון (זכריה יא, ח) ותקצר נפשי בהם, וכגון (שופטים י, טז) ותקצר נפשו בעמל ישראל, וכל דבר הקשה על אדם נופל בו לשון קצור נפש, כאדם שהטורח בא עליו ואין דעתו רחבה לקבל אותו הדבר, ואין לו מקום בתוך לבו לגור שם אותו הצער, ובדבר המטריח נופל לשון גודל, שגדול הוא וכבד על האדם, כגון (זכריה יא, ח) וגם נפשם בחלה בי, גדלה עלי, (איוב י, טז) ויגאה כשחל תצודני, כללו של פירוש כל לשון קצור נפש בדבר, לשון שאין יכול לסובלו הוא, שאין הדעת סובלתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באלוהים ובמשה
id: 0421
nru: ה
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
השוו עבד לקונו:<br>
<span id='pink'><b>למה העליתנו - <br>
</b></span>שניהם שווים:<br>
<span id='pink'><b>ונפשנו קצה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>אף זה לשון קצור</span><span id='pink'></span></b> נפש ומאוס:<br>
<span id='pink'><b>בלחם הקלוקל - <br>
</b></span>לפי שהמן נבלע באיברים קראוהו קלוקל. אמרו עתיד המן הזה שיתפח במעינו, כלום יש ילוד אשה שמכניס ואינו מוציא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את הנחשים השרפים
id: 0421
nru: ו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
ששורפים את האדם בארס שיניהם:<br>
<span id='pink'><b>וינשכו את העם - <br>
</b></span>יבא נחש שלקה על הוצאת דיבה ויפרע ממוציאי דיבה. יבא נחש שכל המינין נטעמים לו טעם אחד ויפרע מכפויי טובה, שדבר אחד משתנה להם לכמה טעמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתפלל משה
id: 0421
nru: ז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> למי שמבקשים ממנו מחילה שלא יהא אכזרי מלמחול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על נס
id: 0421
nru: ח
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
על כלונס שקורים פירק'א בלע'ז <span id='katom'><b>[מוט]</b></span>. <br>
וכן (ישעיה ל, יז) וכנס על הגבעה. <br>
(שם מט, כב) ארים נסי, (שם יג, ב) שאו נס. <br>
ולפי שהוא גבוה לאות ולראיה קוראו נס:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כל הנשוך - <br>
</b></span>אפילו כלב או חמור נושכו היה ניזוק ומתנונה והולך, אלא שנשיכת הנחש ממהרת להמית, לכך נאמר כאן וראה אותו ראיה בעלמא, ובנשיכת הנחש נאמר והביט, והיה אם נשך הנחש את איש והביט וגו', שלא היה ממהר נשוך הנחש להתרפאות אלא אם כן מביט בו בכוונה. <br>
<br>
<b>ואמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>וכי נחש ממית או מחיה, אלא בזמן שהיו ישראל מסתכלין כלפי מעלה ומשעבדין את לבם לאביהם שבשמים היו מתרפאים, ואם לאו היו נימוקים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: נחש נחושת
id: 0421
nru: ט
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
לא נאמר לו לעשותו של נחושת, אלא אמר משה הקב'ה קוראו נחש, ואני אעשנו של נחושת, <span id='katom'><b>לשון נופל על לשון:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: בעיי העברים
id: 0421
nru: יא
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<b><span id='katom'>לא ידעתי למה נקרא שמם עיים.</span><span id='pink'></span></b> ועי לשון חורבה הוא דבר הטאוט במטאטא. <br>
<span id='katom'><b>והעי'ן בו יסוד לבדה</b></span> והוא מלשון יעים, (ישעיה כח, יז) ויעה ברד:<br>
<span id='pink'><b><br>
העברים - <br>
</b></span>דרך מעבר העוברים שם את הר נבו אל ארץ כנען, שהוא מפסיק בין ארץ מואב לארץ אמורי:<br>
<span id='pink'><b>על פני מואב ממזרח השמש - <br>
</b></span>במזרחה של ארץ מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מגבול האמורי
id: 0421
nru: יג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
תחום סוף מצר שלהם, וכן (דברים ב, יח) גבול מואב, לשון קצה וסוף:<br>
<span id='pink'><b>מעבר ארנון - <br>
</b></span>הקיפו ארץ מואב כל דרומה ומזרחה עד שבאו מעבר השני לארנון בתוך ארץ האמורי בצפונה של ארץ מואב:<br>
<span id='pink'><b><br>
היוצא מגבול האמורי - <br>
</b></span>רצועה יוצאה מגבול האמורי והיא של אמוריים ונכנסת לגבול מואב עד ארנון, שהוא גבול מואב ושם חנו ישראל, ולא באו לגבול מואב, כי ארנון גבול מואב, והם לא נתנו להם רשות לעבור בארצם. <br>
ואף על פי שלא פירשה משה, פירשה יפתח, כמו שאמר יפתח (שופטים יא, יז) וגם אל מלך מואב שלח ולא אבה. ומשה רמזה (דברים ב, כט) כאשר עשו לי בני עשו היושבים בשעיר והמואבים היושבים בער, מה אלו לא נתנום לעבור בתוך ארצם אלא הקיפום סביב, אף מואב כן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כן
id: 0421
nru: יד
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
על חניה זו ונסים שנעשו בה יאמר בספר מלחמות ה', כשמספרים נסים שנעשו לאבותינו יספרו את והב וגו':<br>
<span id='pink'><b>את והב - <br>
</b></span>כמו את יהב, כמו שיאמר מן יעד ועד, כן יאמר מן יהב והב. <br>
<span id='katom'><b>והוי'ו יסוד הוא,</b></span> כלומר את אשר יהב להם הרבה נסים בים סוף:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ואת הנחלים ארנון - <br>
</b></span>כשם שמספרים בנסי ים סוף, כך יש לספר בנסי נחלי ארנון, שאף כאן נעשו נסים גדולים. <br>
<span id='red'>ומה הם הנסים?<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ואשד הנחלים
id: 0421
nru: טו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<b><span id='katom'>תרגום של שפך אשד.</span><span id='pink'></span></b> שפך הנחלים שנשפך שם דם אמוריים שהיו נחבאים שם, לפי שהיו ההרים גבוהים והנחל עמוק וקצר וההרים סמוכים זה לזה, אדם עומד על ההר מזה ומדבר עם חברו בהר מזה, והדרך עובר תוך הנחל. <br>
אמרו אמוריים: כשיכנסו ישראל לתוך הנחל לעבור, נצא מן המערות בהרים שלמעלה מהם ונהרגם בחצים ואבני בליסטראות. והיו אותן הנקעים בהר של צד מואב ובהר של צד אמוריים היו כנגד אותן נקעים כמין קרנות ושדים בולטין לחוץ. <br>
כיון שבאו ישראל לעבור נזעדזע ההר של ארץ ישראל, כשפחה היוצאת להקביל פני גבירתה, ונתקרב לצד הר של מואב ונכנסו אותן השדים לתוך אותן נקעים והרגום. <br>
וזהו אשר נטה לשבת ער, שההר נטה ממקומו ונתקרב לצד גבול מואב ונדבק בו, וזהו ונשען לגבול מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומשם בארה
id: 0421
nru: טז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
משם בא האשד אל הבאר. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
אמר הקב'ה: מי מודיע לבני הנסים הללו?</span> <br>
<blockquote>המשל אומר נתת פת לתינוק הודיע לאמו. <br>
</blockquote>לאחר שעברו חזרו ההרים למקומם והבאר ירדה לתוך הנחל והעלתה משם דם ההרוגים וזרועות ואיברים ומוליכתן סביב המחנה וישראל, ראו ואמרו שירה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עלי באר
id: 0421
nru: יז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
מתוך הנחל והעלי מה שאת מעלה. ומניין שהבאר הודיעה להם, שנאמר ומשם בארה. <br>
<span id='red'>וכי משם הייתה, והלא מתחילת ארבעים שנה הייתה עימהם? <br>
</span>אלא שירדה לפרסם את הנסים, וכן אז ישיר ישראל. השירה הזאת נאמרה בסוף ארבעים, והבאר נתנה להם מתחילת ארבעים, ומה ראה לכתב כאן, אלא העינין הזה נדרש למעלה הימנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באר חפרוה
id: 0421
nru: יח
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
זאת היא הבאר אשר חפרוה שרים משה ואהרן:<br>
<span id='pink'><b>במשענותם - <br>
</b></span>במטה:<br>
<span id='pink'><b>וממדבר - <br>
</b></span>נתנה להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומבמות הגיא אשר בשדה מואב
id: 0421
nru: כ
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
כי שם מת משה ושם בטלה הבאר. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כרוה נדיבי העם כל נשיא ונשיא כשהיו חונים נוטל מקלו ומושך אצל דגלו ומחנהו ומי הבאר נמשכין דרך אותו סימן ובאין לפני חניית כל שבט ושבט:<br>
<span id='pink'><b>במחקק - <br>
</b></span>על פי משה שנקרא מחוקק, שנאמר (דברים לג, כא) כי שם חלקת מחוקק ספון. <br>
<span id='red'>ולמה לא נזכר משה בשירה זו? <br>
</span>לפי שלקה ע'י הבאר. וכיון שלא נזכר שמו של משה לא נזכר שמו של הקב'ה. <br>
<blockquote>משל למלך שהיו מזמנין אותו לסעודה, אמר אם אוהבי שם אני שם, ואם לאו איני הולך:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ראש הפסגה - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>ריש רמתא:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>פסגה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון גובה,</span><span id='pink'></span></b> וכן (תהילים מח, יד) פסגו ארמנותיה, הגביהו ארמנותיה:<br>
<span id='pink'><b>ונשקפה - <br>
</b></span>אותה הפסגה על פני המקום ששמו ישימון, והוא לשון מדבר שהוא שמם.<br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><blockquote>ונשקפה הבאר על פני הישימון שנגנזה בימה של טבריה והעומד על הישימון מביט ורואה כמין כברה בים והיא הבאר, <b>כך דרש רבי תנחומא:</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: וישלח ישראל מלאכים
id: 0421
nru: כא
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
ובמקום אחר תולה השליחות במשה, שנאמר (דברים ב, כו) ואשלח מלאכים ממדבר קדמות, וכן (במדבר כ, יד) וישלח משה מלאכים מקדש אל מלך אדום, וביפתח הוא אומר (שופטים יא, יז) וישלח ישראל מלאכים אל מלך אדום וגו', הכתובים הללו צריכים זה לזה, זה נועל וזה פותח, שמשה הוא ישראל וישראל הם משה, <span id='katom'><b>לומר לך</b></span> שנשיא הדור הוא ככל הדור, כי הנשיא הוא הכל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא נתן סיחון וגו'
id: 0421
nru: כג
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
לפי שכל מלכי כנען היו מעלין לו מס שהיה שומרם שלא יעברו עליהם גייסות, כיון שאמרו לו ישראל אעברה בארצך אמר להם כל עצמי איני יושב כאן אלא לשמרם מפניכם ואתם אומרים כך:<br>
<span id='pink'><b><br>
ויצא לקראת ישראל - <br>
</b></span>אילו הייתה חשבון מלאה יתושין, אין כל ברייה יכולה לכבשה, ואם היה סיחון בכפר חלש אין כל אדם יכול לכבשו, וכל שכן אלו שהיה בחשבון. <br>
אמר הקב'ה: מה אני מטריח על בני כל זאת לצור על כל עיר ועיר, נתן בלב כל אנשי המלחמה לצאת מן העיירות ונתקבצו כולם למקום אחד, ושם נפלו. <br>
ומשם הלכו ישראל אל הערים ואין עומד לנגדם כי אין שם איש, אלא נשים וטף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי עז
id: 0421
nru: כד
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<span id='red'>ומהו חזקו?</span> <br>
התראתו של הקב'ה, שאמר להם (דברים ב, יט) אל תצורם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: והוא נלחם
id: 0421
nru: כו
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
<span id='red'>למה הוצרך להיכתב? <br>
</span>לפי שנאמר (דברים ב, ט) אל תצר את מואב, וחשבון משל מואב הייתה, כתב לנו שסיחון לקחה מהם ועל ידו טהרה לישראל:<br>
<span id='pink'><b>מידו - <br>
</b></span>מרשותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כן
id: 0421
nru: כז
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
על אותה מלחמה שנלחם סיחון במואב:<br>
<span id='pink'><b>יאמרו המשלים - <br>
</b></span>בלעם, שנאמר בו (במדבר כג, ז) וישא משלו:<br>
<span id='pink'><b>המשלים - <br>
</b></span>בלעם ובעור. והם אמרו:<br>
<span id='pink'><b>באו חשבון - <br>
</b></span>שלא היה סיחון יכול לכבשה והלך ושכר את בלעם לקללו, וזהו שאמר לו בלק (שם כב, ו) כי ידעתי את אשר תברך מבורך וגו':<br>
<span id='pink'><b>תבנה ותכונן - <br>
</b></span>חשבון בשם סיחון להיות עירו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אש יצאה מחשבון
id: 0421
nru: כח
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
משכבשה סיחון:<br>
<span id='pink'><b>אכלה ער מואב - <br>
</b></span>שם אותה המדינה קרוי ער בלשון עברי, ולחיית בלשון ארמי:<br>
<span id='pink'><b>ער מואב - <br>
</b></span>ער של מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אוי לך מואב
id: 0421
nru: כט
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
שקללו את מואב שימסרו בידו:<br>
<span id='pink'><b>כמוש - <br>
</b></span>שם אלוהי מואב:<br>
<span id='pink'><b>נתן - <br>
</b></span>הנותן את בניו של מואב:<br>
<span id='pink'><b>פליטם - <br>
</b></span>נסים ופליטים מחרב ואת בנותיו בשבית וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונירם
id: 0421
nru: ל
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
מלכות שלהם:<br>
<span id='pink'><b>אבד חשבון עד דיבון - <br>
</b></span>מלכות ועול שהיה למואב בחשבון אבד משם, וכן עד דיבון. <br>
תרגום של סר עד, כלומר סר ניר מדיבון. <br>
<span id='katom'><b>ניר לשון מלכות ועול וממשלת איש,</b></span> כמו (מלכים א' יא, לו) למען היות ניר לדוד עבדי:<br>
<span id='pink'><b>ונשים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>שי'ן דגושה לשון שממה, </span><span id='pink'></span></b>כך יאמר המושלים ונשים אותם:<br>
<span id='pink'><b>עד נפח - <br>
</b></span>השימונום עד נפח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל תירא אותו
id: 0421
nru: לד
pch: חוקת
lvr: C0419
prk: 21
htm:
שהיה משה ירא להלחם, שמא תעמוד לו זכותו של אברהם, שנאמר (בראשית יד, יג) ויבא הפליט, הוא עוג, שפלט מן הרפאים שהכו כדרלעומר וחבריו בעשתרות קרנים, שנאמר (דברים ג, יא) כי רק עוג מלך הבשן נשאר מיתר הרפאים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא בלק בן צפור את כל אשר עשה ישראל לאמורי
id: 0422
nru: ב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אמר: אלו שני מלכים שהיינו בטוחים עליהם לא עמדו בפניהם, אנו על אחת כמה וכמה! לפיכך ויגר מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגר
id: 0422
nru: ג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>לשון מורא, </span><span id='pink'></span></b>כמו (איוב יט, כט) גורו לכם:<br>
<span id='pink'><b>ויקץ מואב - <br>
</b></span>קצו בחייהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל זקני מדין
id: 0422
nru: ד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
והלא מעולם היו שונאים זה את זה, שנאמר (בראשית לו, לה) המכה את מדין בשדה מואב, שבאו מדין על מואב למלחמה. אלא מיראתן של ישראל עשו שלום ביניהם. <br>
<span id='red'>ומה ראה מואב ליטול עצה ממדין? <br>
</span>כיון שראו את ישראל נוצחים שלא כמנהג העולם.<br>
<span id='red'>אמרו מנהיגם של אלו במדין נתגדל, נשאל מהם מה מדתו? <br>
</span>אמרו לו: אין כוחו אלא בפיו. <br>
אמרו: אף אנו נבא עליהם באדם שכחו בפיו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כלחוך השור - <br>
</b></span>כל מה שהשור מלחך אין בו ברכה:<br>
<span id='pink'><b>בעת ההוא - <br>
</b></span>לא היה ראוי למלכות. מנסיכי מדין היה, וכיון שמת סיחון מנוהו עליהם לצורך שעה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פתורה
id: 0422
nru: ה
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
כשולחני הזה שהכל מריצין לו מעות, כך כל המלכים מריצין לו אגרותיהם. <br>
<span id='katom'><b>ולפי פשוטו של מקרא</b></span> כך שם המקום:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ארץ בני עמו - <br>
</b></span>של בלק. משם היה, וזה היה מתנבא ואומר לו עתיד אתה למלוך. <br>
<span id='red'>ואם תאמר מפני מה השרה הקב'ה שכינתו על גוי רשע? <br>
</span>כדי שלא יהא פתחון פה לאומות לומר אלו היו לנו נביאים חזרנו למוטב, העמיד להם נביאים והם פרצו גדר העולם, שבתחילה היו גדורים בעריות וזה נתן להם עצה להפקיר עצמן לזנות:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לקרא לו - <br>
</b></span>הקריאה שלו הייתה ולהנאתו, שהיה פוסק לו ממון הרבה:<br>
<span id='pink'><b>עם יצא ממצרים - <br>
</b></span>ואם תאמר מה מזיקך:<br>
<span id='pink'><b>הנה כסה את עין הארץ - <br>
</b></span>סיחון ועוג שהיו שומרים אותנו עמדו עליהם והרגום:<br>
<span id='pink'><b>והוא יושב ממלי - <br>
</b></span><b><span id='katom'>חסר כתיב,</span><span id='pink'></span></b> קרובים הם להכריתני. <br>
כמו (תהילים קיח, י) כי אמילם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נכה בו
id: 0422
nru: ו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אני ועמי נכה בהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
לשון משנה היא</b></span> (ב'מ קה ב) מנכה לו מן הדמים, לחסר מהם מעט:<br>
<span id='pink'><b>כי ידעתי וגו' - <br>
</b></span>ע'י מלחמת סיחון שעזרתו להכות את מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקסמים בידם
id: 0422
nru: ז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
כל מיני קסמים, שלא יאמר אין כלי תשמישי עמי. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>קסם זה נטלו בידם זקני מדין, אמרו אם יבוא עמנו בפעם הזאת יש בו ממש, ואם ידחנו אין בו תועלת, לפיכך כשאמר להם לינו פה הלילה, אמרו: אין בו תקווה, הניחוהו והלכו להם, שנאמר וישבו שרי מואב עם בלעם, אבל זקני מדין הלכו להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לינו פה הלילה
id: 0422
nru: ח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אין רוח הקודש שורה עליו אלא בלילה, וכן לכל נביאי אומות העולם, וכן לבן בחלום הלילה, שנאמר (בראשית לא, כד) ויבא אלוהים אל לבן הארמי בחלום הלילה. כאדם ההולך אצל פלגשו בהיחבא:<br>
<span id='pink'><b>כאשר ידבר ה' אלי - <br>
</b></span>אם ימליכני ללכת עם בני אדם כמותכם אלך עמכם, שמא אין כבודו לתתי להלוך אלא עם שרים גדולים מכם:<br>
<span id='pink'><b>וישבו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון עכבה:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: מי האנשים האלה עמך
id: 0422
nru: ט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
להטעותו בא. <br>
אמר: פעמים שאין הכל גלוי לפניו, אין דעתו שווה עליו, אף אני אראה עת שאוכל לקלל ולא יבין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קבה לי
id: 0422
nru: יא
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
זו קשה מארה לי, שהוא נוקב ומפרש:<br>
<span id='pink'><b>וגרשתיו - <br>
</b></span>מן העולם. ובלק לא אמר אלא ואגרשנו מן הארץ, איני מבקש אלא להסיעם מעלי, ובלעם היה שונאם יותר מבלק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תלך עימהם
id: 0422
nru: יב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אמר לו: אם כן אקללם במקומי. <br>
אמר לו לא תיאור את העם. <br>
אמר לו: אם כן אברכם. <br>
אמר לו: אינם צריכין לברכתך, כי ברוך הוא. <br>
משל אומרים לצרעה לא מדובשיך ולא מעוקציך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: להלך עמכם
id: 0422
nru: יג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אלא עם שרים גדולים מכם. <br>
<span id='katom'><b>למדנו שרוחו גבוהה </b></span>ולא רצה לגלות שהוא ברשותו של מקום אלא בלשון גסות, לפיכך ויוסף עוד בלק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מלא ביתו כסף וזהב
id: 0422
nru: יח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>למדנו שנפשו רחבה </span><span id='pink'></span></b>ומחמד ממון אחרים. <br>
אמר: ראוי לו ליתן לי כל כסף וזהב שלו, שהרי צריך לשכור חיילות רבות, ספק נוצח ספק אינו נוצח, ואני וודאי נוצח:<br>
<span id='pink'><b>לא אוכל לעבור - <br>
</b></span>על כורחו גלה שהוא ברשות אחרים, ונתנבא כאן שאינו יכול לבטל הברכות שנתברכו האבות מפי השכינה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גם אתם
id: 0422
nru: יט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
פיו הכשילו, גם אתם סופכם לילך בפחי נפש כראשונים:<br>
<span id='pink'><b>מה יסף - <br>
</b></span>לא ישנה דבריו מברכה לקללה הלוואי שלא יוסיף לברך, כאן נתנבא שעתיד להוסיף להם ברכות על ידו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אם לקרא לך
id: 0422
nru: כ
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
אם הקריאה שלך וסבור אתה ליטול עליה שכר, קום לך אתם:<br>
<span id='pink'><b>ואך - <br>
</b></span>על כורחך את הדבר אשר אדבר אליך אותו תעשה, ואעפ'כ וילך בלעם, אמר שמא אפתנו ויתרצה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחבש את אתנו
id: 0422
nru: כא
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> שהשנאה מקלקלת את השורה, שחבש הוא בעצמו. אמר הקב'ה רשע כבר קדמך אברהם אביהם, שנאמר (בראשית כב, ג) וישכם אברהם בבקר ויחבוש את חמורו:<br>
<span id='pink'><b>עם שרי מואב - <br>
</b></span>לבו כלבם שווה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי הולך הוא
id: 0422
nru: כב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
ראה שהדבר רע בעיני המקום ונתאווה לילך:<br>
<span id='pink'><b>לשטן לו - <br>
</b></span>מלאך של רחמים היה והיה רוצה למנעו מלחטוא, שלא יחטא ויאבד:<br>
<span id='pink'><b>ושני נעריו עמו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> לאדם חשוב היוצא לדרך יוליך עמו שני אנשים לשמשו וחוזרים ומשמשים זה את זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותרא האתון
id: 0422
nru: כג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
והוא לא ראה, שנתן הקב'ה רשות לבהמה לראות יותר מן האדם, שמתוך שיש בו דעת תיטרף דעתו כשיראה מזיקין:<br>
<span id='pink'><b>וחרבו שלופה בידו - <br>
</b></span>אמר: רשע זה הניח כלי אומנותו, שכלי זיינן של אומות העולם בחרב, והוא בא עליהם בפיו, שהוא אומנות שלהם, אף אני אתפוש את שלו ואבוא עליו באומנותו. <br>
וכן היה סופו (במדבר לא, ח) ואת בלעם בן בעור הרגו בחרב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: במשעול
id: 0422
nru: כד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
בשביל. <br>
וכן (מ'א כ, י) אם ישפוק עפר שומרון לשעלים. עפר הנדבק בכפות הרגלים בהילוכן. <br>
וכן (ישעיה מ, יב) מי מדד בשעלו מים, ברגליו ובהילוכו:<br>
<span id='pink'><b><br>
גדר מזה וגדר מזה - <br>
</b></span>סתם גדר של אבנים הוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויוסף מלאך ה' עבור
id: 0422
nru: כו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
לעבור עוד לפניו להלוך להיות לפניו במקום אחר, כמו (בראשית לג, ג) והוא עבר לפניהם. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה יש בתנחומא:</b> <br>
<blockquote>מה ראה לעמוד בשלשה מקומות? <br>
סימני אבות הראהו:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: זה שלוש רגלים
id: 0422
nru: כח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>רמז לו</span><span id='pink'></span></b> אתה מבקש לעקור אומה החוגגת שלוש רגלים בשנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: התעללת
id: 0422
nru: כט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>לשון גנאי ובזיון:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>לו יש חרב בידי - <br>
</b></span>גנות גדולה היה לו דבר זה בעיני השרים, זה הולך להרוג אומה שלמה בפיו, ולאתון זו צריך לכלי זיין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ההסכן הסכנתי
id: 0422
nru: ל
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b>כתרגומו: <br>
<span id='pink'></span></b>וכן (איוב כב, ב) הלאל יסכן גבר. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו מקרא זה בגמרא: <br>
</b><blockquote>אמרו ליה, מאי טעמא לא רכבת אסוסיא. <br>
אמר להון: ברטיבא שדאי ליה וכו', כדאיתא <b>במסכת עבודה זרה (ד ב):<br>
</b></blockquote><b></b


autr: רשי
trm: כי ירט הדרך לנגדי
id: 0422
nru: לב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
<b>רבותינו חכמי המשנה דרשוהו (שבת קה א):<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>נוטריקון יראה ראתה, נטתה, בשביל שהדרך לנגדי, כלומר לקנאתי ולהקניטני. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>ולפי משמעו:</b></span> כי חרד הדרך לנגדי לשון רטט, כי ראיתי בעל הדרך שחרד ומיהר הדרך שהוא לכעסי ולהמראתי. <br>
<span id='katom'><b>ומקרא קצר הוא,</b></span> כמו (ש'ב יג, לט) ותכל דוד. <br>
<br>
<b>לישנא אחרינא: <br>
<span id='katom'>ירט לשון רצון,</span></b> וכן (איוב טז, יא) ועל ידי רשעים ירטני, מפייס ומנחם אותי על ידי רשעים, שאינן אלא מקניטים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אולי נטתה
id: 0422
nru: לג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
כמו לולא, פעמים שאולי משמש בלשון לולא:<br>
<span id='pink'><b>גם אתכה הרגתי - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הרי זה מקרא מסורס,</span><span id='pink'></span></b> והוא כמו גם הרגתי אותך, כלומר לא העכבה בלבד קראתך על ידי, כי גם ההריגה:<br>
<span id='pink'><b>ואותה החייתי - <br>
</b></span>ועתה מפני שדברה והוכיחתך ולא יכולת לעמוד בתוכחתה, כמו שכתוב (פסוק ל) ויאמר לא. על כן הרגתיה, שלא יאמרו זו היא שסילקה את בלעם בתוכחתה ולא יכול להשיב, שחס המקום על כבוד הבריות.<br>
וכן (ויקרא כ, טו - טז) ואת הבהמה תהרוגו, וכן (שם) והרגת את האשה ואת הבהמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי לא ידעתי
id: 0422
nru: לד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
גם זה גנותו, ועל כורחו הודה, שהוא היה משתבח שיודע דעת עליון, ופיו העיד לא ידעתי:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אם רע בעיניך אשובה לי - <br>
</b></span>להתריס נגד המקום היא תשובה זו. <br>
אמר לו: הוא בעצמו ציוני ללכת, ואתה מלאך מבטל את דבריו, למוד הוא בכך, שאומר דבר ומלאך מחזירו! <br>
אמר לאברהם (בראשית כב, ב) קח נא את בנך וגו', וע'י מלאך בטל את דברו, אף אני אם רע בעיניך צריך אני לשוב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לך עם האנשים
id: 0422
nru: לה
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
בדרך שאדם רוצה לילך בה, מוליכין אותו. <br>
לך עם האנשים, כי חלקך עימהם וסופך להיאבד מן העולם:<br>
<span id='pink'><b>ואפס - <br>
</b></span>על כורחך את הדבר אשר אדבר וגו':<br>
<span id='pink'><b>עם שרי בלק - <br>
</b></span>שמח לקללם כמותם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע בלק
id: 0422
nru: לו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 22
htm:
שלח שלוחים לבשרו:<br>
<span id='pink'><b>אל עיר מואב - <br>
</b></span>אל מטרפולין שלו, עיר החשובה שלו, לומר ראה מה אלו מבקשים לעקור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אולי יקרה ה' לקראתי
id: 0423
nru: ג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
אינו רגיל לדבר עמי ביום:<br>
<span id='pink'><b>וילך שפי - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יחידי. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>לשון שופי ושקט,</b></span> שאין עמו אלא שתיקה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקר
id: 0423
nru: ד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
<b><span id='katom'>לשון עראי, לשון גנאי, לשון טומאת קרי,</span><span id='pink'></span></b> כלומר בקושי ובביזיון, ולא היה נגלה עליו ביום אלא בשביל להראות חבתן של ישראל:<br>
<span id='pink'><b>את שבעת המזבחת - <br>
</b></span>שבעה מזבחות ערכתי אין כתיב כאן, אלא את שבעת המזבחות, אמר לפניו אבותיהם של אלו בנו לפניך שבעה מזבחות, ואני ערכתי כנגד כולן. <br>
<b>אברהם בנה ארבעה: <br>
</b>(בראשית יב, ז) ויבן שם מזבח לה' הנראה אליו.<br>
(שם יב, ח) ויעתק משם ההרה וגו'. <br>
(שם יג, יח) ויאהל אברהם וגו'. <br>
ואחד בהר המוריה. <br>
<br>
<b>ויצחק בנה אחד</b> (שם כו, כה) ויבן שם מזבח וגו'. <br>
<br>
<b>ויעקב בנה שתים;</b> <br>
אחד בשכם <br>
ואחד בבית אל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ואעל פר ואיל במזבח - <br>
</b></span>ואברהם לא העלה אלא איל אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מה אקב לא קבה אל
id: 0423
nru: ח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
כשהיו ראויים להתקלל לא נתקללו, כשהזכיר אביהם את עוונם, כי באפם הרגו איש. לא קלל אלא אפם, שנאמר (בראשית מט, ז) ארור אפם. כשנכנס אביהם במרמה אצל אביו היה ראוי להתקלל. <br>
<span id='red'>מה נאמר שם? <br>
</span>(שם כז, לג) גם ברוך יהיה. <br>
<b>במברכים</b> נאמר (דברים כז, יב) אלה יעמדו לברך את העם. <br>
<b>במקללים</b> לא נאמר ואלה יעמדו לקלל את העם, אלא על הקללה, לא רצה להזכיר עליהם שם קללה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לא זעם ה' - <br>
</b></span>אני אין כחי אלא שאני יודע לכוון השעה שהקב'ה כועס בה, והוא לא כעס כל הימים הללו שבאתי אליך, וזהו שנאמר (מיכה ו, ה) עמי זכר נא מה יעץ וגו. <br>
<span id='red'>ומה ענה אותו בלעם וגו'? <br>
</span>למען דעת צדקות ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי מראש צרים אראנו
id: 0423
nru: ט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
אני מסתכל בראשיתם ובתחילת שורשיהם, ואני רואה אותם מיוסדים וחזקים כצורים וגבעות הללו ע'י אבות ואמהות:<br>
<span id='pink'><b>הן עם לבדד ישכון - <br>
</b></span>הוא אשר זכו לו אבותיו לשכון בדד, <b>כתרגומו:</b><br>
<span id='pink'><b>ובגוים לא יתחשב - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> לא יהיו נעשין כלה עם שאר האומות, שנאמר (ירמיה ל, יא) כי אעשה כלה בכל הגויים וגו' אינן נמנין עם השאר. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כשהן שמחין אין אומה שמחה עימהם, שנאמר (דברים לב, יב) ה' בדד ינחנו. וכשהאומות בטובה, הם אוכלין עם כל אחד ואחד ואין עולה להם מן החשבון, וזהו, ובגויים לא יתחשב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מי מנה עפר יעקב וגו'
id: 0423
nru: י
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>דעדקיא דבית יעקב וכו' מארבע משרייתא, מארבע דגלים.<br>
<br>
</blockquote><span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>עפר יעקב אין חשבון במצוות שהם מקיימין בעפר: <br>
(דברים כב, י) לא תחרוש בשור ובחמור.<br>
(ויקרא יט, יט) לא תזרע כלאים.<br>
אפר פרה, ועפר סוטה וכיוצא בהם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ומספר את רבע ישראל - <br>
</b></span>רביעותיהן, זרע היוצא מן התשמיש שלהם:<br>
<span id='pink'><b>תמת נפשי מות ישרים - <br>
</b></span>שבהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שדה צופים
id: 0423
nru: יד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
מקום גבוה היה ששם הצופה עומד לשמור אם יבא חיל על העיר:<br>
<span id='pink'><b>ראש הפסגה - <br>
</b></span>בלעם לא היה קוסם כבלק, ראה בלק שעתידה פרצה להיפרץ בישראל משם ששם מת משה. כסבור ששם תחול עליהם הקללה, וזו היא הפרצה שאני רואה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אקרה כה
id: 0423
nru: טו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
מאת הקב'ה:<br>
<span id='pink'><b>אקרה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון אתפעל:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: וישם דבר בפיו
id: 0423
nru: טז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
<span id='red'>ומה היא השימה הזאת, ומה חסר המקרא באמרו שוב אל בלק וכה תדבר?</span> <br>
אלא כשהיה שומע שאינו נרשה לקלל, אמר: מה אני חוזר אצל בלק לצערו. <br>
ונתן לו הקב'ה רסן וחכה בפיו כאדם הפוקס בהמה בחכה להוליכה אל אשר ירצה. <br>
אמר לו: על כורחך תשוב אל בלק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושרי מואב אתו
id: 0423
nru: יז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
ולמעלה הוא אומר וכל שרי מואב, כיון שראו שאין בו תקווה הלכו להם מקצתם, ולא נשארו אלא מקצתם:<br>
<span id='pink'><b>מה דבר ה' - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון צחוק הוא זה,</span><span id='pink'></span></b> כלומר אינך ברשותך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קום בלק
id: 0423
nru: יח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
כיון שראהו מצחק בו, נתכוון לצערו עמוד על רגליך, אינך רשאי לישב ואני שלוח אליך בשליחותו של מקום:<br>
<span id='pink'><b>בנו צפר - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון מקרא הוא זה,</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
(תהילים קד, כ) חיתו יער. <br>
(בראשית א, כד) וחיתו ארץ. <br>
(תהילים קיד, ח) למעינו מים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא איש אל וגו'
id: 0423
nru: יט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
כבר נשבע להם להביאם ולהורישם ארץ שבעה אומות, ואתה סבור להמיתם במדבר:<br>
<span id='pink'><b>ההוא אמר וגו' - <br>
</b></span><b><span id='katom'>בלשון תימה.</span><span id='pink'></span></b> <br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>תייבין ומתמלכין. <br>
</blockquote>חוזרים ונמלכין לחזור בהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנה ברך לקחתי
id: 0423
nru: כ
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
אתה שואלני מה דבר ה', קבלתי ממנו לברך אותם:<br>
<span id='pink'><b>וברך ולא אשיבנה - <br>
</b></span>הוא ברך אותם ואני לא אשיב את ברכתו:<br>
<span id='pink'><b>וברך - <br>
</b></span>כמו וברך וכן הוא גזרת רי'ש, כמו: <br>
(תהילים עד יח) אויב חרף, כמו חרף. <br>
וכן (שם י ג) ובוצע ברך. <br>
המהלל ומברך את הגוזל ואומר, אל תירא כי לא תיענש, שלום יהיה לך, מרגיז הוא לקב'ה. ואין לומר ברך שם דבר, שאם כן היה נקוד בפתח קטן וטעמו למעלה.<br>
<span id='katom'><b>אבל לפי שהוא לשון פעל הוא נקוד קמץ, וטעמו למטה:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: לא הביט און ביעקב וגו'
id: 0423
nru: כא
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
<b>כתרגומו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
אחרי פשוטו הוא נדרש מדרש נאה.</span><span id='pink'></span></b><blockquote> לא הביט הקב'ה און שביעקב, כשהן עוברין על דבריו אינו מדקדק אחריהם להתבונן באוניות שלהם ובעמלן שהן עוברין על דתו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>עמל - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון עבירה,</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
והרה עמל (תהילים ז טו).<br>
כי אתה עמל וכעס תביט (שם י יד). <br>
לפי שהעבירה היא עמל לפני המקום:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ה' אלוהיו עמו - <br>
</b></span>אפילו מכעיסין וממרים לפניו אינו זז מתוכן:<br>
<span id='pink'><b>ותרועת מלך בו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון חבה ורעות</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
רעה דוד (שמואל ב' טו לז) אוהב דוד. <br>
ויתנה למרעהו (שופטים טו, ו) <br>
<b><br>
וכן תרגם אונקלוס:</b> <br>
<blockquote>ושכינת מלכהון ביניהון:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: אל מוציאם ממצרים
id: 0423
nru: כב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
אתה אמרת הנה עם יצא ממצרים, לא יצא מעצמו אלא האלוהים הוציאם:<br>
<span id='pink'><b>כתועפות ראם לו - <br>
</b></span>כתוקף רום וגובה שלו, וכן וכסף תועפות (איוב כב כה), <span id='katom'><b>לשון מעוז המה. </b></span><br>
<span id='katom'><b>ואומר אני שהוא לשון ועוף יעופף</b></span> (בראשית א כ), המעופף ברום וגובה ותוקף רב הוא זה ותועפות ראם עפיפות גובה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>תועפות ראם תוקף ראמים.<br>
<br>
<b>ואמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>אלו השדים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: כי לא נחש ביעקב
id: 0423
nru: כג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
כי ראויים הם לברכה שאין בהם מנחשים וקוסמים:<br>
<span id='pink'><b>כעת יאמר ליעקב וגו' - <br>
</b></span>עוד עתיד להיות עת כעת הזאת אשר תגלה חבתן לעין כל שהן יושבין לפניו ולמדים תורה מפיו ומחיצתן לפנים ממלאכי השרת, והם ישאלו להם מה פעל אל, וזהו שנאמר והיו עיניך רואות את מוריך (ישעיה ל כ). <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
יאמר ליעקב אינו לשון עתיד, אלא לשון הוה,</b></span> אינן צריכין למנחש וקוסם כי בכל עת שצריך להיאמר ליעקב ולישראל מה פעל הקב'ה ומה גזרותיו במרום, אינן מנחשים וקוסמים אלא נאמר להם על פי נביאיהם מה היא גזרת המקום, או אורים ותומים <span id='katom'><b>מגיד</b></span>ים להם, ואונקלוס לא תרגם כן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן עם כלביא יקום וגו'
id: 0423
nru: כד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
כשהן עומדים משנתם שחרית, הן מתגברין כלביא וכארי לחטוף את המצות, ללבוש טלית לקרוא את שמע ולהניח תפילין:<br>
<span id='pink'><b>לא ישכב - <br>
</b></span>בלילה על מיטתו עד שהוא אוכל ומחבל כל מזיק הבא לטרפו. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
</span>קורא את שמע על מיטתו ומפקיד רוחו ביד המקום, בא מחנה וגייס להזיקם, הקב'ה שומרם ונלחם מלחמותם ומפילם חללים.<br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>הן עם כלביא יקום וגו' - <br>
</span>כתרגומו:<br>
<br>
<span id='pink'>ודם חללים ישתה - <br>
</span><span id='katom'></span></b>נתנבא שאין משה מת עד שיפיל מלכי מדין חללים ויהרג הוא עימהם, שנאמר ואת בלעם בן בעור הקוסם הרגו בני ישראל בחרב על חלליהם (יהושע יג כב):<br>
<br>


