# daat

autr: רשי
id: 0101
htm:
<div id='title1'>רשי, בראשית              פרק א</div><br>

	<blockquote>אמר רבי יצחק: לא היה צריך להתחיל [את] התורה אלא (שמות יב ב) מהחודש הזה לכם, שהיא מצווה ראשונה שנצטוו [בה] ישראל, ומה טעם פתח בבראשית, משום (תהילים קיא ו) כוח מעשיו הגיד לעמו לתת להם נחלת גויים, שאם יאמרו אומות העולם לישראל לסטים אתם, שכבשתם ארצות שבעה גויים, הם אומרים להם כל הארץ של הקב'ה היא, הוא בראה ונתנה לאשר ישר בעיניו, ברצונו נתנה להם וברצונו נטלה מהם ונתנה לנו:<br>
</blockquote><span id='pink'><br>
</span><span id='pink'>בראשית ברא -<br>
</span><span id='katom'>אין המקרא הזה אומר אלא דרשני,</span><blockquote> כמו שדרשוהו רבותינו ז'ל בשביל התורה שנקראת (משלי ח כב) ראשית דרכו, ובשביל ישראל שנקראו (ירמיה ב ג) ראשית תבואתו. <br>
</blockquote><span id='katom'>ואם באת לפרשו כפשוטו כך פרשהו</span> בראשית בריאת שמים וארץ והארץ הייתה תהו ובהו וחשך ויאמר אלוהים יהי אור. <br>
<span id='katom'><br>
ולא בא המקרא להורות סדר הבריאה לומר שאלו קדמו,</span> שאם בא להורות כך, היה לו לכתוב בראשונה ברא את השמים וגו',<span id='katom'> שאין לך ראשית במקרא שאינו דבוק לתיבה של אחריו</span>, כמו (שם כו א) בראשית ממלכות יהויקים, (בראשית י י) ראשית ממלכתו. <br>
(דברים יח ד) ראשית דגנך. <br>
אף כאן אתה אומר בראשית ברא אלוהים וגו', כמו בראשית ברוא. <br>
ודומה לו (הושע א ב) תחילת דבר ה' בהושע, כלומר תחילת דבורו של הקב'ה בהושע, ויאמר ה' אל הושע וגו'. <br>
<br>
<span id='katom'>ואם תאמר להורות בא שאלו תחלה נבראו, </span>ופירושו בראשית הכל ברא אלו, ויש לך מקראות שמקצרים לשונם וממעטים תיבה אחת, כמו: <br>
(איוב ג י) כי לא סגר דלתי בטני, ולא פירש מי הסוגר.<br>
וכמו (ישעיה ח ד) ישא את חיל דמשק, ולא פירש מי ישאנו. <br>
וכמו (עמוס ו יב) אם יחרוש בבקרים, ולא פירש אם יחרוש אדם בבקרים. <br>
וכמו (ישעיה מו י) מגיד מראשית אחרית, ולא פירש מגיד מראשית.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>ית דבר. <br>
<span id='katom'><br>
אם כן תמה על עצמך,</span> שהרי המים קדמו, שהרי כתיב ורוח אלוהים מרחפת על פני המים, ועדיין לא גלה המקרא בריית המים מתי הייתה, <span id='katom'>הא למדת</span> שקדמו המים לארץ. <br>
<span id='katom'><br>
ועוד</span> שהשמים מאש ומים נבראו, על כורחך לא לימד המקרא סדר המוקדמים והמאוחרים כלום:<br>
<br>
<span id='pink'>ברא אלוהים - <br>
</span><span id='red'>ולא אמר ברא ה'? <br>
</span>שבתחילה עלה במחשבה לבראתו במידת הדין, ראה שאין העולם מתקיים, הקדים מידת רחמים ושתפה למדת הדין, היינו דכתיב (להלן ב ד) ביום עשות ה' אלוהים ארץ ושמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תהו ובהו
id: 0101
nru: ב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
 <br>
<span id='katom'>תהו לשון תמה</span> ושממון שאדם תוהא ומשתומם על בהו שבה:<br>
<span id='pink'>תהו -</span> אישטורדישו'ן בלע'ז <span id='katom'>[מבוכה]:</span><br>
<span id='pink'>בהו -</span><span id='katom'> לשון רקות</span> וצדו:<b> <br>
<br>
</b><span id='pink'>על פני תהום -<br>
</span>על פני המים שעל הארץ:<br>
<br>
<span id='pink'>ורוח אלוהים מרחפת - <br>
</span>כסא הכבוד עומד באוויר ומרחף על פני המים ברוח פיו של הקב'ה ובמאמרו, כיונה המרחפת על הקן אקוביטי'ר בלע'ז <span id='katom'>[לכסות]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא אלוהים את האור כי טוב ויבדל
id: 0101
nru: ד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
<blockquote>אף בזה אנו צריכים לדברי אגדה ראהו שאינו כדאי להשתמש בו רשעים והבדילו לצדיקים לעתיד לבא. <br>
</blockquote><span id='katom'>ולפי פשוטו כך פרשהו</span> ראהו כי טוב ואין נאה לו ולחשך שיהיו משתמשין בערבוביא, וקבע לזה תחומו ביום ולזה תחומו בלילה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יום אחד
id: 0101
nru: ה
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
<b><span id='red'> </span></b>לפי סדר [לשון] הפרשה היה לו לכתוב יום ראשון, כמו שכתוב בשאר הימים שני, שלישי, רביעי. למה כתב אחד? <br>
<b></b><blockquote>לפי שהיה הקב'ה יחיד בעולמו שלא נבראו המלאכים עד יום שני, כך <b>מפורש בבראשית רבה (ג ח):<br>
</b></blockquote><br>


autr: רשי
trm: יהי רקיע
id: 0101
nru: ו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
יחזק הרקיע. שאף על פי שנבראו שמים ביום ראשון, עדיין לחים היו, וקרשו בשני מגערת הקב'ה באומרו יהי רקיע, וזהו שכתוב (איוב כו יא) עמודי שמים ירופפו כל יום ראשון. ובשני יתמהו מגערתו, כאדם שמשתומם ועומד מגערת המאיים עליו:<br>
<br>
<span id='pink'>בתוך המים - <br>
</span>באמצע המים, שיש הפרש בין מים העליונים לרקיע כמו בין הרקיע למים שעל הארץ. <br>
<span id='katom'>הא למדת</span> שהם תלויים במאמרו של מלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעש אלוהים את הרקיע
id: 0101
nru: ז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
תקנו על עמדו והיא עשייתו, כמו (דברים כא יב) ועשתה את ציפורניה:<br>
<br>
<span id='pink'>מעל לרקיע -<br>
</span>על הרקיע לא נאמר אלא מעל לרקיע, לפי שהן תלויים באוויר. <br>
<span id='red'>ומפני מה לא נאמר כי טוב ביום שני? <br>
</span>לפי שלא נגמרה מלאכת המים עד יום שלישי, והרי התחיל בה בשני, ודבר שלא נגמר אינו במילואו ובטובו, ובשלישי שנגמרה מלאכת המים והתחיל מלאכה אחרת וגמרה, כפל בו כי טוב שני פעמים, אחד לגמר מלאכת השני ואחד לגמר מלאכת היום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תדשא הארץ דשא עשב
id: 0101
nru: יא
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
<span id='katom'>לא דשא לשון עשב ולא עשב לשון דשא,</span> ולא היה לשון המקרא לומר תעשיב הארץ, שמיני דשאים מחולקין, כל אחד לעצמו נקרא עשב פלוני, ואין לשון למדבר לומר דשא פלוני, שלשון דשא הוא לבישת הארץ כשהיא מתמלאת בדשאים:<br>
<br>
<span id='pink'>תדשא הארץ -<br>
</span>תתמלא ותתכסה לבוש עשבים. בלשון לעז נקרא דשא אירבידי'ץ [מכלול העשבים] כולן בערבוביא, וכל שורש לעצמו נקרא עשב:<br>
<br>
<span id='pink'>מזריע זרע - <br>
</span>שיגדל בו זרעו לזרוע ממנו במקום אחר:<br>
<br>
<span id='pink'>עץ פרי - <br>
</span>שיהא טעם העץ כטעם הפרי, והיא לא עשתה כן, אלא (פסוק יב) ותוצא הארץ עץ עושה פרי, ולא העץ פרי, לפיכך כשנתקלל אדם על עונו נפקדה גם היא על עונה ונתקללה:<br>
<br>
<span id='pink'>אשר זרעו בו - <br>
</span>הן גרעיני כל פרי, שמהן האילן צומח כשנוטעין אותן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותוצא הארץ וגו'
id: 0101
nru: יב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
<blockquote>אף על פי שלא נאמר למינהו בדשאין בציוייהן, שמעו שנצטוו האילנות על כך, ונשאו קל וחומר בעצמן, כמפורש באגדה בשחיטת חולין (חולין ס א):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: יהי מארת וגו'
id: 0101
nru: יד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
מיום ראשון נבראו, וברביעי ציוה עליהם להיתלות ברקיע, וכן כל תולדות שמים וארץ נבראו מיום ראשון, וכל אחד ואחד נקבע ביום שנגזר עליו, הוא שכתוב (פסוק א) את השמים, לרבות תולדותיהם, ואת הארץ, לרבות תולדותיה:<br>
<br>
<span id='pink'>יהי מארת - <br>
</span><span id='katom'>חסר וי'ו כתיב</span>, על שהוא יום מארה ליפול אסכרה בתינוקות, הוא ששנינו ברביעי היו מתענים על אסכרה שלא תיפול בתינוקות:<br>
<br>
<span id='pink'>להבדיל בין היום ובין הלילה - <br>
</span>משנגנז האור הראשון, אבל בשבעת ימי בראשית שמשו האור והחושך הראשונים יחד בין ביום ובין בלילה:<br>
<br>
<span id='pink'>והיו לאותות - <br>
</span>כשהמאורות לוקין סימן רע הוא לעולם, שנאמר (ירמיה י ב) מאותות השמים אל תחתו, בעשותכם רצון הקב'ה אין אתם צריכין לדאוג מן הפורענות:<br>
<br>
<span id='pink'>ולמועדים - <br>
</span><span id='katom'>על שם העתיד, </span>שעתידים ישראל להצטוות על המועדות והם נמנים למולד הלבנה:<br>
<br>
<span id='pink'>ולימים - <br>
</span>שימוש החמה חצי יום ושימוש הלבנה חציו, הרי יום שלם:<br>
<br>
<span id='pink'>ושנים - <br>
</span>לסוף שלוש מאות שישים וחמשה ימים יגמרו מהלכת בשנים עשר מזלות המשרתים אותם והיא שנה. (וחוזרים ומתחילים פעם שניה לסבב בגלגל כמהלכן הראשון):<br>
<br>


autr: רשי
trm: המאורות הגדולים וגו'
id: 0101
nru: טז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
שווים נבראו, ונתמעטה הלבנה על שקטרגה ואמרה אי אפשר לשני מלכים שישתמשו בכתר אחד:<br>
<br>
<span id='pink'>ואת הכוכבים - <br>
</span>על ידי שמיעט את הלבנה, הרבה צבאיה להפיס דעתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נפש חיה
id: 0101
nru: כ
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
שיש בה חיות:<br>
<br>
<span id='pink'>שרץ - <br>
</span><span id='katom'>כל דבר חי שאינו גבוה מן הארץ קרוי שרץ,</span> בעוף כגון זבובים, בשקצים כגון נמלים וחיפושין ותולעים, ובבריות כגון חולד ועכבר וחומט וכיוצא בהם, וכל הדגים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: התנינים
id: 0101
nru: כא
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
דגים גדולים שבים. <br>
<span id='katom'><br>
ובדברי אגדה הוא: <br>
<b></b></span><b></b><blockquote>לויתן ובן זוגו שבראם זכר ונקבה והרג את הנקבה ומלחה לצדיקים לעתיד לבא, שאם יפרו וירבו לא יתקיים העולם בפניהם:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'>נפש החיה - <br>
</span>שיש בה חיות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויברך אותם
id: 0101
nru: כב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
לפי שמחסרים אותן וצדין מהם ואוכלין אותם הוצרכו לברכה. ואף החיות הוצרכו לברכה, אלא מפני הנחש שעתיד לקללה, לכך לא ברכן, שלא יהא הוא בכלל:<br>
<br>
<span id='pink'>פרו - <br>
</span><span id='katom'>לשון פרי,</span> כלומר עשו פירות:<br>
<br>
<span id='pink'>ורבו - <br>
</span>אם לא אמר אלא פרו היה אחד מוליד אחד ולא יותר, ובא ורבו שאחד מוליד הרבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תוצא הארץ
id: 0101
nru: כד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
הוא שפירשתי (פסוק יד) שהכל נברא מיום ראשון ולא הוצרכו אלא להוציאם:<br>
<br>
<span id='pink'>נפש חיה - <br>
</span>שיש בה חיות:<br>
<br>
<span id='pink'>ורמש - <br>
</span>הם שרצים שהם נמוכים ורומשים על הארץ, נראים כאלו נגררים, שאין הלוכן ניכר. כל לשון רמש ושרץ בלשוננו קונמובר'יש בלע'ז <span id='katom'>[רוחשים]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעש
id: 0101
nru: כה
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
תקנם בצביונם ובקומתן:<br>
<span id='pink'><br>
(כו) נעשה אדם - <br>
</span>ענותנותו של הקב'ה<span id='katom'> למדנו מכאן </span>, לפי שהאדם בדמות המלאכים ויתקנאו בו לפיכך נמלך בהם, וכשהוא דן את המלכים הוא נמלך בפמליא שלו. <br>
<br>
שכן מצינו באחאב שאמר לו מיכה (מלכים א' כב יט): ראיתי את ה' יושב על כיסאו וכל צבא השמים עומד עליו מימינו ומשמאלו, וכי יש ימין ושמאל לפניו?! <br>
אלא אלו מימינים לזכות ואלו משמאילין לחובה.<br>
<br>
וכן (דניאל ד יד) בגזרת עירין פתגמא ובמאמר קדישין שאלתא, אף כאן בפמליא שלו נמלך ונטל רשות, אמר להם: יש בעליונים כדמותי, אם אין בתחתונים כדמותי, הרי יש קנאה במעשה בראשית:<br>
<br>
<span id='pink'>נעשה אדם - <br>
</span>אף על פי שלא סייעוהו ביצירתו ויש מקום למינים לרדות, לא נמנע הכתוב מללמד דרך ארץ ומדת ענוה שיהא הגדול נמלך ונוטל רשות מן הקטן. ואם כתב אעשה אדם לא <span id='katom'>למדנו</span> שיהא מדבר עם בית דינו אלא עם עצמו, ותשובת המינים כתב בצדו ויברא אלוהים את האדם, ולא כתב ויבראו:<br>
<br>
<span id='pink'>בצלמנו - <br>
</span>בדפוס שלנו:<br>
<br>
<span id='pink'>כדמותנו - <br>
</span>להבין ולהשכיל:<br>
<br>
<span id='pink'>וירדו בדגת הים - <br>
</span><span id='katom'>יש בלשון הזה לשון רידוי ולשון ירידה,</span> זכה רודה בחיות ובבהמות, לא זכה נעשה ירוד לפניהם והחיה מושלת בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויברא אלוהים את האדם בצלמו
id: 0101
nru: כז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
בדפוס העשוי לו, שהכל נברא במאמר והוא נברא בידים, שנאמר (תהילים קלט ה) ותשת עלי כפכה, נעשה בחותם כמטבע העשויה על ידי רושם שקורין קוי'ן בלע'ז [מטבע] וכן הוא אומר (איוב לח יד) תתהפך כחומר חותם:<br>
<br>
<span id='pink'>בצלם אלוהים ברא אותו - <br>
</span>פירש לך שאותו צלם המתוקן לו צלם דיוקן יצורו הוא:<br>
<br>
<span id='pink'>זכר ונקבה ברא אותם - <br>
</span>ולהלן הוא אומר (בראשית ב כא) ויקח אחת מצלעותיו וגו', <br>
<br>
<span id='katom'>מדרש אגדה: <br>
<b></b></span><b></b><blockquote>שבראו שני פרצופין בבריאה ראשונה ואחר כך חלקו.<br>
<br>
</blockquote><span id='katom'>ופשוטו של מקרא,</span> כאן הודיעך שנבראו שניהם בשישי ולא פירש לך כיצד ברייתן ופירש לך במקום אחר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכבשה
id: 0101
nru: כח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
חסר וי'ו,<b> </b><span id='katom'>ללמדך</span> שהזכר כובש את הנקבה שלא תהא יצאנית, ועוד <span id='katom'>ללמדך</span> שהאיש שדרכו לכבוש מצווה על פריה ורבייה ולא האשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לכם יהיה לאכלה. ולכל חית הארץ
id: 0101
nru: כט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 01
htm:
השוה להם הכתוב בהמות וחיות למאכל, ולא הרשה לאדם ולאשתו להמית בריה ולאכול בשר, אך כל ירק עשב יאכלו יחד כלם, וכשבאו בני נח התיר להם בשר, שנאמר (להלן ט ג) כל רמש אשר הוא חי וגו' כירק עשב שהתרתי לאדם הראשון, נתתי לכם את כל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויכל אלוהים ביום השביעי
id: 0102
nru: ב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
<blockquote>רבי שמעון אומר: בשר ודם שאינו יודע עתיו ורגעיו צריך להוסיף מחול על הקודש, הקב'ה שיודע עתיו ורגעיו נכנס בו כחוט השערה ונראה כאלו כלה בו ביום. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'><br>
דבר אחר:<br>