autr: רשי
trm: גם קב לא תקבנו
id: 0423
nru: כה
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
גם ראשון מוסיף על גם השני, וגם השני על גם ראשון, וכן גם לי גם לך לא יהיה (מלכים א' ג כו), וכן גם בחור גם בתולה (דברים לב כה):<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקבותו לי
id: 0423
nru: כז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 23
htm:
<b><span id='katom'>אין זה לשון צווי, כמו וקבנו, אלא לשון עתיד,</span><span id='pink'></span></b> אולי יישר בעיניו ותקבנו לי משם, מלדי'רש מי'י בלע'ז <span id='katom'><b>(תקלל אותו):</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא בלעם כי טוב וגו'
id: 0424
nru: א
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
אמר איני צריך לבדוק בהקב'ה כי לא יחפוץ לקללם:<br>
<span id='pink'><b>ולא הלך כפעם בפעם - <br>
</b></span>כאשר עשה שתי פעמים:<br>
<span id='pink'><b>לקראת נחשים - <br>
</b></span>לנחש אולי יקרה ה' לקראתו כרצונו, אמר רוצה ואינו רוצה לקללם, אזכיר עונותיהם והקללה על הזכרת העבירה תחול:<br>
<span id='pink'><b>וישת אל המדבר פניו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כתרגומו:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: וישא בלעם את עיניו
id: 0424
nru: ב
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
בקש להכניס בהם עין רעה, והרי יש לך שלוש מידותיו: <br>
<b>עין רעה, <br>
ורוח גבוהה, <br>
ונפש רחבה,</b> האמורים למעלה:<br>
<span id='pink'><b><br>
שוכן לשבטיו - <br>
</b></span>ראה כל שבט ושבט שוכן לעצמו ואינן מעורבין, ראה שאין פתחיהם מכוונין זה כנגד זה, שלא יציץ לתוך אהל חברו:<br>
<span id='pink'><b>ותהי עליו רוח אלוהים - <br>
</b></span>עלה בלבו שלא יקללם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בנו בעור
id: 0424
nru: ג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
כמו למעינו מים (תהילים קיד ח). <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b>שניהם היו גדולים מאבותיהם, בלק בנו צפור, אביו בנו הוא במלכות, ובלעם גדול מאביו בנביאות, מנה בן פרס היה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שתם העין - <br>
</b></span>עינו נקורה ומוצאת לחוץ וחור שלה נראה פתוח, ולשון משנה הוא כדי שישתום ויסתום ויגוב (ע'ז סט א). <br>
<br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>לפי שאמר ומספר את רובע ישראל, שהקב'ה יושב ומונה רביעיותיהן של ישראל מתי תבא טיפה שנולד הצדיק ממנה.<br>
אמר בלבו: מי שהוא קדוש ומשרתיו קדושים יסתכל בדברים הללו?! <br>
ועל דבר זה נסמת עינו של בלעם. <br>
</blockquote><b>ויש מפרשים:</b> <br>
<blockquote>שתום העין פתוח העין, כמו שתרגם אונקלוס, ועל שאמר שתום העין, ולא אמר שתום העינים, למדנו שסומא באחת מעיניו היה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: נופל וגלוי עינים
id: 0424
nru: ד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
<b>פשוטו כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
שאין נראה עליו אלא בלילה כשהוא שוכב. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>כשהיה נגלה עליו לא היה בו כוח לעמוד על רגליו ונופל על פניו, לפי שהיה ערל ומאוס להיות נגלה עליו בקומה זקופה לפניו:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: מה טובו אהליך
id: 0424
nru: ה
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
על שראה פתחיהם שאינן מכוונין זה מול זה:<br>
<span id='pink'><b>משכנותיך - <br>
</b></span><blockquote>חניותיך<b>, כתרגומו.</b><br>
<br>
</blockquote><span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>מה טובו אהליך - <br>
</span><span id='katom'></span></b>מה טובו אהל שילה ובית עולמים ביישובן שמקריבין בהן קורבנות לכפר עליהם:<br>
<span id='pink'><b>משכנותיך - <br>
</b></span>אף כשהן חרבין, לפי שהן משכון עליכם, וחורבנן כפרה על הנפשות, שנאמר כלה ה' את חמתו (איכה ד יא), ובמה כלה, ויצת אש בציון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כנחלים נטיו
id: 0424
nru: ו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
שנארכו ונמשכו לנטות למרחוק. <br>
<br>
<b>אמרו רבותינו: <br>
</b><blockquote>מברכותיו של אותו רשע אנו למדים מה היה בלבו לקללם כשאמר (פסוק א) וישת אל המדבר פניו, וכשהפך המקום את פיו ברכם מעין אותן קללות שבקש לומר כו', כדאיתא <b>בחלק (סנהדרין קה א):<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>כאהלים - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>לשון מור ואהלות (תהילים מה ט):<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>נטע ה' - <br>
</b></span>בגן עדן. <br>
<br>
<span id='katom'><b>לשון אחר:</b></span> <br>
<span id='pink'><b>כאהלים נטע ה' - <br>
</b></span>כשמים המתוחין כאהל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>נטע ה' - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון נטיעה מצינו באהלים,</span><span id='pink'></span></b> שנאמר ויטע אהלי אפדנו (דניאל יא מה):<br>
<br>


autr: רשי
trm: מדליו
id: 0424
nru: ז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
מבארותיו. <b>ופירושו כתרגומו:</b><br>
<span id='pink'><b>וזרעו במים רבים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון הצלחה הוא זה,</span><span id='pink'></span></b> כזרע הזרוע על פני המים:<br>
<span id='pink'><b>וירם מאגג מלכו - <br>
</b></span>מלך ראשון שלהם יכבוש את אגג מלך עמלק:<br>
<span id='pink'><b>ותנשא מלכותו - <br>
</b></span>של יעקב יותר ויותר, שיבוא אחריו דוד ושלמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל מוציאו ממצרים
id: 0424
nru: ח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
מי גורם להם הגדולה הזאת, אל המוציאם ממצרים, בתוקף ורום שלו יאכל את הגויים שהם צריו:<br>
<span id='pink'><b>ועצמותיהם - <br>
</b></span>של צרים:<br>
<span id='pink'><b>יגרם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מנחם פתר בו לשון שבירה.</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן לא גרמו לבקר (צפניה ג ג). <br>
וכן את חרשיה תגרמי (יחזקאל כג לד). <br>
<span id='katom'><b>ואני אומר לשון עצם</b></span> הוא שמגרר הבשר בשניו מסביב והמוח שבפנים, ומעמיד העצם על ערמימותה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וחציו ימחץ - <br>
</b></span><b>אונקלוס תרגם:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>חציו של צרים.<br>
</blockquote>חלוקה שלהם, כמו: <br>
(בראשית מט כג) בעלי חצים, מרי פלוגתא.<br>
וכן ימחץ, לשון ומחצה וחלפה רקתו (שופטים ה כו). שיחצו את ארצם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ויש לפתור לשון חצים ממש,</b></span> חציו של הקב'ה ימחץ בדמם של צרים, יטבול ויצטבע בדמם, כמו למען תמחץ רגלך בדם (תהילים סח כד) ואינו זז מלשון מכה, כמו מחצתי, שהצבוע בדם נראה כאילו מחוץ ונגוע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כרע שכב כארי
id: 0424
nru: ט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יתיישבו בארצם בכוח וגבורה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: הולך לעמי
id: 0424
nru: יד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
מעתה הריני כשאר עמי, שנסתלק הקב'ה מעליו:<br>
<span id='pink'><b><br>
לכה איעצך - <br>
</b></span><blockquote>מה לך לעשות. <br>
ומה היא העצה? <br>
אלוהיהם של אלו שונא זמה הוא כו', כדאיתא בחלק <b>(סנהדרין קו א) </b><br>
</blockquote>תדע שבלעם השיא עצה זו להכשילם בזימה, שהרי נאמר הן הנה היו לבני ישראל בדבר בלעם (לקמן לא, טז):<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר יעשה העם הזה לעמך - <br>
</b></span>מקרא קצר הוא זה, איעצך להכשילם, ואומר לך מה שהן עתידין להרע למואב באחרית הימים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אראנו
id: 0424
nru: יז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
רואה אני שבחו של יעקב וגדולתן, אך לא עתה היא, אלא לאחר זמן:<br>
<span id='pink'><b>דרך כוכב - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='katom'> לשון דרך קשתו </span><span id='pink'></span></b>(איכה ב ד), שהכוכב עובר כחץ, ובלע'ז דישטנ'ט<span id='katom'> <b>(מזנק)</b></span> כלומר יקום משל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וקם שבט - <br>
</b></span>מלך רודה ומושל:<br>
<span id='pink'><b>ומחץ פאתי מואב - <br>
</b></span>התרגום: מפרש קוצר העברי ויקטול וכו':<br>
<span id='pink'><b>ומחץ פאתי מואב - <br>
</b></span>זה דוד, שנאמר בו השכב אותם ארצה וימדד שני חבלים להמית וגו' (שמואל ב' ח ב):<br>
<span id='pink'><b>וקרקר - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון קורה</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
אני קרתי (מלכים ב' יט כד) <br>
מקבת בור נקרתם (ישעיה נא א) <br>
יקרוה עורבי נחל (משלי ל יז) פורי'יר בלע'ז<span id='katom'><b> (לנקב):<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>כל בני שת - <br>
</span><span id='katom'></span></b>כל האומות, שכלם יצאו מן שת בנו של אדם הראשון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירד מיעקב
id: 0424
nru: יט
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
ועוד יהיה מושל אחר מיעקב:<br>
<span id='pink'><b>והאביד שריד מעיר - <br>
</b></span>מעיר החשובה של אדום והיא רומי, ועל מלך המשיח אומר כן, שנאמר בו וירד מים עד ים (תהילים עב ח) ולא יהיה שריד לבית עשו (עובדיה א, יח):<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא את עמלק
id: 0424
nru: כ
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
נסתכל בפורענותו של עמלק:<br>
<span id='pink'><b>ראשית גויים עמלק - <br>
</b></span>הוא קדם את כולם להלחם בישראל. <br>
<br>
<b>וכך תרגם אונקלוס:</b> <br>
<blockquote>ואחריתו ליאבד בידם. <br>
</blockquote>שנאמר תמחה את זכר עמלק (דברים כה יט):<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא את הקיני
id: 0424
nru: כא
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 24
htm:
לפי שהיה קיני תקוע אצל עמלק, כענין שנאמר ויאמר שאול אל הקיני וגו' (שמואל א' טו, ו) הזכירו אחר עמלק, נסתכל בגדולתן של בני יתרו שנאמר בהם תרעתים שמעתים שוכתים (דברי הימים א' ב נה):<br>
<span id='pink'><b>איתן מושבך - <br>
</b></span>תמה אני מהיכן זכית לכך הלא אתה עמי היית בעצת הבה נתחכמה לו (שמות א י), ועתה נתיישבת באיתן ומעוז של ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשטים
id: 0425
nru: א
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
כך שמה:<br>
<span id='pink'><b>לזנות אל בנות מואב - <br>
</b></span><blockquote>על ידי עצת בלעם<b> כדאיתא בחלק:</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: פעור
id: 0425
nru: ג
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
על שם שפוערין לפניו פי הטבעת ומוציאין רעי, וזו היא עבודתו:<br>
<span id='pink'><b>ויחר אף ה' בישראל - <br>
</b></span>שלח בהם מגפה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קח את כל ראשי העם
id: 0425
nru: ד
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
לשפוט את העובדים לפעור:<br>
<span id='pink'><b>והוקע אותם - <br>
</b></span>את העובדים:<br>
<span id='pink'><b>והוקע - <br>
</b></span>היא תליה, כמו שמצינו בבני שאול והוקענום לה' (שמואל ב' כא ו) ושם תליה מפורשת בעבודה זרה בסקילה, <span id='katom'><b>וכל הנסקלין נתלין:</b></span><br>
<span id='pink'><b>נגד השמש - <br>
</b></span>לעין כל. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>השמש מודיע את החוטאים, הענן נקפל מכנגדו והחמה זורחת עליו:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: הרגו איש אנשיו
id: 0425
nru: ה
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
<blockquote>כל אחד ואחד מדייני ישראל היה הורג שנים, ודייני ישראל שמונה ריבוא ושמונת אלפים, כדאיתא<b> בסנהדרין (יח א):</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: והנה איש מבני ישראל בא
id: 0425
nru: ו
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
<blockquote>נתקבצו שבטו של שמעון אצל זמרי שהיה נשיא שלהם, אמרו לו אנו נדונין במיתה ואתה יושב וכו', כדאיתא באלו הן הנשרפין <b>(סנהדרין דף פב א):</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b><br>
את המדינית - <br>
</b></span>כזבי בת צור:<br>
<span id='pink'><b>לעיני משה - <br>
</b></span><blockquote>אמרו לו: משה, זו אסורה או מותרת, אם תאמר אסורה, בת יתרו מי התירה לך וכו', <b>כדאיתא התם:</b><br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>והמה בוכים - <br>
</b></span><b><span id='katom'>נתעלמה ממנו הלכה כל הבועל ארמית קנאים פוגעים בו געו כולם בבכיה. </span><span id='pink'></span></b>בעגל עמד משה כנגד שישים ריבוא, שנאמר (שמות לב כ) ויטחן עד אשר דק וגו' וכאן רפו ידיו, אלא כדי שיבוא פינחס וייטול את הראוי לו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא פינחס
id: 0425
nru: ז
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
<b><span id='katom'>ראה מעשה ונזכר הלכה.</span><span id='pink'></span></b><br>
אמר לו למשה: <span id='katom'><b>מקובלני ממך הבועל ארמית קנאין פוגעין בו</b></span>. <br>
אמר לו: קריינא דאגרתא איהו ליהוי פרוונקא, מיד ויקח רומח בידו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל הקבה
id: 0425
nru: ח
pch: בלק
lvr: C0422
prk: 25
htm:
אל האהל:<br>
<span id='pink'><b>אל קבתה - <br>
</b></span><blockquote>[אל הקיבה] כמו הלחיים והקיבה כיון בתוך זכרות של זמרי ונקבות שלה, וראו כולם שלא לחנם הרגם, והרבה נסים נעשו לו כו', כדאיתא התם <b>(סנהדרין פב ב):</b><br>
</blockquote><br>
<b>פרשת פינחס</b><br>
<br>


autr: רשי
trm: פינחס בן אלעזר בן אהרן הכהן
id: 0425
nru: יא
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 25
htm:
לפי שהיו השבטים מבזים אותו, הראיתם בן פוטי זה שפיטם אבי אמו עגלים לעבודה זרה והרג נשיא שבט מישראל, לפיכך בא הכתוב ויחסו אחר אהרן:<br>
<span id='pink'><b>בקנאו את קנאתי - <br>
</b></span>בנקמו את נקמתי, בקצפו את הקצף שהיה לי לקצוף. <br>
<span id='katom'><b>כל לשון קנאה הוא המתחרה לנקום נקמת דבר</b></span>, אנפרימנ'ט בלע'ז<span id='katom'><b> [חמה]</b></span>:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את בריתי שלום
id: 0425
nru: יב
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 25
htm:
שתהא לו לברית שלום, כאדם המחזיק טובה וחנות למי שעושה עמו טובה, אף כאן פירש לו הקב'ה שלומותיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והייתה לו
id: 0425
nru: יג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 25
htm:
בריתי זאת:<br>
<span id='pink'><b>ברית כהנת עולם - <br>
</b></span>שאע'פ שכבר נתנה כהונה לזרעו של אהרן, לא נתנה אלא לאהרן ולבניו, שנמשחו עמו ולתולדותיהם שיולידו אחר המשחתן, אבל פינחס שנולד קודם לכן ולא נמשח, לא בא לכלל כהונה עד כאן. <br>
<br>
<b>וכן שנינו בזבחים (קא ב): <br>
</b><blockquote>לא נתכהן פינחס עד שהרגו לזמרי:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>לאלוהיו - <br>
</b></span>בשביל אלוהיו, כמו: <br>
(במדבר יא, כט) המקנא אתה לי. <br>
(זכריה ח ב) וקנאתי לציון, בשביל ציון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושם איש ישראל וגו'
id: 0425
nru: יד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 25
htm:
במקום שייחס את הצדיק לשבח ייחס את הרשע לגנאי:<br>
<span id='pink'><b>נשיא בית אב לשמעני - <br>
</b></span>לאחד מחמשת בתי אבות שהיו לשבט שמעון. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
להודיע</b></span> שבחו של פינחס, שאע'פ שזה היה נשיא, לא מנע את עצמו מלקנא לחילול השם, לכך הודיעך הכתוב מי הוא המוכה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושם האשה המכה וגו'
id: 0425
nru: טו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 25
htm:
<b><span id='katom'>להודיעך</span><span id='pink'></span></b> שנאתם של מדינים שהפקירו בת מלך לזנות, כדי להחטיא את ישראל:<br>
<span id='pink'><b>ראש אומות - <br>
</b></span>אחד מחמשת (במדבר לא ח) מלכי מדין את אוי ואת רקם ואת צור וגו', והוא היה חשוב מכולם, שנאמר ראש אמות, ולפי שנהג בזיון בעצמו להפקיר בתו מנאו שלישי:<br>
<span id='pink'><b>בית אב - <br>
</b></span>חמישה בתי אבות היו למדין עיפה ועפר וחנוך ואבידע ואלדעה, וזה היה מלך לאחד מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי אחרי המגפה וגו'
id: 0426
nru: א
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
<blockquote>משל לרועה שנכנסו זאבים לתוך עדרו והרגו בהן והוא מונה אותן לידע מניין הנותרות. <br>
<br>
</blockquote><span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כשיצאו ממצרים ונמסרו למשה, נמסר לו במניין, עכשיו שקרב למות ולהחזיר צאנו, מחזירם במניין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וידבר משה ואלעזר הכהן אתם
id: 0426
nru: ג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
דברו עמם על זאת שציוה המקום למנותם:<br>
<span id='pink'><b>לאמר - <br>
</b></span>אמרו להם צריכים אתם להימנות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: משפחת החנכי
id: 0426
nru: ה
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
לפי שהיו האומות מבזין אותם ואומרים מה אלו מתייחסין על שבטיהם, סבורין הם שלא שלטו המצריים באמותיהם, אם בגופם היו מושלים קל וחומר בנשותיהם, לפיכך הטיל הקב'ה שמו עליהם, ה'א מצד זה ויו'ד מצד זה, לומר, מעיד אני עליהם שהם בני אבותיהם. וזהו הוא שמפורש ע'י דוד (תהילים קכב ד) שבטי <span id='katom'><b>יה</b></span> עדות לישראל. <br>
השם הזה מעיד עליהם לשבטיהם, לפיכך בכולם כתיב החנכי הפלואי, אבל בימנה לא הוצרך לומר משפחת הימני,<span id='katom'><b> לפי שהשם קבוע בו יו'ד בראש וה'א בסוף:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר הצו
id: 0426
nru: ט
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
את ישראל על משה:<br>
<span id='pink'><b>בהצתם - <br>
</b></span>את העם על ה':<br>
<span id='pink'><b>הצו - <br>
</b></span>השיאו את ישראל לריב על משה, <span id='katom'><b>לשון הפעילו:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: ובני קרח לא מתו
id: 0426
nru: יא
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
הם היו בעצה תחילה, ובשעת המחלוקת הרהרו תשובה בלבם, לפיכך נתבצר להם מקום גבוה בגיהינום וישבו שם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לזרח
id: 0426
nru: יג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
הוא צוחר, <span id='katom'><b>לשון צוהר.</b></span> <br>
אבל משפחת אהד בטלה, וכן חמישה משבט בנימין, שהרי בעשרה בנים ירד למצרים וכאן לא מנה אלא חמשה, וכן אצבון לגד, הרי שבע משפחות. <br>
<br>
<b>ומצאתי בגמ' ירושלמית:<br>
</b><blockquote>שכשמת אהרן נסתלקו ענני כבוד ובאו הכנענים להלחם בישראל ונתנו לב לחזור למצרים וחזרו לאחוריהם ח' מסעות מהר ההר למוסרה, שנאמר (דברים י, ו) ובני ישראל נסעו מבארות בני יעקן מוסרה שם מת אהרן, והלא בהר ההר מת, וממוסרה עד הר ההר שמונה מסעות יש למפרע, אלא שחזרו לאחוריהם ורדפו בני לוי אחריהם להחזירם, והרגו מהם שבע משפחות, ומבני לוי נפלו ארבע משפחות משפחת שמעי ועזיאלי, ומבני יצהר לא נמנו כאן אלא משפחת הקרחי, והרביעית לא ידעתי מה היא. <br>
</blockquote><b>ורבי תנחומא דרש:</b> <br>
<blockquote>שמתו במגפה בדבר בלעם, אבל לפי החסרון שחסר משבט שמעון במניין זה ממניין הראשון שבמדבר סיני, נראה שכל כ'ד אלף נפלו משבטו של שמעון:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: לאזני
id: 0426
nru: טז
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
אומר אני שזו משפחת אצבון,<span id='katom'><b> ואיני יודע למה לא נקראת משפחתו על שמו:<br>
<br>
</b></span><b


autr: רשי
trm: לישוב
id: 0426
nru: כד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
<span id='katom'></span></b>הוא יוב האמור ביורדי מצרים, כי כל המשפחות נקראו על שם יורדי מצרים. והנולדין משם והלאה לא נקראו המשפחות על שמם, חוץ ממשפחות אפרים ומנשה שנולדו כולם במצרים, וארד ונעמן בני בלע בן בנימין. <br>
<br>
<b>ומצאתי ביסודו של רבי משה הדרשן:</b> <br>
<blockquote>שירדה אמן למצרים כשהייתה מעוברת מהם, לכך נחלקו למשפחות, כחצרון וחמול, שהיו בני בנים ליהודה, וחבר ומלכיאל שהיו בני בנים של אשר. <br>
<span id='katom'><b><br>
ואם אגדה היא הרי טוב, ואם לאו, אומר אני,</b></span>שהיו לבלע בני בנים הרבה, ומשנים הללו ארד ונעמן יצאה מכל אחד משפחה רבה ונקראו תולדות שאר הבנים על שם בלע, ותולדות השנים הללו נקראו על שמם. <br>
<span id='katom'><b>וכן אני אומר</b></span> בבני מכיר, שנחלקו לשתי משפחות, אחת נקראת על שמו ואחת נקראת על שם גלעד בנו. חמש משפחות חסרו מבניו של בנימין, כאן נתקיימה מקצת נבואת אמו שקראתו בן אוני, בן אנינותי ובפילגש בגבעה נתקיימה כולה. <b>זו מצאתי ביסודו של ר' משה הדרשן:<br>
</b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: ואלה בני שותלח וגו'
id: 0426
nru: לו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
<blockquote>שאר בני שותלח נקראו תולדותיהם על שם שותלח. ומערן יצאה משפחה רבה ונקראת על שמו. ונחשבו בני שותלח לשתי משפחות. צא וחשוב ותמצא בפרשה זו חמישים ושבע משפחות, ומבני לוי שמונה, הרי שישים וחמש, וזהו שנאמר (דברים ז ז) כי אתם המעט וגו', ה'א מעט, חמישה אתם חסרים ממשפחות כל העמים, שהן שבעים, <b>אף זה הבנתי מיסודו של ר' משה הדרשן. אך הוצרכתי לפחות ולהוסיף בדבריו:<br>
</b></blockquote><b></b


autr: רשי
trm: לאלה תחלק הארץ
id: 0426
nru: נג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
ולא לפחותים מבן עשרים, אף על פי שבאו לכלל עשרים בטרם חלוק הארץ, שהרי שבע שנים כבשו ושבע חלקו, לא נטלו חלק בארץ אלא אלו שש מאות אלף ואלף, ואם היה לאחד מהם שישה בנים, לא נטלו אלא חלק אביהם לבדו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לרב תרבה נחלתו
id: 0426
nru: נד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
<blockquote>לשבט שהיה מרובה באוכלוסין נתנו חלק רב, ואף על פי שלא היו החלקים שווים, שהרי הכל לפי ריבוי השבט חלקו החלקים, לא עשו אלא ע'י גורל, והגורל היה על פי רוח הקודש, <b>כמו שמפורש בבבא בתרא (קכב א)</b> אלעזר הכהן היה מלובש באורים ותומים, ואומר ברוח הקדש אם שבט פלוני עולה, תחום פלוני עולה עמו. והשבטים היו כתובים בי'ב פתקין, וי'ב גבולים בי'ב פתקין, ובללום בקלפי והנשיא מכניס ידו לתוכה ונוטל שני פתקין, עולה בידו פתק של שם שבטו, ופתק של גבול המפורש לו, והגורל עצמו היה צווח ואומר אני הגורל עליתי לגבול פלוני, לשבט פלוני, שנאמר על פי הגורל, ולא נתחלקה הארץ במידה, לפי שיש גבול משובח מחברו, אלא בשומא, בית כור רע כנגד בית סאה טוב, הכל לפי הדמים:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: לשמות מטות אבותם
id: 0426
nru: נה
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
אלו יוצאי מצרים. שינה הכתוב נחלה זו מכל הנחלות שבתורה, שכל הנחלות החיים יורשים את המתים וכאן מתים יורשים את החיים. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
</span>שני אחים מיוצאי מצרים, שהיו להם בנים בבאי הארץ, לזה אחד ולזה שלשה, האחד נטל חלק אחד, והשלשה נטלו שלשה, שנאמר לאלה תחלק הארץ, חזרה נחלתן אצל אבי אביהן וחלקו הכל בשווה. וזהו שנאמר לשמות מטות אבותם ינחלו. שאחר שנטלו הבנים חלקוה לפי האבות שיצאו ממצרים. ואלו מתחלה חלקוה למניין יוצאי מצרים לא היו נוטלין אלו הארבעה, אלא שני חלקים, עכשיו נטלו ארבעה חלקים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אך בגורל - <br>
</b></span>יצאו יהושע וכלב, וכן הוא אומר (שופטים א) ויתנו לכלב את חברון כאשר דבר משה, ואומר (יהושע יט) על פי ה' נתנו לו את העיר אשר שאל:<br>
<span id='pink'><b>מטות אבתם - <br>
</b></span>יצאו גרים ועבדים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פי הגורל
id: 0426
nru: נו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
הגורל היה מדבר, כמו שפירשתי, <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שנתחלקה ברוח הקודש, לכך נאמר על פי ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר ילדה אתה ללוי במצרים
id: 0426
nru: נט
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
לידתה במצרים ואין הורתה במצרים. כשנכנסו לתוך החומה ילדתה, והיא השלימה מניין שבעים, שהרי בפרטן אי אתה מוצא אלא שישים ותשע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי לא התפקדו בתוך בני ישראל
id: 0426
nru: סב
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 26
htm:
להיות נמנין בני עשרים שנה, ומה טעם:<br>
<span id='pink'><b>כי לא נתן להם נחלה - <br>
</b></span>והנמנין מבן עשרים שנה היו בני נחלה, שנאמר איש לפי פקודיו יותן נחלתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למשפחת מנשה בן יוסף
id: 0427
nru: א
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
<span id='red'>למה נאמר, והלא כבר נאמר בן מנשה? <br>
</span>אלא <span id='katom'><b>לומר לך</b></span> יוסף חבב את הארץ, שנאמר (בראשית נ כה) והעליתם עת עצמותי וגו', ובנותיו חבבו את הארץ, שנאמר (במדבר כז, ד) תנה לנו אחוזה. ו<span id='katom'><b>ללמדך </b></span> שהיו כולם צדיקים, שכל מי שמעשיו ומעשה אבותיו סתומים ופרט לך הכתוב באחד מהם ליחסו לשבח, הרי זה צדיק בן צדיק. ואם יחסו לגנאי כגון (מלכים ב' כה כה) בא ישמעאל בן נתניה בן אלישמע, בידוע שכל הנזכרים עמו רשעים היו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>מחלה נעה וגו' - <br>
</b></span>ולהלן הוא אומר (במדבר לו יא) ותהיינה מחלה תרצה, <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שכולן שקולות זו כזו, לפיכך שנה את סדרן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לפני משה ולפני אלעזר
id: 0427
nru: ב
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
<b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> שלא עמדו לפניהם אלא בשנת הארבעים, אחר שמת אהרן:<br>
<span id='pink'><b>לפני משה - <br>
</b></span><blockquote>ואחר כך לפני אלעזר, אפשר אם משה לא ידע אלעזר יודע, אלא סרס המקרא ודרשהו, דברי רבי יאשיה. <br>
אבא חנן משום רבי אלעזר אומר: בבית המדרש היו יושבים, ועמדו לפני כולם:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: והוא לא היה וגו'
id: 0427
nru: ג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
לפי שהיו באות לומר בחטאו מת, נזקקו לומר לא בחטא מתלוננים ולא בעדת קרח שהצו על הקב'ה, אלא בחטאו לבדו מת, ולא החטיא את אחרים עמו. <br>
<blockquote>ר' עקיבא אומר: מקושש עצים היה. <br>
ור' שמעון אומר: מן המעפילים היה:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: למה יגרע שם אבינו
id: 0427
nru: ד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
אנו במקום בן עומדות, ואם אין הנקבות חשובות זרע, תתייבם אמנו ליבם:<br>
<span id='pink'><b>כי אין לו בן - <br>
</b></span>הא אם היה לו בן לא היו תובעות כלום. <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שחכמניות היו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקרב משה את משפטן
id: 0427
nru: ה
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
נתעלמה הלכה ממנו וכאן נפרע על שנטל עטרה לומר (דברים א, יז) והדבר אשר יקשה מכם תקריבון אלי. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ראויה הייתה פרשה זו להיכתב על ידי משה, אלא שזכו בנות צלפחד ונכתבה על ידן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כן בנות צלפחד דברת
id: 0427
nru: ז
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יאות. <br>
</blockquote>כך כתובה פרשה זו לפני במרום, <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שראתה עינן מה שלא ראתה עינו של משה:<br>
<span id='pink'><b><br>
כן בנות צלפחד דברת - <br>
</b></span>יפה תבעו. אשרי אדם שהקב'ה מודה לדבריו:<br>
<span id='pink'><b>נתן תתן - <br>
</b></span>שני חלקים, חלק אביהן, שהיה מיוצאי מצרים, וחלקו עם אחיו בנכסי חפר:<br>
<span id='pink'><b>והעברת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון עברה הוא</span><span id='pink'></span></b> במי שאינו מניח בן ליורשו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>על שם שהבת מעברת נחלה משבט לשבט [שבנה ובעלה יורשין אותה. שלא תיסוב נחלה לא נצטווה אלא לאותו הדור בלבד] וכן והעברתם את נחלתו לבתו, בכולן הוא אומר ונתתם, ובבת הוא אומר והעברתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עלה אל הר העברים
id: 0427
nru: יב
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
<span id='red'>למה נסמכה לכאן? <br>
</span>כיון שאמר הקב'ה נתן תיתן להם, אמר אותי ציווה המקום להנחיל, שמא הותרה הגזירה ואכנס לארץ. אמר לו הקב'ה גזרתי במקומה עומדת. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כיון שנכנס משה לנחלת בני גד ובני ראובן שמח ואמר כמדומה שהותר לי נדרי. <br>
<blockquote>משל למלך שגזר על בנו שלא יכנס לפתח פלטין שלו נכנס לשער והוא אחריו, לחצר והוא אחריו, לטרקלין והוא אחריו, כיון שבא ליכנס לקיטון, א'ל: בני מכאן  ואילך אתה אסור ליכנס:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: כאשר נאסף אהרן אחיך
id: 0427
nru: יג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> שנתאווה משה למיתתו של אהרן. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>אין אתה טוב ממנו, (דברים לב, נא) על אשר לא קידשתם, הא אם קידשתם אותי עדיין לא הגיע זמנכם להיפטר. בכל מקום שכתב מיתתם כתב סרחונם, לפי שנגזרה גזרה על דור המדבר למות במדבר בעוון שלא האמינו, לכך בקש משה שייכתב סרחונו, שלא יאמרו אף הוא מן הממרים היה. <br>
<blockquote>משל לשתי נשים שלוקות בבית דין אחת קלקלה ואחת אכלה פגי שביעית וכו', אף כאן בכל מקום שהזכיר מיתתן הזכיר סרחונם, להודיע שלא הייתה בהם אלא זו בלבד:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: הם מי מריבת קדש
id: 0427
nru: יד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
הם לבדם אין בהם עוון אחר. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>הם שהמרו במרה, הם היו שהמרו בים סוף, הם עצמם שהמרו במדבר צין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וידבר משה אל ה' וגו'
id: 0427
nru: טו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
להודיע שבחן של צדיקים שכשנפטרין מן העולם מניחין צרכן ועוסקין בצרכי צבור:<br>
<span id='pink'><b>לאמר - <br>
</b></span>אמר לו השיבני אם אתה ממנה להם פרנס אם לאו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יפקד ה'
id: 0427
nru: טז
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
כיון ששמע משה שאמר לו המקום תן נחלת צלפחד לבנותיו אמר הגיע שעה שאתבע צרכי שיירשו בני את גדולתי. <br>
אמר לו הקב'ה: לא כך עלתה במחשבה לפני, כדאי הוא יהושע ליטול שכר שמושו שלא מש מתוך האהל. וזהו שאמר שלמה (משלי כז, יח) נוצר תאנה יאכל פריה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אלוהי הרוחות - <br>
</b></span><span id='red'>למה נאמר?</span> <br>
אמר לפניו: רבש'ע! גלוי וידוע לפניך דעתו של כל אחד ואחד ואינן דומין זה לזה, מנה עליהם מנהיג שיהא סובל כל אחד ואחד לפי דעתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר יצא לפניהם
id: 0427
nru: יז
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
לא כדרך מלכי האומות שיושבים בבתיהם ומשלחין את חיילותיהם למלחמה, אלא כמו שעשיתי אני שנלחמתי בסיחון ועוג, שנאמר (במדבר כא, לד) אל תירא אותו. <br>
וכדרך שעשה יהושע, שנאמר (יהושע ה, יג) וילך יהושע אליו ויאמר לו הלנו אתה וגו'. <br>
וכן בדוד הוא אומר (ש'א יח, טז) כי הוא יוצא ובא לפניהם, יוצא בראש ונכנס בראש:<br>
<span id='pink'><b><br>
ואשר יוציאם - <br>
</b></span>בזכיותיו:<br>
<span id='pink'><b>ואשר יביאם - <br>
</b></span>בזכיותיו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ואשר יביאם שלא תעשה לו כדרך שאתה עושה לי, שאיני מכניסן לארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קח לך
id: 0427
nru: יח
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
קחנו בדברים אשריך שזכית להנהיג בניו של מקום:<br>
<span id='pink'><b>לך - <br>
</b></span>את שבדוק לך את זה אתה מכיר:<br>
<span id='pink'><b>אשר רוח בו - <br>
</b></span>כאשר שאלת שיוכל להלוך כנגד רוחו של כל אחד ואחד:<br>
<span id='pink'><b>וסמכת את ידך עליו - <br>
</b></span>תן לו מתורגמן שידרוש בחייך, שלא יאמרו עליו, לא היה לו להרים ראש בימי משה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתתה מהודך עליו
id: 0427
nru: כ
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
זה קירון עור פנים:<br>
<span id='pink'><b>מהודך - <br>
</b></span>ולא כל הודך נמצינו למדין פני משה כחמה פני יהושע כלבנה:<br>
<span id='pink'><b>למען ישמעו כל עדת בני ישראל - <br>
</b></span>שיהיו נוהגין בו כבוד ויראה כדרך שנוהגין בך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולפני אלעזר הכהן יעמד
id: 0427
nru: כא
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 27
htm:
הרי שאלתך ששאלת שאין הכבוד הזה זז מבית אביך, שאף יהושע יהא צריך לאלעזר:<br>
<span id='pink'><b>ושאל לו - <br>
</b></span>כשיצטרך לצאת למלחמה:<br>
<span id='pink'><b>על פיו - <br>
</b></span>של אלעזר:<br>
<span id='pink'><b>וכל העדה - <br>
</b></span>סנהדרין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צו את בני ישראל
id: 0428
nru: ב
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
<span id='red'>מה אמור למעלה? <br>
</span>(כז, טז) יפקוד ה'. <br>
אמר לו הקב'ה: עד שאתה מצווני על בני, ציווה את בני עלי.<br>
<blockquote>משל לבת מלך שהייתה נפטרת מן העולם והייתה מפקדת לבעלה על בניה וכו', <b>כדאיתא בספרי:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>קרבני - <br>
</b></span>זה הדם:<br>
<span id='pink'><b>לחמי - <br>
</b></span>אלו אימורין. <br>
וכן הוא אומר (ויקרא ג, טז) והקטירם הכהן המזבחה לחם אשה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לאשי - <br>
</b></span>הנתנין לאשי מזבחי:<br>
<span id='pink'><b>תשמרו - <br>
</b></span>שיהיו כוהנים ולווים וישראלים עומדין על גביו <span id='katom'><b>מכאן </b></span> למדו ותקנו מעמדות:<br>
<span id='pink'><b>במועדו - <br>
</b></span>בכל יום הוא מועד התמידים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואמרת להם
id: 0428
nru: ג
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
אזהרה לבית דין:<br>
<span id='pink'><b>שנים ליום - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כפשוטו</span><span id='pink'></span></b> ועיקרו בא ללמד שיהיו נשחטין כנגד היום, תמיד של שחר במערב ושל בין הערבים במזרחן של טבעות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את הכבש אחד
id: 0428
nru: ד
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
אף על פי שכבר נאמר בפרשת ואתה תצווה (שמות כט, לח) וזה אשר תעשה וגו', היא הייתה אזהרה לימי המילואים, וכאן ציווה לדורות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העשיה בהר סיני
id: 0428
nru: ו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
כאותן שנעשו בימי המילואים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>העשויה בהר סיני, הקיש עולת תמיד לעולת הר סיני אותה שנתקרבה לפני מתן תורה שכתוב בה (שמות כד, ו) וישם באגנות <span id='katom'><b>מלמד </b></span> שטעונה כלי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונסכו
id: 0428
nru: ז
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
יין:<br>
<span id='pink'><b>בקדש הסך -<br>
</b></span>על המזבח יתנסכו:<br>
<span id='pink'><b>נסך שכר - <br>
</b></span>יין המשכר פרט ליין מגתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עלת שבת בשבתו
id: 0428
nru: י
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
ולא עולת שבת זו בשבת אחרת, הרי שלא הקריב בשבת זו. <br>
<span id='red'>שומע אני יקריב שתים לשבת הבאה?</span> <br>
תלמוד לומר: בשבתו, <span id='katom'><b>מגיד</b></span> שאם עבר יומו בטל קרבנו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>על עלת התמיד - <br>
</b></span>אלו מוספין, לבד אותן שני כבשים של עולת התמיד. <br>
ו<span id='katom'><b>מגיד</b></span> שאין קרבין אלא בין שני התמידין, וכן בכל המוספין נאמר על עולת התמיד לתלמוד זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושעיר עזים וגו'
id: 0428
nru: טו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
<blockquote>כל שעירי המוספין באין לכפר על טומאת מקדש וקודשיו, הכל כמו שמפורש במס' <b>שבועות (דף ט א). </b><br>
</blockquote>ונשתנה שעיר ראש חדש שנאמר בו לה', <span id='katom'><b>ללמדך </b></span> שמכפר על שאין בו ידיעה לא בתחילה ולא בסוף, שאין מכיר בחטא אלא הקב'ה בלבד, ושאר השעירין למדין ממנו. <br>
<br>
<b>ומדרשו באגדה: <br>
</b><blockquote>אמר הקב'ה, הביאו כפרה עלי על שמעטתי את הירח:<br>
</blockquote><span id='pink'><b><br>
על עלת התמיד יעשה - <br>
</b></span>כל הקורבן הזה:<br>
<span id='pink'><b>ונסכו - <br>
</b></span>אין ונסכו מוסב על השעיר, שאין נסכים לחטאת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פרים
id: 0428
nru: יט
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 28
htm:
<blockquote>כנגד אברהם, שנאמר (בראשית יח, ז) ואל הבקר רץ אברהם:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>אילים - <br>
</b></span><blockquote>כנגד אילו של יצחק:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>כבשים - <br>
</b></span><blockquote>כנגד יעקב שנאמר (בראשית ל, מ) והכשבים הפריד יעקב. <b>ביסודו של רבי משה הדרשן ראיתי זאת:<br>
</b></blockquote><b></b


autr: רשי
trm: מלבד חטאת הכפרים
id: 0429
nru: יא
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 29
htm:
שעיר הנעשה בפנים האמור באחרי מות, שגם הוא חטאת:<br>
<span id='pink'><b>ועלת התמיד - <br>
</b></span>ומלבד עולת התמיד תעשו עולות הללו:<br>
<span id='pink'><b>ונסכיהם - <br>
</b></span>מוסב על המוספין הכתובים ועל תעשו והוא לשון ציווי מלבד עולת התמיד ומנחתה תעשו את אלה ונסכיהם. וכן כל ונסכיהם האמורים בכל המועדות חוץ משל קורבנות החג שכל ונסכה ונסכיהם ונסכיה שבהם מוסבים על התמיד ואינן לשון ציווי, שהרי נסכיהם של מוספין כתובין לעצמן בכל יום ויום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומנחתם ונסכיהם לפרים
id: 0429
nru: יח
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 29
htm:
פרי החג שבעים הם. כנגד שבעים אומות שמתמעטים והולכים, סימן כליה להם, ובימי המקדש היו מגינין עליהם מן היסורין:<br>
<span id='pink'><b>ולכבשים - <br>
</b></span>כנגד ישראל שנקראו (ירמיה נ, יז) שה פזורה, והם קבועים ומנינם תשעים ושמונה לכלות מהם תשעים ושמונה קללות שבמשנה תורה. בשני נאמר ונסכיהם על שני תמידי היום ולא שינה הלשון אלא לדרוש.<br>
<br>
<b>כמו שאמרו רז'ל:</b> <br>
<blockquote>בשני ונסכיהם. <br>
בששי ונסכיה.<br>
בשביעי כמשפטם.<br>
מ'ם יו'ד מ'ם, הרי כאן מים, רמז לנסוך המים מן התורה בחג:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: עצרת תהיה לכם
id: 0429
nru: לה
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 29
htm:
עצורים בעשיית מלאכה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>עצרת עצרו מלצאת, <span id='katom'><b>מלמד </b></span> שטעוון לינה. <br>
<br>
<b>ומדרשו באגדה: <br>
</b><blockquote>לפי שכל ימות הרגל הקריבו כנגד שבעים אומות וכשבאין ללכת, אמר להם המקום בבקשה מכם עשו לי סעודה קטנה כדי שאהנה מכם:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: פר אחד איל אחד
id: 0429
nru: לו
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 29
htm:
אלו כנגד ישראל, התעכבו לי מעט עוד. <br>
<span id='katom'><b>ולשון חבה הוא זה,</b></span> כבנים הנפטרים מאביהם והוא אומר להם קשה עלי פרידתכם עכבו עוד יום אחד. <br>
<blockquote>משל למלך שעשה סעודה וכו', כדאיתא <b>במס' סוכה (דף נה ב).</b> <br>
</blockquote><b>ובמדרש רבי תנחומא:</b> <br>
<blockquote>למידה תורה דרך ארץ, שמי שיש לו אכסנאי: <br>
יום ראשון יאכילו פטומות. <br>
למחר מאכילו דגים. <br>
למחר מאכילו בשר בהמה.<br>
למחר מאכילו קטניות.<br>
למחר מאכילו ירק.<br>
פוחת והולך כפרי החג:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ויאמר משה אל בני ישראל
id: 0430
nru: א
pch: פינחס
lvr: C0425
prk: 30
htm:
<blockquote>להפסיק העניין, דברי רבי ישמעאל, לפי שעד כאן דבריו של מקום ופרשת נדרים מתחילת בדבורו של משה, הוצרך להפסיק תחלה ולומר שחזר משה ואמר פרשה זו לישראל, שאם לא כן יש במשמע שלא אמר להם זו אלא בפרשת נדרים התחיל דבריו:<br>
</blockquote><br>
<b>פרשת מטות </b><br>
<br>


autr: רשי
trm: ראשי המטות
id: 0430
nru: ב
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
חלק כבוד לנשיאים ללמדם תחלה ואחר כך לכל בני ישראל. <br>
<span id='red'>ומניין שאף שאר הדברות כן? <br>
</span>תלמוד לומר (שמות לד, לא - לב) וישובו אליו אהרן וכל הנשיאים בעדה וידבר משה אליהם ואחרי כן נגשו כל בני ישראל. <br>
<span id='red'>ומה ראה לאומרה כאן?</span> <br>
למד שהפרת נדרים ביחיד מומחה ואם אין יחיד מומחה מפר בשלשה הדיוטות. <br>
<span id='red'>או יכול שלא אמר משה פרשה זו אלא לנשיאים בלבד? <br>
</span>נאמר כאן זה הדבר, ונאמר בשחוטי חוץ (ויקרא יז, ב) זה הדבר, מה להלן נאמרה לאהרן ולבניו ולכל בני ישראל, שנאמר דבר אל אהרן וגו', אף זו נאמרה לכולן:<br>
<br>
<span id='pink'><b>זה הדבר - <br>
</b></span>משה נתנבא (שמות יא, ד) בכה אמר ה' כחצות הלילה, והנביאים נתנבאו בכה אמר ה', מוסף עליהם משה שנתנבא בלשון זה הדבר.<br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>זה הדבר מיעוט הוא, לומר שהחכם בלשון התרה ובעל בלשון הפרה, כלשון הכתוב כאן, ואם חלפו אין מותר ואין מופר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נדר
id: 0430
nru: ג
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
האומר הרי עלי קונם שלא אוכל או שלא אעשה דבר פלוני. <br>
<span id='red'>יכול אפילו נשבע שיאכל נבלות אני קורא עליו ככל היוצא מפיו יעשה? <br>
</span>תלמוד לומר: לאסור אסר, את המותר ולא להתיר את האסור:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לא יחל דברו - <br>
</b></span>כמו לא יחלל דברו, לא יעשה דבריו חולין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בבית אביה
id: 0430
nru: ד
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
ברשות אביה ואפילו אינה בביתו:<br>
<span id='pink'><b>בנעוריה - <br>
</b></span>ולא קטנה ולא בוגרת, שהקטנה אין נדרה נדר והבוגרת אינה ברשותו של אביה להפר נדריה. <span id='red'>ואי זו היא קטנה? </span><br>
<b>אמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>בת אחת עשרה שנה ויום אחד נדריה נבדקין. <br>
אם ידעה לשם מי נדרה ולשם מי הקדישה נדרה נדר. <br>
בת שתים עשרה שנה ויום אחד אינה צריכה להבדק:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ואם הניא אביה אותה
id: 0430
nru: ו
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
אם מנע אותה מן הנדר, כלומר שהפר לה. הנאה זו איני יודע מה היא, כשהוא אומר ואם ביום שמוע אישה יניא אותה והפר, הוי אומר הנאה זו הפרה. <br>
<span id='katom'><b>ופשוטו לשון מניעה והסרה.</b></span> <br>
וכן (במדבר לב, ז) ולמה תניאון. <br>
וכן (תהילים קמא, ה) שמן ראש אל יני ראשי. <br>
וכן (במדבר יד, לד) וידעתם את תנואתי, את אשר סרתם מעלי:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וה' יסלח לה - <br>
</b></span><span id='red'>במה הכתוב מדבר?</span> <br>
באשה שנדרה בנזיר ושמע בעלה והפר לה והיא לא ידעה ועוברת על נדרה ושותה יין ומטמאה למתים, זו היא שצריכה סליחה, ואף על פי שהוא מופר. ואם המופרים צריכים סליחה, קל וחומר לשאינן מופרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם היו תהיה לאיש
id: 0430
nru: ז
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
<span id='red'>זו ארוסה או אינו אלא נשואה?</span> <br>
כשהוא אומר ואם בית אישה נדרה, הרי נשואה אמור וכאן בארוסה, ובא לחלוק בה, שאביה ובעלה מפירין נדריה. <br>
הפר האב ולא הפר הבעל או הפר הבעל ולא הפר האב, הרי זה אינו מופר, ואין צריך לומר אם קיים אחד מהם.<br>
<br>
<span id='pink'><b>ונדריה עליה - <br>
</b></span>שנדרה בבית אביה ולא שמע בהן אביה ולא הופרו ולא הוקמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והפר את נדרה אשר עליה
id: 0430
nru: ט
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
<span id='red'>יכול אפילו לא הפר האב?<br>
</span>תלמוד לומר: בנעוריה בית אביה, כל שבנעוריה ברשות אביה היא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל אשר אסרה על נפשה יקום עליה
id: 0430
nru: י
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
לפי שאינה לא ברשות אב ולא ברשות בעל, ובאלמנה מן הנישואין הכתוב מדבר, אבל אלמנה מן האירוסין, מת הבעל נתרוקנה וחזרה לרשות האב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל נדר וכל שבועת אסר וגו'
id: 0430
nru: יד
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
<blockquote>לפי שאמר שהבעל מפר, יכול כל נדרים במשמע? <br>
תלמוד לומר: לענות נפש, אינו מפר אלא נדרי עינוי נפש בלבד. והם מפורשים במסכת <b>נדרים (דף עט א):</b><br>
</blockquote