</span>מה היה העולם חסר, מנוחה, באת שבת באת מנוחה, כלתה ונגמרה המלאכה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויברך ויקדש
id: 0102
nru: ג
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
ברכו במן שכל ימות השבת היה יורד להם עומר לגלגלת ובשישי לחם משנה, וקדשו במן שלא ירד בו מן כלל והמקרא כתוב על שם העתיד:<br>
<br>
<span id='pink'>אשר ברא אלוהים לעשות - <br>
</span><blockquote>המלאכה שהייתה ראויה לעשות בשבת כפל ועשאה בשישי, <b>כמו שמפורש בבראשית רבה (יא י):<br>
</b></blockquote><br>


autr: רשי
trm: אלה
id: 0102
nru: ד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
האמורים למעלה:<br>
<br>
<span id='pink'>תולדות השמים והארץ בהבראם ביום עשות ה' - <br>
</span><span id='katom'>למדך</span> שכלם נבראו ביום ראשון. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><blockquote>בהיבראם, בה' בראם שנאמר (ישעיה כו ד) ביה ה' צור עולמים בשני אותיות הללו של השם יצר שני עולמים, ולמדך כאן שהעולם הזה נברא בה'א (רמז כמו שה'א פתוחה למטה, כך העולם פתוח לשבים בתשובה. ועולם הבא נברא ביו'ד לומר שצדיקים שבאותו זמן מועטים כמו י' שהיא קטנה באותיות). רמז שירדו הרשעים למטה לראות שחת כה'א זאת שסתומה מכל צדדים ופתוחה למטה לרדת דרך שם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: טרם יהיה בארץ
id: 0102
nru: ה
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
<span id='katom'>כל טרם שבמקרא לשון עד לא הוא, ואינו לשון קודם, ואינו נפעל</span> לומר הטרים כאשר יאמר הקדים, וזה מוכיח, ועוד אחר (שמות ט ל) כי טרם תיראון, עדיין לא תיראון. <br>
ואף זה תפרש עדיין לא היה בארץ כשנגמרה בריאת העולם בשישי קודם שנברא אדם:<br>
<br>
<span id='pink'>וכל עשב השדה טרם יצמח - <br>
</span>עדיין לא צמח, ובשלישי שכתוב ותוצא הארץ, על פתח הקרקע עמדו עד יום ששי:<br>
<br>
<span id='pink'>כי לא המטיר - <br>
</span><span id='red'>ומה טעם לא המטיר? <br>
</span>לפי שאדם אין לעבוד את האדמה ואין מכיר בטובתם של גשמים, וכשבא אדם וידע שהם צורך לעולם התפלל עליהם וירדו, וצמחו האילנות והדשאים:<br>
<br>
<span id='pink'>ה' אלוהים - <br>
</span>ה' הוא שמו, אלוהים שהוא שופט ושליט על כל, וכן פירוש זה בכל מקום לפי פשוטו, ה' שהוא אלוהים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואד יעלה
id: 0102
nru: ו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
לעניין בריאתו של אדם, העלה את התהום והשקה העננים לשרות העפר ונברא אדם, כגבל זה שנותן מים ואחר כך לש את העיסה, אף כאן והשקה ואחר כך וייצר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וייצר
id: 0102
nru: ז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
שתי יצירות, יצירה לעולם הזה ויצירה לתחיית המתים, אבל בבהמה שאינה עומדת לדין לא נכתב ביצירה שני יודי'ן:<br>
<br>
<span id='pink'>עפר מן האדמה - <br>
</span>צבר עפרו מכל האדמה מארבע רוחות, שכל מקום שימות שם תהא קולטתו לקבורה.<br>
<span id='katom'><br>
דבר אחר:<br>
</span>נטל עפרו ממקום שנאמר בו (שמות כ כא) מזבח אדמה תעשה לי, אמר הלוואי תהיה לו כפרה ויוכל לעמוד:<br>
<br>
<span id='pink'>ויפח באפיו - <br>
</span>עשאו מן התחתונים ומן העליונים.<br>
גוף מן התחתונים ונשמה מן העליונים, לפי שביום<b> ראשון</b> נבראו שמים וארץ. <br>
<b>בשני</b> ברא רקיע לעליונים. <br>
<b>בשלישי</b> תראה היבשה לתחתונים. <br>
<b>ברביעי</b> ברא מאורות לעליונים. <br>
<b>בחמישי</b> ישרצו המים לתחתונים. <br>
הוזקק <b>השישי </b>לבראות בו בעליונים ובתחתונים, ואם לאו יש קנאה במעשה בראשית, שיהיו אלו רבים על אלו בבריאת יום אחד:<br>
<br>
<span id='pink'>לנפש חיה - <br>
</span>אף בהמה וחיה נקראו נפש חיה, אך זו של אדם חיה שבכולן, שנתווסף בו דעה ודבור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקדם
id: 0102
nru: ח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
במזרחו של עדן נטע את הגן. ואם תאמר הרי כבר כתב (לעיל א כז) ויברא אלוהים את האדם וגו'. <br>
<span id='katom'>ראיתי בברייתא של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי משלושים ושתים מדות שהתורה נדרשת, וזו אחת מהן: <br>
<b></b></span><b></b><blockquote>כלל שלאחריו מעשה הוא פרטו של ראשון. ויברא את האדם זהו כלל, סתם בריאתו מהיכן וסתם מעשיו, חזר ופירש וייצר ה' אלוהים וגו', ויצמח לו גן עדן, ויניחהו בגן עדן, ויפל עליו תרדמה, השומע סבור שהוא מעשה אחר, ואינו אלא פרטו של ראשון. <br>
</blockquote><br>
וכן אצל הבהמה חזר וכתב ויצר ה' אלוהים מן האדמה כל חית השדה (ב יט), כדי לפרש ויבא אל האדם לקרות שם, וללמד על העופות שנבראו מן הרקק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פישון
id: 0102
nru: יא
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
הוא נילוס נהר מצרים ועל שם שמימיו מתברכין ועולין ומשקין את הארץ נקרא פישון, כמו ופשו פרשיו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'>פישון</span> שהוא מגדל פשתן שנאמר על מצרים (ישעיה יט ט) ובושו עובדי פשתים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חדקל
id: 0102
nru: יד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
שמימיו חדין וקלין:<br>
<span id='pink'>פרת - <br>
</span>שמימיו פרין ורבין ומברין את האדם:<br>
<span id='pink'>כוש ואשור - <br>
</span>עדיין לא היו, וכתב המקרא על שם העתיד:<br>
<span id='pink'>קדמת אשור - <br>
</span>למזרחה של אשור:<br>
<span id='pink'>הוא פרת - <br>
</span>החשוב על כולם, הנזכר על שם ארץ ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא טוב היות וגו'
id: 0102
nru: יח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
שלא יאמרו שתי רשויות הן הקב'ה יחיד בעליונים ואין לו זוג, וזה יחיד בתחתונים ואין לו זוג:<br>
<br>
<span id='pink'>עזר כנגדו - <br>
</span>זכה עזר, לא זכה כנגדו להלחם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצר וגו' מן האדמה
id: 0102
nru: יט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
היא יצירה היא עשייה האמורה למעלה (לעיל א כה) ויעש אלוהים את חית הארץ וגו', אלא בא ופירש שהעופות מן הרקק נבראו, לפי שאמר למעלה מן המים נבראו וכאן אמר מן הארץ נבראו. <br>
<span id='katom'>ועוד למדך כאן</span> שבשעת יצירתן מיד בו ביום הביאם אל האדם לקרות להם שם.<br>
<br>
<span id='katom'>ובדברי אגדה: <br>
<b></b></span><b></b><blockquote>יצירה זו לשון רידוי וכבוש, כמו (דברים כ יט) כי תצור אל עיר, שכבשן תחת ידו של אדם:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'>וכל אשר יקרא לו האדם נפש חיה וגו' - <br>
</span><span id='katom'>סרסהו ופרשהו </span>כל נפש חיה אשר יקרא לו האדם שם הוא שמו לעולם:<br>
<br>
<span id='pink'>(כ - כא) ולאדם לא מצא עזר ויפל ה' אלוהים תרדמה - <br>
</span>כשהביאן הביאן לפניו כל מין ומין זכר ונקבה, אמר: לכולם יש בן זוג ולי אין בן זוג, מיד ויפל:<br>
<br>
<span id='pink'>מצלעותיו - <br>
</span>מסטריו, כמו (שמות כו כ) ולצלע המשכן, זהו שאמרו שני פרצופים נבראו:<br>
<br>
<span id='pink'>ויסגר - <br>