autr: רשי
trm: מיום אל יום
id: 0430
nru: טו
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 30
htm:
שלא תאמר מעת לעת, לכך נאמר מיום אל יום, <span id='katom'><b>ללמדך </b></span> שאין מפר אלא עד שתחשך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לספות
id: 0432
nru: יד
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
כמו (ישעיה כט, א) ספו שנה על שנה, (ירמיה ז, כא) עולותיכם ספו וגו', <span id='katom'><b>לשון תוספת:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: נבנה למקננו פה
id: 0432
nru: טז
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
חסים היו על ממונם יותר מבניהם ובנותיהם, שהקדימו מקניהם לטפם. <br>
אמר להם משה: לא כן עשו, העיקר עיקר והטפל טפל, בנו לכם תחלה ערים לטפכם ואחר כך גדרות לצאנכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואנחנו נחלץ חשים
id: 0432
nru: יז
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
נזדרז מהירים, כמו: <br>
(ישעיה ח, א) מהר שלל חש בז. <br>
(ישעיה ה, יט) ימהר יחישה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לפני בני ישראל - <br>
</b></span>בראשי גייסות, מתוך שגיבורים היו, שכן נאמר בגד (דברים לג, כ) וטרף זרוע אף קודקוד, ואף משה חזר ופירש להם באלה הדברים (דברים ג, יח) ואצו אתכם בעת ההיא וגו' חלוצים תעברו לפני אחיכם בני ישראל כל בני חיל. <br>
וביריחו כתיב (יהושע ו, יג) והחלוץ הולך לפניהם, זה ראובן וגד שקיימו תנאם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וישב טפנו - <br>
</b></span>בעודנו אצל אחינו:<br>
<span id='pink'><b>בערי המבצר - <br>
</b></span>שנבנה עכשיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מעבר לירדן וגו'
id: 0432
nru: יט
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
בעבר המערבי:<br>
<span id='pink'><b>כי באה נחלתנו - <br>
</b></span>כבר קבלנוה בעבר המזרחי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לצנאכם
id: 0432
nru: כד
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
<blockquote>תיבה זו מגזרת (תהילים ח, ח) צנה ואלפים כלם, שאין בו אל'ף מפסיק בין נו'ן לצד'י, ואל'ף שבא כאן אחר הנו'ן במקום ה'א של צנה הוא. <b>מיסודו של ר' משה הדרשן למדתי כן:<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>והיצא מפיכם תעשו - <br>
</span></b>לגבוה שקבלתם עליכם לעבור למלחמה עד כבוש וחלוק. <br>
שמשה לא בקש מהם אלא ונכבשה ואחר תשובו, והם קבלו עליהם עד התנחל, הרי הוסיפו להתעכב שבע שחלקו, וכן עשו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת נבו ואת בעל מעוון מוסבת שם
id: 0432
nru: לח
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
נבו ובעל מעוון שמות עבודה זרה הם, והיו האמוריים קורים עריהם על שם עבודה זרה שלהם, ובני ראובן הסבו את שמם לשמות אחרים, וזהו מוסבות שם, נבו ובעל מעוון מוסבות לשם אחר:<br>
<span id='pink'><b>ואת שבמה - <br>
</b></span>בנו שבמה והיא שבם האמורה למעלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויורש
id: 0432
nru: לט
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>ותריך. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>שתיבת רי'ש משמשת שתי חלוקות:</b></span> <br>
לשון ירושה.<br>
ולשון הורשה.<br>
שהוא טירוד ותירוך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חותיהם
id: 0432
nru: מא
pch: מטות
lvr: C0430
prk: 32
htm:
כפרניהון:<br>
<span id='pink'><b>ויקרא אתהן חות יאיר - <br>
</b></span>לפי שלא היו לו בנים קראם בשמו לזיכרון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלה מסעי
id: 0433
nru: א
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
<span id='red'>למה נכתבו המסעות הללו? <br>
</span><blockquote>להודיע חסדיו של מקום, שאעפ'י שגזר עליהם לטלטלם ולהניעם במדבר, לא תאמר שהיו נעים ומטולטלים ממסע למסע כל ארבעים שנה ולא הייתה להם מנוחה, שהרי אין כאן אלא ארבעים ושתים מסעות. צא מהם י'ד, שכולם היו בשנה ראשונה, קודם גזירה, משנסעו מרמעסס עד שבאו לרתמה. שמשם נשתלחו המרגלים, שנאמר (במדבר יב, טז) ואחר נסעו העם מחצרות וגו' (שם יג, ב) שלח לך אנשים וגו'. וכאן הוא אומר ויסעו מחצרות ויחנו ברתמה, למדת שהיא במדבר פארן. <br>
ועוד הוצא משם שמונה מסעות שהיו לאחר מיתת אהרן מהר ההר עד ערבות מואב בשנת הארבעים, נמצא שכל שמנה ושלשים שנה לא נסעו אלא עשרים מסעות. זה <b>מיסודו של רבי משה הדרשן. <br>
</b><br>
</blockquote><b>ורבי תנחומא דרש בו דרשה אחרת: <br>
</b><blockquote>משל למלך שהיה בנו חולה והוליכו למקום רחוק לרפאותו, כיון שהיו חוזרין התחיל אביו מונה כל המסעות. <br>
אמר לו: כאן ישננו, כאן הוקרנו, כאן חששת את ראשך וכו':<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ויחנו ברתמה
id: 0433
nru: יח
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
על שם לשון הרע של מרגלים, שנאמר (תהילים קכ, ג) מה יתן לך ומה יוסיף לך לשון רמיה חצי גיבור שנונים עם גחלי רתמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע הכנעני
id: 0433
nru: מ
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
<b><span id='katom'>כאן</span><span id='pink'></span></b> <span id='katom'><b>למדך </b></span> שמיתת אהרן היא השמועה, שנסתלקו ענני הכבוד וכסבור שנתנה רשות להלחם בישראל, לפיכך חזר וכתבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעיי העברים
id: 0433
nru: מד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
<b><span id='katom'>לשון חרבות וגלים,</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
(מיכה א, ו) לעי השדה. <br>
(תהילים עט, א) שמו את ירושלים לעיים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מבית הישמת עד אבל השטים
id: 0433
nru: מט
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
<b><span id='katom'>כאן</span><span id='pink'></span></b><blockquote> </blockquote><span id='katom'><b>למדך </b></span><blockquote> שיעור מחנה ישראל י'ב מיל. <br>
דאמר רבה בר בר חנה: לדידי חזי לי ההוא אתרא וכו'<b> (ערובין נה ב):<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>אבל השטים - <br>
</b></span>מישור של שטים אבל שמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אתם עברים את הירדן וגו' והורשתם וגו'
id: 0433
nru: נא
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
והלא כמה פעמים הוזהרו על כך, אלא כך אמר להם משה: כשאתם עוברים בירדן ביבשה, על מנת כן תעברו, ואם לאו מים באין ושוטפין אתכם, וכן מצינו שאמר להם יהושע בעודם בירדן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והורשתם
id: 0433
nru: נב
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
וגרשתם:<br>
<span id='pink'><b>משכיתם - <br>
</b></span><b>כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>בית סגדתהון. <br>
</blockquote>על שם שהיו מסככין את הקרקע ברצפת אבנים של שיש להשתחוות עליהם בפישוט ידים ורגלים, כדכתיב (ויקרא כו, א) ואבן משכית לא תתנו בארצכם להשתחוות עליה:<br>
<span id='pink'><b>מסכתם - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>מתכתהון:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: אל אשר יצא לו שמה
id: 0433
nru: נד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 33
htm:
<b><span id='katom'>מקרא קצר הוא זה,</span><span id='pink'></span></b> אל מקום אשר יצא לו שמה הגורל לו יהיה:<br>
<span id='pink'><b>למטות אבותיכם - <br>
</b></span>לפי חשבון יוצאי מצרים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>בשנים עשר גבולין כמניין השבטים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זאת הארץ אשר תפול לכם וגו'
id: 0434
nru: ב
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
לפי שהרבה מצוות נוהגות בארץ ואין נוהגות בחוצה לארץ, הוצרך לכתוב מצרני גבולי רוחותיה סביב, <span id='katom'><b>לומר לך</b></span> מן הגבולים הללו ולפנים המצוות נוהגות:<br>
<span id='pink'><b>תפול לכם - <br>
</b></span>על שם שנתחלקה בגורל נקראת חלוקה<span id='katom'><b> לשון נפילה. <br>
</b></span><br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>אומר ע'י שהפיל הקב'ה שריהם של שבע אומות מן השמים וכפתן לפני משה, אמר לו: ראה אין בהם עוד כח:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: והיה לכם פאת נגב
id: 0434
nru: ג
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
רוח דרומית אשר מן המזרח למערב:<br>
<span id='pink'><b>ממדבר צן - <br>
</b></span>אשר אצל אדום מתחילת מקצוע דרומית מזרחית של ארץ תשעת המטות. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
</span>שלוש ארצות יושבות בדרומה של ארץ ישראל זו אצל זו: <br>
<b>קצת ארץ מצרים, <br>
וארץ אדום כולה <br>
וארץ מואב כולה. <br>
<br>
ארץ מצרים במקצוע דרומית מערבית, </b>שנאמר בפרשה זו מעצמון נחלה מצרים והיו תוצאותיו הימה. ונחל מצרים היה מהלך על פני כל ארץ מצרים, שנאמר (יהושע יג, ג) מן השיחור אשר על פני מצרים ומפסיק בין ארץ מצרים לארץ ישראל <br>
<b><br>
וארץ אדום אצלה לצד המזרח.</b> <br>
<b><br>
וארץ מואב אצל ארץ אדום בסוף הדרום למזרח.</b> <br>
וכשיצאו ישראל ממצרים, אם רצה המקום לקרב את כניסתם לארץ היה מעבירם את הנילוס לצד צפון ובאין לארץ ישראל, ולא עשה כן, וזהו שנאמר (שמות יג, יז) ולא נחם אלוהים דרך ארץ פלשתים, שהם יושבים על הים במערבה של ארץ כנען, כענין שנאמר בפלשתים (צפניה ב, ה) יושבי חבל הים גוי כרתים. <br>
<br>
ולא נחם אותו הדרך אלא הסיבן והוציאם דרך דרומה אל המדבר, והוא שקראו יחזקאל (יחזקאל כ, לה) מדבר העמים, לפי שהיו כמה אומות יושבות בצדו והולכין אצל דרומה מן המערב כלפי מזרח תמיד, עד שבאו לדרומה של ארץ אדום ובקשו ממלך אדום שיניחם להיכנס בארצו ולעבור דרך רחבה ולהיכנס לארץ, ולא רצה. <br>
<br>
והוצרכו לסבוב את כל דרומה של אדום עד בואם לדרומה של ארץ מואב, שנאמר (שופטים יא, יז) וגם אל מלך מואב שלח ולא אבה. והלכו כל דרומה של מואב עד סופה ומשם הפכו פניהם לצפון עד שסבבו כל מצר מזרחי שלה לרחבה וכשכלו את מזרחה מצאו את ארץ סיחון ועוג שהיו יושבין במזרחה של ארץ כנען והירדן מפסיק ביניהם. וזהו שנאמר ביפתח (שופטים יא, יח) וילך במדבר ויסב את ארץ אדום ואת ארץ מואב ויבא ממזרח שמש לארץ מואב. וכבשו את ארץ סיחון ועוג שהייתה בצפונה של ארץ מואב. וקרבו עד הירדן והוא כנגד מקצוע צפונית מערבית של ארץ מואב, נמצא שארץ כנען שבעבר הירדן למערב היה מקצוע דרומית מזרחית שלה אצל אדום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונסב לכם הגבול מנגב למעלה עקרבים
id: 0434
nru: ד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
כל מקום שנאמר ונסב או ויצא, <span id='katom'><b>מלמד </b></span> שלא היה המצר שוה אלא הולך ויוצא לחוץ, יוצא המצר ועוקם לצד צפונו של עולם באלכסון למערב ועובר המצר בדרומה של מעלה עקרבים, נמצא מעלה עקרבים לפנים מן המצר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ועבר צנה - <br>
</b></span>אל צין כמו מצרימה:<br>
<span id='pink'><b>והיו תוצאותיו - <br>
</b></span>קצותיו. בדרומה של קדש ברנע:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ויצא חצר אדר - <br>
</b></span>מתפשט המצר ומרחיב לצד צפון של עולם ונמשך עוד באלכסון למערב ובא לו לחצר אדר ומשם לעצמון ומשם לנחל מצרים. ולשון ונסב האמור כאן לפי שכתב ויצא חצר אדר שהתחיל להרחיב משעבר את קדש ברנע ורוחב אותה רצועה שבלטה לצד צפון הייתה מקדש ברנע עד עצמון ומשם והלאה נתקצר המצר ונסב לצד הדרום ובא לו לנחל מצרים ומשם לצד המערב אל הים הגדול שהוא מצר מערבה של כל ארץ ישראל. נמצא שנחל מצרים במקצוע מערבית דרומית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וגבול ים
id: 0434
nru: ו
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
ומצר מערבי מהו:<br>
<span id='pink'><b>והיה לכם הים הגדול - <br>
</b></span>למצר:<br>
<span id='pink'><b>וגבול - <br>
</b></span>הנסין שבתוך הים אף הם מן הגבול והם איים, שקורין אישלי'ש <span id='katom'><b>[איים]</b></span>:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גבול צפון
id: 0434
nru: ז
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
מצר צפון:<br>
<span id='pink'><b>מן הים הגדול תתאו לכם הר ההר - <br>
</b></span>שהוא במקצוע צפונית מערבית. וראשו משפיע ונכנס לתוך הים ויש מרוחב הים לפנים הימנו וחוצה הימנו:<br>
<span id='pink'><b>תתאו - <br>
</b></span>תשפעו לכם לנטות ממערב לצפון אל הר ההר:<br>
<span id='pink'><b>תתאו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון סיבה,</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
(ד'ה ב' יב, יא) אל תא הרצים. <br>
(יחזקאל מ, י) ותאי השער היציע, שקורין אפינדי'ץ<span id='katom'><b> [מבנה בעל גג משופע]</b></span>, שהוא מוסב ומשופע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מהר ההר
id: 0434
nru: ח
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
תסבו ותלכו אל מצר הצפון לצד המזרח ותפגעו בלבוא חמת, זו אנטוכיא:<br>
<span id='pink'><b>תוצאות הגבול - <br>
</b></span>סופי הגבול. כל מקום שנאמר תוצאות הגבול, או המצר כלה שם לגמרי ואינו עובר להלן כלל, או משם מתפשט ומרחיב ויוצא לאחוריו להמשיך להלן באלכסון יותר מן הרוחב הראשון, ולעניין רוחב המידה הראשון קראו תוצאות, ששם כלתה אותה מידה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיו תוצאתיו חצר עינן
id: 0434
nru: ט
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
הוא היה סוף המצר הצפוני. ונמצאת חצר עינן במקצוע צפונית מזרחית. ומשם והתאוויתם לכם אל מצר המזרחי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והתאויתם
id: 0434
nru: י
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
<b><span id='katom'>לשון הסבה ונטיה</span><span id='pink'></span></b> כמו תתאו:<br>
<span id='pink'><b>שפמה - <br>
</b></span>במצר המזרחי ומשם הרבלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקדם לעין
id: 0434
nru: יא
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
שם מקום. והמצר הולך במזרחו נמצא העין לפנים מן המצר ומארץ ישראל הוא:<br>
<span id='pink'><b>וירד הגבול - <br>
</b></span>כל שהגבול הולך מצפון לדרום הוא יורד והולך:<br>
<span id='pink'><b>ומחה על כתף - <br>
</b></span>אל עבר:<br>
<span id='pink'><b>ים כנרת קדמה - <br>
</b></span>שיהא ים כינרת תוך לגבול במערב, והגבול במזרח ים כינרת, ומשם יורד אל הירדן והירדן מושך ובא מן הצפון לדרום באלכסון נוטה לצד מזרח ומתקרב לצד ארץ כנען כנגד ים כינרת ומושך לצד מזרחה של א'י כנגד ים כינרת עד שנופל בים המלח ומשם כלה הגבול בתוצאותיו אל ים המלח, שממנו התחלת מצר מקצוע דרומית מזרחית. הרי סובבת אותה לארבע רוחותיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קדמה מזרחה
id: 0434
nru: טו
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
אל פני העולם שהם במזרח, שרוח מזרחית קרויה פנים, ומערבית קרויה אחור, לפיכך דרום לימין וצפון לשמאל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר ינחלו לכם
id: 0434
nru: יז
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 34
htm:
בשבילכם כל נשיא ונשיא אפוטרופוס לשבטו ומחלק נחלת השבט למשפחות ולגברים ובורר לכל אחד ואחד חלק הגון. ומה שהם עושין יהיה עשוי כאלו עשאום שלוחים. <br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לפרש</b></span> לכם זה ככל לכם שבמקרא, שאם כן היה לו לכתוב ינחילו לכם. <br>
ינחלו משמע שהם נוחלים לכם בשבילכם ובמקומכם, כמו (שמות יד, יד) ה' ילחם לכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומגרש
id: 0435
nru: ב
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
רווח מקום חלק חוץ לעיר סביב להיות לנוי לעיר, ואין רשאין לבנות שם בית ולא לנטוע כרם ולא לזרוע זריעה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלף אמה סביב
id: 0435
nru: ד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
ואחריו הוא אומר אלפים באמה, הא כיצד אלפים, הוא נותן להם סביב, ומהם אלף הפנימיים למגרש והחיצונים לשדות וכרמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והקריתם
id: 0435
nru: יא
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
<b><span id='katom'>אין הקריה אלא לשון הזמנה</span><span id='pink'></span></b>. <br>
וכן הוא אומר (בראשית כז, כ) כי הקרה ה' אלוהיך לפני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שש ערי מקלט
id: 0435
nru: יג
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
<b><span id='katom'>מגיד</span><span id='pink'></span></b> שאע'פ שהבדיל משה בחייו שלוש ערים בעבר הירדן, לא היו קולטות עד שנבחרו שלוש שנתן יהושע בארץ כנען:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את שלוש הערים וגו'
id: 0435
nru: יד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
אף על פי שבארץ כנען תשעה שבטים וכאן אינן אלא שנים וחצי, השוה מניין ערי מקלט שלהם משום דבגלעד נפישי רוצחים, דכתיב (הושע ו, ח) גלעד קרית פועלי און עקובה מדם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם בכלי ברזל הכהו
id: 0435
nru: טז
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
אין זה מדבר בהורג בשוגג הסמוך לו, אלא בהורג במזיד. <br>
<span id='katom'><b>ובא ללמד,</b></span> שההורג בכל דבר צריך שיהא בו שיעור כדי להמית, שנאמר בכולם אשר ימות בו, דמתרגמינן דהיא כמסת דימות ביה, חוץ מן הברזל, שגלוי וידוע לפני הקב'ה שהברזל ממית בכל שהוא אפילו מחט, לפיכך לא נתנה בו תורה שיעור לכתוב בו אשר ימות בו. <br>
<br>
ואם תאמר בהורג בשוגג הכתוב מדבר, הרי הוא אומר למטה או בכל אבן אשר ימות בה בלא ראות וגו', למד על האמורים למעלה שבהורג במזיד הכתוב מדבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באבן יד
id: 0435
nru: יז
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
שיש בה מלא יד:<br>
<span id='pink'><b>אשר ימות בה - <br>
</b></span>שיש בה שיעור להמית, <b>כתרגומו</b>. <br>
לפי שנאמר (שמות כא, יח) והכה איש את רעהו באבן, ולא נתן בה שיעור.<br>
<span id='red'>יכול כל שהוא? <br>
</span>לכך נאמר אשר ימות בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: או בכלי עץ יד
id: 0435
nru: יח
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
<span id='red'>לפי שנאמר (שמות כא, כ) וכי יכה איש את עבדו או את אמתו בשבט, יכול כל שהוא?<br>
</span>לכך נאמר בעץ אשר ימות בו, שיהא בו כדי להמית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בפתע
id: 0435
nru: כב
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
באונס.<br>
<br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>בתכיף. <br>
</blockquote>שהיה סמוך לו, ולא היה לו שהות להיזהר עליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: או בכל אבן אשר ימות בה
id: 0435
nru: כג
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
הכהו:<br>
<span id='pink'><b>בלא ראות - <br>
</b></span>שלא ראהו:<br>
<span id='pink'><b>ויפל עליו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b> אמרו ההורג דרך ירידה גולה, דרך עלייה אינו גולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד מות הכהן הגדול
id: 0435
nru: כה
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
שהוא בא להשרות שכינה בישראל ולהאריך ימיהם, והרוצח בא לסלק את השכינה מישראל ומקצר את ימי החיים. אינו כדאי שיהא לפני כוהן גדול. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>לפי שהיה לו לכהן גדול להתפלל שלא תארע תקלה זו לישראל בחייו:<br>
<span id='pink'><b>אשר משח אותו בשמן הקדש - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לפי פשוטו</span><span id='pink'></span></b> מן המקראות הקצרים הוא, שלא פירש מי משחו, אלא כמו אשר משחו המושח אותו בשמן הקדש. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשוהו במסכת מכות (יא ב):</b> <br>
<blockquote>לראיית דבר, ללמד שאם עד שלא נגמר דינו מת כוהן גדול ומנו אחר תחתיו ולאחר מכאן  נגמר דינו, חוזר במיתתו של שני, שנאמר אשר משח אותו, וכי הוא משחו לכהן או הכהן משח אותו, אלא להביא את הנמשח בימיו שמחזירו במיתתו:<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: בכל מושבתיכם
id: 0435
nru: כט
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
<b><span id='katom'>למד</span><span id='pink'></span></b> שתהא סנהדרין קטנה נוהגת בחוצה לארץ כל זמן שנוהגת בארץ ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל מכה נפש וגו'
id: 0435
nru: ל
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
הבא להרגו על שהכה את הנפש:<br>
<span id='pink'><b>לפי עדים ירצח - <br>
</b></span>שיעידו שבמזיד ובהתראה הרגו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא תקחו כפר לנוס אל עיר מקלטו
id: 0435
nru: לב
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 35
htm:
למי שנס אל עיר מקלטו שהרג בשוגג אינו נפטר מגלות בממון ליתן כופר לשוב לשבת בארץ בטרם ימות הכהן:<br>
<span id='pink'><b>לנוס - <br>
</b></span>כמו לנס. <br>
כמו (מיכה ב, ח) שובי מלחמה, ששבו מן המלחמה.<br>
וכן (צפניה ג, יח) נוגי ממועד. <br>
וכן (יהושע ה, ה) כי מולים היו. <br>
כאשר תאמר שוב על מי ששב כבר, ומול על מי שמל כבר, כן תאמר לנוס על מי שנס כבר, וקורהו נוס כלומר מוברח. <br>
ואם תאמר לנוס לברוח, ותפרשהו לא תיקחו כופר למי שיש לו לברוח לפטרו מן הגלות, לא ידעתי היאך יאמר לשוב לשבת בארץ, הרי עדיין לא נס ומהיכן ישוב?!<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם יהיה היובל
id: 0436
nru: ד
pch: מסעי
lvr: C0433
prk: 36
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b><blockquote> היה רבי יהודה אומר: עתיד היובל שיפסוק:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ואם יהיה היובל - <br>
</b></span>כלומר אין זו מכירה שחוזרת ביובל, שהירושה אינה חוזרת, ואפילו אם יהיה היובל לא תחזור הנחלה לשבטו, ונמצא שנוספה על נחלת המטה אשר תהיינה להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלה הדברים
id: 0501
nru: א
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
לפי שהן דברי תוכחות ומנה כאן כל המקומות שהכעיסו לפני המקום בהן, לפיכך סתם את הדברים והזכירם ברמז מפני כבודן של ישראל:<br>
<span id='pink'><b>אל כל ישראל - <br>
</b></span>אילו הוכיח מקצתן, היו אלו שבשוק אומרים, אתם הייתם שומעים מבן עמרם ולא השיבותם דבר מכך וכך, אילו היינו שם היינו משיבים אותו, לכך כנסם כולם ואמר להם הרי כולכם כאן כל מי שיש לו תשובה ישיב:<br>
<span id='pink'><b>במדבר - <br>
</b></span>לא במדבר היו אלא בערבות מואב.<br>
<span id='red'>ומהו במדבר? <br>
</span>אלא בשביל מה שהכעיסוהו במדבר שאמרו (שמות ט ג) מי יתן מותנו וגו':<br>
<span id='pink'><b>בערבה - <br>
</b></span>בשביל הערבה שחטאו בבעל פעור בשטים בערבות מואב:<br>
<span id='pink'><b>מול סוף - <br>
</b></span><blockquote>על מה שהמרו בים סוף בבואם לים סוף שאמרו (שם יד יא) המבלי אין קברים במצרים, וכן בנסעם מתוך הים, שנאמר (תהילים קו ז) וימרו על ים בים סוף, <b>כדאיתא בערכין (טו א):<br>
</b></blockquote><b></b><br>
<span id='pink'><b>בין פארן ובין תפל ולבן - <br>
</b></span><blockquote>אמר רבי יוחנן [רשב'י]: חזרנו על כל המקרא ולא מצינו מקום ששמו תופל ולבן, אלא הוכיחן על הדברים שתפלו על המן שהוא לבן, שאמרו (במדבר כא ה) ונפשנו קצה בלחם הקלוקל ועל מה שעשו במדבר פארן על ידי המרגלים:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>וחצרות - <br>
</b></span>במחלוקתו של קרח. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>אמר להם, היה לכם ללמוד ממה שעשיתי למרים בחצרות בשביל לשון הרע, ואתם נדברתם במקום:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ודי זהב - <br>
</b></span>הוכיחן על העגל שעשו בשביל רוב זהב שהיה להם, שנאמר (הושע ב י) וכסף הרביתי לה וזהב עשו לבעל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחד עשר יום מחורב
id: 0501
nru: ב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
אמר להם משה: ראו מה גרמתם, אין לכם דרך קצרה מחורב לקדש ברנע כדרך הר שעיר ואף הוא מהלך אחד עשר יום, ואתם הלכתם אותו בשלשה ימים, שהרי בעשרים באייר נסעו מחורב שנאמר (במדבר י יא) ויהי בשנה השנית בחדש השני בעשרים בחדש וגו' ובכ'ט בסיון שלחו את המרגלים מקדש ברנע, צא מהם שלושים יום שעשו בקברות התאווה, שאכלו הבשר חדש ימים, ושבעה ימים שעשו בחצרות להסגר שם מרים, נמצא בשלשה ימים הלכו כל אותו הדרך, וכל כך הייתה שכינה מתלבטת בשבילכם למהר ביאתכם לארץ, ובשביל שקלקלתם הסב אתכם סביבות הר שעיר ארבעים שנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי בארבעים שנה בעשתי עשר חדש באחד לחדש
id: 0501
nru: ג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b><blockquote> שלא הוכיחן אלא סמוך למיתה. <br>
ממי למד? <br>
מיעקב שלא הוכיח את בניו אלא סמוך למיתה. <br>
אמר, ראובן בני, אני אומר לך מפני מה לא הוכחתיך כל השנים הללו, כדי שלא תניחני ותלך ותדבק בעשו אחי. ומפני ארבעה דברים אין מוכיחין את האדם אלא סמוך למיתה, כדי שלא יהא מוכיחו וחוזר ומוכיחו, ושלא יהא חברו רואהו ומתבייש ממנו וכו'<b> כדאיתא בספרי. </b><br>
</blockquote>וכן יהושע לא הוכיח את ישראל אלא סמוך למיתה, וכן שמואל, שנאמר (ש'א יב, ג) הנני ענו בי. וכן דוד את שלמה בנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחרי הכותו
id: 0501
nru: ד
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
אמר משה אם אני מוכיחם קודם שיכנסו לקצת הארץ, יאמרו מה לזה עלינו, מה היטיב לנו, אינו בא אלא לקנתר ולמצוא עילה שאין בו כוח להכניסנו לארץ, לפיכך המתין עד שהפיל סיחון ועוג לפניהם והורישם את ארצם ואחר כך הוכיחן:<br>
<br>
<span id='pink'><b>סיחון וגו' אשר יושב וגו' - <br>
</b></span>אילו לא היה סיחון קשה והיה שרוי בחשבון, היה קשה, שהמדינה קשה. <br>
ואילו הייתה עיר אחרת וסיחון שרוי בתוכה הייתה קשה, שהמלך קשה. <br>
על אחת כמה וכמה שהמלך קשה והמדינה קשה:<br>
<span id='pink'><b>אשר יושב בעשתרות - <br>
</b></span>המלך קשה והמדינה קשה:<br>
<span id='pink'><b>עשתרות - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הוא לשון צוקין וקושי</span><span id='pink'></span></b> כמו: <br>
(בראשית יד, ה) עשתרות קרנים, ועשתרות זה הוא עשתרות קרנים שהיו שם רפאים שהכה אמרפל, שנאמר (בראשית יד ה) ויכו את רפאים בעשתרות קרנים, ועוג נמלט מהם והוא שנאמר (שם יד יג) ויבא הפליט. <br>
ואומר (דברים ג יא) כי רק עוג מלך הבשן נשאר מיתר הרפאים:<br>
<span id='pink'><b>באדרעי -<br>
</b></span>שם המלכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הואיל
id: 0501
nru: ה
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
התחיל כמו (בראשית יח, כז) הנה נא הואלתי:<br>
<span id='pink'><b>באר את התורה - <br>
</b></span>בשבעים לשון פירשה להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רב לכם שבת
id: 0501
nru: ו
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<b><span id='katom'>כפשוטו.</span><span id='pink'></span></b> <br>
<br>
<b>ויש מדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>הרבה לכם גדולה ושכר על ישיבתכם בהר הזה, עשיתם משכן מנורה וכלים, קבלתם תורה, מניתם לכם סנהדרין, שרי אלפים ושרי מאות:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: פנו וסעו לכם
id: 0501
nru: ז
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
זו דרך ערד וחרמה:<br>
<span id='pink'><b>ובאו הר האמרי - <br>
</b></span>כמשמעו:<br>
<span id='pink'><b>ואל כל שכניו - <br>
</b></span>עמון ומואב והר שעיר:<br>
<span id='pink'><b>בערבה - <br>
</b></span>זה מישור של יער:<br>
<span id='pink'><b>בהר - <br>
</b></span>זה הר המלך:<br>
<span id='pink'><b>ובשפלה - <br>
</b></span>זו שפלת דרום:<br>
<span id='pink'><b>ובנגב ובחוף הים - <br>
</b></span><blockquote>אשקלון ועזה וקסרי וכו' כדאיתא בספרי:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>עד הנהר הגדול - <br>
</b></span>מפני שנזכר עם ארץ ישראל, קראו גדול. משל הדיוט אומר עבד מלך מלך, הדבק לשחוור וישתחוו לך, קרב לגבי דהינא ואידהן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ראה נתתי
id: 0501
nru: ח
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
בעיניכם אתם רואים. איני אומר לכם מאומד ומשמועה:<br>
<span id='pink'><b>באו ורשו - <br>
</b></span>אין מערער בדבר ואינכם צריכים למלחמה, אלו לא שלחו מרגלים לא היו צריכים לכלי זיין:<br>
<span id='pink'><b>לאבתיכם - <br>
</b></span><span id='red'>למה הזכיר שוב לאברהם ליצחק וליעקב?</span> <br>
אלא אברהם כדאי לעצמו, יצחק כדאי לעצמו, יעקב כדאי לעצמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואמר אליכם בעת ההוא לאמר
id: 0501
nru: ט
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<span id='red'>מהו לאמר?</span> <br>
אמר להם משה, לא מעצמי אני אומר לכם, אלא מפי הקב'ה:<br>
<span id='pink'><b>לא אוכל לבדי וגו' - <br>
</b></span>אפשר שלא היה משה יכול לדון את ישראל, אדם שהוציאם ממצרים וקרע להם את הים והוריד את המן והגיז את השליו לא היה יכול לדונם, אלא כך אמר להם: ה' אלוהיכם הרבה אתכם, הגדיל והרים אתכם על דייניכם נטל את העונש מכם ונתנו על הדיינין. <br>
וכן אמר שלמה (מלכים א' ג, ט) כי מי יוכל לשפוט את עמך הכבד הזה, אפשר מי שכתוב בו (שם ה, יא) ויחכם מכל האדם, אומר מי יוכל לשפוט?! <br>
אלא כך אמר שלמה אין דייני אומה זו כדייני שאר האומות, שאם דן והורג ומכה וחונק ומטה את דינו וגוזל אין בכך כלום, אני אם חייבתי ממון שלא כדין נפשות אני נתבע, שנאמר (משלי כב, כג) וקבע את קובעיהם נפש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנכם היום ככוכבי השמים
id: 0501
nru: י
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
וכי ככוכבי השמים היו באותו היום, והלא לא היו אלא שישים ריבוא, מהו והנכם היום, הנכם משולים כיום, קיימים כחמה וכלבנה וככוכבים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יוסף עליכם ככם אלף פעמים
id: 0501
nru: יא
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<span id='red'>מהו שוב ויברך אתכם כאשר דבר לכם?</span> <br>
אלא אמרו לו משה אתה נותן קצבה לברכתינו, כבר הבטיח הקב'ה את אברהם (בראשית יג, טז) אשר אם יוכל איש למנות וגו'.<br>
אמר להם: זו משלי היא, אבל הוא יברך אתכם כאשר דבר לכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: איכה אשא לבדי
id: 0501
nru: יב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
אם אומר לקבל שכר לא אוכל, זו היא שאמרתי לכם לא מעצמי אני אומר לכם, אלא מפי הקדוש ברוך הוא:<br>
<span id='pink'><b>טרחכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שהיו ישראל טרחנין. היה אחד מהם רואה את בעל דינו נוצח בדין, אומר יש לי עדים להביא, יש לי ראיות להביא, מוסיף אני עליכם דיינין:<br>
<span id='pink'><b>ומשאכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שהיו אפיקורסין. <br>
הקדים משה לצאת, אמרו: מה ראה בן עמרם לצאת, שמא אינו שפוי בתוך ביתו. <br>
איחר לצאת, אמרו, מה ראה בן עמרם שלא לצאת, מה אתם סבורים, יושב ויועץ עליכם עצות רעות וחושב עליכם מחשבות:<br>
<span id='pink'><b>וריבכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שהיו רוגנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הבו לכם
id: 0501
nru: יג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
הזמינו עצמכם לדבר:<br>
<span id='pink'><b>אנשים - <br>
</b></span><span id='red'>וכי תעלה על דעתך נשים, מה תלמוד לומר אנשים? <br>
</span>צדיקים<span id='katom'><b> [כסופים]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>חכמים - <br>
</b></span>(כסופים):<br>
<span id='pink'><b>נבונים - <br>
</b></span>מבינים דבר מתוך דבר. <br>
<b><br>
זו היא ששאל אריוס את רבי יוסי:</b> <br>
<blockquote>מה בין חכמים לנבונים? <br>
חכם דומה לשולחני עשיר, כשמביאין לו דינרין לראות רואה, וכשאין מביאין לו יושב ותוהא. <br>
נבון דומה לשולחני תגר, כשמביאין לו מעות לראות רואה, וכשאין מביאין לו מחזר ומביא משלו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>וידועים לשבטיכם - <br>
</b></span>שהם ניכרים לכם, שאם בא לפני מעוטף בטליתו איני יודע מי הוא ומאיזה שבט הוא ואם הגון הוא, אבל אתם מכירין בו, שאתם גידלתם אותו, לכך נאמר וידועים לשבטיכם:<br>
<span id='pink'><b>בראשיכם - <br>
</b></span>ראשים ומכובדים עליכם שתהיו נוהגין בהם כבוד ויראה:<br>
<span id='pink'><b>ואשמם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>חסר יו'ד,</span><span id='pink'></span></b> למד שאשמותיהם של ישראל תלויות בראשי דייניהם, שהיה להם למחות ולכוון אותם לדרך הישרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותענו אותי וגו'
id: 0501
nru: יד
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
החלטתם את הדבר להנאתכם, היה לכם להשיב, רבנו משה ממי נאה ללמוד ממך או מתלמידך לא ממך שנצטערת עליה?! <br>
אלא ידעתי מחשבותיכם. הייתם אומרים, עכשיו יתמנו עלינו דיינין הרבה, אם אין מכירנו אנו מביאין לו דורון והוא נושא לנו פנים:<br>
<span id='pink'><b>לעשות - <br>
</b></span>אם הייתי מתעצל, אתם אומרים עשה מהרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואקח את ראשי שבטיכם
id: 0501
nru: טו
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
משכתים בדברים, אשריכם, על מי באתם להתמנות, על בני אברהם יצחק ויעקב, על בני אדם שנקראו אחים ורעים, חלק ונחלה וכל לשון חבה:<br>
<span id='pink'><b>אנשים חכמים וידועים - <br>
</b></span>אבל נבונים לא מצאתי. <br>
זו אחת משבע מדות שאמר יתרו למשה ולא מצא אלא שלש, אנשים צדיקים, חכמים וידועים:<br>
<span id='pink'><b>ראשים עליכם - <br>
</b></span>שתנהגו בהם כבוד. <br>
ראשים במיקח.<br>
ראשים בממכר.<br>
ראשים במשא ומתן.<br>
נכנס (מביתו לב'ה) אחרון ויוצא ראשון:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שרי אלפים - <br>
</b></span>אחד ממונה על אלף:<br>
<span id='pink'><b>שרי מאות - <br>
</b></span>אחד ממונה על מאה:<br>
<span id='pink'><b>ושטרים - <br>
</b></span>מניתי עליכם לשבטיכם. אלו הכופתין והמכין ברצועה על פי הדיינין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואצוה את שפטיכם
id: 0501
nru: טז
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
אמרתי להם הוו מתונים בדין, אם בא דין לפניך פעם אחת שתים ושלש אל תאמר כבר בא דין זה לפני פעמים הרבה אלא היו נושאים ונותנים בו:<br>
<span id='pink'><b>בעת ההוא - <br>
</b></span>משמניתים אמרתי להם, אין עכשיו כלשעבר, לשעבר הייתם ברשות עצמכם, עכשיו הרי אתם משועבדים לצבור:<br>
<span id='pink'><b>שמוע -<br>
</b></span><b><span id='katom'>לשון הווה </span><span id='pink'></span></b>אודנ'ט בלע'ז <span id='katom'><b>[בהאזינכם]. <br>
</b></span>כמו (שמות כ, ח) זכור. <br>
(דברים ה, י) שמור:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ובין גרו - <br>
</b></span>זה בעל דינו, שאוגר עליו דברים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ובין גרו, אף על עסקי דירה בין חלוקת אחים אפילו בין תנור לכיריים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תכירו פנים במשפט
id: 0501
nru: יז
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
זה הממונה להושיב הדיינין, שלא יאמר איש פלוני נאה או גבור, אושיבנו דיין, איש פלוני קרובי, אושיבנו דיין בעיר, והוא אינו בקי בדינין נמצא מחייב את הזכאי ומזכה את החייב. מעלה אני על מי שמנהו כאילו הכיר פנים בדין:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כקטן כגדול תשמעון - <br>
</b></span>שיהא חביב עליך דין של פרוטה כדין של מאה מנה, שאם קדם ובא לפניך לא תסלקנו לאחרון. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כקטן כגדול תשמעון, כתרגומו, שלא תאמר, זה עני הוא וחברו עשיר ומצווה לפרנסו אזכה את העני ונמצא מתפרנס בנקיות.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>שלא תאמר היאך אני פוגם כבודו של עשיר זה בשביל דינר, אזכנו עכשיו, וכשיצא לחוץ אומר אני לו, תן לו שאתה חייב לו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לא תגורו מפני איש - <br>
</b></span>לא תיראו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>לא תגורו, לא תכניס דבריך מפני איש. <br>
<span id='katom'><b>לשון (משלי י, ה) אוגר בקיץ:<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>כי המשפט לאלוהים הוא - <br>
</span><span id='katom'></span></b>מה שאתה נוטל מזה שלא כדין, אתה מזקיקני להחזיר לו, נמצא שהטית (על) [עלי] המשפט:<br>
<span id='pink'><b>תקריבון אלי - <br>
</b></span>על דבר זה נסתלק ממנו משפט בנות צלפחד. <br>
וכן שמואל אמר לשאול (שמואל א' ט, יט) אנכי הרואה. <br>
אמר לו הקב'ה: חייך, שאני מודיעך שאין אתה רואה. <br>
<span id='red'>ואימתי הודיעו?</span> <br>
כשבא למשוח את דוד (שם טז, ו) וירא את אליאב ויאמר אך נגד ה' משיחו.<br>
אמר לו הקב'ה: ולא אמרת אנכי הרואה (שם טז, ז) אל תבט אל מראהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותקריבון אלי כלכם
id: 0501
nru: כב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
בערבוביא, ולהלן הוא אומר (דברים ה, כ - כא) ותקריבון אלי כל ראשי שבטיכם וזקניכם ותאמרו הן הראנו וגו', אותה קריבה הייתה הוגנת. <br>
ילדים מכבדים את הזקנים ושלחום לפניהם, וזקנים מכבדים את הראשים ללכת לפניהם, אבל כאן, ותקריבון אלי כולכם, בערבוביא. ילדים דוחפין את הזקנים וזקנים דוחפין את הראשים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וישבו אתנו דבר - <br>
</b></span>באיזה לשון הם מדברים:<br>
<span id='pink'><b>את הדרך אשר נעלה בה - <br>
</b></span>אין דרך שאין בה עקמימות:<br>
<span id='pink'><b>ואת הערים אשר נבא אליהן - <br>
</b></span>תחלה לכבוש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וייטב בעיני הדבר
id: 0501
nru: כג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
בעיני ולא בעיני המקום. ואם בעיני משה היה טוב למה אמרה בתוכחות?! <br>
<blockquote>משל לאדם שאומר לחבירו מכור לי חמורך זה, אמר לו הן. נותנו אתה לי לנסיון, אמר לו הן. בהרים וגבעות, אמר לו הן. כיון שראה שאין מעכבו כלום, אמר הלוקח בלבו, בטוח הוא זה שלא אמצא בו מום. מיד אמר לו טול מעותיך ואיני מנסהו.<br>
</blockquote>מעתה אף אני הודיתי לדבריכם, שמא תחזרו בכם כשתראו שאיני מעכב, ואתם לא חזרתם בכם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ואקח מכם - <br>
</b></span>מן הברורים שבכם מן המסולתים שבכם:<br>
<span id='pink'><b>שנים עשר אנשים איש אחד לשבט - <br>
</b></span><span id='katom'>מגיד</span> שלא היה שבט לוי עימהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד נחל אשכל
id: 0501
nru: כד
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<span id='katom'>מגיד</span> שנקרא על שם סופו:<br>
<span id='pink'><b>וירגלו אותה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שהלכו בה ארבעה אומנין שתי וערב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויורדו אלינו
id: 0501
nru: כה
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<span id='katom'>מגיד</span> שארץ ישראל גבוהה מכל הארצות:<br>
<span id='pink'><b>ויאמרו טובה הארץ - <br>
</b></span>מי הם שאמרו טובתה, יהושע וכלב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותרגנו
id: 0501
nru: כז
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<b><span id='katom'>לשון הרע.</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן (משלי יח, ח) דברי נרגן, אדם המוציא דיבה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>בשנאת ה' אתנו - <br>
</b></span>והוא היה אוהב אתכם, אבל אתם שונאים אותו. משל הדיוט אומר, מה דבלבך על רחמך מה דבלביה עלך:<br>
<br>
<span id='pink'><b>בשנאת ה' אתנו הוציאנו מארץ מצרים - <br>
</b></span>הוצאתו לשנאה הייתה. <br>
<blockquote>משל למלך בשר ודם, שהיו לו שני בנים ויש לו שתי שדות אחת של שקיא ואחת של בעל, למי שהוא אוהב נותן של שקיא, ולמי שהוא שונא נותן לו של בעל. <br>
ארץ מצרים של שקיא היא, שנילוס עולה ומשקה אותה, וארץ כנען של בעל, והוציאנו ממצרים לתת לנו את ארץ כנען:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: לא תערצון
id: 0501
nru: כט
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
<b><span id='katom'>לשון שבירה</span><span id='pink'></span></b> <b>כתרגומו.</b> <br>
ודומה לו (איוב ל, ו): בערוץ נחלים לשכון, לשבור נחלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובמדבר אשר ראית
id: 0501
nru: לא
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
מוסב על מקרא שלמעלה הימנו (פסוק ל), ככל אשר עשה אתכם במצרים, ועשה אף במדבר אשר ראית אשר נשאך וגו':<br>
<span id='pink'><b>כאשר ישא איש את בנו - <br>
</b></span>כמו שפירשתי אצל (שמות יד, יט) ויסע מלאך האלוהים ההולך לפני מחנה ישראל וגו'. <br>
<blockquote>משל למהלך בדרך ובנו לפניו באו לסטים לשבותו וכו':<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: לראותכם
id: 0501
nru: לג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
כמו להראותכם. <br>
וכן (שמות יג, כא) לנחותם הדרך, <br>
וכן (תהילים כו, ז) לשמוע בקול תודה, <br>
וכן (מלכים ב' ט, טו) ללכת לגיד ביזרעאל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פנו לכם
id: 0501
nru: מ
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 01
htm:
אמרתי להעביר אתכם דרך רוחב ארץ אדום לצד צפון ליכנס לארץ, קלקלתם וגרמתם לכם עיכוב:<br>
<span id='pink'><b>פנו לכם - <br>
</b></span>לאחוריכם ותלכו במדבר לצד ים סוף. שהמדבר שהיו הולכים בו לדרומו של הר שעיר, היה מפסיק בין ים סוף להר שעירף, עתה המשכו לצד הים ותסבבו את הר שעיר כל דרומו מן המערב למזרח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונפן ונסע המדברה
id: 0502
nru: א
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
אילו לא חטאו היו עוברים דרך הר שעיר ליכנס לארץ מן דרומו לצפונו, ובשביל שקלקלו הפכו לצד המדבר שהוא בין ים סוף לדרומו של הר שעיר, והלכו אצל דרומו מן המערב למזרח דרך. <span id='pink'><b>ים סוף - <br>
</b></span>דרך יציאתן ממצרים שהוא במקצוע דרומית מערבית, משם היו הולכים לצד המזרח:<br>
<span id='pink'><b>ונסב את הר שעיר - <br>
</b></span>כל דרומו עד ארץ מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פנו לכם צפנה
id: 0502
nru: ג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
סובו לכם לרוח מזרחית מן הדרום לצפון, ופניכם לצפון, נמצאו הולכין את רוח מזרחית. וזהו שנאמר (שופטים יא, יח) ויבואו ממזרח שמש לארץ מואב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד מדרך כף רגל
id: 0502
nru: ה
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
אפילו מדרך כף רגל, כלומר אפילו דריסת הרגל איני מרשה לכם לעבור בארצם שלא ברשות.<br>
<br>
<b>ומדרשי אגדה: <br>
</b><blockquote>עד שיבוא יום דריסת כף רגל על הר הזיתים שנאמר (זכריה יד, ד) ועמדו רגליו וגו':<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ירשה לעשו - <br>
</b></span>מאברהם, עשרה עממים נתתי לו, שבעה לכם וקיני וקנזי וקדמוני הן עמון ומואב ושעיר, אחד מהם לעשו והשנים לבני לוט, בשכר שהלך אתו למצרים ושתק על מה שהיה אומר על אשתו, אחותי היא, עשאו כבנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תכרו
id: 0502
nru: ו
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
<b><span id='katom'>לשון מקח.</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן (בראשית נ, ה) אשר כריתי לי, שכן בכרכי הים קורין למכירה כירה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואל תתגר וגו'
id: 0502
nru: ט
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
לא אסר להם על מואב אלא מלחמה, אבל מיראים היו אותם ונראים להם כשהם מזוינים, לפיכך כתיב (במדבר כב, ג) ויגר מואב מפני העם שהיו שוללים ובוזזים אותם. <br>
אבל בבני עמון נאמר (פסוק יג) ואל תתגר בם, שום גירוי, בשכר צניעות אמם שלא פרסמה על אביה כמו שעשתה הבכירה, שקראה שם בנה, מואב:<br>
<span id='pink'><b>ער - <br>
</b></span>שם המדינה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האמים לפנים וגו'
id: 0502
nru: י
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
אתה סבור שזו ארץ רפאים שנתתי לו לאברהם לפי שהאימים שהם רפאים ישבו בה לפנים, אבל לא זו היא כי אותם רפאים הורשתי מפני בני לוט והושבתים תחתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רפאים יחשבו וגו'
id: 0502
nru: יא
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
רפאים היו נחשבים אותם אימים כענקים הנקראים רפאים על שם שכל הרואה אותם ידיו מתרפות:<br>
<span id='pink'><b>אימים - <br>
</b></span>על שם שאימתם מוטלת על הבריות, וכן (פסוק יב) ובשעיר ישבו החורים ונתתים לבני עשו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יירשום
id: 0502
nru: יב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
<b><span id='katom'>לשון הווה,</span><span id='pink'></span></b> כלומר נתתי בהם כוח שהיו מורישים אותם והולכים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הייתה בם
id: 0502
nru: טו
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
למהר ולהומם בתוך ארבעים שנה שלא יגרמו לבניהם עוד להתעכב במדבר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(טז - יז) ויהי כאשר תמו וגו':<br>
וידבר ה' אלי וגו' - <br>
</b></span><b></b>אבל משלוח המרגלים עד כאן לא נאמר בפרשה (זו), וידבר, אלא ויאמר, <span id='katom'>ללמדך</span>, שכל ל'ח שנה שהיו ישראל נזופים לא נתייחד עמו הדבור בלשון חבה פנים אל פנים וישוב הדעת, <span id='katom'>ללמדך</span>, שאין השכינה שורה על הנביאים אלא בשביל ישראל:<br>
<span id='pink'><b>אנשי המלחמה - <br>
</b></span>מבן עשרים שנה היוצאים בצבא:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(יח - יט) אתה עובר היום את גבול מואב וגו' וקרבת מול בני עמון וגו' - <br>
</b></span><span id='katom'>מכאן</span> שארץ עמון לצד צפון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והעוים היושבים בחצרים וגו'
id: 0502
nru: כג
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
עוים מפלשתים הם, שעימהם הם נחשבים בספר יהושע, שנאמר (יהושע יג, ג) חמשת סרני פלשתים העזתי והאשדודי האשקלוני הגתי והעקרוני והעוים. ומפני השבועה שנשבע אברהם לאבימלך לא יכלו ישראל להוציא ארצם מידם, והבאתי עליהם כפתורים והשמידום וישבו תחתם, ועכשיו אתם מותרים לקחתה מידם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תחת כל השמים
id: 0502
nru: כה
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
<b><span id='katom'>למד</span><span id='pink'></span></b> שעמידה חמה למשה ביום מלחמת עוג ונודע הדבר תחת כל השמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ממדבר קדמות
id: 0502
nru: כו
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
אף על פי שלא ציוני המקום לקרא לסיחון לשלום, למדתי ממדבר סיני מן התורה שקדמה לעולם. כשבא הקב'ה ליתנה לישראל חזר אותה על עשו וישמעאל, וגלוי לפניו שלא יקבלוה ואף על פי כן פתח להם בשלום, אף אני קדמתי את סיחון בדברי שלום.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>ממדבר קדמות -<br>
</span><span id='katom'>ממך למדתי</span></b> שקדמת לעולם <span id='katom'><b>[בדברים]</b>.</span> <br>
יכול היית לשלוח ברק אחד ולשרוף את המצריים, אלא שלחתני מן המדבר אל פרעה לאמר (שמות ה א) שלח את עמי, במתון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כאשר עשו לי בני עשו
id: 0502
nru: כט
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
לא לעניין לעבור את ארצם אלא לעניין מכר אוכל ומים:<br>
<span id='pink'><b>עד אשר אעבור את הירדן - <br>
</b></span>מוסב על אעברה בארצך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מתם
id: 0502
nru: לד
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 02
htm:
<blockquote>אנשים. <br>
בביזת סיחון נאמר בזזנו לנו לשון ביזה, שהייתה חביבה עליהם ובוזזים איש לו, וכשבאו לביזת עוג כבר היו שבעים ומלאים והייתה בזויה בעיניהם ומקרעין ומשליכין בהמה ובגדים ולא נטלו כי אם כסף וזהב. לכך נאמר (דברים ג, ז) בזונו לנו, לשון בזיון.<b> כך נדרש בספרי בפרשת (במדבר כה, א) וישב ישראל בשטים:<br>
</b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: אל תירא אתו
id: 0503
nru: ב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
ובסיחון לא הוצרך לומר אל תירא אותו?! <br>
אלא מתיירא היה משה שלא תעמוד לו זכות ששמש לאברהם שנאמר (בראשית יד, יג) ויבא הפליט, והוא עוג:<br>