</span>מקום החתך:<br>
<br>
<span id='pink'>ויישן ויקח - <br>
</span>שלא יראה חתיכת הבשר שממנו נבראת ותתבזה עליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבן
id: 0102
nru: כב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
כבנין, רחבה מלמטה וקצרה מלמעלה לקבל הולד, כאוצר של חטים שהוא רחב מלמטה וקצר מלמעלה, שלא יכביד משאו על קירותיו:<br>
<br>
<span id='pink'>ויבן וגו' את הצלע וגו' לאשה - <br>
</span>להיות אשה, כמו (שופטים ח כז) ויעש אותו גדעון לאפוד, להיות אפוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זאת הפעם
id: 0102
nru: כג
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
<span id='katom'>מלמד</span> שבא אדם על כל בהמה וחיה ולא נתקררה דעתו בהם עד שבא על חוה:<br>
<br>
<span id='pink'>לזאת יקרא אשה כי מאיש וגו' - <br>
</span><span id='katom'>לשון נופל על לשון,</span> <span id='katom'>מכאן </span> שנברא העולם בלשון הקדש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כן יעזב איש
id: 0102
nru: כד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 02
htm:
רוח הקודש אומרת כן, לאסור על בני נח את העריות:<br>
<br>
<span id='pink'>לבשר אחד - <br>
</span>הולד נוצר על ידי שניהם, ושם נעשה בשרם אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנחש היה ערום
id: 0103
nru: א
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
<span id='red'>מה עניין זה לכאן היה לו לסמוך (פסוק כא) ויעש לאדם ולאשתו כתנות עור וילבישם?<br>
</span><span id='katom'>אלא למדך</span> מאיזו עילה קפץ הנחש עליהם, ראה אותם ערומים ועוסקים בתשמיש לעין כל ונתאווה לה:<br>
<br>
<span id='pink'>ערום מכל - <br>
</span>לפי ערמתו וגדולתו הייתה מפלתו, ערום מכל, ארור מכל:<br>
<br>
<span id='pink'>אף כי אמר וגו' - <br>
</span>שמא אמר לכם: <br>
<span id='pink'>לא תאכלו מכל וגו' - <br>
</span>ואף על פי שראה אותם אוכלים משאר פירות, הרבה עליה דברים כדי שתשיבנו ויבא לדבר באותו העץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יודע
id: 0103
nru: ה
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
כל אומן שונא את בני אומנתו, מן העץ אכל וברא את העולם:<br>
<span id='pink'>והייתם כאלוהים - <br>
</span>יוצרי עולמות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותרא האשה
id: 0103
nru: ו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
ראתה דבריו של נחש והנאו לה והאמינתו:<br>
<span id='pink'>כי טוב העץ - <br>
</span>להיות כאלוהים:<br>
<span id='pink'>וכי תאווה הוא לעיניים - <br>
</span>כמו שאמר לה ונפקחו עיניכם:<br>
<span id='pink'>ונחמד להשכיל - <br>
</span>כמו שאמר לה יודעי טוב ורע:<br>
<span id='pink'>ותתן גם לאשה עמה - <br>
</span>שלא תמות היא ויחיה הוא, וישא אשה אחרת:<br>
<span id='pink'>גם - <br>
</span>לרבות כל בהמה וחיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותפקחנה עיני שניהם
id: 0103
nru: ז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
לעניין החכמה דבר הכתוב ולא לעניין ראיה ממש, וסוף המקרא מוכיח:<br>
<span id='pink'>וידעו כי ערומים הם - <br>
</span>אף הסומא יודע כשהוא ערום, אלא מהו וידעו כי עירומים הם, מצווה אחת הייתה בידם ונתערטלו הימנה:<br>
<span id='pink'>עלה תאנה - <br>
</span><blockquote>הוא העץ שאכלו ממנו, בדבר שנתקלקלו בו נתקנו, אבל שאר העצים מנעום מליטול עליהם. ומפני מה לא נתפרסם העץ, שאין הקב'ה חפץ להונות בריה, שלא יכלימוהו ויאמרו זהו שלקה העולם על ידו.<b> מדרש רבי תנחומא (וירא יד):<br>
</b></blockquote><br>


autr: רשי
trm: וישמעו
id: 0103
nru: ח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
<span id='katom'>יש מדרשי אגדה רבים וכבר סדרום רבותינו על מכונם בבראשית רבה (יט ו) ובשאר מדרשות ואני לא באתי אלא לפשוטו של מקרא ולאגדה המיישבת דברי המקרא דבר דבור על אופניו.</span> <br>
<br>
<b>ומשמעו:</b> שמעו את קול הקב'ה שהיה מתהלך בגן:<br>
<br>
<span id='pink'>לרוח היום - <br>
</span>לאותו רוח שהשמש באה משם וזו היא מערבית, שלפנות ערב חמה במערב, והם סרחו בעשירית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: איכה
id: 0103
nru: ט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
יודע היה היכן הוא, אלא ליכנס עמו בדברים, שלא יהא נבהל להשיב אם יענישהו פתאום. <br>
וכן בקין (בראשית ד ט) אמר לו אי הבל אחיך. <br>
וכן בבלעם (במדבר כב ט) מי האנשים האלה עמך, ליכנס עימהם בדברים. <br>
וכן בחזקיה בשלוחי (אויל) מרודך בלאדן (ישעיה לט א):<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי עשית זאת
id: 0103
nru: יד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
<span id='katom'>מכאן </span> שאין מהפכים בזכותו של מסית. <br>
שאילו שאלו למה עשית זאת, היה לו להשיב דברי הרב ודברי התלמיד דברי מי שומעין:<br>
<br>
<span id='pink'>מכל הבהמה ומכל חית השדה - <br>
</span><blockquote>אם מבהמה נתקלל מחיה לא כל שכן, העמידו רבותינו מדרש זה<b> במסכת בכורות (דף ח</b> <b>א)</b> ללמד שימי עיבורו של נחש שבע שנים:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'>על גחונך תלך - <br>
</span>רגלים היו לו ונקצצו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואיבה אשית
id: 0103
nru: טו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
אתה לא נתכוונת אלא שימות אדם כשיאכל הוא תחלה ותישא את חוה, ולא באת לדבר אל חוה תחלה אלא לפי שהנשים קלות להתפתות ויודעות לפתות את בעליהן, לפיכך ואיבה אשית:<br>
<br>
<span id='pink'>ישופך - <br>
</span>יכתתך, כמו (דברים ט כא) ואכות אותו, <br>
<b><br>
ותרגומו: <br>
</b><blockquote>ושפית יתיה:<br>
</blockquote><span id='pink'><br>
ואתה תשופנו עקב - <br>
</span>לא יהא לך קומה ותשכנו בעקבו, ואף משם תמיתנו. ולשון תשופנו כמו (ישעיה מ כד) נשף בהם, כשהנחש בא לנשוך הוא נושף כמין שריקה,<span id='katom'> ולפי שהלשון נופל על הלשון</span> כתב לשון נשיפה בשניהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עצבונך
id: 0103
nru: טז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
זה צער גידול בנים:<br>
<span id='pink'>והרנך - <br>
</span>זה צער העבור:<br>
<span id='pink'>בעצב תלדי בנים - <br>
</span>זה צער הלידה:<br>
<span id='pink'>ואל אשך תשוקתך - <br>
</span>לתשמיש ואף על פי כן אין לך מצח לתובעו בפה אלא הוא ימשול בך, הכל ממנו ולא ממך:<br>
<span id='pink'>תשוקתך - <br>
</span>תאותך, כמו (ישעיה כט ח) ונפשו שוקקה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארורה האדמה בעבורך
id: 0103
nru: יז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
מעלה לך דברים ארורים כגון זבובים ופרעושים ונמלים, משל ליוצא לתרבות רעה והבריות מקללות שדים שינק מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקוץ ודרדר תצמיח לך
id: 0103
nru: יח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
הארץ כשתזרענה מיני זרעים תצמיח קוץ ודרדר קונדס ועכביות, והן נאכלים על ידי תיקון:<br>
<br>
<span id='pink'>ואכלת את עשב השדה - <br>
</span><span id='red'>ומה קללה היא זו, והלא בברכה נאמר לו (לעיל א כט) הנה נתתי לכם את כל עשב זורע זרע וגו'? <br>
</span>אלא מה אמור כאן בראש העניין (פסוק יז) ארורה האדמה בעבורך בעיצבון תאכלנה, ואחר העיצבון וקוץ ודרדר תצמיח לך, כשתזרענה קטניות או ירקות גנה היא תצמיח לך קוצים ודרדרים ושאר עשבי שדה, ועל כורחך תאכלם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקרא האדם
id: 0103
nru: כ
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
חזר הכתוב לעניינו הראשון ויקרא האדם שמות, ולא הפסיק אלא <span id='katom'>ללמדך</span> שעל ידי קריאת שמות נזדווגה לו חוה, כמו שכתוב (לעיל ב כ) ולאדם לא מצא עזר כנגדו, לפיכך ויפל תרדמה, ועל ידי שכתב (שם פסוק כה) ויהיו שניהם ערומים, סמך לו פרשת הנחש, להודיעך שמתוך שראה ערוותה וראה אותם עסוקים בתשמיש נתאווה לה ובא עליהם במחשבה ובמרמה:<br>
<br>
<span id='pink'>חוה - <br>
</span><span id='katom'>נופל על לשון חיה,</span> שמחיה את ולדותיה, כאשר תאמר (קהלת ב כב) מה הווה לאדם, בלשון היה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כתנות עור
id: 0103
nru: כא
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
<span id='katom'>יש דברי אגדה אומרים:</span> <br>
<blockquote>חלקים כצפורן היו מדובקים על עורן. <br>
<b></b></blockquote><b><br>
ויש אומרים: <br>
</b><blockquote>דבר הבא מן העור, כגון צמר הארנבים שהוא רך וחם ועשה להם כתנות ממנו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: היה כאחד ממנו
id: 0103
nru: כב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 03
htm:
הרי הוא יחיד בתחתונים כמו שאני יחיד בעליונים, ומה היא יחידתו, לדעת טוב ורע ומה שאין כן בבהמה ובחיה:<br>
<br>
<span id='pink'>ועתה פן ישלח ידו - <br>
</span>ומשיחיה לעולם הרי הוא קרוב להטעות הבריות אחריו ולומר אף הוא אלוה. <br>
<span id='katom'>ויש מדרשי אגדה, </span>אבל אין מיושבין על פשוטו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והאדם ידע
id: 0104
nru: א
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
כבר קודם העניין של מעלה, קודם שחטא ונטרד מגן עדן, וכן ההריון והלידה, שאם כתב וידע אדם נשמע שלאחר שנטרד היו לו בנים:<br>
<br>
<span id='pink'>קין - <br>
</span>על שם קניתי איש:<br>
<span id='pink'>את ה' - <br>
</span>כמו עם ה', כשברא אותי ואת אישי הוא לבדו בראנו, אבל בזה שותפים אנו עמו:<br>
<span id='pink'>את קין, את אחיו את הבל - <br>
</span>שלש אתים ריבוים הם, <span id='katom'>מלמד</span> שתאומה נולדה עם קין, ועם הבל נולדו שתים, לכך נאמר ותוסף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישע
id: 0104
nru: ד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
ויפן. <br>
וכן (פסוק ה) לא שעה אל מנחתו, לא פנה. <br>
וכן (שמות ה ט) ואל ישעו, אל יפנו. <br>
וכן (איוב יד ו) שעה מעליו, פנה מעליו:<br>
<br>
<span id='pink'>וישע - <br>
</span>ירדה אש וליחכה מנחתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הלא אם תיטיב
id: 0104
nru: ז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
<b>כתרגומו פירושו:<br>
</b><span id='pink'>לפתח חטאת רובץ - <br>
</span>לפתח קברך חטאך שמור:<br>
<span id='pink'>ואליך תשוקתו - <br>
</span>של חטאת, הוא יצר הרע, תמיד שוקק ומתאווה להכשילך:<br>
<span id='pink'>ואתה תמשול בו - <br>
</span>אם תרצה תתגבר עליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר קין אל הבל
id: 0104
nru: ח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
נכנס עמו בדברי ריב ומצה להתגולל עליו להרגו. <br>
<span id='katom'>ויש בזה מדרשי אגדה אך זה ישובו של מקרא:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: אי הבל אחיך
id: 0104
nru: ט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
להיכנס עמו בדברי נחת, אולי ישוב ויאמר אני הרגתיו וחטאתי לך:<br>
<span id='pink'>לא ידעתי - <br>
</span>נעשה כגונב דעת העליונה:<br>
<span id='pink'>השומר אחי - <br>
</span><span id='katom'>לשון תימה הוא, וכן כל ה'א הנקודה בחטף פתח:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: דמי אחיך
id: 0104
nru: י
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
דמו ודם זרעיותיו.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>שעשה בו פצעים הרבה שלא היה יודע מהיכן נפשו יוצאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארור אתה מן האדמה
id: 0104
nru: יא
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
יותר ממה שנתקללה היא כבר בעונה, וגם בזו הוסיפה לחטוא:<br>
<span id='pink'>אשר פצתה את פיה לקחת את דמי אחיך וגו' - <br>
</span>והנני מוסיף לה קללה לא תוסף תת כוחה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לכן כל הורג קין
id: 0104
nru: טו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
<span id='katom'>זה אחד מן המקראות שקצרו דבריהם ורמזו ולא פירשו.</span> <br>
לכן כל הורג קין, לשון גערה, כה יעשה לו, כך וכך עונשו, ולא פירש עונשו:<br>
<br>
<span id='pink'>שבעתים יקם - <br>
</span>איני רוצה להינקם מקין עכשיו, לסוף שבעה דורות אני נוקם נקמתי ממנו שיעמוד למך מבני בניו ויהרגהו. וסוף המקרא שאמר שבעתים יוקם, והיא נקמת הבל מקין,<span id='katom'> הא למדנו</span> שתחילת מקרא לשון גערה היא, שלא תהא ברייה מזיקתו. <br>
וכיוצא בו (שמואל ב' ה ח) ויאמר דוד כל מכה יבוסי ויגע בצינור ולא פירש מה יעשה לו, אבל דבר הכתוב ברמז כל מכה יבוסי ויגע בצינור, ויקרב אל השער ויכבשנו, ואת העיוורים וגו', וגם אותם יכה על אשר אמרו העור והפסח לא יבא דוד אל תוך הבית, המכה את אלו אני אעשנו ראש ושר, כאן קצר דבריו ובדברי הימים (א יא ו) פירש יהיה לראש ולשר:<br>
<br>
<span id='pink'>וישם ה' לקין אות - <br>
</span>חקק לו אות משמו במצחו (כל מוצאי יהרגני הבהמות והחיות, אבל בני אדם עדיין לא היו שיירא מהם רק אביו ואמו, ומהם לא היה ירא שיהרגוהו. <br>
אלא אמר: עד עכשיו היה פחדתי על כל החיות כמו שנאמר ומוראכם וגו', ועכשיו בשביל עוון זה לא ייראו ממני החיות ויהרגוני! מיד וישם ה' לקין אות, החזיר מוראו על הכל):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצא קין
id: 0104
nru: טז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
יצא בהכנעה כגונב דעת העליונה:<br>
<span id='pink'>בארץ נוד - <br>
</span>בארץ שכל הגולים נדים שם:<br>
<span id='pink'>קדמת עדן - <br>
</span>שם גלה אביו כשגורש מגן עדן, שנאמר (לעיל ג כד) וישכן מקדם לגן עדן, את שמירת דרך מבוא הגן, שיש ללמוד שהיה אדם שם. ומצינו רוח מזרחית קולטת בכל מקום את הרוצחים, שנאמר (דברים ד מא) אז יבדיל משה וגו' מזרחה שמש. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>בארץ נוד, כל מקום <span id='katom'>[שהיה הולך] </span>הייתה הארץ מזדעזעה תחתיו והבריות אומרות סורו מעליו, זהו שהרג את אחיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועירד ילד
id: 0104
nru: יח
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
<span id='katom'>יש מקום שהוא אומר בזכר הוליד ויש מקום שהוא אומר ילד, שהלידה משמשת שתי לשונות:</span> <br>