autr: רשי
trm: חבל ארגב
id: 0503
nru: ד
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
<b>מתרגמינן:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>בית פלך טרכונא. <br>
</blockquote><br>
<b>וראיתי תרגום ירושלמי במגילת אסתר קורא:</b> <br>
<blockquote>פלטין טרכונין.<br>
</blockquote><span id='katom'><b>למדתי</b></span> חבל ארגוב הפרכיא, היכל מלך, כלומר שהמלכות נקראת על שמה. <br>
וכן את הארגוב דמלכים (מלכים ב' טו, כה) אצל היכל מלך, הרגו פקח בן רמליהו לפקחיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צידנים יקראו לחרמון שרין
id: 0503
nru: ט
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
ובמקום אחר הוא אומר (להלן ד מח) עד הר שיאון הוא חרמון, הרי לו ארבע שמות, להגיד שבח ארץ ישראל שהיו ארבע מלכויות מתפארות בכך, זה אומר על שמי יקרא וזה אומר על שמי יקרא.<br>
<br>
<span id='pink'><b>שניר - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הוא שלג בלשון אשכנז ובלשון כנען:<br>
<br>
</span


autr: רשי
trm: מיתר הרפאים
id: 0503
nru: יא
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
</b>שהרגו אמרפל וחבריו בעשתרות קרניים והוא פלט מן המלחמה שנאמר (בראשית יד, יג) ויבא הפליט זהו עוג:<br>
<span id='pink'><b>באמת איש - <br>
</b></span>באמת עוג:<br>


autr: רשי
trm: ואת הארץ הזאת ירשנו בעת ההוא
id: 0503
nru: יב
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
האמורה למעלה, (פסוק ח) מנחל ארנון ועד הר חרמון:<br>
<span id='pink'><b>מערער אשר על נחל ארנון - <br>
</b></span>אינו מחובר לראשו של מקרא אלא לסופו, על נתתי לראובני ולגדי. אבל לעניין ירושה עד הר חרמון היה:<br>


autr: רשי
trm: מכנרת
id: 0503
nru: יז
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
מעבר הירדן המערבי הוא ונחלת בני גד מעבר הירדן המזרחי, ונפל בגורלם רוחב הירדן כנגדם <span id='katom'><b>ועוד</b></span> מעבר שפתו עד כינרת וזהו שנאמר והירדן וגבול, הירדן ומעבר לו:<br>


autr: רשי
trm: ואצו אתכם
id: 0503
nru: יח
pch: דברים
lvr: C0501
prk: 03
htm:
לבני ראובן ולבני וגד היה מדבר:<br>
<span id='pink'><b>לפני אחיכם - <br>
</b></span>הם היו הולכים לפני ישראל למלחמה, לפי שהיו גיבורים ואויבים נופלים לפניהם, שנאמר (דברים לג, כ) וטרף זרוע אף קדקד.<br>
<br>
<b>פרשת ואתחנן</b><br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתחנן
id: 0503
nru: כג
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
אין חנון בכל מקום אלא לשון מתנת חנם. אף על פי שיש להם לצדיקים לתלות במעשיהם הטובים, אין מבקשים מאת המקום אלא מתנת חנם. <br>
לפי שאמר לו (שמות לג יט) וחנותי את אשר אחון, אמר לו בלשון ואתחנן. <br>
<blockquote><br>
</blockquote><span id='katom'><b>דבר אחר: <br>
</b></span><blockquote>זה אחד מעשרה לשונות שנקראת תפילה,<b> כדאיתא בספרי:<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'><b>בעת ההיא - <br>
</b></span>לאחר שכבשתי ארץ סיחון ועוג דמיתי שמא הותר הנדר:<br>
<span id='pink'><b>לאמר - <br>
</b></span>זה אחד משלש מקומות שאמר משה לפני המקום איני מניחך עד שתודיעני אם תעשה שאלתי אם לאו:<br>


autr: רשי
trm: ה' אלוהים
id: 0503
nru: כד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
רחום בדין:<br>
<span id='pink'><b>אתה החלות להראות את עבדך - <br>
</b></span>פתח להיות עומד ומתפלל, אף על פי שנגזרה גזירה. <br>
אמר לו: ממך למדתי, שאמרת לי (שמות לב י) ועתה הניחה לי, וכי תופס הייתי בך?! <br>
אלא לפתוח פתח, שבי תלוי להתפלל עליהם, כמו כן הייתי סבור לעשות עכשיו:<br>
<span id='pink'><b>את גדלך - <br>
</b></span>זו מידת טובך וכן הוא אומר (במדבר יד יז) ועתה יגדל נא כח ה':<br>
<span id='pink'><b>ואת ידך - <br>
</b></span>זו ימינך, שהיא פשוטה לכל באי עולם:<br>
<span id='pink'><b>החזקה - <br>
</b></span>שאתה כובש ברחמים את מידת הדין החזקה:<br>
<span id='pink'><b>אשר מי אל וגו' - <br>
</b></span>אינך דומה למלך בשר ודם, שיש לו יועצין וסנקתדרין הממחין בידו כשרוצה לעשות חסד ולעבור על מידותיו, אתה אין מי ימחה בידך אם תמחול לי נתבטל גזירתך. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולפי פשוטו</b></span> אתה החלות להראות את עבדך מלחמת סיחון ועוג, כדכתיב (דברים ב לא) ראה החלותי תת לפניך, הראני מלחמת שלושים ואחד מלכים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אעברה נא
id: 0503
nru: כה
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
<b><span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה:<br>
</span><span id='pink'>ההר הטוב הזה - <br>
</span></b>זו ירושלים:<br>
<span id='pink'><b>והלבנון - <br>
</b></span>זה בית המקדש:<br>


autr: רשי
trm: ויתעבר ה'
id: 0503
nru: כו
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
נתמלא חמה:<br>
<span id='pink'><b>למענכם - <br>
</b></span>בשבילכם, אתם גרמתם לי. <br>
וכן הוא אומר (תהילים קו לב) ויקציפו על מי מריבה וירע למשה בעבורם:<br>
<span id='pink'><b>רב לך - <br>
</b></span>שלא יאמרו הרב כמה קשה והתלמיד כמה סרבן ומפציר. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:</b></span> <br>
רב לך הרבה מזה שמור לך, רב טוב הצפון לך:<br>


autr: רשי
trm: וראה בעיניך
id: 0503
nru: כז
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
בקשת ממני (פסוק כה) ואראה את הארץ הטובה, אני מראה לך את כולה שנאמר (דברים לד, א) ויראהו ה' את כל הארץ:<br>


autr: רשי
trm: וצו את יהושע
id: 0503
nru: כח
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 03
htm:
על הטרחות ועל המשאות ועל הריבות:<br>
<span id='pink'><b>וחזקהו ואמצהו - <br>
</b></span>בדבריך, שלא ירך לבו לומר כשם שנענש רבי עליהם כך סופי ליענש עליהם, מבטיחו אני כי הוא יעבור והוא ינחיל:<br>
<span id='pink'><b>כי הוא יעבור - <br>
</b></span>אם יעבור לפניהם ינחלו, ואם לאו לא ינחלו. <br>
וכן אתה מוצא כששלח מן העם אל העי והוא ישב (יהושע ז ה) ויכו מהם אנשי העי וגו' (שם ז, י), וכיון שנפל על פניו אמר לו קום לך. קם לך כתיב, אתה הוא העומד במקומך ומשלח את בני למלחמה, למה זה אתה נופל על פניך, לא כך אמרתי למשה רבך אם הוא עובר עוברין, ואם לאו אין עוברין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושמרתם
id: 0504
nru: ו
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
זו משנה:<br>
<span id='pink'><b>ועשיתם - <br>
</b></span>כמשמעו:<br>
<span id='pink'><b>כי הוא חכמתכם ובינתכם וגו' - <br>
</b></span>בזאת תחשבו חכמים ונבונים לעיני העמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק השמר לך וגו' פן תשכח את הדברים
id: 0504
nru: ט
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
אז כשלא תשכחו אותם ותעשום על אמתתם תחשבו חכמים ונבונים ואם תעוותו אותם מתוך שכחה תחשבו שוטים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יום אשר עמדת
id: 0504
nru: י
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
מוסב על מקרא שלמעלה ממנו אשר ראו עיניך, יום אשר עמדת בחורב אשר ראיתם את הקולות ואת הלפידים:<br>
<span id='pink'><b>ילמדון - <br>
</b></span><blockquote>ילפון לעצמם:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ילמדון - <br>
</b></span><blockquote>יאלפון לאחרים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ופן תשא עיניך
id: 0504
nru: יט
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
להסתכל בדבר ולתת לב לשוב לטעות אחריהם:<br>
<span id='pink'><b>אשר חלק וגו' לכל העמים - <br>
</b></span>להאיר להם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>לאלוהות. <br>
לא מנען מלטעות אחריהם, אלא החליקם בדברי הבליהם לטרדם מן העולם. <br>
וכן הוא אומר (תהילים לו ג) כי החליק אליו בעיניו למצוא עונו לשנוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תמונת כל
id: 0504
nru: כג
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
תמונת כל דבר:<br>
<span id='pink'><b>אשר ציוך ה' - <br>
</b></span>אשר ציוך עליו שלא לעשות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל קנא
id: 0504
nru: כד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
מקנא לנקום אנפרנמנ'ט בלע'ז<span id='katom'><b> [חמה]</b></span> מתחרה על רוגזו להיפרע מעובדי עבודה זרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונושנתם
id: 0504
nru: כה
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
רמז להם שיגלו ממנה לסוף שמונה מאות וחמישים ושתים שנה, כמניין ונושנתם. והוא הקדים והגלם לסוף שמונה מאות וחמישים והקדים שתי שנים לונושנתם, כדי שלא יתקיים בהם (פסוק כו) כי אבד תאבדון וזהו שנאמר (דניאל ט יד) וישקוד ה' על הרעה ויביאה עלינו כי צדיק ה' אלוהינו, צדקה עשה עמנו שמהר להביאה שתי שנים לפני זמנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא ירפך
id: 0504
nru: לא
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
מלהחזיק בך בידיו. <br>
<span id='katom'><b>ולשון לא ירפך לשון לא יפעיל הוא,</b></span> לא יתן לך רפיון, לא יפריש אותך מאצלו. <br>
וכן אחזתיו ולא ארפנו (שה'ש ג ד), שלא ננקד ארפנו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>כל לשון רפיון מוסב על לשון מפעיל ומתפעל, </b></span>כמו: <br>
(מלכים ב' ד כז) הרפה לה, תן לה רפיון. <br>
(דברים ט, יד) הרף ממני, התרפה ממני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לימים ראשונים
id: 0504
nru: לב
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
על ימים ראשונים:<br>
<span id='pink'><b>ולמקצה השמים - <br>
</b></span>וגם שאל לכל הברואים אשר מקצה אל קצה<span id='katom'><b> זהו פשוטו</b></span>. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
<span id='katom'>מלמד</span></b><blockquote> על קומתו של אדם שהייתה מן הארץ עד השמים והוא השיעור עצמו אשר מקצה אל קצה:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>הנהיה כדבר הגדול הזה - <br>
</b></span><span id='red'>ומהו הדבר הגדול?</span> <br>
השמע עם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנסה אלוהים
id: 0504
nru: לד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
הכי עשה נסים שום אלוה:<br>
<span id='pink'><b>לבא לקחת לו גוי וגו' - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כל ההי'ן הללו תמיהות הן לכך נקודות הן בחט'ף פת'ח</span><span id='pink'></span></b> הנהיה, הנשמע, הנסה, השמע:<br>
<span id='pink'><b><br>
במסות - <br>
</b></span>על ידי ניסיונות הודיעם גבורותיו, כגון (שמות ח, ה) התפאר עלי, אם אוכל לעשות כן, הרי זה ניסיון:<br>
<span id='pink'><b>באותות - <br>
</b></span>בסימנין להאמין שהוא שלוחו של מקום, כגון (שמות ד ב) מה זה בידך:<br>
<span id='pink'><b>ובמופתים - <br>
</b></span>הם נפלאות שהביא עליהם מכות מופלאות:<br>
<span id='pink'><b>ובמלחמה - <br>
</b></span>בים, שנאמר (שם יד כה) כי ה' נלחם להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הראת
id: 0504
nru: לה
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>אתחזיתא. <br>
</blockquote>כשנתן הקב'ה את התורה פתח להם שבעה רקיעים. וכשם שקרע את העליונים כך קרע את התחתונים. וראו שהוא יחידי, לכך נאמר אתה הראת לדעת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותחת כי אהב
id: 0504
nru: לז
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
וכל זה תחת אשר אהב:<br>
<span id='pink'><b>ויוצאך בפניו - <br>
</b></span>כאדם המנהיג בנו לפניו שנאמר (שמות יד יט) ויסע מלאך האלוהים ההולך וגו' וילך מאחריהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ויוציאך בפניו בפני אבותיו, כמו שנאמר (תהילים עח יב) נגד אבותם עשה פלא. <br>
<span id='katom'><b>ואל תתמה על שהזכירם בלשון יחיד,</b></span> שהרי כתבם בלשון יחיד ויבחר בזרעו אחריו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ממך מפניך
id: 0504
nru: לח
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
<b><span id='katom'>סרסהו ודרשהו</span><span id='pink'></span></b> להוריש מפניך גויים גדולים ועצומים ממך:<br>
<span id='pink'><b>כיום הזה - <br>
</b></span>כאשר אתה רואה היום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אז יבדיל
id: 0504
nru: מא
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 04
htm:
נתן לב להיות חרד לדבר שיבדילם. ואף על פי שאינן קולטות עד שיבדלו אותן שבארץ כנען, אמר משה מצווה שאפשר לקיימה אקיימנה:<br>
<span id='pink'><b>בעבר הירדן מזרחה שמש - <br>
</b></span>באותו עבר שבמזרחו של ירדן:<br>
<span id='pink'><b>מזרחה שמש - <br>
</b></span><b><span id='katom'>לפי שהוא דבוק נקודה רי'ש בחטף,</span><span id='pink'></span></b> מזרח של שמש, מקום זריחת השמש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פנים בפנים
id: 0505
nru: ד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 05
htm:
<blockquote>אמר ר' ברכיה: כך אמר משה: אל תאמרו אני מטעה אתכם על לא דבר, כדרך שהסרסור עושה בין המוכר ללוקח, הרי המוכר עצמו מדבר עמכם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: על פני
id: 0505
nru: ו
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 05
htm:
בכל מקום אשר אני שם וזהו כל העולם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כל זמן שאני קיים. עשרת הדברות כבר פירשתים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמור
id: 0505
nru: יא
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 05
htm:
ובראשונות הוא אומר (שמות כ, ח) זכור שניהם בדבור אחד ובתיבה אחת נאמרו ובשמיעה אחת נשמעו:<br>
<span id='pink'><b>כאשר צוך - <br>
</b></span>קודם מתן תורה במרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא תתאוה
id: 0505
nru: יז
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 05
htm:
<blockquote>לא תירוג <br>
</blockquote><span id='katom'><b>אף הוא לשון חמידה.</b></span> <br>
כמו (בראשית ב, ט) נחמד למראה.<br>
 <br>
<b>דמתרגמינן:<br>
</b><blockquote>דמרגג למחזי:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ולא יסף
id: 0505
nru: יח
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 05
htm:
<b>מתרגמינן: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>ולא פסק. <br>
</blockquote>כי קולו חזק וקיים לעולם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ולא יסף לא הוסיף להראות באותו פומבי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ה' אלוהינו ה' אחד
id: 0506
nru: ד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
ה' שהוא אלוהינו עתה ולא אלוהי האומות, הוא עתיד להיות ה' אחד, שנאמר (צפניה ג, ט) כי אז אהפוך אל עמים שפה ברורה לקרוא כולם בשם ה' ונאמר (זכריה יד, ט) ביום ההוא יהיה ה' אחד ושמו אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואהבת
id: 0506
nru: ה
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
עשה דבריו מאהבה אינו דומה עושה מאהבה לעושה מיראה. <br>
העושה אצל רבו מיראה כשהוא מטריח עליו מניחו והולך לו:<br>
<span id='pink'><b>בכל לבבך - <br>
</b></span>בשני יצריך.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>בכל לבבך, שלא יהיה לבך חלוק על המקום:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ובכל נפשך - <br>
</b></span>אפילו הוא נוטל את נפשך:<br>
<span id='pink'><b>ובכל מאדך - <br>
</b></span>בכל ממונך יש לך אדם שממונו חביב עליו מגופו לכך נאמר ובכל מאדך.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>ובכל מאדך - <br>
</span><span id='katom'></span></b>בכל מידה ומידה שמודד לך בין במידה טובה בין במידת פורענות. <br>
וכן דוד הוא אומר (תהילים קטז, יג) כוס ישועות אשא וגו'. <br>
(שם קטז, ג) צרה ויגון אמצא וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיו הדברים האלה
id: 0506
nru: ו
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
<span id='red'>ומהו האהבה?</span> <br>
והיו הדברים האלה, שמתוך כך אתה מכיר בהקב'ה ומדבק בדרכיו:<br>
<span id='pink'><b>אשר אנכי מצוך היום - <br>
</b></span>לא יהיו בעיניך כדיוטגמא ישנה שאין אדם סופנה, אלא כחדשה שהכל רצין לקראתה. דיוטגמא מצוות המלך הבאה במכתב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושננתם
id: 0506
nru: ז
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
<b><span id='katom'>לשון חידוד הוא,</span><span id='pink'></span></b> שיהיו מחודדים בפיך, שאם ישאלך אדם דבר לא תהא צריך לגמגם בו, אלא אמור לו מיד:<br>
<span id='pink'><b>לבניך - <br>
</b></span>אלו התלמידים. <br>
מצינו בכל מקום שהתלמידים קרויים בנים, שנאמר (דברים יד, א) בנים אתם לה' אלוהיכם, ואומר (מלכים ב' ב, ג) בני הנביאים אשר בבית אל, וכן בחזקיהו שלמד תורה לכל ישראל וקראם בנים שנאמר (ד'ה ב' ב, יב) בני עתה אל תשלו. וכשם שהתלמידים קרויים בנים, שנאמר בנים אתם לה' אלוהיכם, כך הרב קרוי אב, שנאמר (מלכים ב' כ) אבי אבי רכב ישראל וגו':<br>
<br>
<span id='pink'><b>ודברת בם - <br>
</b></span>שלא יהא עיקר דבורך אלא בם. עשם עיקר ואל תעשם טפל:<br>
<span id='pink'><b>ובשכבך - <br>
</b></span><span id='red'>יכול אפילו שכב בחצי היום? <br>
</span>תלמוד לומר: ובקומך. <br>
<span id='red'>יכול אפילו עמד בחצי הלילה? <br>
</span>תלמוד לומר: בשבתך בביתך ובלכתך בדרך. <br>
דרך ארץ דברה תורה, זמן שכיבה וזמן קימה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקשרתם לאות על ידך
id: 0506
nru: ח
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
אלו תפילין שבזרוע:<br>
<span id='pink'><b>והיו לטטפת בין עיניך - <br>
</b></span>אלו תפילין שבראש ועל שם מנין פרשיותיהם נקראו טטפת. <br>
טט בכתפי שתים, פת באפריקי שתים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מזזות ביתך
id: 0506
nru: ט
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
מזזות כתיב, שאין צריך אלא אחת:<br>
<span id='pink'><b>ובשעריך - <br>
</b></span>לרבות שערי חצרות ושערי מדינות ושערי עיירות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מבית עבדים
id: 0506
nru: יב
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>מבית עבדותא. <br>
</blockquote>ממקום שהייתם שם עבדים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובשמו תשבע
id: 0506
nru: יג
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 06
htm:
אם יש בך כל המידות הללו, שאתה ירא את שמו ועובד אותו, אז בשמו תשבע, שמתוך שאתה ירא את שמו תהא זהיר בשבועתך, ואם לאו לא תשבע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונשל
id: 0507
nru: א
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
<b><span id='katom'>לשון השלכה והתזה.</span><span id='pink'></span></b> <br>
וכן (דברים יט, ה) ונשל הברזל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תחנם
id: 0507
nru: ב
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
לא תתן להם חן. אסור לו לאדם לומר כמה נאה גוי זה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>אל תתן להם חנייה בארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יסיר את בנך מאחרי
id: 0507
nru: ד
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
בנו של גוי כשישא את בתך יסיר את בנך אשר תלד לו בתך מאחרי. <br>
<span id='katom'><b>למדנו</b></span> שבן בתך הבא מן הגוי קרוי בנך, אבל בן בנך הבא מן הגויה אינו קרוי בנך אלא בנה, שהרי לא נאמר על בתו לא תיקח כי תסיר את בנך מאחרי, אלא כי יסיר את בנך וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: מזבחתיהם
id: 0507
nru: ה
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
של בנין:<br>
<span id='pink'><b>מצבותם - <br>
</b></span>אבן אחת:<br>
<span id='pink'><b>ואשירהם - <br>
</b></span>אילנות שעובדין אותן:<br>
<span id='pink'><b>ופסיליהם - <br>
</b></span>צלמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא מרבכם
id: 0507
nru: ז
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
<b><span id='katom'>כפשוטו</span><span id='pink'></span></b>. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>לפי שאין אתם מגדילים עצמכם כשאני משפיע לכם טובה לפיכך חשקתי בכם:<br>
</blockquote><span id='pink'><b>כי אתם המעט - <br>
</b></span>הממעטין עצמכם. <br>
כגון אברהם, שאמר (בראשית יח, כז) ואנכי עפר ואפר. <br>
וכגון משה ואהרן שאמרו (שמות טז, ח) ונחנו מה.<br>
<br>
לא כנבוכדנצר שאמר (ישעיה יד, יד) אדמה לעליון. <br>
וסנחריב שאמר (שם לו, כ) מי בכל אלוהי הארצות. <br>
וחירם שאמר (יחזקאל כח, ב) אל אני מושב אלוהים ישבתי:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כי אתם המעט - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הרי כי משמש בלשון דהא:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: כי מאהבת ה'
id: 0507
nru: ח
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
<b><span id='katom'>הרי כי משמש בלשון אלא.</span><span id='pink'></span></b> <br>
לא מרובכם חשק ה' בכם, אלא מאהבת ה' אתכם:<br>
<span id='pink'><b>ומשמרו את השבועה - <br>
</b></span>מחמת שמרו את השבועה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לאלף דור
id: 0507
nru: ט
pch: ואתחנן
lvr: C0503
prk: 07
htm:
ולהלן הוא אומר (דברים ה, י) לאלפים, כאן שהוא סמוך אצל לשומרי מצוותיו, העושין מיראה, הוא אומר לאלף, ולהלן שהוא סמוך אצל לאוהביו, העושין מאהבה, ששכרם יותר גדול, הוא אומר לאלפים:<br>
<span id='pink'><b>לאוהביו - <br>
</b></span>אלו העושין מאהבה:<br>
<span id='pink'><b>ולשומרי מצותיו - <br>
</b></span>אלו העושין מיראה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה עקב תשמעון
id: 0507
nru: יב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 07
htm:
אם המצוות הקלות שאדם דש בעקביו תשמעון:<br>
<span id='pink'><b>ושמר ה' וגו' - <br>
</b></span>ישמור לך הבטחתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שגר אלפיך
id: 0507
nru: יג
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 07
htm:
ולדי בקרך, שהנקבה משגרת ממעיה:<br>
<span id='pink'><b><br>
ועשתרות צאנך - <br>
</b></span><b>מנחם פירש: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>אבירי בשן (תהילים כב, יג), מבחר הצאן. <br>
</blockquote>כמו (בראשית יד, ה) עשתרות קרניים, <span id='katom'><b>לשון חוזק. </b></span><br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם:</b> <br>
<blockquote>ועדרי ענך. <br>
</blockquote><br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>למה נקרא שמם עשתרות? <br>
שמעשירות את בעליהן:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: כי תאמר בלבבך
id: 0507
nru: יז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 07
htm:
<b><span id='katom'>על כורחך לשון דילמא הוא,</span><span id='pink'></span></b> שמא תאמר בלבבך מפני שהם רבים לא אוכל להורישם, אל תאמר כן, לא תירא מהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לפרשו באחת משאר לשונות של כי, שיפול עליו</b></span> שוב לא תירא מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המסות
id: 0507
nru: יט
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 07
htm:
ניסיונות:<br>
<span id='pink'><b>והאותות - <br>
</b></span>כגון (שמות ד ג) ויהי לנחש, (שמות ד ט) והיו לדם ביבשת:<br>
<span id='pink'><b>והמופתים - <br>
</b></span>המכות המופלאות:<br>
<span id='pink'><b>והיד החזקה - <br>
</b></span>זה הדבר:<br>
<span id='pink'><b>והזרוע הנטויה - <br>
</b></span>זה החרב של מכת בכורות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פן תרבה עליך חית השדה
id: 0507
nru: כב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 07
htm:
והלא אם עושין רצונו של מקום אין מתיראין מן החיה, שנאמר (איוב ה, כג) וחית השדה השלמה לך, אלא גלוי היה לפניו שעתידין לחטוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל המצוה
id: 0508
nru: א
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 08
htm:
<b><span id='katom'>כפשוטו.</span><span id='pink'></span></b> <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>אם התחלת במצווה גמור אותה, שאינה נקראת אלא על שם הגומרה, שנאמר (יהושע כד, לב) ואת עצמות יוסף אשר העלו בני ישראל ממצרים קברו בשכם, והלא משה לבדו נתעסק בהם להעלותם, אלא לפי שלא הספיק לגומרה וגמרוה ישראל, נקראת על שמם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: שמלתך לא בלתה
id: 0508
nru: ד
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 08
htm:
ענני כבוד היו שפים בכסותם ומגהצים אותם כמין כלים מגוהצים, ואף קטניהם כמו שהיו גדלים היה גדל לבושן עימהם, כלבוש הזה של חומט שגדל עמו:<br>
<span id='pink'><b>לא בצקה - <br>
</b></span>לא נפחה כבצק, כדרך הולכי יחף שרגליהם נפוחות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתנפל לפני ה' כראשונה ארבעים יום
id: 0509
nru: יח
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 09
htm:
שנאמר (שמות לב, ל) ועתה אעלה אל ה' אולי אכפרה. באותה עלייה נתעכבתי ארבעים יום. נמצאו כלים בכ'ט באב. שהוא עלה בשמונה עשר בתמוז, בו ביום נתרצה הקדוש ברוך הוא לישראל ואמר לו למשה (דברים י, א) פסל לך שני לוחות, עשה עוד ארבעים יום, נמצאו כלים ביום הכיפורים. בו ביום נתרצה הקב'ה לישראל בשמחה ואמר לו למשה (במדבר יד, כ) סלחתי כדברך. לכך הוקבע למחילה ולסליחה. <br>
<span id='red'>ומנין שנתרצה ברצון שלם?</span> <br>
שנאמר בארבעים של לוחות אחרונות (דברים י, י) ואנכי עמדתי בהר כימים הראשונים. <br>
מה הראשונים ברצון אף אחרונים ברצון, אמור מעתה אמצעיים היו בכעס:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובאהרן התאנף ה'
id: 0509
nru: כ
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 09
htm:
לפי ששמע לכם:<br>
<span id='pink'><b>להשמידו - <br>
</b></span>זה כלוי בנים. וכן הוא אומר (עמוס ב, ט) ואשמיד פריו ממעל:<br>
<span id='pink'><b>ואתפלל גם בעד אהרן - <br>
</b></span>והועילה תפלתי לכפר מחצה, ומתו שנים ונשארו השנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: טחון
id: 0509
nru: כא
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 09
htm:
<b><span id='katom'>לשון הווה</span><span id='pink'></span></b> כמו (בראשית כו, יג) הלוך וגדל מולאנ'ט בלע'ז <span id='katom'><b>[בטחנו]:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: בעת ההוא
id: 0510
nru: א
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
לסוף ארבעים יום נתרצה לי ואמר לי פסל לך, ואחר כך ועשית לך ארון, ואני עשיתי ארון תחלה, שכשאבוא והלוחות בידי היכן אתנם. ולא זה הוא הארון שעשה בצלאל, שהרי משכן לא נתעסקו בו עד לאחר יום הכיפורים, כי ברדתו מן ההר ציווה להם על מלאכת המשכן, ובצלאל עשה משכן תחלה ואחר כך ארון וכלים, נמצא זה ארון אחר היה. וזהו שהיה יוצא עימהם למלחמה. ואותו שעשה בצלאל לא יצא למלחמה אלא בימי עלי, ונענשו עליו ונשבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובני ישראל נסעו מבארות בני יעקן מוסרה
id: 0510
nru: ו
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
<span id='red'>מה עניין זה לכאן?</span> <br>
<span id='katom'><b>ועוד,</b></span><span id='red'> וכי מבארות בני יעקן נסעו למוסרה, והלא ממוסרות באו לבני יעקן, שנאמר (במדבר לג, לא) ויסעו ממוסרות וגו'?<br>
 <br>
<b>ועוד,</b> שם מת אהרן, והלא בהר ההר מת?</span> <br>
<br>
<span id='katom'><b>צא וחשוב</b></span> ותמצא שמונה מסעות ממוסרה להר ההר, אלא אף זו מן התוכחה, ועוד זאת עשיתם כשמת אהרן בהר ההר לסוף ארבעים שנה ונסתלקו ענני כבוד יראתם לכם ממלחמת מלך ערד ונתתם ראש לחזור למצרים, וחזרתם לאחוריכם שמונה מסעות עד בני יעקן ומשם למוסרה, שם נלחמו בכם בני לוי והרגו מכם ואתם מהם, עד שהחזירו אתכם בדרך חזרתכם, ומשם חזרתם הגדגדה הוא חור הגדגד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומן הגדגדה וגו'
id: 0510
nru: ז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
ובמוסרה עשיתם אבל כבד על מיתתו של אהרן שגרמה לכם זאת, ונדמה [וגרמה] לכם כאלו מת שם. וסמך משה תוכחה זו לשבירת הלוחות, לומר שקשה מיתתן של צדיקים לפני הקב'ה, כיום שנשתברו בו הלוחות. ולהודיעך שהוקשה לו מה שאמרו (במדבר יד, ד) נתנה ראש לפרוש ממנו, כיום שעשו בו את העגל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעת ההוא הבדיל ה' וגו'
id: 0510
nru: ח
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
מוסב לעניין הראשון:<br>
<span id='pink'><b>בעת ההוא - <br>
</b></span>בשנה הראשונה לצאתכם ממצרים וטעיתם בעגל ובני לוי לא טעו, הבדילם המקום מכם. וסמך מקרא זה לחזרת בני יעקן לומר שאף בזו לא טעו בה בני לוי, אלא עמדו באמונתם:<br>
<span id='pink'><b>לשאת את ארון - <br>
</b></span>הלווים:<br>
<span id='pink'><b>לעמוד לפני ה' לשרתו ולברך בשמו - <br>
</b></span>הכוהנים, והוא נשיאת כפים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כן לא היה ללוי חלק
id: 0510
nru: ט
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
לפי שהובדלו לעבודת מזבח ואינן פנוין לחרוש ולזרוע:<br>
<span id='pink'><b>ה' הוא נחלתו - <br>
</b></span>נוטל פרס מזומן מבית המלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואנכי עמדתי בהר
id: 0510
nru: י
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
לקבל הלוחות האחרונות. ולפי שלא פירש למלעלה כמה עמד בהר בעליה אחרונה זו, חזר והתחיל בה:<br>
<span id='pink'><b>כימים הראשונים - <br>
</b></span>של לוחות הראשונות, מה הם ברצון אף אלו ברצון. אבל האמצעיים שעמדתי שם להתפלל עליכם היו בכעס:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועתה ישראל
id: 0510
nru: יב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
אף על פי שעשיתם כל זאת, עודנו רחמיו וחיבתו עליכם, ומכל מה שחטאתם לפניו אינו שואל מכם כי אם ליראה וגו':<br>
<span id='pink'><b>כי אם ליראה וגו' - <br>
</b></span><b>רבותינו דרשו מכאן:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>הכל בידי שמים חוץ מיראת שמים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ואדני האדנים
id: 0510
nru: יז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
לא יוכל שום אדון להציל אתכם מידו:<br>
<span id='pink'><b>לא ישא פנים - <br>
</b></span>אם תפרקו עולו:<br>
<span id='pink'><b>ולא יקח שחד - <br>
</b></span>לפייסו בממון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשה משפט יתום ואלמנה
id: 0510
nru: יח
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 10
htm:
הרי גבורה, ואצל גבורתו אתה מוצא ענוותנותו:<br>
<span id='pink'><b>ואהב גר לתת לו לחם ושמלה - <br>
</b></span>ודבר חשוב הוא זה, שכל עצמו של יעקב אבינו על זה נתפלל, (בראשית כח, כ) ונתן לי לחם לאכול ובגד ללבוש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וידעתם היום
id: 0511
nru: ב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
תנו לב לדעת ולהבין ולקבל תוכחתי:<br>
<span id='pink'><b>כי לא את בניכם - <br>
</b></span>אני מדבר עכשיו שיוכלו לומר אנו לא ידענו ולא ראינו בכל זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקרב כל ישראל
id: 0511
nru: ו
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
<blockquote>כל מקום שהיה אחד מהם בורח, הארץ נבקעת מתחתיו ובולעתו, אלו דברי רבי יהודה. אמר לו רבי נחמיה: והלא כבר נאמר (במדבר טז לב) ותפתח הארץ את פיה, ולא פיותיה. <br>
אמר לו: ומה אני מקיים בקרב כל ישראל? <br>
אמר לו: שנעשית הארץ מדרון כמשפך, וכל מקום שהיה אחד מהם [בורח] היה מתגלגל ובא עד מקום הבקיעה:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ואת כל היקום אשר ברגליהם - <br>
</b></span>זה ממונו של אדם שמעמידו על רגליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי עיניכם הרואות
id: 0511
nru: ז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
מוסב על מקרא האמור למעלה, (פסוק ב) כי לא את בניכם אשר לא ידעו וגו' כי אם עמכם אשר עיניכם הרואות וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא כארץ מצרים הוא
id: 0511
nru: י
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
אלא טובה הימנה. ונאמרה הבטחה זו לישראל ביציאתם ממצרים, שהיו אומרים שמא לא נבוא אל ארץ טובה ויפה כזו. <br>
<span id='red'>יכול בגנותה הכתוב מדבר? <br>
</span>וכך אמר להם: לא כארץ מצרים היא, אלא רעה הימנה.<br>
תלמוד לומר (במדבר יג, כב) וחברון שבע שנים נבנתה וגו', אדם אחד בנאן, וחם בנה צוען למצרים בנו, וחברון לכנען. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דרך ארץ</b></span> אדם בונה את הנאה ואחר כך בונה את הכעור שפסולתו של ראשון, הוא נותן בשני. ובכל מקום, החביב קודם. <span id='katom'><b>הא למדת</b></span> שחברון יפה מצוען, ומצרים משובחת מכל הארצות, שנאמר (בראשית יג, י) כגן ה' כארץ מצרים, וצוען שבח מצרים היא, שהייתה מקום מלכות, שכן הוא אומר (ישעיה ל, ד) כי היו בצוען שריו. וחברון פסולתה של ארץ ישראל, לכך הקצוה לקבורת מתים, ואף על פי כן היא יפה מצוען. <br>
<br>
<b>ובמסכת כתובות (קיב א) דרשו בעניין אחר:</b> <br>
<blockquote>אפשר אדם בונה בית לבנו הקטן ואחר כך לבנו הגדול, אלא שמבונה על אחד משבעה בצוען:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>אשר יצאתם משם - <br>
</b></span>אפילו ארץ רעמסס [וארץ גושן] אשר ישבתם בה והיא במיטב ארץ מצרים שנאמר (בראשית מז, יא) במיטב הארץ וגו', אף היא אינה כארץ ישראל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>והשקית ברגלך - <br>
</b></span>ארץ מצרים הייתה צריכה להביא מים מנילוס ברגלך ולהשקותה וצריך אתה לנדד משנתך ולעמול, והנמוך שותה ולא הגבוה, ואתה מעלה המים מן הנמוך לגבוה. אבל זו (פסוק יא) למטר השמים תשתה מים אתה ישן על מטתך, והקב'ה משקה נמוך וגבוה, גלוי ושאינו גלוי, כאחת:<br>
<span id='pink'><b>כגן הירק - <br>
</b></span>שאין די לו בגשמים ומשקין אותו ברגל ובכתף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארץ הרים ובקעות
id: 0511
nru: יא
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
משובח ההר מן המישור, שהמישור, בבית כור אתה זורע כור, אבל ההר בבית כור ממנו חמשת כורין, ארבע מארבע שפועיו, ואחד בראשו:<br>
<span id='pink'><b>ובקעות - <br>
</b></span>הן מישור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר ה' אלוהיך דורש אותה
id: 0511
nru: יב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
והלא אף כל הארצות הוא דורש, שנאמר (איוב לח, כו) להמטיר על ארץ לא איש, אלא כביכול אינו דורש אלא אותה, ועל ידי אותה דרישה שדורשה דורש את כל הארצות עמה:<br>
<span id='pink'><b>תמיד עיני ה' אלוהיך בה - <br>
</b></span><blockquote>לראות מה היא צריכה ולחדש לה גזרות, עתים לטובה עתים לרעה וכו', <b>כדאיתא בראש השנה (יז ב):<br>
<br>
</b></blockquote><b><span id='pink'>מרשית השנה - <br>
</span></b>מראש השנה נידון מה יהא בסופה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה אם שמוע
id: 0511
nru: יג
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
והיה מוסב על האמור למעלה, (פסוק יא) למטר השמים תשתה מים:<br>
<span id='pink'><b>והיה אם שמוע תשמעו - <br>
</b></span>אם שמוע בישן תשמעו בחדש. וכן (דברים ח, יט) והיה אם שכוח תשכח, אם התחלת לשכוח סופך שתשכח כולה,<b> שכן כתיב במגלה: <br>
</b><blockquote>אם תעזבני יום יומיים אעזבך:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>מצוה אתכם היום - <br>
</b></span>שיהיו עליכם חדשים, כאלו שמעתם בו ביום:<br>
<span id='pink'><b>לאהבה את ה' - <br>
</b></span>שלא תאמר הרי אני לומד בשביל שאהיה עשיר, בשביל שאקרא רב, בשביל שאקבל שכר. אלא כל מה שתעשו עשו מאהבה וסוף הכבוד לבא:<br>
<span id='pink'><b>ולעבדו בכל לבבכם - <br>
</b></span>עבודה שהיא בלב. וזו היא תפילה, שהתפילה קרויה עבודה, שנאמר: <br>
(דניאל ו, יז) אלהך די אנת פלח ליה בתדירא.<br>
<span id='red'>וכי יש פולחן בבבל? <br>
</span>אלא על שהיה מתפלל, שנאמר (שם ו, יא) וכוין פתיחן ליה וגו'. <br>
וכן בדוד הוא אומר (תהילים קמא, ב) תכון תפלתי קטרת לפניך:<br>
<br>
<span id='pink'><b>בכל לבבכם ובכל נפשכם - <br>
</b></span>והלא כבר הזהיר על כך (דברים ו, ה) בכל לבבך ובכל נפשך, אלא, אזהרה ליחיד אזהרה לצבור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתתי מטר ארצכם
id: 0511
nru: יד
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
עשיתם מה שעליכם, אף אני אעשה מה שעלי:<br>
<span id='pink'><b>בעתו - <br>
</b></span>בלילות שלא יטריחו אתכם.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>בעתו, בלילי שבתות שהכל מצויין בבתיהם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>יורה - <br>
</b></span>היא רביעה הנופלת לאחר הזריעה שמרוה את הארץ ואת הזרעים:<br>
<span id='pink'><b>ומלקוש - <br>
</b></span>רביעה היורדת סמוך לקציר למלאות התבואה בקשיה. <br>
<span id='katom'><b>ולשון מלקוש, דבר המאוחר. <br>
</b></span><br>
<b>כדמתרגמינן:</b> <br>
<blockquote>(בראשית ל מב) והיה העטופים ללבן, לקישיא. <br>
<br>
</blockquote><span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>לכך נקראת מלקוש שיורדת על המלילות ועל הקשין:<br>
<span id='pink'><b>ואספת דגנך - <br>
</b></span>אתה תאספנו אל הבית ולא אויביך. כעניין שנאמר (ישעי' סב, ח - ט) אם אתן את דגנך וגו' כי מאספיו יאכלוהו, ולא כעניין שנאמר (שופטים ו ג) והיה אם זרע ישראל וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתתי עשב בשדך
id: 0511
nru: טו
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
שלא תצטרך להוליכה למדבריות. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>שתהיה גוזז תבואתך כל ימות הגשמים ומשליך לפני בהמתך ואתה מונע ידך ממנה שלשים יום קודם לקציר ואינה פוחתת מדגנה:<br>
<span id='pink'><b>ואכלת ושבעת - <br>
</b></span>הרי זו ברכה אחרת, שתהא ברכה מצויה בפת בתוך המעיים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השמרו לכם
id: 0511
nru: טז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
כיון שתהיו אוכלים ושבעים, הישמרו לכם שלא תבעטו, שאין אדם מורד בהקב'ה אלא מתוך שביעה, שנאמר (דברים ח, יב - יד) פן תאכל ושבעת ובקרך וצאנך ירביון, מה הוא אומר אחריו, ורם לבבך ושכחת:<br>
<br>
<span id='pink'><b>וסרתם - <br>
</b></span>לפרוש מן התורה ומתוך כך ועבדתם אלוהים אחרים. שכיון שאדם פורש מן התורה הולך ומדבק בעבודה זרה. <br>
וכן דוד אמר (שמואל א' כו, יט) כי גרשוני היום מהסתפח בנחלת ה' לאמר לך עבוד וגו', <br>
<span id='red'>ומי אמר לו כן?</span> <br>
אלא כיון שאני מגורש מלעסוק בתורה, הריני קרוב לעבוד אלוהים אחרים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אלוהים אחרים - <br>
</b></span>שהם אחרים לעובדיהם, צועק אליו ואינו עונהו, נמצא עשוי לו כנכרי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את יבולה
id: 0511
nru: יז
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
אף מה שאתה מוביל לה, כעניין שנאמר (חגי א, ו) זרעתם הרבה והבא מעט:<br>
<span id='pink'><b>ואבדתם מהרה - <br>
</b></span>על כל שאר היסורין אגלה אתכם מן האדמה, שגרמה לכם לחטוא. <br>
<blockquote>משל למלך ששלח בנו לבית המשתה והיה יושב ומפקידו אל תאכל יותר מצרכך שתבא נקי לביתך, ולא השגיח הבן ההוא. אכל ושתה יותר מצרכו והקיא וטנף את כל בני המסיבה. נטלוהו בידיו וברגליו וזרקוהו אחורי פלטין:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'><b>מהרה - <br>
</b></span>איני נותן לכם ארכא. <br>
<span id='red'>ואם תאמרו והלא נתנה ארכא לדור המבול, שנאמר (בראשית ו, ג) והיו ימיו מאה ועשרים שנה? <br>
</span>דור המבול לא היה להם ממי ללמוד ואתם יש לכם ממי ללמוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושמתם את דברי
id: 0511
nru: יח
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
אף לאחר שתגלו היו מצוינים במצוות, הניחו תפילין, עשו מזוזות כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו. וכן הוא אומר (ירמיה לא, כ) הציבי לך ציונים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לדבר בם
id: 0511
nru: יט
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
משעה שהבן יודע לדבר, למדהו תורה ציווה לנו משה (דב' לג ד), שיהא זה למוד דבורו. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו:</b></span> כשהתינוק מתחיל לדבר אביו מסיח עמו בלשון הקדש ומלמדו תורה, ואם לא עשה כן הרי הוא כאלו קוברו, שנאמר ולמדתם אותם את בניכם לדבר בם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: למען ירבו ימיכם וימי בניכם
id: 0511
nru: כא
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
אם עשיתם כן ירבו, ואם לאו לא ירבו, שדברי תורה נדרשין מכלל לאו הן, ומכלל הן לאו:<br>
<span id='pink'><b>לתת להם - <br>
</b></span>לתת לכם אין כתיב כאן, אלא לתת להם, <span id='katom'>מכאן</span> נמצינו למדים תחיית המתים מן התורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמור תשמרון
id: 0511
nru: כב
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
אזהרת שמירות הרבה להיזהר בתלמודו שלא ישתכח:<br>
<span id='pink'><b>ללכת בכל דרכיו - <br>
</b></span>הוא רחום ואתה תהא רחום, הוא גומל חסדים ואתה גמול חסדים:<br>
<span id='pink'><b>ולדבקה בו - <br>
</b></span><span id='red'>אפשר לומר כן, והלא אש אוכלה הוא? <br>
</span>אלא הדבק בתלמידים ובחכמים ומעלה אני עליך כאלו נדבקת בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והוריש ה'
id: 0511
nru: כג
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
עשיתם מה שעליכם אף אני אעשה מה שעלי:<br>
<span id='pink'><b>ועצמים מכם - <br>
</b></span>אתם גיבורים, והם גיבורים מכם, שאם לא שישראל גיבורים, מה השבח שמשבח את האמוריים לומר ועצומים מכם, אלא אתם גיבורים משאר אומות והם גיבורים מכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יתייצב איש וגו'
id: 0511
nru: כה
pch: עקב
lvr: C0507
prk: 11
htm:
<span id='red'>אין לי אלא איש, אומה ומשפחה ואשה בכשפיה מנין?</span> <br>
תלמוד לומר: לא יתייצב מכל מקום. <br>
<span id='red'>אם כן מה תלמוד לומר איש?<br>
</span>אפילו כעוג מלך הבשן:<br>
<br>
<span id='pink'><b>פחדכם ומוראכם - <br>
</b></span>והלא פחד הוא מורא, אלא פחדכם על הקרובים ומוראכם על הרחוקים. <br>
<span id='katom'><b>פחד לשון בעיתת פתאום.</b></span> <br>
<span id='katom'><b>מורא לשון דאגה מימים רבים:<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>כאשר דבר לכם - <br>
</span><span id='katom'></span></b><span id='red'>והיכן דבר? <br>
</span>(שמות כג, כז) את אימתי אשלח לפניך וגו':<br>
<br>
<b>פרשת ראה</b><br>
<br>