לידת האשה ניישטר'א בלע'ז<span id='katom'> [ללדת],</span> <br>
וזריעת תולדות האיש איניינדרי'ר בלע'ז <span id='katom'>[להוליד].</span> <br>
<span id='katom'>כשהוא אומר הוליד בלשון הפעיל </span>מדבר בלידת האשה, פלוני הוליד את אשתו בן או בת, וכשהוא אומר ילד מדבר בזריעת האיש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקח לו למך
id: 0104
nru: יט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
לא היה לו לפרש כל זה, אלא ל<span id='katom'>למדנו</span> מסוף העניין שקיים הקב'ה הבטחתו שאמר שבעתים יוקם קין, עמד למך לאחר שהוליד בנים ועשה דור שביעי והרג את קין, זהו שאמר (פסוק כג) כי איש הרגתי לפצעי וגו':<br>
<br>
<span id='pink'>שתי נשים - <br>
</span>כך היה דרכן של דור המבול, אחת לפריה ורבייה ואחת לתשמיש. <br>
זו שהיא לתשמיש משקה כוס של עקרין כדי שתעקר ומקושטת ככלה ומאכילה מעדנים, וחברתה נזופה ואבלה כאלמנה, וזהו שפירש איוב (איוב כד כא) רועה עקרה לא תלד ואלמנה לא ייטיב, כמו שמפורש באגדת חלק:<br>
<span id='pink'>עדה - <br>
</span><blockquote>היא של פריה ורבייה, ועל שם שמגונה עליו ומוסרת מאצלו. עדה תרגום של סורה:<br>
</blockquote><span id='pink'>צלה -<br>
</span><blockquote>היא של תשמיש על שם שיושבת תמיד בצלו, דברי אגדה הם בבראשית רבה (כג ב):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אבי יושב אהל ומקנה
id: 0104
nru: כ
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
הוא היה הראשון לרועי בהמות במדברות, ויושב אהלים חדש כאן וחדש כאן בשביל מרעה צאנו, וכשכלה המרעה במקום הזה הולך ותוקע אוהלו במקום אחר. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה:</span> <br>
<blockquote>בונה בתים לעבודה זרה, כמה דאת אמר (יחזקאל ח ג) סמל הקנאה המקנה, וכן (פסוק כא) אחיו תופש כנור ועוגב לזמר לעבודה זרה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: תובל קין
id: 0104
nru: כב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
תובל אומנתו של קין. <br>
<span id='katom'>תובל לשון תבלין,</span> תיבל והתקין אומנתו של קין לעשות כלי זיין לרוצחים:<br>
<br>
<span id='pink'>לוטש כל חרש נחושת וברזל - <br>
</span>מחדד אומנות נחושת וברזל, כמו (איוב טז ט) ילטוש עיניו לי. <br>
<span id='katom'>חורש אינו לשון פועל אלא לשון פועל שהרי נקוד קמץ קטן. וטעמו למטה,</span> כלומר מחדד ומצחצח כל כלי אומנות נחושת וברזל:<br>
<span id='pink'>נעמה - <br>
</span>היא אשתו של נח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמען קולי
id: 0104
nru: כג
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
שהיו פורשות ממנו מתשמיש לפי שהרג את קין ואת תובל קין בנו, שהיה למך סומא ותובל קין מושכו, וראה את קין ונדמה לו כחיה ואמר לאביו למשוך בקשת, והרגו. וכיון שידע שהוא קין זקנו, הכה כף אל כף וספק את בנו ביניהם והרגו, והיו נשיו פורשות ממנו והוא מפייסן:<br>
<br>
<span id='pink'>שמען קולי - <br>
</span>להישמע לי (לתשמיש), וכי איש אשר הרגתיו לפצעי הוא נהרג, וכי אני פצעתיו מזיד שיהא הפצע קרוי על שמי, וילד אשר הרגתי לחבורתי נהרג, כלומר על ידי חבורתי, <span id='katom'>בתמיה</span>, והלא שוגג אני ולא מזיד, לא זהו פצעי ולא זהו חבורתי:<br>
<br>
<span id='pink'>פצע - <br>
</span>מכת חרב או חץ נברידור'א בלע'ז<span id='katom'> [פצע]:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: כי שבעתים יוקם קין
id: 0104
nru: כד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
קין שהרג מזיד נתלה לו עד שבעה דורות, אני שהרגתי שוגג לא כל שכן שיתלה לי שביעיות הרבה:<br>
<span id='pink'>שבעים ושבעה - <br>
</span><span id='katom'>לשון ריבוי שביעיות אחז לו.<br>
</span><br>
<span id='katom'>כך דרש רבי תנחומא (אות יא). ומדרש בראשית רבה (כג ד):</span> <br>
<blockquote>לא הרג למך כלום ונשיו פורשות ממנו משקיימו פריה ורבייה, לפי שנגזרה גזרה לכלות זרעו של קין לאחר שבעה דורות, אמרו: <br>
מה אנו יולדות לבהלה, למחר המבול בא ושוטף את הכל. <br>
והוא אומר להן: וכי איש הרגתי לפצעי, וכי אני הרגתי את הבל שהיה איש בקומה וילד בשנים, שיהא זרעי כלה באותו עוון?! <br>
ומה קין שהרג נתלה לו שבעה דורות, אני שלא הרגתי לא כל שכן שיתלו לי שביעיות הרבה! <br>
וזהו קל וחומר של שטות, אם כן אין הקב'ה גובה את חובו ומקיים את דברו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וידע אדם וגו'
id: 0104
nru: כה
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 04
htm:
בא לו למך אצל אדם הראשון וקבל על נשיו, אמר להן וכי עליכם לדקדק על גזירתו של מקום, אתם עשו מצוותכם והוא יעשה את שלו. אמרו לו קשוט עצמך תחלה, והלא פרשת מאשתך זה מאה ושלשים שנה משנקנסה מיתה על ידך, מיד וידע אדם עוד וגו'. <br>
<span id='red'>מהו עוד?<br>
</span><span id='katom'>ללמדך</span> שנתווספה לו תאווה על תאוותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זה ספר תולדות אדם
id: 0105
nru: א
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 05
htm:
זו היא ספירת תולדות אדם. <span id='katom'>ומדרשי אגדה יש רבים:<br>
</span><span id='pink'>ביום ברא וגו' - <br>
</span><span id='katom'>מגיד </span> שביום שנברא הוליד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתהלך חנוך
id: 0105
nru: כד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 05
htm:
צדיק היה וקל בדעתו לשוב להרשיע, לפיכך מיהר הקב'ה וסילקו והמיתו קודם זמנו [וזהו ששינה הכתוב במיתתו לכתוב ואיננו בעולם למלאות שנותיו:<br>
<span id='pink'>כי לקח אותו - <br>
</span>לפני זמנו] כמו (יחזקאל כד כה) הנני לוקח ממך את מחמד עיניך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זה ינחמנו
id: 0105
nru: כט
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 05
htm:
ינח ממנו את עיצבון ידינו, עד שלא בא נח לא היה להם כלי מחרישה והוא הכין להם, והייתה הארץ מוציאה קוצים ודרדרים כשזורעים חטים, מקללתו של אדם הראשון, ובימי נח נחה, וזהו ינחמנו, ינח ממנו. ואם לא תפרשהו כך, אין טעם הלשון נופל על השם, ואתה צריך לקרות שמו מנחם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בני האלוהים
id: 0106
nru: ב
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 06
htm:
בני השרים והשופטים. <br>
<br>
<span id='katom'>(דבר אחר:<br>
</span>בני האלוהים הם השרים ההולכים בשליחותו של מקום, אף הם היו מתערבים בהם). <br>
<span id='katom'><br>
כל אלוהים שבמקרא לשון מרות,</span> וזה יוכיח: <br>
(שמות ד טז) ואתה תהיה לו לאלוהים, <br>
(שם ז א) ראה נתתיך אלוהים:<br>
<br>
<span id='pink'>כי טבת הנה - <br>
</span><blockquote>אמר רבי יודן: טבת כתיב, כשהיו מטיבין אותה מקושטת ליכנס לחופה, <br>
היה גדול נכנס ובועלה תחלה:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>מכל אשר בחרו - <br>
</span>אף בעולת בעל, אף הזכר והבהמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא ידון רוחי באדם
id: 0106
nru: ג
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 06
htm:
לא יתרעם ויריב רוחי עלי בשביל האדם:<br>
<br>
<span id='pink'>לעולם - <br>
</span>לאורך ימים, הנה רוחי נדון בקרבי אם להשחית ואם לרחם, לא יהיה מדון זה ברוחי לעולם, כלומר לאורך ימים:<br>
<br>
<span id='pink'>בשגם הוא בשר - <br>
</span>כמו בשגם, כלומר בשביל שגם זאת בו שהוא בשר, ואף על פי כן אינו נכנע לפני, ומה אם יהיה אש או דבר קשה, כיוצא בו (שופטים ה ז) עד שקמתי דבורה, כמו שקמתי. וכן (שם ו יז) שאתה מדבר עמי, כמו שאתה, אף בשגם כמו בשגם:<br>
<br>
<span id='pink'>והיו ימיו וגו' - <br>
</span>עד מאה ועשרים שנה אאריך להם אפי ואם לא ישובו אביא עליהם מבול. <br>
ואם תאמר משנולד יפת עד המבול אינו אלא מאה שנה, אין מוקדם ומאוחר בתורה, כבר הייתה הגזירה גזורה עשרים שנה קודם שהוליד נח תולדות, וכן מצינו בסדר עולם (פרק כח).<span id='katom'> יש מדרשי אגדה רבים בלא ידון, אבל זה הוא צחצוח פשוטו:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: הנפלים
id: 0106
nru: ד
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 06
htm:
על שם שנפלו והפילו את העולם, ובלשון עברית לשון ענקים הוא:<br>
<span id='pink'>בימים ההם - <br>
</span>בימי דור אנוש ובני קין:<br>
<span id='pink'>וגם אחרי כן - <br>
</span>אף על פי שראו באבדן של דור אנוש שעלה אוקיינוס והציף שליש העולם, לא נכנע דור המבול ללמוד מהם:<br>
<span id='pink'>אשר יבאו - <br>
</span>היו יולדות ענקים כמותם:<br>
<span id='pink'>הגיבורים - <br>
</span>למרוד במקום:<br>
<span id='pink'>אנשי השם - <br>
</span>אותן שנקבו בשמות עירד, מחויאל, מתושאל, שנקראו על שם אבדן שנימוחו והותשו. <br>
<span id='katom'><br>
דבר אחר:<br>
</span>אנשי שממון, ששממו את העולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וינחם ה' כי עשה
id: 0106
nru: ו
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 06
htm:
נחמה הייתה לפניו שבראו בתחתונים, שאלו היה מן העליונים היה ממרידן:<br>
<span id='pink'>ויתעצב - <br>
</span>האדם:<br>
<span id='pink'>אל לבו - <br>
</span>של מקום, עלה במחשבתו של מקום להעציבו, זהו תרגום אונקלוס. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>וינחם, נהפכה מחשבתו של מקום ממידת רחמים למדת הדין, עלה במחשבה לפניו מה לעשות באדם שעשה בארץ. <br>
<span id='katom'><br>
וכן כל לשון ניחום שבמקרא לשון נמלך מה לעשות.</span> <br>
(במדבר כג יט) ובן אדם ויתנחם, <br>
(דברים לב לו) ועל עבדיו יתנחם, <br>
(שמות לב יד) וינחם ה' על הרעה, <br>
(שמואל א' טו יא) נחמתי כי המלכתי, <br>
כולם לשון מחשבה אחרת הם:<br>
<br>
<span id='pink'>ויתעצב אל לבו - <br>
</span>נתאבל על אבדן מעשה ידיו, כמו (ש'ב יט ג) נעצב המלך על בנו.<span id='katom'> וזו כתבתי לתשובת המינים:</span><br>
<blockquote>גוי אחד שאל את רבי יהושע בן קרחה, אמר לו: אין אתם מודים שהקב'ה רואה את הנולד. <br>
אמר לו: הן. <br>
אמר לו: והא כתיב ויתעצב אל לבו?! <br>
אמר לו: נולד לך בן זכר מימיך? <br>
אמר לו: הן. <br>
אמר לו' ומה עשית? <br>
אמר לו: שמחתי ושימחתי את הכל. <br>
אמר לו: ולא היית יודע שסופו למות! <br>
אמר לו: בשעת חדותא חדותא, בשעת אבלא אבלא. <br>
אמר לו: כך מעשה הקב'ה, אף על פי שגלוי לפניו שסופן לחטוא ולאבדן לא נמנע מלבראן, בשביל הצדיקים העתידים לעמוד מהם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויאמר ה' אמחה את האדם
id: 0106
nru: ז
pch: בראשית
lvr: C0101
prk: 06
htm:
הוא עפר ואביא עליו מים ואמחה אותו, לכך נאמר לשון מחוי:<br>
<span id='pink'>מאדם עד בהמה - <br>
</span>אף הם השחיתו דרכם. <br>
<span id='katom'><br>
דבר אחר:<br>
</span>הכל נברא בשביל אדם, וכיון שהוא כלה מה צורך באלו:<br>
<span id='pink'>כי נחמתי כי עשיתים - <br>
</span>חשבתי מה לעשות להם על אשר עשיתים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלה תולדות נח נח איש צדיק
id: 0106
nru: ט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
הואיל והזכירו ספר בשבחו, שנאמר (משלי י ז) זכר צדיק לברכה. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
ללמדך</span>, שעיקר תולדותיהם של צדיקים מעשים טובים:<br>
<span id='pink'>בדורותיו - <br>
</span><blockquote>יש מרבותינו דורשים אותו לשבח, כל שכן שאלו היה בדור צדיקים היה צדיק יותר. <br>
ויש שדורשים אותו לגנאי, לפי דורו היה צדיק, ואלו היה בדורו של אברהם לא היה נחשב לכלום:<br>
</blockquote><span id='pink'>את האלה ים התהלך נח - <br>
</span>ובאברהם הוא אומר (יז א) התהלך לפני, (כד מ) אשר התהלכתי לפניו, נח היה צריך סעד לתומכו, אבל אברהם היה מתחזק ומהלך בצדקו מאליו:<br>
<span id='pink'>התהלך - <br>
</span><span id='katom'>לשון עבר, וזהו שמושו של למד בלשון כבד, משמשת להבא ולשעבר בלשון אחד,</span> <br>
(שם יג יז) קום התהלך להבא, התהלך נח, לשעבר, <br>
(ש'א יב יט) התפלל בעד עבדיך להבא, <br>
(מלכים א ח מב) ובא והתפלל אל הבית הזה, לשון עבר, <br>
אלא שהוי'ו שבראשו הופכו להבא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותשחת
id: 0106
nru: יא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
<span id='katom'>לשון ערווה ועבודה זרה,</span> כמו (דברים ד טז) פן תשחיתון, כי השחית כל בשר וגו':<br>
<span id='pink'>ותמלא הארץ חמס - <br>
</span>גזל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קץ כל בשר
id: 0106
nru: יג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
<span id='katom'>כל מקום שאתה מוצא זנות ועבודה זרה, אנדרלמוסיה באה לעולם והורגת טובים ורעים:<br>
</span><span id='pink'><br>
כי מלאה הארץ חמס - <br>
</span>לא נחתם גזר דינם אלא על הגזל:<br>
<span id='pink'>את הארץ - <br>
</span>כמו מן הארץ, ודומה לו: <br>
(שמות ט כט) כצאתי את העיר, מן העיר, <br>
(מ'א טו כג) חלה את רגליו, מן רגליו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>את הארץ עם הארץ, שאף שלושה טפחים של עומק המחרישה נימוחו וניטשטשו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשה לך תבת
id: 0106
nru: יד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
הרבה רווח והצלה לפניו. <br>
<span id='red'>ולמה הטריחו בבניין זה?</span> <br>
כדי שיראוהו אנשי דור המבול עוסק בה מאה ועשרים שנה ושואלין אותו: <br>
<span id='red'>מה זאת לך? <br>
</span>והוא אומר להם: עתיד הקב'ה להביא מבול לעולם, אולי ישובו:<br>
<span id='pink'>עצי גפר - <br>
</span>כך שמו. ולמה ממין זה על שם גופרית, שנגזר עליהם להימחות בו:<br>
<span id='pink'>קנים - <br>
</span>מדורים מדורים לכל בהמה וחיה:<br>
<span id='pink'>בכפר - <br>
</span>זפת בלשון ארמי. ומצינו בתלמוד כופרא. בתיבתו של משה, על ידי שהיו המים תשים, דיה בחומר מבפנים וזפת מבחוץ. <br>
<span id='katom'>ועוד</span> כדי שלא יריח אותו צדיק ריח רע של זפת, אבל כאן מפני חוזק המים זפתה מבית ומבחוץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צהר
id: 0106
nru: טז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
<b>יש אומרים: <br>
</b><blockquote>חלון. <br>
</blockquote><b>ויש אומרים:</b> <br>
<blockquote>אבן טובה המאירה להם:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>ואל אמה תכלנה מלמעלה - <br>