autr: רשי
trm: מן הדרך אשר אנכי מצווה אתכם היום ללכת וגו'
id: 0511
nru: כח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 11
htm:
<b><span id='katom'>הא למדת,</span><span id='pink'></span></b> שכל העובד עבודה זרה הרי הוא סר מכל הדרך שנצטוו ישראל.<br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו:</b></span> כל המודה בעבודה זרה ככופר בכל התורה כולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתתה את הברכה
id: 0511
nru: כט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 11
htm:
<b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>ית מברכיא.<br>
</blockquote>את המברכים:<br>
<span id='pink'><b>על הר גרזים - <br>
</b></span>כלפי הר גרזים הופכין פניהם ופתחו בברכה, ברוך האיש אשר לא יעשה פסל ומסכה וגו'. כל הארורים שבפרשה אמרו תחילה בלשון ברוך ואחר כך הפכו פניהם כלפי הר עיבל ופתחו בקללה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הלא המה
id: 0511
nru: ל
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 11
htm:
נתן בהם סימן:<br>
<span id='pink'><b>אחרי - <br>
</b></span>אחרי העברת הירדן הרבה והלאה למרחוק. וזהו לשון אחרי. <br>
<span id='katom'><b>כל מקום שנאמר אחרי, מופלג הוא:<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>דרך מבוא השמש - <br>
</span><span id='katom'></span></b>להלן מן הירדן לצד מערב. <br>
וטעם המקרא מוכיח שהם שני דברים, שננקדו בשני טעמים: <br>
<span id='katom'><b>אחרי נקוד בפשטא,</b></span> <span id='katom'><b>ודרך נקוד במשפל והוא דגוש. <br>
ואם היה אחרי דרך דבור אחד, היה נקוד אחרי במשרת בשופר הפוך, ודרך בפשטא ורפה:<br>
<br>
</b></span><b><span id='pink'>מול הגלגל - <br>
</span><span id='katom'></span></b>רחוק מן הגלגל:<br>
<span id='pink'><b>אלוני מורה - <br>
</b></span>שכם הוא, שנאמר (בראשית יב, ו) עד מקום שכם עד אלון מורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אבד תאבדון
id: 0512
nru: ב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
אבד ואחר כך תאבדון <span id='katom'>מכאן</span> לעוקר עבודה זרה שצריך לשרש אחריה:<br>
<span id='pink'><b>את כל המקומות אשר עבדו שם וגו' - <br>
</b></span><span id='red'>ומה תאבדון מהם?</span> <br>
את אלוהיהם אשר על ההרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מזבח
id: 0512
nru: ג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
של אבנים הרבה:<br>
<span id='pink'><b>מצבה - <br>
</b></span>של אבן אחת.<br>
<br>
<b>והוא בימוס ששנויה במשנה (ע'ז מז ב): <br>
</b><blockquote>אבן שחצבה מתחילתה לבימוס:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>אשרה - <br>
</b></span>אילן הנעבד:<br>
<span id='pink'><b>ואבדתם את שמם - <br>
</b></span>לכנות להם שם לגנאי, בית גליא קורין לה בית כריא, עין כל עין קוץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תעשון כן
id: 0512
nru: ד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
להקטיר לשמים בכל מקום (פסוק ה), כי אם במקום אשר יבחר. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ונתצתם את מזבחותם ואבדתם את שמם לא תעשון כן, אזהרה למוחק את השם ולנותץ אבן מן המזבח או מן העזרה. <br>
<blockquote>אמר רבי ישמעאל: וכי תעלה על דעתך שישראל נותצין את המזבחות?! <br>
אלא שלא תעשו כמעשיהם, ויגרמו עונותיכם למקדש אבותיכם שיחרב:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וזבחיכם
id: 0512
nru: ו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
שלמים של חובה:<br>
<span id='pink'><b>מעשרתיכם - <br>
</b></span>מעשר בהמה ומעשר שני לאכול לפנים מן החומה:<br>
<span id='pink'><b>תרומת ידכם - <br>
</b></span>אלו הבכורים, שנאמר בהם (דברים כו, ד) ולקח הכהן הטנא מידך:<br>
<span id='pink'><b>ובכורות בקרכם - <br>
</b></span>לתתם לכהן ויקריבם שם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תעשון ככל אשר אנחנו עשים וגו'
id: 0512
nru: ח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
מוסב למעלה (דברים יא, לא) על כי אתם עוברים את הירדן וגו' כשתעברו את הירדן מיד מותרים אתם להקריב בבמה, כל ארבע עשרה שנה של כבוש וחלוק, ובבמה לא תקריבו כל מה שאתם מקריבים פה היום במשכן, שהוא עמכם ונמשח והוא כשר להקריב בו חטאות ואשמות נדרים ונדבות, אבל בבמה אין קרב אלא הנידר והנידב. <br>
וזהו איש כל הישר בעיניו, נדרים ונדבות שאתם מתנדבים על ידי שישר בעיניכם להביאם ולא על ידי חובה, אותם תקריבו בבמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי לא באתם
id: 0512
nru: ט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
כל אותן ארבע עשרה שנה:<br>
<span id='pink'><b>אל המנוחה - <br>
</b></span>זו שילה:<br>
<span id='pink'><b>הנחלה - <br>
</b></span>זו ירושלים:<br>
<span id='pink'><b>עד עתה - <br>
</b></span>כמו עדיין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועברתם את הירדן וישבתם בארץ
id: 0512
nru: י
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
משתחלקוה ויהא כל אחד מכיר את חלקו ואת שבטו:<br>
<span id='pink'><b>והניח לכם - <br>
</b></span>לאחר כבוש וחלוק ומנוחה (שופטים ג, א) מן הגויים אשר הניח ה' לנסות בם את ישראל. ואין זאת אלא בימי דוד, אז:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה המקום וגו'
id: 0512
nru: יא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
בנו לכם בית הבחירה בירושלים. <br>
וכן הוא אומר בדוד (שמואל ב' ז, א - ב) ויהי כי ישב המלך בביתו, וה' הניח לו מסביב מכל אויביו. ויאמר המלך אל נתן הנביא ראה נא אנכי יושב בבית ארזים, וארון האלוהים יושב בתוך היריעה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שמה תביאו וגו' - <br>
</b></span>למעלה אמרו (פסוק ו) לעניין שילה וכאן אמור לעניין ירושלים, ולכך חלקם הכתוב, ליתן היתר בין זו לזו, משחרבה שילה ובאו לנוב, וחרבה נוב ובאו לגבעון, היו הבמות מותרות עד שבאו לירושלים:<br>
<span id='pink'><b>מבחר נדריכם - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שיביאו מן המובחר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הישמר לך
id: 0512
nru: יג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
ליתן לא תעשה על הדבר. <br>
<br>
<span id='pink'><b>בכל מקום אשר תראה - <br>
</b></span>אשר יעלה בלבך, אבל אתה מקריב על פי נביא, כגון אליהו בהר הכרמל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באחד שבטיך
id: 0512
nru: יד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
בחלקו של בנימין. ולמעלה הוא אומר (פסוק ה) מכל שבטיכם. <br>
<span id='red'>הא כיצד? <br>
</span>כשקנה דוד את הגורן מארונה היבוסי גבה הזהב מכל השבטים, ומכל מקום הגורן בחלקו של בנימין היה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק בכל אות נפשך
id: 0512
nru: טו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<span id='red'>במה הכתוב מדבר?</span> <br>
אם בבשר תאווה להתירה להם בלא הקרבת אימורים, הרי הוא אומר במקום אחר (פסוק כ) כי ירחיב ה' אלוהיך את גבולך וגו' ואמרת אוכלה בשר וגו'. <br>
<span id='red'>במה זה מדבר? <br>
</span>בקדשים שנפל בהם מום, שיפדו ויאכלו בכל מקום. <br>
<span id='red'>כול יפדו על מום עובר?</span> <br>
תלמוד לומר: רק:<br>
<br>
<span id='pink'><b>תזבח ואכלת - <br>
</b></span>אין לך בהם היתר גיזה וחלב, אלא אכילה על ידי זביחה:<br>
<span id='pink'><b>הטמא והטהור - <br>
</b></span>לפי שבאו מכוח קדשים, שנאמר בהם (ויקרא ז, יט) והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל, הוצרך להתיר בו, שטמא וטהור אוכלין בקערה אחת:<br>
<span id='pink'><b>כצבי וכאיל - <br>
</b></span>שאין קרבן בא מהם:<br>
<span id='pink'><b>כצבי וכאיל - <br>
</b></span>לפוטרן מן הזרוע והלחיים והקיבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק הדם לא תאכלו
id: 0512
nru: טז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
אף על פי שאמרתי שאין לך בו זריקת דם במזבח לא תאכלנו:<br>
<span id='pink'><b>תשפכנו כמים - <br>
</b></span>לומר לך שאין צריך כסוי.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>הרי הוא כמים להכשיר את הזרעים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תוכל
id: 0512
nru: יז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
בא הכתוב ליתן לא תעשה על הדבר.<br>
<blockquote>רבי יהושע בן קרחה אומר: יכול אתה, אבל אינך רשאי, כיוצא בו: <br>
(יהושע טו, סג) ואת היבוסי יושבי ירושלים לא יכלו בני יהודה להורישם, יכולים היו, אלא שאינן רשאין, לפי שכרת להם אברהם ברית כשלקח מהם מערת המכפלה. <br>
ולא יבוסים היו אלא חתיים היו?! <br>
אלא על שם העיר ששמה יבוס [נקראים יבוסים]. <br>
כך מפורש <b>בפרקי דרבי אליעזר</b>. <br>
</blockquote>והוא שנאמר (שמואל ב' ה, ו) כי אם הסירך העורים והפסחים, צלמים שכתבו עליהם את השבועה:<br>
<blockquote><br>
</blockquote><span id='pink'><b>ובכורות בקרך - <br>
</b></span>אזהרה לכוהנים:<br>
<span id='pink'><b>ותרומת ידך - <br>
</b></span>אלו הבכורים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לפני ה'
id: 0512
nru: יח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
לפנים מן החומה:<br>
<span id='pink'><b>והלוי אשר בשעריך - <br>
</b></span>אם אין לך לתת לו מחלקו, כגון מעשר ראשון, תן לו מעשר עני. אין לך מעשר עני, הזמינהו על שלמיך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השמר לך
id: 0512
nru: יט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
ליתן לא תעשה על הדבר:<br>
<span id='pink'><b>על אדמתך - <br>
</b></span>אבל בגולה אינך מוזהר עליו יותר מעניי ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי ירחיב וגו'
id: 0512
nru: כ
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<b><span id='katom'>למידה תורה דרך ארץ,</span><span id='pink'></span></b> שלא יתאווה אדם לאכול בשר, אלא מתוך רחבת ידים ועושר:<br>
<span id='pink'><b>בכל אות נפשך וגו' - <br>
</b></span>אבל במדבר נאסר להם בשר חולין, אלא אם כן מקדישה ומקריבה שלמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי ירחק ממך המקום
id: 0512
nru: כא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
ולא תוכל לבוא ולעשות שלמים בכל יום כמו עכשיו שהמשכן הולך עמכם:<br>
<span id='pink'><b>וזבחת וגו' כאשר ציויתך - <br>
</b></span><b><span id='katom'>למדנו </span><span id='pink'></span></b>שיש צווי בזביחה היאך ישחוט, והן הלכות שחיטה שנאמרו למשה בסיני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אך כאשר יאכל את הצבי וגו'
id: 0512
nru: כב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
אינך מוזהר לאכלן בטהרה. <br>
<span id='red'>אי מה צבי ואיל חלבן מותר, אף חולין חלבן מותר? <br>
</span>תלמוד לומר אך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק חזק לבלתי אכל הדם
id: 0512
nru: כג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<blockquote>ממה שנאמר חזק אתה למד שהיו שטופים בדם לאוכלו, לפיכך הוצרך לומר חזק, דברי רבי יהודה. <br>
רבי שמעון בן עזאי אומר: לא בא הכתוב אלא להזהירך ו</blockquote><span id='katom'>ללמדך</span><blockquote> עד כמה אתה צריך להתחזק במצות, אם הדם, שהוא קל להישמר ממנו, שאין אדם מתאווה לו, הוצרך לחזקך באזהרתו, קל וחומר לשאר מצות!<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ולא תאכל הנפש עם הבשר - <br>
</b></span><b><span id='katom'>אזהרה לאבר מן החי:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: לא תאכלנו
id: 0512
nru: כה
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<b><span id='katom'>אזהרה לדם האיברים:<br>
</span><span id='pink'><br>
למען ייטב לך וגו' - <br>
</span><span id='katom'>צא ולמד מתן שכרן של מצות, </span><span id='pink'></span></b>אם הדם שנפשו של אדם קצה ממנו, הפורש ממנו זוכה לו ולבניו אחריו, קל וחומר לגזל ועריות שנפשו של אדם מתאווה להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק קדשיך
id: 0512
nru: כו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
אף על פי שאתה מותר לשחוט חולין, לא התרתי לך לשחוט את הקדשים ולאכלן בשעריך בלא הקרבה, אלא הביאם לבית הבחירה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועשית עלתיך
id: 0512
nru: כז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<b>אם עולות הם,<span id='pink'></span></b> תן הבשר והדם על גבי המזבח. <br>
<b>ואם זבחי שלמים הם,</b> דם זבחיך ישפך על המזבח תחלה ואחר כך והבשר תאכל. <br>
<br>
<b>ועוד דרשו רבותינו (פסוק כו): <br>
</b><blockquote><b>רק קדשיך,</b> בא ללמד על הקדשים שבחוצה לארץ וללמד על התמורות ועל ולדות קדשים שיקריבו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: שמור
id: 0512
nru: כח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
זו משנה שאתה צריך לשמרה בבטנך שלא תשכח. כעניין שנאמר (משלי כב, יח) כי נעים כי תשמרם בבטנך, ואם שנית אפשר שתשמע ותקיים, הא כל שאינו בכלל משנה אינו בכלל מעשה:<br>
<span id='pink'><b>את כל הדברים - <br>
</b></span>שתהא חביבה עליך מצווה קלה כמצווה חמורה:<br>
<span id='pink'><b>הטוב - <br>
</b></span>בעיני השמים:<br>
<span id='pink'><b>והישר - <br>
</b></span>בעיני אדם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פן תנקש
id: 0512
nru: ל
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 12
htm:
<b>אונקלוס תרגם:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>לשון מוקש. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'><b>ואני אומר שלא חש לדקדק בלשון, שלא מצינו נו'ן בלשון יוקש ואפילו ליסוד הנופל ממנו, אבל בלשון טירוף וקשקוש מצינו נו'ן (דניאל ה, ו) וארכבתה דא לדא נקשן.</b></span> <br>
<br>
<span id='katom'><b>ואף זה אני אומר,</b></span> פן תנקש אחריהם פן תיטרף אחריהם להיות כרוך אחר מעשיהם, וכן (תהילים קט, יא) ינקש נושה לכל אשר לו, מקלל את הרשע להיות עליו נושים רבים ויהיו מחזירין ומנקשין אחר ממונו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אחרי השמדם מפניך - <br>
</b></span>אחר שתראה שאשמידם מפניך, יש לך לתת לב מפני מה נשמדו אלו, מפני מעשים מקולקלים שבידיהם, אף אתה לא תעשה כן שלא יבואו אחרים וישמידוך:<br>
<span id='pink'><b>איכה יעבדו - <br>
</b></span>לפי שלא ענש על עבודת אלילים אלא על זיבוח וקטור ונסוך והשתחואה, כמו שכתוב (שמות כב, יט) בלתי לה' לבדו, דברים הנעשים לגבוה בא<span id='katom'><b> ולמדך כאן</b></span>, שאם דרכה של עבודה זרה לעבדה בדבר אחר, כגון פוער לפעור, וזורק אבן למרקוליס, זו היא עבודתה וחייב. אבל זבוח וקטור ונסוך והשתחואה, אפילו שלא כדרכה חייב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את כל הדבר
id: 0513
nru: א
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
קלה כחמורה:<br>
<span id='pink'><b>תשמרו לעשות - <br>
</b></span>ליתן לא תעשה על עשה האמורים בפרשה. <br>
<span id='katom'><b>שכל הישמר לשון לא תעשה הוא, אלא שאין לוקין על הישמר של עשה:<br>
</b></span><br>
<span id='pink'><b>לא תסף עליו - <br>
</b></span>חמישה טוטפות בתפילין, חמישה מינין בלולב, ארבע ברכות בברכת כוהנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתן אליך אות
id: 0513
nru: ב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
בשמים, כענין שנאמר בגדעון (שופטים ו, יז) ועשית לי אות, ואומר (שם ו, לט) יהי נא חורב אל הגזה וגו':<br>
<span id='pink'><b>או מופת - <br>
</b></span>בארץ אף על פי כן לא תשמע לו. <br>
<span id='red'>ואם תאמר מפני מה נותן לו הקב'ה ממשלה לעשות אות?</span> <br>
כי מנסה ה' אלוהיכם אתכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת מצותיו תשמרו
id: 0513
nru: ה
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
תורת משה:<br>
<span id='pink'><b>ובקולו תשמעו - <br>
</b></span>בקול הנביאים:<br>
<span id='pink'><b>ואתו תעבודו - <br>
</b></span>במקדשו:<br>
<span id='pink'><b>ובו תדבקון - <br>
</b></span>הדבק בדרכיו: <br>
<b>גמול חסדים,<br>
קבור מתים, <br>
בקר חולים, <br>
</b>כמו שעשה הקב'ה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: סרה
id: 0513
nru: ו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
דבר המוסר מן העולם שלא היה ולא נברא ולא צויתיו לדבר כן, דישטולוד'א בלע'ז<span id='katom'><b> [הסרה]</b></span>:<br>
<span id='pink'><b>והפדך מבית עבדים - <br>
</b></span>אפילו אין לו עליך אלא שפדאך, דיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יסיתך
id: 0513
nru: ז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
אין הסתה אלא גירוי, שנאמר (שמואל א' כו יט) אם ה' הסיתך בי, אמיטר'א בלע'ז<span id='katom'><b> [יסית],</b></span> שמשיאו לעשות כן:<br>
<span id='pink'><b>אחיך - <br>
</b></span>מאב:<br>
<span id='pink'><b>או בן אמך - <br>
</b></span>מאם:<br>
<span id='pink'><b>חיקך - <br>
</b></span>השוכבת בחיקך ומחוקה בך אפיקייד'א בלע'ז<span id='katom'><b> [דבוקה]</b></span>. <br>
וכן (יחזקאל מג, יד) ומחיק הארץ, מיסוד התקוע בארץ:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר כנפשך - <br>
</b></span>זה אביך. <br>
פירש לך הכתוב את החביבין לך, קל וחומר לאחרים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>בסתר - <br>
</b></span>דבר הכתוב בהווה, שאין דברי מסית אלא בסתר. <br>
וכן שלמה הוא אומר (משלי ז, ט) בנשף בערב יום באישון לילה ואפלה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר לא ידעת אתה ואבותיך - <br>
</b></span>דבר זה גנאי גדול הוא לך שאף האומות אין מניחין מה שמסרו להם אבותיהם, וזהו אומר לך עזוב מה שמסרו לך אבותיך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הקרובים אליך או הרחוקים
id: 0513
nru: ח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
<span id='red'>למה פרט קרובים ורחוקים? <br>
</span>אלא כך אמר הכתוב, מטיבן של קרובים אתה למד טיבן של רחוקים, כשם שאין ממש בקרובים כך אין ממש ברחוקים:<br>
<span id='pink'><b>מקצה הארץ - <br>
</b></span>זו חמה ולבנה וצבא השמים שהן מהלכין מסוף העולם ועד סופו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תאבה לו
id: 0513
nru: ט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
לא תהא תאב לו. לא תאהבנו. לפי שנאמר (ויקרא יט, יח) ואהבת לרעך כמוך, את זה לא תאהב:<br>
<span id='pink'><b>ולא תשמע אליו - <br>
</b></span>בהתחננו על נפשו למחול לו, לפי שנאמר (שמות כג, ה) עזוב תעזוב עמו, לזה לא תעזוב:<br>
<span id='pink'><b>ולא תחוס עינך עליו - <br>
</b></span>לפי שנאמר (ויקרא יט, טז) לא תעמוד על דם רעך, על זה לא תחוס:<br>
<span id='pink'><b>ולא תחמול - <br>
</b></span>לא תהפוך בזכותו:<br>
<span id='pink'><b>ולא תכסה עליו - <br>
</b></span>אם אתה יודע לו חובה אינך רשאי לשתוק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי הרג תהרגנו
id: 0513
nru: י
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
 [אם יצא מבית דין זכאי, החזירהו לחובה] יצא מבית דין חייב, אל תחזירהו לזכות:<br>
<span id='pink'><b>ידך תהיה בו בראשונה - <br>
</b></span>מצווה ביד הניסת להמיתו. לא מת בידו, ימות ביד אחרים, שנאמר ויד כל העם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לשבת שם
id: 0513
nru: יג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
פרט לירושלים שלא ניתנה לדירה:<br>
<span id='pink'><b>כי תשמע וגו' לאמר - <br>
</b></span>אומרים כן, יצאו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: בני בליעל
id: 0513
nru: יד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
בלי עול. שפרקו עולו של מקום:<br>
<span id='pink'><b>אנשים - <br>
</b></span>ולא נשים:<br>
<span id='pink'><b>ישבי עירם - <br>
</b></span>ולא יושבי עיר אחרת. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו</b></span> אין נעשית עיר הנידחת עד שידיחוה אנשים, ועד שיהיו מדיחיה מתוכה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ודרשת וחקרת ושאלת היטב
id: 0513
nru: טו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 13
htm:
<b><span id='katom'>מכאן למדו שבע חקירות מריבוי המקרא. <br>
</span><span id='pink'></span></b>כאן יש שלוש <b>דרישה וחקירה והיטב</b>. ושאלת, אינו מן המניין, וממנו למדו בדיקות. <br>
ובמקום אחר הוא אומר (דברים יט, יח) <b>ודרשו השופטים היטב.</b> <br>
ועוד במקום אחר הוא אומר (שם יז, ד)<b> ודרשת היטב. </b><br>
ולמדו היטב היטב לגזירה שווה, ליתן האמור של זה בזה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תתגודדו
id: 0514
nru: א
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
לא תתנו גדידה ושרט בבשרכם על מת כדרך שהאמוריים עושין, לפי שאתם בניו של מקום ואתם ראויין להיות נאים ולא גדודים ומקורחים:<br>
<span id='pink'><b>בין עיניכם - <br>
</b></span>אצל הפדחת. <br>
ובמקום אחר הוא אומר (ויקרא כא, ה) לא יקרחו קרחה בראשם, לעשות כל הראש כבין העיניים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל תועבה
id: 0514
nru: ג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
כל שתיעבתי לך, שאם צרם אוזן בכור כדי לשוחטו במדינה, הרי דבר שתיעבתי לך כל מום לא יהיה בו, ובא ולמד כאן שלא ישחט ויאכל על אותו המום. <br>
בשל בשר בחלב הרי דבר שתיעבתי לך, והזהיר כאן על אכילתו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(ד - ה) זאת הבהמה וגו', איל וצבי ויחמור - <br>
</b></span><b><span id='katom'>למדנו</span><span id='pink'></span></b> שהחיה בכלל בהמה. <br>
<span id='katom'><b>ולמדנו</b></span> שבהמה וחיה טמאה, מרובה מן הטהורה, שבכל מקום פורט את המועט:<br>
<span id='pink'><b>ואקו - <br>
</b></span><b>מתורגם:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>יעלא. <br>
</blockquote>(איוב לט, א) יעלי סלע הוא אשטנבו'ק <span id='katom'><b>[יעל סלע]</b></span>:<br>
<span id='pink'><b>ותאו - <br>
</b></span>תורבלא, שור היער. באלא יער, בלשון ארמי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מפרסת
id: 0514
nru: ו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
סדוקה כתרגומו:<br>
<span id='pink'><b>פרסה - <br>
</b></span>פלנט'א<span id='katom'><b> [כף רגל]:</b></span><br>
<span id='pink'><b>ושסעת - <br>
</b></span>חלוקה בשתי צפרנים שיש סדוקה ואינה חלוקה בצפרנים והיא טמאה:<br>
<span id='pink'><b>בבהמה - <br>
</b></span>משמע מה שנמצא בבהמה אכול.<br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו</b></span><b> <span id='katom'></span></b>שהשליל ניתר בשחיטת אמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השסועה
id: 0514
nru: ז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
בריה היא שיש לה שני גבין ושתי שדראות. <br>
<b><br>
אמרו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>למה נשנו, בבהמות? מפני השסועה.<br>
ובעופות? מפני הראה, שלא נאמרו <b>בתורת כוהנים:</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ובנבלתם לא תגעו
id: 0514
nru: ח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
<b>רבותינו פירשו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>ברגל. שאדם חייב לטהר את עצמו ברגל. <br>
יכול יהיו מוזהרים בכל השנה? <br>
תלמוד לומר (ויקרא כא, א) אמור אל הכוהנים וגו'. <br>
ומה טומאת המת חמורה, כוהנים מוזהרים ואין ישראל מוזהרים, טומאת נבלה קלה לא כל שכן:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: והראה ואת האיה וגו'
id: 0514
nru: יג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
היא ראה היא איה היא דיה. <br>
<span id='red'>ולמה נקרא שמה ראה?</span> <br>
שרואה ביותר. <br>
<span id='red'>ולמה הזהיר בכל שמותיה?</span> <br>
שלא ליתן פתחון פה לבעל דין לחלוק, שלא יהא האוסרה קורא אותה ראה והבא להתיר אומר, זו דיה שמה או איה שמה, וזו לא אסר הכתוב. <br>
ובעופות פרט לך הטמאים, ללמד שהעופות הטהורים מרובים על הטמאים, לפיכך פרט את המועט:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל עוף טהור תאכלו
id: 0514
nru: כ
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
ולא את הטמא. בא ליתן עשה על לא תעשה. וכן בבהמה, אותה תאכלו ולא בהמה טמאה. <br>
<span id='katom'><b>לאו הבא מכלל עשה עשה, לעבור עליהם בעשה ולא תעשה:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: לגר אשר בשעריך
id: 0514
nru: כא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
גר תושב שקבל עליו שלא לעבוד עבודה זרה ואוכל נבלות:<br>
<span id='pink'><b>כי עם קדוש אתה לה' - <br>
</b></span>קדש את עצמך במותר לך. <br>
דברים המותרים ואחרים נוהגים בהם איסור, אל תתירם בפניהם:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ולא תבשל גדי - <br>
</b></span>שלוש פעמים. פרט לחיה ולעופות ולבהמה טמאה:<br>
לא תבשל גדי וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשר תעשר
id: 0514
nru: כב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
<span id='red'>מה עניין זה אצל זה?</span> <br>
אמר להם הקב'ה לישראל: לא תגרמו לי לבשל גדיים של תבואה עד שהן במעי אמותיהן, שאם אין אתם מעשרים מעשרות כראוי, כשהוא סמוך להתבשל אני מוציא רוח קדים והיא משדפתן. שנאמר (מלכים ב' יט, כא) ושדפה לפני קמה, וכן לעניין בכורים:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שנה שנה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שאין מעשרין מן החדש על הישן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואכלת וגו'
id: 0514
nru: כג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
זה מעשר שני. <br>
<span id='katom'><b>שכבר למדנו</b></span> ליתן מעשר ראשון ללווים, שנאמר (במדבר יח, כו) כי תיקחו מאת בני ישראל וגו', ונתן להם רשות לאוכלו בכל מקום, שנאמר (שם יח, לא) ואכלתם אותו בכל מקום, על כורחך זה מעשר אחר הוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בכל אשר תאווה נפשך
id: 0514
nru: כו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
כלל:<br>
<span id='pink'><b>בבקר ובצאן וביין ובשכר - <br>
</b></span>פרט:<br>
<span id='pink'><b>ובכל אשר תשאלך נפשך - <br>
</b></span>חזר וכלל. <br>
מה הפרט מפורש ולד ולדות הארץ וראוי למאכל אדם וכו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: והלוי וגו' לא תעזבנו
id: 0514
nru: כז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
מליתן לו מעשר ראשון:<br>
<span id='pink'><b>כי אין לו חלק ונחלה עמך - <br>
</b></span>יצאו לקט שכחה ופאה והפקר, שאף הוא יש לו חלק עמך בהן כמוך, ואינן חייבין במעשר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקצה שלוש שנים
id: 0514
nru: כח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 14
htm:
<b><span id='katom'>בא ולמד</span><span id='pink'></span></b> שאם השהה מעשרותיו של שנה ראשונה ושנייה לשמטה, שיבערם מן הבית בשלישית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקץ שבע שנים
id: 0515
nru: א
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<span id='red'>יכול שבע שנים לכל מלוה ומלוה? <br>
</span>תלמוד לומר: (פסוק ט) קרבה שנת השבע. <br>
<span id='red'>ואם אתה אומר שבע שנים לכל מלוה ומלוה להלוואת כל אחד ואחד, היאך היא קרבה?</span> <br>
<span id='katom'><b>הא למדת</b></span> שבע שנים למניין השמיטות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אפס כי לא יהיה בך אביון
id: 0515
nru: ד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
ולהלן הוא אומר (פסוק יא) כי לא יחדל אביון, אלא בזמן שאתם עושים רצונו של מקום, אביונים באחרים ולא בכם, וכשאין אתם עושים רצונו של מקום אביונים בכם. אביון דל מעני, <span id='katom'><b>ולשון אביון שהוא תאב לכל דבר:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
trm: רק אם שמוע תשמע
id: 0515
nru: ה
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
אז לא יהיה בך אביון:<br>
<span id='pink'><b>שמוע תשמע - <br>
</b></span>שמע קמעא משמיעין אותו הרבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כאשר דבר לך
id: 0515
nru: ו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<span id='red'>והיכן דבר? <br>
</span>(דברים כח, ג) ברוך אתה בעיר:<br>
<span id='pink'><b>והעבטת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כל לשון הלוואה כשנופל על המלווה, נופל בלשון מפעיל.</span><span id='pink'></span></b> כגון והלווית, והעבטת. ואם היה אומר ועבטת היה נופל על הלוה, כמו ולווית:<br>
<span id='pink'><b>והעבטת גויים - <br>
</b></span><span id='red'>יכול שתהא לוה מזה ומלוה לזה?</span> <br>
תלמוד לומר: ואתה לא תעבוט:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ומשלת בגוים רבים - <br>
</b></span><span id='red'>יכול גויים אחרים מושלים עליך? <br>
</span>תלמוד לומר: ובך לא ימשולו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יהיה בך אביון
id: 0515
nru: ז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
התאב תאב קודם:<br>
<span id='pink'><b>מאחד אחיך - <br>
</b></span>אחיך מאביך, קודם לאחיך מאמך:<br>
<span id='pink'><b>שעריך - <br>
</b></span>עניי עירך קודמים לעניי עיר אחרת:<br>
<span id='pink'><b>לא תאמץ - <br>
</b></span>יש לך אדם שמצטער אם יתן אם לא יתן, לכך נאמר לא תאמץ. <br>
יש לך אדם שפושט את ידו וקופצה, לכך נאמר ולא תקפוץ:<br>
<span id='pink'><b>מאחיך האביון - <br>
</b></span>אם לא תתן לו, סופך להיות אחיו של אביון <span id='katom'><b>[בעניות]</b></span>:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פתח תפתח
id: 0515
nru: ח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
אפילו כמה פעמים:<br>
<span id='pink'><b>כי פתח תפתח - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הרי כי משמש בלשון אלא:<br>
</span><span id='pink'>והעבט תעביטנו - <br>
</span></b>אם לא רצה במתנה, תן לו בהלוואה:<br>
<span id='pink'><b>די מחסורו - <br>
</b></span>ואי אתה מצווה להעשירו:<br>
<span id='pink'><b>אשר יחסר לו - <br>
</b></span>אפילו סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו:<br>
<span id='pink'><b>לו - <br>
</b></span>זו אשה. <br>
וכן הוא אומר (בראשית ב, יח) אעשה לו עזר כנגדו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקרא עליך
id: 0515
nru: ט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<span id='red'>יכול מצווה? <br>
</span>תלמוד לומר (דברים כד, טו) ולא יקרא:<br>
<br>
<span id='pink'><b>והיה בך חטא - <br>
</b></span>מכל מקום, אפילו לא יקרא. <br>
<span id='red'>אם כן למה נאמר וקרא עליך? <br>
</span>ממהר אני ליפרע על ידי הקורא יותר ממי שאינו קורא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נתון תתן לו
id: 0515
nru: י
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
אפילו מאה פעמים:<br>
<span id='pink'><b>לו - <br>
</b></span>בינו ובינך:<br>
<span id='pink'><b>כי בגלל הדבר - <br>
</b></span>אפילו אמרת ליתן, אתה נוטל שכר האמירה עם שכר המעשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כן
id: 0515
nru: יא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
מפני כן:<br>
<span id='pink'><b>לאמר - <br>
</b></span>עצה לטובתך אני משיאך:<br>
<span id='pink'><b>לאחיך לעניך - <br>
</b></span>לאיזה אח, לעני:<br>
<span id='pink'><b>לעניך - <br>
</b></span><b><span id='katom'>ביו'ד אחד, לשון עני אחד הוא. <br>
אבל ענייך בשני יודי'ן, שני עניים:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: כי ימכר לך
id: 0515
nru: יב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
על ידי אחרים, שמכרוהו בית דין בגנבתו הכתוב מדבר. <br>
והרי כבר נאמר (שמות כא, ב) כי תקנה עבד עברי, ובמכרוהו בית דין הכתוב מדבר. אלא מפני שני דברים שנתחדשו כאן: <br>
<span id='katom'><b>אחד</b></span> שכתוב או העבריה, אף היא תצא בשש. ולא שמכרוה בית דין, שאין האשה נמכרת בגנבתה, שנאמר בגנבתו ולא בגנבתה, אלא בקטנה שמכרה אביה, ולמד כאן שאם יצאו שש שנים קודם שתביא סימנין תצא.<br>
 <br>
<span id='katom'><b>ועוד חידש כאן</b></span> (פסוק יד) העניק תעניק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העניק תעניק
id: 0515
nru: יד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<b><span id='katom'>לשון עדי בגובה ובמראית העין,</span><span id='pink'></span></b> שיהא ניכר שהטיבות לו. <br>
<br>
<b>ויש מפרשים:</b> <br>
<span id='katom'><b>לשון הטענה על צווארו:<br>
</b></span><br>
<span id='pink'><b>מצאנך ומגרנך ומיקבך - <br>
</b></span><span id='red'>יכול אין לי אלא אלו בלבד? <br>
</span>תלמוד לומר: אשר ברכך, מכל מה שברכך בוראך. <br>
<span id='red'>ולמה נאמרו אלו? <br>
</span>מה אלו מיוחדים שהם בכלל ברכה אף כל שהוא בכלל ברכה, יצאו פרדות. <br>
<br>
<b>ולמדו רבותינו במסכת קידושין (יז א): <br>
</b><blockquote>בגזרה שווה כמה נותן לו מכל מין ומין:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: עבד עולם
id: 0515
nru: יז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<span id='red'>יכול כמשמעו?</span> <br>
תלמוד לומר (ויקרא כה, י) ושבתם איש אל אחזתו ואיש אל משפחתו תשובו. <br>
<span id='katom'><b>הא למדת</b></span> שאין זה, אלא עולמו של יובל:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ואף לאמתך תעשה כן - <br>
</b></span>הענק לה. <br>
<span id='red'>יכול אף לרציעה השוה הכתוב אותה?<br>
</span> תלמוד לומר (שמות כא, ה): ואם אמור יאמר העבד, עבד נרצע, ואין אמה נרצעת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי משנה שכר שכיר
id: 0515
nru: יח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
<b><span id='katom'>מכאן אמרו</span><span id='pink'></span></b> עבד עברי עובד בין ביום ובין בלילה. וזהו כפלים שבעבודת שכירי יום. <br>
<span id='red'>ומהו עבודתו בלילה? <br>
</span>רבו מוסר לו שפחה כנענית והולדות לאדון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל הבכור וגו' תקדיש
id: 0515
nru: יט
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
ובמקום אחר הוא אומר לא יקדיש, שנאמר (ויקרא כז, כו) אך בכור אשר יבכר לה' וגו'. <br>
<span id='red'>הא כיצד?</span> <br>
אינו מקדישו לקרבן אחר, וכאן למד שמצווה לומר הרי אתה קדוש לבכורה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>אי אפשר לומר תקדיש שכבר נאמר לא יקדיש, ואי אפשר לומר לא יקדיש שהרי כבר נאמר תקדיש.<br>
<span id='red'>הא כיצד? <br>
</span>מקדישו אתה הקדש עילוי, ונותן להקדש כפי טובת הנאה שבו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לא תעבוד בבכור שורך ולא תגוז וגו' - <br>
</b></span>אף החילוף, למדו רבותינו שאסור, אלא שדבר הכתוב בהווה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לפני ה' אלוהיך תאכלנו
id: 0515
nru: כ
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
לכהן הוא אומר, שכבר מצינו שהוא ממתנות כהונה אחד תם ואחד בעל מום, שנאמר (במדבר יח, יח) ובשרם יהיה לך וגו':<br>
<span id='pink'><b>שנה בשנה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שאין משהין אותו יותר על שנתו. <br>
<span id='red'>יכול יהא פסול משעברה שנתו? <br>
</span>כבר הוקש למעשר, שנאמר (לעיל יד כג) ואכלת לפני ה' אלוהיך מעשר דגנך תירושך ויצהרך ובכורות בקרך וצאנך, מה מעשר שני אינו נפסל משנה לחברתה, אף בכור אינו נפסל, אלא שמצווה תוך שנתו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>שנה בשנה - <br>
</b></span>אם שחטו בסוף שנתו אוכלו אותו היום ויום אחד משנה אחרת. <br>
<span id='katom'><b>למד</b></span> שנאכל לשני ימים ולילה אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מום
id: 0515
nru: כא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 15
htm:
כלל:<br>
<span id='pink'><b>פסח או עור - <br>
</b></span>פרט:<br>
<span id='pink'><b>כל מום רע - <br>
</b></span>חזר וכלל. <br>
מה הפרט מפורש מום הגלוי ואינו חוזר, אף כל מום שבגלוי ואינו חוזר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמור את חדש האביב
id: 0516
nru: א
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
מקודם בואו שמור, שיהא ראוי לאביב להקריב בו את מנחת העומר, ואם לאו, עבר את השנה:<br>
<span id='pink'><b>ממצרים לילה - <br>
</b></span>והלא ביום יצאו, שנאמר (במדבר לג, ג) ממחרת הפסח יצאו בני ישראל וגו', אלא לפי שבלילה נתן להם פרעה רשות לצאת, שנאמר (שמות יב, לא) ויקרא למשה ולאהרן לילה וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: וזבחת פסח לה' אלוהיך צאן
id: 0516
nru: ב
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
שנאמר (שמות יב ה) מן הכבשים ומן העזים תקחו:<br>
<span id='pink'><b>ובקר - <br>
</b></span>תזבח לחגיגה. שאם נמנו על הפסח חבורה מרובה מביאים עמו חגיגה כדי שיהא נאכל על השובע, <br>
<span id='katom'><b>ועוד</b></span> <span id='katom'><b>למדו</b></span> רבותינו דברים הרבה מפסוק זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לחם עני
id: 0516
nru: ג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
לחם שמזכיר את העוני שנתענו במצרים:<br>
<span id='pink'><b>כי בחיפזון יצאת - <br>
</b></span>ולא הספיק בצק להחמיץ וזה יהיה לך לזיכרון. וחיפזון לא שלך היה אלא של מצרים, שכן הוא אומר (שמות יב, לג) ותחזק מצרים על העם וגו':<br>
<span id='pink'><b>למען תזכור - <br>
</b></span>על ידי אכילת הפסח והמצה, את יום צאתך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא ילין מן הבשר אשר תזבח בערב ביום הראשון לבקר
id: 0516
nru: ד
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
אזהרה למותיר בפסח דורות, לפי שלא נאמר אלא בפסח מצרים, ויום ראשון האמור כאן הוא י'ד בניסן, כמה דאת אמר (שמות יב, טו) אך ביום הראשון תשביתו שאור מבתיכם. ולפי שנסתלק הכתוב מענינו של פסח והתחיל לדבר בחוקות שבעת ימים, כגון שבעת ימים תאכל עליו מצוות ולא יראה לך שאור בכל גבולך, הוצרך לפרש באיזו זביחה הוא מזהיר, שאם כתב ולא ילין מן הבשר אשר תזבח בערב לבקר הייתי אומר שלמים הנשחטים כל שבעה כולן בבל תותירו ואינן נאכלין אלא ליום ולילה, לכך כתב בערב ביום הראשון. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><blockquote>בחגיגת י'ד הכתוב מדבר, ו</blockquote><span id='katom'>למד</span><blockquote> עליה שנאכלת לשני ימים. <br>
והראשון האמור כאן, ביום טוב הראשון הכתוב מדבר. <br>
וכן משמעות המקרא, בשר חגיגה אשר תזבח בערב, לא ילין ביום טוב הראשון <br>
עד בקרו של שני, אבל נאכלת היא בארבעה עשר ובחמשה עשר.<b> <br>
כך היא שנויה במסכת פסחים (עא ב):<br>
</b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: בערב כבוא השמש מועד צאתך ממצרים
id: 0516
nru: ו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
<b><span id='katom'>הרי שלושה זמנים חלוקים; <br>
</span><span id='pink'></span></b>בערב משש שעות ולמעלה <b>זבחהו,</b> <br>
וכבוא השמש<b> תאכלהו, </b><br>
ומועד צאתך, אתה <b>שורפהו. </b><br>
כלומר, נעשה נותר ויצא לבית השרפה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובשלת
id: 0516
nru: ז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
זהו צלי אש, שאף הוא קרוי בישול:<br>
<span id='pink'><b>ופנית בבקר - <br>
</b></span>לבקרו של שני, <span id='katom'><b>מלמד</b></span> שטעון לינה ליל של מוצאי יום טוב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ששת ימים תאכל מצוות
id: 0516
nru: ח
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
ובמקום אחר הוא אומר (שמות יב, טו) שבעת ימים, שבעה מן הישן וששה מן החדש. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b>למד</span> על אכילת מצה בשביעי, שאינה חובה, ו<span id='katom'>מכאן</span> אתה <span id='katom'>למד</span> לששת ימים. <br>
<span id='katom'><b>שהרי שביעי בכלל היה ויצא מן הכלל ללמד, שאין אכילת מצה בו חובה אלא רשות, ולא ללמד על עצמו יצא אלא ללמד על הכלל כולו יצא.</b></span> <br>
מה שביעי רשות אף כולם רשות, חוץ מלילה הראשון שהכתוב קבעו חובה, שנאמר (שמות יב, יח) בערב תאכלו מצות:<br>
<br>
<span id='pink'><b>עצרת לה' אלוהיך - <br>
</b></span>עצור עצמך מן המלאכה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>כנופיא של מאכל ומשתה. <br>
<span id='katom'><b>לשון (שופטים יג, טו) נעצרה נא אותך:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: והלוי והגר והיתום והאלמנה
id: 0516
nru: יא
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
ארבעה שלי כנגד ארבעה שלך:<br>
<b>בנך, <br>
ובתך, <br>
ועבדך, <br>
ואמתך, <br>
</b>אם אתה משמח את שלי, אני משמח את שלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באספך
id: 0516
nru: יג
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
בזמן האסיף שאתה מכניס לבית פירות הקיץ. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>באספך מגרנך ומיקבך, <span id='katom'><b>למד</b></span> שמסככין את הסוכה בפסולת גורן ויקב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיית אך שמח
id: 0516
nru: טו
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
<b><span id='katom'>לפי פשוטו</span><span id='pink'></span></b> אין זה לשון צווי אלא לשון הבטחה.<br>
<span id='katom'><b>ולפי תלמודו למדו מכאן</b></span> לרבות לילי יום טוב האחרון לשמחה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: איש כמתנת ידו
id: 0516
nru: יז
pch: ראה
lvr: C0511
prk: 16
htm:
מי שיש לו אוכלין הרבה ונכסים מרובין יביא עולות מרובות ושלמים מרובים:<br>
<br>
<b>פרשת שופטים</b><br>
<br>


autr: רשי
trm: שופטים ושוטרים
id: 0516
nru: יח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 16
htm:
<b>שופטים,<span id='pink'></span></b> דיינים הפוסקים את הדין. <br>
<b>ושוטרים,</b> הרודין את העם אחר מצוותם. שמכין וכופתין במקל וברצועה עד שיקבל עליו את דין השופט:<br>
<span id='pink'><b>בכל שעריך - <br>
</b></span>בכל עיר ועיר:<br>
<span id='pink'><b>לשבטיך - <br>
</b></span>מוסב על תתן לך. שופטים ושוטרים תתן לך לשבטיך בכל שעריך אשר ה' אלוהיך נותן לך:<br>
<span id='pink'><b>לשבטיך - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שמושיבין דיינין לכל שבט ושבט ובכל עיר ועיר:<br>
<span id='pink'><b>ושפטו את העם וגו' - <br>
</b></span>מנה דיינין מומחים וצדיקים לשפוט צדק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תטה משפט
id: 0516
nru: יט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 16
htm:
כמשמעו:<br>
<span id='pink'><b>ולא תכיר פנים - <br>
</b></span>אף בשעת הטענות. <br>
אזהרה לדיין שלא יהא רך לזה וקשה לזה, אחד עומד ואחד יושב. לפי שכשרואה שהדיין מכבד את חברו מסתתמין טענותיו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ולא תקח שחד - <br>
</b></span>אפילו לשפוט צדק:<br>
<span id='pink'><b>כי השחד יעור - <br>
</b></span>משקבל שחד ממנו אי אפשר שלא יטה את לבו אצלו להפוך בזכותו:<br>
<span id='pink'><b>דברי צדיקים - <br>
</b></span>דברים המצודקים, משפטי אמת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צדק צדק תרדוף
id: 0516
nru: כ
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 16
htm:
הלך אחר בית דין יפה:<br>
<span id='pink'><b>למען תחייה וירשת - <br>
</b></span>כדאי הוא מנוי הדיינין הכשרים להחיות את ישראל ולהושיבן על אדמתן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תטע לך אשרה
id: 0516
nru: כא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 16
htm:
לחייבו עליה משעת נטיעתה ואפילו לא עבדה עובר בלא תעשה על נטיעתה:<br>
<span id='pink'><b>לא תטע לך אשרה כל עץ אצל מזבח ה' אלוהיך - <br>
</b></span>אזהרה לנוטע אילן ולבונה בית בהר הבית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תזבח וגו' כל דבר רע
id: 0517
nru: א
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אזהרה למפגל בקדשים על ידי דבור רע. <br>
<span id='katom'><b>ועוד נדרשו</b></span> בו שאר דרשות בשחיטת קדשים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והוצאת את האיש ההוא אל שעריך וגו'
id: 0517
nru: ה
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
<b><span id='katom'>המתרגם אל שעריך, לתרע בית דינך, טועה,</span><span id='pink'></span></b> שכן שנינו אל שעריך זה שער שעבד בו, או אינו אלא שער שנדון בו, נאמר שעריך למטה ונאמר שעריך למעלה (פסוק ב) מה שעריך האמור למעלה שער שעבד בו אף שעריך האמור למטה שער שעבד בו. <br>
<b><br>
ותרגומו: <br>
</b><blockquote>לקרויך:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: שנים [עדים] או שלושה
id: 0517
nru: ו
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אם מתקיימת עדות בשנים למה פרט לך בשלשה, להקיש שלושה לשנים. <br>
מה שנים עדות אחת, אף שלושה עדות אחת, ואין נעשין זוממין עד שיזומו כולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יפלא
id: 0517
nru: ח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
<b><span id='katom'>כל הפלאה לשון הבדלה ופרישה, </span><span id='pink'></span></b>שהדבר נבדל ומכוסה ממך:<br>
<span id='pink'><b>בין דם לדם - <br>
</b></span>בין דם טמא לדם טהור:<br>
<span id='pink'><b>בין דין לדין - <br>
</b></span>בין דין זכאי לדין חייב:<br>
<span id='pink'><b>בין נגע לנגע - <br>
</b></span>בין נגע טמא לנגע טהור:<br>
<span id='pink'><b>דברי ריבות - <br>
</b></span>שיהו חכמי העיר חולקים בדבר, זה מטמא וזה מטהר זה מחייב וזה מזכה:<br>
<span id='pink'><b>וקמת ועלית - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שבית המקדש גבוה מכל המקומות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הכוהנים הלוים
id: 0517
nru: ט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
הכוהנים שיצאו משבט לוי:<br>
<span id='pink'><b>ואל השופט אשר יהיה בימים ההם - <br>
</b></span>ואפילו אינו כשאר שופטים שהיו לפניו אתה צריך לשמוע לו. אין לך אלא שופט שבימיך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ימין ושמאל
id: 0517
nru: יא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אפילו אומר לך על ימין שהוא שמאל ועל שמאל שהוא ימין, וכל שכן שאומר לך על ימין ימין ועל שמאל שמאל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל העם ישמעו
id: 0517
nru: יג
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
<b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שממתינין לו עד הרגל וממיתין אותו ברגל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא ירבה לו סוסים
id: 0517
nru: טז
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אלא כדי מרכבתו, שלא ישיב את העם מצרימה, שהסוסים באים משם. כמה שנאמר בשלמה, ותעלה ותצא מרכבה ממצרים בשש מאות כסף וסוס בחמישים ומאה (מלכים א' י כט):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא ירבה לו נשים
id: 0517
nru: יז
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אלא שמונה עשרה, שמצינו שהיו לו לדוד שש נשים, ונאמר לו ואם מעט ואוסיפה לך כהנה וכהנה (שמואל ב' יב ח):<br>
<span id='pink'><b>וכסף וזהב לא ירבה לו מאד - <br>
</b></span>אלא כדי ליתן לאכסניא <span id='katom'><b>[לאפסניא]</b></span>:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה כשבתו
id: 0517
nru: יח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 17
htm:
אם עשה כן כדאי הוא שתתקיים מלכותו:<br>
<span id='pink'><b>את משנה התורה - <br>
</b></span>שתי ספרי תורה. <br>
<b>אחת</b> שהיא מונחת בבית גנזיו. <br>
<b>ואחת</b> שנכנסת ויוצאת עמו. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם:</b> <br>
<blockquote>פתשגן.<br>
</blockquote>פתר משנה <span id='katom'><b>לשון שנון ודבור:</b></span><br>
<br>


autr: רשי
id: 0518
htm:
<div id='title1'>רשי, דברים               פרק יח</div><br>

	<span id='pink'><b>(א - ב) כל שבט לוי - <br>
</b></span>בין תמימין בין בעלי מומין:<br>
<span id='pink'><b>חלק - <br>
</b></span>בביזה:<br>
<span id='pink'><b>ונחלה - <br>
</b></span>בארץ:<br>
<span id='pink'><b>אשי ה' - <br>
</b></span>קדשי המקדש <span id='katom'><b>[קדשי קדשים]</b></span>:<br>
<span id='pink'><b>ונחלתו - <br>
</b></span>אלו קדשי הגבול תרומות ומעשרות. אבל נחלה גמורה לא יהיה לו בקרב אחיו. <br>
<br>
<b>ובספרי דרשו:</b> <br>
<blockquote>ונחלה לא יהיה לו - זו נחלת שאר:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>בקרב אחיו - <br>
</b></span>זו נחלת חמשה. <span id='katom'><b>ואיני יודע מה היא. <br>
ונראה לי </b></span>שארץ כנען שמעבר הירדן ואילך נקראת ארץ חמישה עממין, ושל סיחון ועוג, שני עממין אמורי וכנעני. ונחלת שאר לרבות קיני וקנזי וקדמוני. <br>
וכן דורש בפרשת מתנות שנאמרו לאהרן על כן לא היה ללוי וגו' (דברים י, ט) להזהיר על קיני וקנזי וקדמוני. <br>
<br>
<b>שוב נמצא בדברי רבי קלונימוס הכי גרסינן בספרי:</b> <br>
<blockquote>ונחלה לא יהיה לו אלו נחלת חמשה. בקרב אחיו אלו נחלת שבעה. <br>
נחלת חמישה שבטים ונחלת שבעה שבטים. ומתוך שמשה ויהושע לא חלקו נחלה אלא לחמשה שבטים בלבד, שכן משה הנחיל לראובן וגד וחצי שבט מנשה, ויהושע הנחיל ליהודה ואפרים ולחצי שבט מנשה, ושבעה האחרים נטלו מאליהן אחרי מות יהושע, מתוך כך הזכיר חמישה לבד ושבעה לבד:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>כאשר דבר לו - <br>
</b></span>[לאהרן] בארצם לא תנחל וגו' אני חלקך (במדבר יח כ):<br>
<br>


autr: רשי
trm: מאת העם
id: 0518
nru: ג
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
ולא מאת הכוהנים:<br>
<span id='pink'><b>אם שור אם שה - <br>
</b></span>פרט לחיה:<br>
<span id='pink'><b>הזרוע - <br>
</b></span>מן הפרק של ארכובה עד כף של יד שקורין אשפלדו'ן <span id='katom'><b>[עצם השכם]</b></span>:<br>
<span id='pink'><b>הלחיים - <br>
</b></span>עם הלשון. <br>
<br>
<b>דורשי רשומות היו אומרים:</b> <br>
<b>זרוע,</b> תחת יד, שנאמר ויקח רומח בידו (במדבר כה ז). <br>
<b>לחיים,</b> תחת תפילה, שנאמר ויעמוד פינחס ויפלל (תהילים קו ל):<br>
<b>והקבה </b>- תחת האשה אל קבתה (במדבר כה ח):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ראשית דגנך
id: 0518
nru: ד
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
<blockquote>זו תרומה, ולא פירש בה שיעור, אבל <b>רבותינו נתנו בה שיעור:</b> <br>
עין יפה אחד מארבעים, <br>
עין רעה אחד מששים, <br>
בינונית אחד מחמשים. <br>
</blockquote>וסמכו על המקרא שלא לפחות מאחד מששים, שנאמר וששיתם האיפה מחומר השעורים (יחזקאל מה יג) ששית האיפה, חצי סאה. כשאתה נותן חצי סאה לכור, הרי אחד מששים, שהכור שלשים סאין:<br>
<blockquote><br>
</blockquote><span id='pink'><b>וראשית גז צאנך - <br>
</b></span>כשאתה גוזז צאנך בכל שנה תן ממנה ראשית לכהן. ולא פירש בה שיעור. ורבותינו נתנו בה שיעור אחד מששים. וכמה צאן חייבות בראשית הגז, חמש רחלות, שנאמר וחמש צאן עשויות (שמואל א' כה, יח). <br>
<br>
<blockquote>רבי עקיבא אומר: ראשית גז שתים, גז צאנך ארבע, תיתן לו הרי חמש:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: לעמוד לשרת
id: 0518
nru: ה
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
<b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שאין שירות אלא מעומד:<br>
<br>
<span id='pink'><b>(ו - ז) וכי יבא הלוי - <br>
</b></span><span id='red'>יכול בבן לוי וודאי הכתוב מדבר?</span> <br>
תלמוד לומר: ושרת, יצאו לווים שאין ראוין לשירות:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ובא בכל אות נפשו וגו' ושרת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>למד</span><span id='pink'></span></b> על הכהן שבא ומקריב קורבנות נדבתו או חובתו ואפילו במשמר שאינו שלו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
עוד למד</b></span> על הכוהנים הבאים לרגל שמקריבין במשמר ועובדין בקורבנות הבאות מחמת הרגל, כגון מוספי הרגל, ואף על פי שאין המשמר שלהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חלק כחלק יאכלו
id: 0518
nru: ח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
<b><span id='katom'>מלמד</span><span id='pink'></span></b> שחולקין בעורות ובבשר שעירי חטאות. <br>
<span id='red'>יכול אף בדברים הבאים שלא מחמת הרגל, כגון תמידין ומוספי שבת ונדרים ונדבות?</span> <br>
תלמוד לומר: לבד ממכריו על האבות, חוץ ממה שמכרו האבות בימי דוד ושמואל, שנקבעו המשמרות ומכרו זה לזה, טול אתה שבתך ואני אטול שבתי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תלמד לעשות
id: 0518
nru: ט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
אבל אתה למד להבין ולהורות, כלומר להבין מעשיהם כמה הם מקולקלים, ולהורות לבניך לא תעשה כך וכך, שזה הוא חוק הגויים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מעביר בנו ובתו באש
id: 0518
nru: י
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
היא עבודת המולך. עושה מדורות אש מכאן ומכאן ומעבירו בין שתיהם:<br>
<span id='pink'><b>קוסם קסמים - <br>
</b></span><span id='red'>איזהו קוסם?</span> <br>
האוחז את מקלו ואומר אם אלך אם לא אלך. <br>
וכן הוא אומר, עמי בעצו ישאל ומקלו יגיד לו (הושע ד, יב):<br>
<br>
<span id='pink'><b>מעונן - <br>
</b></span><blockquote>רבי עקיבא אומר: אלו נותני עונות, שאומרים עונה פלונית יפה להתחיל. <br>
וחכמים אומרים: אלו אוחזי העיניים:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>מנחש - <br>
</b></span>פתו נפלה מפיו, צבי הפסיקו בדרך, מקלו נפל מידו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וחובר חבר
id: 0518
nru: יא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
שמצרף נחשים או עקרבים או שאר חיות למקום אחד:<br>
<span id='pink'><b>ושאל אוב - <br>
</b></span>זה מכשפות ששמו פיתום ומדבר משחיו ומעלה את המת בבית השחי שלו:<br>
<span id='pink'><b>וידעני - <br>
</b></span>מכניס עצם חיה ששמה ידוע, לתוך פיו, ומדבר העצם על ידי מכשפות:<br>
<span id='pink'><b>ודורש אל המתים - <br>
</b></span>כגון המעלה בזכורו והנשאל בגלגולת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תמים תהיה עם ה' אלוהיך
id: 0518
nru: יג
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
התהלך עמו בתמימות ותצפה לו ולא תחקור אחר העתידות, אלא כל מה שיבוא עליך קבל בתמימות ואז תהיה עמו ולחלקו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר לא צויתיו לדבר
id: 0518
nru: כ
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
אבל ציוויתיו לחברו:<br>
<span id='pink'><b>ואשר ידבר בשם אלוהים אחרים - <br>
</b></span>אפילו כיון את ההלכה, לאסור את האסור ולהתיר את המותר:<br>
<span id='pink'><b>ומת - <br>
</b></span>בחנק. <br>
<span id='katom'><b>שלושה מיתתן בידי אדם:</b></span> <br>
<b>המתנבא מה שלא שמע, <br>
ומה שלא נאמר לו ונאמר לחברו, <br>
והמתנבא בשם עבודה זרה. <br>
</b><br>
<b>אבל הכובש את נבואתו, <br>
והעובר על דברי נביא, <br>
והעובר על דברי עצמו, <br>
</b>מיתתן בידי שמים, שנאמר (פסוק יט) אנכי אדרוש מעמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכי תאמר בלבבך
id: 0518
nru: כא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 18
htm:
עתידין אתם לומר, כשיבא חנניא בן עזור ומתנבא הנה כלי בית ה' מושבים מבבלה עתה מהרה (ירמיה כז, טז) וירמיהו עומד וצווח על העמודים ועל הים ועל יתר הכלים שלא גלו עם יכניה, בבלה יובאו (שם כז, כב) עם גלות צדקיהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תכין לך הדרך
id: 0519
nru: ג
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
מקלט מקלט היה כתוב על פרשת דרכים:<br>
<span id='pink'><b>ושלשת את גבול ארצך - <br>
</b></span>שיהא מתחלת הגבול עד העיר הראשונה של עיר מקלט, כשיעור מהלך שיש ממנה עד השניה. וכן משניה, לשלישית. וכן מן השלישית, עד הגבול השני של ארץ ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונדחה ידו
id: 0519
nru: ה
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
כשבא להפיל הגרזן על העץ.<br>
<b><br>
ותרגומו:</b><br>
<blockquote>ותתמריג ידיה. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>לשון ונשמטה ידו</b></span> להפיל מכת הגרזן על העץ. <br>
<br>
כי שמטו הבקר (שמואל ב' ו ו) <br>
<b>תרגם יונתן: <br>
</b><blockquote>ארי מרגוהי תוריא:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'><b>ונשל הברזל מן העץ - <br>
</b></span><b>יש מרבותינו אומרים:<br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>נשמט הברזל מקתו.<br>
</blockquote><br>
<b>ויש מהם אומרים:</b> <br>
<blockquote>שישל הברזל חתיכה מן העץ המתבקע, והיא נתזה והרגה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וכי יהיה איש שונא לרעהו
id: 0519
nru: יא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
על ידי שנאתו הוא בא לידי וארב לו. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו</b></span> עבר אדם על מצווה קלה סופו לעבור על מצווה חמורה. לפי שעבר על לא תשנא, סופו לבא לידי שפיכות דמים. לכך נאמר כי יהיה איש שונא לרעהו וגו', שהיה לו לכתוב וכי יקום איש וארב לרעהו והכהו נפש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תסיג גבול
id: 0519
nru: יד
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
<b><span id='katom'>לשון נסוגו אחור</span><span id='pink'></span></b> (ישעיה מב יז), שמחזיר סימן חלוקת הקרקע לאחור לתוך שדה חברו למען הרחיב את שלו. והלא כבר נאמר (ויקרא יט, יג) לא תגזול. <br>
<span id='red'>מה תלמוד לומר לא תסיג?</span> <br>
<span id='katom'><b>למד</b></span> על העוקר תחום חברו שעובר בשני לאוין. <br>
<span id='red'>יכול אף בחוצה לארץ? <br>
</span>תלמוד לומר: בנחלתך אשר תנחל וגו', בארץ ישראל עובר בשני לאוין, בחוצה לארץ אינו עובר אלא משום לא תגזול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד אחד
id: 0519
nru: טו
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
<b><span id='katom'>זה בנה אב כל עד שבתורה שנים,</span><span id='pink'></span></b> אלא אם כן פרט לך בו אחד:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לכל עון ולכל חטאת - <br>
</b></span>להיות חברו נענש על עדותו, לא עונש גוף ולא עונש ממון, אבל קם הוא לשבועה. <br>
אמר לחברו: תן לי מנה שהלויתיך. <br>
אמר לו: אין לך בידי כלום ועד אחד מעיד שיש לו, חייב להישבע לו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>על פי שני עדים - <br>
</b></span>ולא שיכתבו עדותם באגרת וישלחו לבית דין, ולא שיעמוד תורגמן בין העדים ובין הדיינים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לענות בו סרה
id: 0519
nru: טז
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
דבר שאינו, שהוסר העד הזה מכל העדות הזאת. <br>
כגון, שאמרו להם והלא עמנו הייתם אותו היום במקום פלוני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועמדו שני האנשים
id: 0519
nru: יז
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
בעדים הכתוב מדבר,<span id='katom'><b> <br>
ולמד </b></span>שאין עדות בנשים. <br>
<span id='katom'><b>ולמד</b></span> שצריכין להעיד עדותן מעומד:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אשר להם הריב - <br>
</b></span>אלו בעלי הדין:<br>
<span id='pink'><b>לפני ה' - <br>
</b></span>יהי דומה להם כאילו עומדין לפני המקום, שנאמר בקרב אלוהים ישפוט (תהילים פב, א):<br>
<span id='pink'><b>אשר יהיה בימים ההם - <br>
</b></span>יפתח בדורו כשמואל בדורו, צריך אתה לנהוג בו כבוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ודרשו השופטים היטב
id: 0519
nru: יח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
על פי המזימין אותם, שבודקים וחוקרים את הבאים להזימם בדרישה ובחקירה:<br>
<span id='pink'><b>והנה עד שקר - <br>
</b></span><b><span id='katom'>כל מקום שנאמר עד, בשנים הכתוב מדבר:<br>
</span><span id='pink'></span></b><br>


autr: רשי
trm: כאשר זמם
id: 0519
nru: יט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
ולא כאשר עשה. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו,</b></span> הרגו אין נהרגין:<br>
<br>
<span id='pink'><b>לעשות לאחיו - <br>
</b></span><span id='red'>מה תלמוד לומר לאחיו?</span> <br>
<span id='katom'><b>למד </b></span>על זוממי בת כוהן נשואה שאינן בשריפה, אלא כמיתת הבועל שהוא בחנק, שנאמר היא באש תישרף (ויקרא כא, ט) היא ולא בועלה. לכך נאמר כאן לאחיו, כאשר זמם לעשות לאחיו, ולא כאשר זמם לעשות לאחותו. <br>
אבל בכל שאר מיתות השוה הכתוב אשה לאיש, וזוממי אשה נהרגין כזוממי איש. כגון: שהעידוה שהרגה את הנפש, שחללה את השבת, נהרגין במיתתה. שלא מיעט כאן אחותו אלא במקום שיש לקיים בהן הזמה במיתת הבועל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ישמעו ויראו
id: 0519
nru: כ
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 19
htm:
<b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שצריכין הכרזה, איש פלוני ופלוני נהרגין על שהוזמו בבית דין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי תצא למלחמה
id: 0520
nru: א
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
סמך הכתוב יציאת מלחמה לכאן.<br>
<span id='katom'><b>לומר לך,</b></span> שאין מחוסר אבר יוצא למלחמה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
לומר לך,</b></span> אם עשית משפט צדק אתה מובטח שאם תצא למלחמה אתה נוצח. <br>
וכן דוד הוא אומר (תהילים קיט, קכא) עשיתי משפט וצדק בל תניחני לעושקי:<br>
<span id='pink'><b>על איבך - <br>
</b></span>יהיו בעיניך כאויבים, אל תרחם עליהם כי לא ירחמו עליך:<br>
<span id='pink'><b>סוס ורכב - <br>
</b></span>בעיני כולם כסוס אחד, וכן הוא אומר (שופטים ו, טז) והכית את מדין כאיש אחד. <br>
וכן הוא אומר (שמות טו, יט) כי בא סוס פרעה:<br>
<span id='pink'><b>עם רב ממך - <br>
</b></span>בעיניך הוא רב, אבל בעיני אינו רב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כקרבכם אל המלחמה
id: 0520
nru: ב
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
סמוך לצאתכם מן הספר מגבול ארצכם:<br>
<span id='pink'><b>ונגש הכהן - <br>
</b></span>המשוח לכך. והוא הנקרא משוח מלחמה:<br>
<span id='pink'><b>ודבר אל העם - <br>
</b></span>בלשון הקדש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמע ישראל
id: 0520
nru: ג
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
אפילו אין בכם זכות אלא קריאת שמע בלבד, כדאי אתם שיושיע אתכם:<br>
<span id='pink'><b>על איביכם - <br>
</b></span>אין אלו אחיכם, שאם תפלו בידם אינם מרחמים עליכם, אין זו כמלחמת יהודה עם ישראל, שנאמר (דה'י ב' כח טו) ויקומו האנשים אשר נקבו בשמות ויחזיקו בשביה, וכל מערומיהם הלבישו מן השלל וילבישום וינעילום ויאכילום וישקום ויסוכום וינהלום בחמורים לכל כושל, ויביאום ירחו עיר התמרים אצל אחיהם, וישובו שומרון, אלא על אויביכם אתם הולכים, לפיכך התחזקו למלחמה:<br>
<br>
<span id='pink'><b>אל ירך לבבכם אל תיראו ואל תחפזו ואל תערצו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>ארבע אזהרות כנגד ארבעה דברים שמלכי האומות עושים: <br>
</span>- מגיפים בתריסיהם כדי להקישן זה לזה כדי להשמיע קול שיחפזו אלו שכנגדם וינוסו.<br>
- ורומסים בסוסיהם ומצהילין אותם להשמיע קול שעטת פרסות סוסיהם, <br>
- וצווחין בקולם, <br>
- ותוקעין בשופרות ומיני משמיעי קול:<br>
<br>
<span id='pink'>אל ירך לבבכם - <br>
</span></b>מצהלות סוסים:<br>
<span id='pink'><b>אל תיראו - <br>
</b></span>מהגפת התריסין:<br>
<span id='pink'><b>ואל תחפזו - <br>
</b></span>מקול הקרנות:<br>
<span id='pink'><b>ואל תערצו - <br>
</b></span>מקול הצווחה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי ה' אלוהיכם וגו'
id: 0520
nru: ד
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
הם באים בניצחונו של בשר ודם ואתם באים בניצחונו של מקום. <br>
פלשתים באו בניצחונו של גלית.<br>
<span id='red'>מה היה סופו?</span> <br>
נפל ונפלו עמו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>ההלך עמכם - <br>
</b></span>זה מחנה הארון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא חנכו
id: 0520
nru: ה
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
לא דר בו. <span id='katom'><b>חנוך לשון התחלה:</b></span><br>
<span id='pink'><b>ואיש אחר יחנכנו - <br>
</b></span>ודבר של עגמת נפש הוא זה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויספו השוטרים
id: 0520
nru: ח
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
<span id='red'>למה נאמר כאן ויספו?</span> <br>
מוסיפין זה על דברי הכהן, שהכהן מדבר ומשמיע מן (פסוק ג - ד) שמע ישראל עד להושיע אתכם, ומי האיש ושני ושלישי כוהן מדבר ושוטר משמיע, וזה שוטר מדבר ושוטר משמיע:<br>
<br>
<span id='pink'><b>הירא ורך הלבב - <br>
</b></span><blockquote>רבי עקיבא אומר: כמשמעו, שאינו יכול לעמוד בקשרי המלחמה ולראות חרב שלופה. רבי יוסי הגלילי אומר: הירא מעבירות שבידו, ולכך תלתה לו תורה לחזור על בית וכרם ואשה לכסות על החוזרים בשביל עבירות שבידם, שלא יבינו שהם בעלי עבירה, והרואהו חוזר אומר שמא בנה בית או נטע כרם או ארש אשה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: שרי צבאות
id: 0520
nru: ט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
שמעמידין זקפין, מלפניהם ומלאחריהם וכשילין של ברזל בידיהם וכל מי שרוצה לחזור הרשות בידו לקפח את שוקיו. זקפין, בני אדם עומדים בקצה המערכה לזקוף את הנופלים ולחזקם בדברים שובו אל המלחמה ולא תנוסו, שתחילת נפילה ניסה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל העם הנמצא בה
id: 0520
nru: יא
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
אפילו אתה מוצא בה משבעה אומות שנצטווית להחרימם, אתה רשאי לקיימם:<br>
<span id='pink'><b>למס ועבדוך - <br>
</b></span>עד שיקבלו עליהם מסים ושעבוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואם לא תשלים עמך ועשתה עמך מלחמה
id: 0520
nru: יב
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
הכתוב מבשרך שאם לא תשלים עמך סופה להלחם בך אם תניחנה ותלך:<br>
<span id='pink'><b>וצרת עליה - <br>
</b></span>אף להרעיבה ולהצמיאה ולהמיתה מיתת תחלואים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והטף
id: 0520
nru: יד
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
אף טף של זכרים. <br>
<span id='red'>ומה אני מקיים (פסוק יג) והכית את כל זכורה?</span> <br>
בגדולים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ימים
id: 0520
nru: יט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 20
htm:
שנים:<br>
<span id='pink'><b>רבים - <br>
</b></span>שלשה. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו: אין צרין על עיירות של נכרים פחות משלשה ימים קודם לשבת. <br>
ולמד</b></span> שפותח בשלום שנים או שלושה ימים. וכן הוא אומר (שמואל ב' א, א) וישב דוד בצקלג ימים שנים, ובמלחמת הרשות הכתוב מדבר:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כי האדם עץ השדה - <br>
</b></span><b><span id='katom'>הרי כי משמש בלשון דלמא.</span><span id='pink'></span></b> <br>
שמא האדם עץ השדה להיכנס בתוך המצור מפניך להתייסר בייסורי רעב וצמא כאנשי העיר למה תשחיתנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצאו זקניך
id: 0521
nru: ב
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 21
htm:
מיוחדים שבזקניך, אלו סנהדרי גדולה:<br>
<span id='pink'><b>ומדדו - <br>
</b></span>ממקום שהחלל שוכב:<br>
<span id='pink'><b>אל הערים אשר סביבות החלל - <br>
</b></span>לכל צד לידע איזו קרובה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל נחל איתן
id: 0521
nru: ד
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 21
htm:
קשה שלא נעבד:<br>
<span id='pink'><b>וערפו - <br>
</b></span>קוצץ ערפה בקופיץ. <br>
אמר הקב'ה: תבוא עגלה בת שנתה שלא עשתה פירות ותיערף במקום שאינו עושה פירות, לכפר על הריגתו של זה שלא הניחוהו לעשות פירות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ידינו לא שפכה
id: 0521
nru: ז
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 21
htm:
וכי עלתה על לב שזקני בית דין שופכי דמים הם?! <br>
אלא לא ראינוהו ופטרנוהו בלא מזונות ובלא לוויה. <br>
והכוהנים אומרים: כפר לעמך ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתה תבער
id: 0521
nru: ט
pch: שופטים
lvr: C0516
prk: 21
htm:
<b><span id='katom'>מגיד </span><span id='pink'></span></b>שאם נמצא ההורג אחר שנתערפה העגלה הרי זה ייהרג, והוא הישר בעיני ה':<br>
<br>
<b>פרשת כי תצא</b><br>
<br>


autr: רשי
trm: כי תצא למלחמה
id: 0521
nru: י
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
במלחמת הרשות הכתוב מדבר, שבמלחמת ארץ ישראל אין לומר ושבית שביו, שהרי כבר נאמר (לעיל כ טז) לא תחייה כל נשמה:<br>
<span id='pink'><b>ושבית שביו - <br>
</b></span>לרבות כנענים שבתוכה ואף על פי שהם משבעה אומות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשת
id: 0521
nru: יא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
אפילו אשת איש:<br>
<span id='pink'><b>ולקחת לך לאשה -<br>
</b></span><b><span id='katom'>לא דברה תורה אלא כנגד יצר הרע.</span><span id='pink'></span></b> שאם אין הקב'ה מתירה ישאנה באיסור. אבל אם נשאה, סופו להיות שונאה, שנאמר אחריו (פסוק טו) כי תהיין לאיש וגו' וסופו להוליד ממנה בן סורר ומורה, לכך נסמכו פרשיות הללו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והסירה את שמלת שביה
id: 0521
nru: יג
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
לפי שהם נאים, שהגויים בנותיהם מתקשטות במלחמה בשביל להזנות אחרים עימהם:<br>
<span id='pink'><b>וישבה בביתך - <br>
</b></span>בבית שמשתמש בו, נכנס ונתקל בה, יוצא ונתקל בה, רואה בבכייתה, רואה בניוולה, כדי שתתגנה עליו:<br>
<span id='pink'><b>ובכתה את אביה - <br>
</b></span><span id='red'>כל כך למה?</span> <br>
כדי שתהא בת ישראל שמחה וזו עצבה, בת ישראל מתקשטת וזו מתנוולת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה אם לא חפצתה בה
id: 0521
nru: יד
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
הכתוב מבשרך שסופך לשנאותה:<br>
<span id='pink'><b>לא תתעמר בה - <br>
</b></span><blockquote>לא תשתמש בה בלשון פרסי קורין לעבדות ושימוש, עימראה. <b>מיסודו של רבי משה הדרשן למדתי כן:<br>
</b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: פי שנים
id: 0521
nru: יז
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
כנגד שני אחים:<br>
<span id='pink'><b>בכל אשר ימצא לו - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שאין הבכור נוטל פי שנים בראוי לבא לאחר מיתת האב, כבמוחזק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: סורר
id: 0521
nru: יח
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
סר מן הדרך:<br>
<span id='pink'><b>ומורה - <br>
</b></span>מסרב בדברי אביו, <span id='katom'><b>לשון ממרים:</b></span><br>
<span id='pink'><b>ויסרו אותו - <br>
</b></span>מתרין בו בפני שלושה ומלקין אותו. בן סורר ומורה אינו חייב, עד שיגנוב ויאכל תרטימר בשר וישתה חצי לוג יין. שנאמר (פסוק כ) זולל וסובא, ונאמר (משלי כג, כ) אל תהי בסובאי יין בזוללי בשר למו. <br>
ובן סורר ומורה נהרג על שם סופו, הגיעה תורה לסוף דעתו, סוף שמכלה ממון אביו ומבקש לימודו ואינו מוצא, ועומד בפרשת דרכים ומלסטם את הבריות, אמרה תורה ימות זכאי ואל ימות חייב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל ישראל ישמעו ויראו
id: 0521
nru: כא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
<b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b>שצריך הכרזה בבית דין, פלוני נסקל על שהיה בן סורר ומורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכי יהיה באיש חטא משפט מות
id: 0521
nru: כב
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 21
htm:
סמיכות הפרשיות <span id='katom'>מגיד</span>, שאם חסים עליו אביו ואמו, סוף שיצא לתרבות רעה ויעבור עבירות ויתחייב מיתה בבית דין:<br>
<span id='pink'><b>ותלית אותו על עץ - <br>
</b></span><b>רבותינו אמרו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>כל הנסקלין, נתלין, שנאמר (פסוק כג) כי קללת אלוהים תלוי. והמברך ה', בסקילה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: והתעלמת
id: 0522
nru: א
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
כובש עין כאלו אינו רואהו:<br>
<span id='pink'><b>לא תראה, והתעלמת - <br>
</b></span>לא תראה אותו שתתעלם ממנו, <span id='katom'><b>זהו פשוטו. </b></span><br>
<br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>פעמים שאתה מתעלם וכו':<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: עד דרש אחיך
id: 0522
nru: ב
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
וכי תעלה על דעתך שיתנהו לו קודם שידרשהו, אלא דרשהו שלא יהא רמאי:<br>
<span id='pink'><b>והשבתו לו - <br>
</b></span>שתהא בו השבה, שלא יאכל בביתך כדי דמיו ותתבעם ממנו. <br>
<span id='katom'><b>מכאן אמרו:</b></span> כל דבר שעושה ואוכל יעשה ויאכל, ושאינו עושה ואוכל, ימכר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הקם תקים
id: 0522
nru: ד
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
זו טעינה. להטעין משאוי שנפל מעליו:<br>
<span id='pink'><b>עמו - <br>
</b></span>עם בעליו, אבל אם הלך וישב לו ואמר לו: הואיל ועליך מצווה אם רצית לטעון טעון, פטור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יהיה כלי גבר על אשה
id: 0522
nru: ה
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
שתהא דומה לאיש כדי שתלך בין האנשים, שאין זו אלא לשם ניאוף:<br>
<span id='pink'><b>ולא ילבש גבר שמלת אשה - <br>
</b></span>לילך ולישב בין הנשים.<br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>שלא ישיר שער הערווה ושער של בית השחי:<br>
<br>
<span id='pink'><b>כי תועבת - <br>
</b></span>לא אסרה תורה אלא לבוש המביא לידי תועבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למען ייטב לך
id: 0522
nru: ז
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
אם מצווה קלה שאין בה חסרון כיס, אמרה תורה למען ייטב לך והארכת ימים, <span id='katom'><b>קל וחומר </b></span>למתן שכרן של מצוות חמורות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי תבנה בית חדש
id: 0522
nru: ח
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
אם קיימת מצוות שלוח הקן סופך לבנות בית חדש ותקיים מצוות מעקה, <span id='katom'><b>שמצווה גוררת מצווה,</b></span> ותגיע לכרם ושדה ולבגדים נאים. לכך נסמכו פרשיות הללו:<br>
<span id='pink'><b>מעקה - <br>
</b></span>גדר סביב לגג.<br>
 <br>
<b>ואונקלוס תרגם:</b> <br>
<blockquote>תיקא. <br>
</blockquote>כעין תיק שמשמר מה שבתוכו:<br>
<span id='pink'><b>כי ייפול הנופל - <br>
</b></span>ראוי זה ליפול ואף על פי כן לא תתגלגל מיתתו על ידך, שמגלגלין זכות על ידי זכאי וחובה על ידי חייב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כלאים
id: 0522
nru: ט
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
חיטה ושעורה וחרצן במפולת יד:<br>
<span id='pink'><b>פן תקדש - <br>
</b></span><b>כתרגומו:<span id='pink'></span></b> <br>
<blockquote>תסתאב. <br>
</blockquote>כל דבר הנתעב על האדם, בין לשבח כגון הקדש, בין לגנאי כגון איסור, נופל בו לשון קדש, כמו (ישעיה סה, ה) אל תגע בי כי קדשתיך:<br>
<span id='pink'><b>המלאה - <br>
</b></span>זה מילוי ותוספת שהזרע מוסיף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שעטנז
id: 0522
nru: יא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>לשון עירוב. <br>
</span><span id='pink'></span></b><br>
<b>ורבותינו פירשו:</b> <br>
<blockquote>שוע טווי ונוז:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ושם לה עלילות דברים
id: 0522
nru: יד
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
<b><span id='katom'>עבירה גוררת עבירה,</span><span id='pink'></span></b> עבר על לא תשנא (ויקרא יט, יז) סופו לבא לידי לשון הרע:<br>
<span id='pink'><b>את האשה הזאת - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן </span><span id='pink'></span></b>שאין אומר דבר אלא בפני בעל דין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל פתח בית אביה
id: 0522
nru: כא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
ראו גידולים שגדלתם:<br>
<span id='pink'><b>וסקלוה אנשי עירה - <br>
</b></span>במעמד כל אנשי עירה:<br>
<span id='pink'><b>לזנות בית אביה - <br>
</b></span>כמו בבית אביה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומתו גם שניהם
id: 0522
nru: כב
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 22
htm:
להוציא מעשה חידודים שאין האשה נהנית מהם:<br>
<span id='pink'><b>גם - <br>
</b></span>לרבות הבאים מאחריהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>גם שניהם לרבות את הולד, שאם הייתה מעוברת אין ממתינין לה עד שתלד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יקח
id: 0523
nru: א
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
אין לו בה לקוחין ואין קידושין תופסין בה:<br>
<span id='pink'><b>ולא יגלה כנף אביו - <br>
</b></span>שומרת יבם של אביו הראויה לאביו. והרי כבר הוזהר עליה משום (ויקרא יח, יד) ערות אחי אביך, אלא לעבור על זו בשני לאוין ולסמוך לה (פסוק ג) לא יבא ממזר, <span id='katom'><b>ללמד </b></span>שאין ממזר אלא מחייבי כריתות וקל וחומר מחייבי מיתות בית דין, שאין בעריות מיתת בית דין שאין בה כרת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פצוע דכה
id: 0523
nru: ב
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
שנפצעו או שנדכאו ביצים שלו:<br>
<span id='pink'><b>וכרות שפכה - <br>
</b></span>שנכרת הגיד ושוב אינו יורה קילוח זרע אלא שופך ושותת ואינו מוליד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תדרוש שלומם
id: 0523
nru: ז
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
מכלל שנאמר (פסוק יז) עמך ישב בקרבך. <br>
<span id='red'>יכול אף זה כן? <br>
</span>תלמוד לומר: לא תדרוש שלומם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תתעב אדומי
id: 0523
nru: ח
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
לגמרי ואף על פי שראוי לך לתעבו שיצא בחרב לקראתך:<br>
<span id='pink'><b>לא תתעב מצרי - <br>
</b></span>מכל וכל אף על פי שזרקו זכוריכם ליאור. <br>
<span id='red'>מה טעם? <br>
</span>שהיו לכם אכסניא בשעת הדחק. <br>
לפיכך - <br>


autr: רשי
trm: בנים אשר יולדו להם דור שלישי
id: 0523
nru: ט
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
ושאר האומות מותרין מיד. <br>
<span id='katom'><b>הא למדת</b></span><b>,<span id='katom'></span></b> שהמחטיא לאדם קשה לו מן ההורגו, שההורגו הורגו בעולם הזה, והמחטיאו מוציאו מן העולם הזה ומן העולם הבא, לפיכך אדום שקדמם בחרב לא נתעב וכן מצרים שטבעום, ואלו שהחטיאום נתעבו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקרה לילה
id: 0523
nru: יא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
דבר הכתוב בהווה:<br>
<span id='pink'><b>ויצא אל מחוץ למחנה - <br>
</b></span>זו מצוות עשה:<br>
<span id='pink'><b>לא יבא אל תוך המחנה - <br>
</b></span>זו מצוות לא תעשה. ואסור ליכנס למחנה לוויה, וכל שכן למחנה שכינה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויד תהיה לך
id: 0523
nru: יג
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
<b>כתרגומו: <br>
<span id='pink'></span></b><blockquote>[ואתר]. <br>
</blockquote>כמו (במדבר ב, יז) איש על ידו:<br>
<br>
<span id='pink'><b>מחוץ למחנה - <br>
</b></span>חוץ לענן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תסגיר עבד
id: 0523
nru: טז
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
<b>כתרגומו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'></span></b>אפילו עבד כנעני של ישראל שברח מחוצה לארץ לארץ ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תהיה קדשה
id: 0523
nru: יח
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
מופקרת, מקודשת ומזומנת לזנות:<br>
<span id='pink'><b>ולא יהיה קדש - <br>
</b></span>מזומן למשכב זכר. <br>
<b><br>
ואונקלוס תרגם:</b> <br>
<blockquote>לא תהא אתתא מבנת ישראל לגבר עבדא. <br>
</blockquote>שאף זו מופקרת לבעילת זנות היא, מאחר שאין קדושין תופסין לו בה, שהרי הוקשו לחמור, שנאמר (בראשית כב, ה) שבו לכם פה עם החמור, עם הדומה לחמור. ולא יסב גברא מבני ישראל אתתא אמא, שאף הוא נעשה קדש על ידה, שכל בעילותיו בעילות זנות שאין קדושין תופסין לו בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אתנן זונה
id: 0523
nru: יט
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
נתן לה טלה באתננה פסול להקרבה:<br>
<span id='pink'><b>ומחיר כלב - <br>
</b></span>החליף שה בכלב:<br>
<span id='pink'><b>גם שניהם - <br>
</b></span>לרבות שינוייהם, כגון חטים ועשאן סלת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תשיך
id: 0523
nru: כ
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
אזהרה ללווה שלא ייתן ריבית למלווה, ואחר כך אזהרה למלווה (ויקרא כה לז) את כספך לא תיתן לו בנשך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לנכרי תשיך
id: 0523
nru: כא
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
ולא לאחיך. <br>
<span id='katom'><b>לאו הבא מכלל עשה, עשה, לעבור עליו בשני לאווין ועשה:<br>
</b></span><br>


autr: רשי
trm: כי תבא בכרם רעך
id: 0523
nru: כה
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 23
htm:
בפועל הכתוב מדבר:<br>
<span id='pink'><b>כנפשך - <br>
</b></span>כמה שתרצה:<br>
<span id='pink'><b>שבעך - <br>
</b></span>ולא אכילה גסה:<br>
<span id='pink'><b>ואל כליך לא תתן - <br>
</b></span><b><span id='katom'>מכאן</span><span id='pink'></span></b> שלא דברה תורה אלא בשעת הבציר, בזמן שאתה נותן לכליו של בעל הבית, אבל אם שכרו לעדור ולקשקש, אינו אוכל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשה חדשה
id: 0524
nru: ה
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
שהיא חדשה לו ואפילו אלמנה, פרט למחזיר גרושתו:<br>
<span id='pink'><b>ולא יעבור עליו - <br>
</b></span>דבר הצבא:<br>
<span id='pink'><b>לכל דבר - <br>
</b></span>שהוא צורך הצבא, לא לספק מים ומזון ולא לתקן דרכים, אבל החוזרים מעורכי המלחמה על פי כהן, כגון בנה בית ולא חנכו או ארס אשה ולא לקחה, מספיקין מים ומזון ומתקנין את הדרכים:<br>
<span id='pink'><b>יהיה לביתו - <br>
</b></span>אף בשביל ביתו, אם בנה בית וחנכו ואם נטע כרם וחללו, אינו זז מביתו בשביל צורכי המלחמה:<br>
<span id='pink'><b>לביתו - <br>
</b></span>זה ביתו:<br>
<span id='pink'><b>יהיה - <br>
</b></span>לרבות את כרמו:<br>
<span id='pink'><b>ושמח - <br>
</b></span>ישמח את אשתו. <br>
<b>ותרגומו:</b> <br>
<blockquote>ויחדי ית אתתיה. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>והמתרגם ויחדי עם אתתיה, טועה הוא,</b></span> שאין זה תרגום של ושמח אלא של ושמח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יחבול
id: 0524
nru: ו
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
אם בא למשכנו על חובו בבית דין, לא ימשכננו בדברים שעושים בהן אוכל נפש:<br>
<span id='pink'><b>רחים - <br>
</b></span>היא התחתונה:<br>
<span id='pink'><b>ורכב - <br>
</b></span>היא העליונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי ימצא
id: 0524
nru: ז
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
בעדים והתראה. וכן כל כי ימצא שבתורה:<br>
<span id='pink'><b>והתעמר בו - <br>
</b></span>אינו חייב עד שישתמש בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השמר בנגע הצרעת
id: 0524
nru: ח
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
שלא תתלוש סימני טומאה, ולא תקוץ את הבהרת:<br>
<span id='pink'><b>ככל אשר יורו אתכם - <br>
</b></span>אם להסגיר אם להחליט אם לטהר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זכור את אשר עשה ה' אלוהיך למרים
id: 0524
nru: ט
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
אם באת להיזהר שלא תלקה בצרעת, אל תספר לשון הרע. <br>
זכור העשוי למרים שדברה באחיה ולקתה בנגעים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כבוא השמש
id: 0524
nru: יג
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
אם כסות לילה הוא, ואם כסות יום החזירהו בבקר, וכבר כתוב בואלה המשפטים (שמות כב כה) עד בא השמש תשיבנו לו, כל היום תשיבנו לו וכבוא השמש תיקחנו:<br>
<span id='pink'><b>וברכך - <br>
</b></span>ואם אינו מברכך, מכל מקום ולך תהיה צדקה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא תעשק שכיר
id: 0524
nru: יד
pch: כי-תצא
lvr: C0521
prk: 24
htm:
והלא כבר כתוב, אלא לעבור על האביון בשני לאוין לא תעשוק שכר שכיר שהוא עני ואביון, ועל העשיר כבר הוזהר (ויקרא יט יג) לא תעשוק את רעך:<br>
<span id='pink'><b>אביון - <br>
</b></span>התאב לכל דבר:<br>
<span id='pink'><b>מגרך - <br>
</b></span>זה גר צדק:<br>
<span id='pink'><b>בשעריך - <br>
</b></span>זה גר תושב האוכל נבלות:<br>
<span id='pink'><b>אשר בארצך - <br>
</b></span>לרבות שכר בהמה וכלים:<br>
<br>