</span>כסויה משופע ועולה עד שהוא קצר מלמעלה ועומד על אמה, כדי שיזובו המים למטה:<br>
<span id='pink'>בצדה תשים - <br>
</span>שלא יפלו הגשמים בה:<br>
<span id='pink'>תחתים שנים ושלשים - <br>
</span>שלוש עליות זו על גב זו: <br>
<b>עליונים לאדם, <br>
אמצעים למדור בהמה, <br>
תחתיים לזבל:<br>
</b><br>


autr: רשי
trm: ואני הנני מביא
id: 0106
nru: יז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
הנני מוכן להסכים עם אותם שזירזוני ואמרו לפני כבר (תהילים ח ה) מה אנוש כי תזכרנו:<br>
<span id='pink'>מבול - <br>
</span>שבלה את הכל, שבלבל את הכל, שהוביל את הכל מן הגבוה לנמוך. <br>
<b><br>
וזהו לשון אונקלוס שתרגם: <br>
</b><blockquote>טופנא. <br>
</blockquote>שהציף את הכל והביאם לבבל שהיא עמוקה, לכך נקראת שנער שננערו שם כל מתי מבול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והקמותי את בריתי
id: 0106
nru: יח
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
ברית היה צריך על הפירות שלא ירקבו ויעפשו, ושלא יהרגוהו רשעים שבדור:<br>
<span id='pink'>אתה ובניך ואשתך - <br>
</span>האנשים לבד והנשים לבד, <span id='katom'>מכאן  </span> שנאסרו בתשמיש המטה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומכל החי
id: 0106
nru: יט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 06
htm:
אפילו שדים:<br>
<span id='pink'>שנים מכל - <br>
</span>מן הפחות שבהם לא פחתו משנים, אחד זכר ואחד נקבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אותך ראיתי צדיק
id: 0107
nru: א
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
ולא נאמר צדיק תמים. <span id='katom'>מכאן  </span> שאומרים מקצת שבחו של אדם בפניו וכולו שלא בפניו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הטהורה
id: 0107
nru: ב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
העתידה להיות טהורה לישראל, <span id='katom'>למדנו</span> שלמד נח תורה:<br>
<span id='pink'>שבעה שבעה - <br>
</span>כדי שיקריב מהם קרבן בצאתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי לימים עוד שבעה
id: 0107
nru: ד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
אלו שבעת ימי אבלו של מתושלח הצדיק שחס הקב'ה על כבודו ועכב את הפורענות. <br>
צא וחשוב שנותיו של מתושלח ותמצא שהם כלים בשנת שש מאות שנה לחיי נח:<br>
<span id='pink'>כי לימים עוד - <br>
</span><span id='red'>מהו עוד? <br>
</span>זמן אחר זמן, זה נוסף על מאה ועשרים שנה:<br>
<span id='pink'>ארבעים יום - <br>
</span>כנגד יצירת הולד שקלקלו להטריח ליוצרם לצור צורת ממזרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נח ובניו
id: 0107
nru: ז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
האנשים לבד והנשים לבד, לפי שנאסרו בתשמיש המטה, מפני שהעולם היה שרוי בצער:<br>
<span id='pink'>מפני מי המבול - <br>
</span>אף נח מקטני אמנה היה, מאמין ואינו מאמין שיבוא המבול ולא נכנס לתיבה עד שדחקוהו המים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באו אל נח
id: 0107
nru: ט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
מאליהן:<br>
<span id='pink'>שנים שנים - <br>
</span>כולם הושוו במניין זה, מן הפחות היו שנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בחדש השני
id: 0107
nru: יא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
<blockquote>רבי אליעזר אומר: זה מרחשון. <br>
רבי יהושע אומר: זה אייר:<br>
</blockquote><span id='pink'>נבקעו - <br>
</span>להוציא מימיהן:<br>
<span id='pink'>תהום רבה - <br>
</span><span id='katom'>מידה כנגד מידה,</span> הם חטאו ברבה רעת האדם (בראשית ו ה) ולקו בתהום רבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי הגשם על הארץ
id: 0107
nru: יב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
ולהלן הוא אומר (פסוק יז) ויהי המבול, אלא כשהורידן, הורידן ברחמים שאם יחזרו יהיו גשמי ברכה, וכשלא חזרו היו למבול:<br>
<span id='pink'>ארבעים יום וגו' - <br>
</span>אין יום ראשון מן המניין לפי שאין לילו עמו, שהרי כתיב ביום הזה נבקעו כל מעיינות, נמצאו ארבעים יום כלים בכ'ח בכסליו, לרבי אליעזר שהחדשים נמנין כסדרן אחד מלא ואחד חסר, הרי שנים עשר ממרחשון ועשרים ושמונה מכסליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעצם היום הזה
id: 0107
nru: יג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
למדך הכתוב שהיו בני דורו אומרים אילו אנו רואים אותו נכנס לתיבה אנו שוברין אותה והורגין אותו, אמר הקב'ה אני מכניסו לעיני כולם ונראה דבר מי יקום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צפור כל כנף
id: 0107
nru: יד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
דבוק הוא, צפור של כל מין כנף, לרבות חגבים (כנף לשון נוצה כמו (ויקרא א יז) ושסע אותו בכנפיו שאפילו נוצתה עולה, אף כאן צפור כל מין מראית נוצה):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסגור ה' בעדו
id: 0107
nru: טז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 07
htm:
הגין עליו שלא ישברוה, הקיף התיבה דובים ואריות והיו הורגים בהם. <br>
<span id='katom'><br>
ופשוטו של מקרא</span> סגר כנגדו מן המים. <br>
<span id='katom'>וכן כל בעד שבמקרא לשון כנגד הוא</span> <br>
(בראשית כ יח) בעד כל רחם, <br>
(מ'ב ד ד) בעדך ובעד בניך, <br>
(איוב ב ד) עור בעד עור, <br>
(תהילים ג ד) מגן בעדי, <br>
(ש'א יב יט) התפלל בעד עבדיך, כנגד עבדיך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויזכור אלוהים
id: 0108
nru: א
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
זה השם מידת הדין הוא, ונהפכה למדת רחמים על ידי תפלת הצדיקים, ורשעתן של רשעים הופכת מידת רחמים למדת הדין, שנאמר (בראשית ו ה) וירא ה' כי רבה רעת האדם וגו' ויאמר ה' אמחה, והוא שם מידת רחמים:<br>
<span id='pink'>ויזכור אלוהים את נח וגו' - <br>
</span>מה זכר להם לבהמות, זכות שלא השחיתו דרכם קודם לכן ושלא שמשו בתיבה:<br>
<span id='pink'>ויעבר אלוהים רוח - <br>
</span>רוח תנחומין והנחה עברה לפניו:<br>
<span id='pink'>על הארץ - <br>
</span>על עסקי הארץ:<br>
<span id='pink'>וישכו - <br>
</span>כמו (אסתר ב א) כשוך חמת המלך לשון הנחת חמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסכרו מעינות
id: 0108
nru: ב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
כשנפתחו כתיב (ז יא) כל מעינות, וכאן אין כתיב כל, לפי שנשתיירו מהם אותן שיש בהם צורך לעולם, כגון חמי טבריא וכיוצא בהם:<br>
<span id='pink'>ויכלא - <br>
</span>וימנע, כמו (תהילים מ יב) לא תכלא רחמיך, (בראשית כג ו) לא יכלה ממך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקצה חמישים ומאת יום
id: 0108
nru: ג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
התחילו לחסור, והוא אחד בסיוון. כיצד בעשרים ושבעה בכסלו פסקו הגשמים הרי שלושה מכסלו ועשרים ותשעה מטבת הרי שלושים ושתים, ושבט ואדר וניסן ואייר מאה ושמונה עשר הרי מאה וחמישים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בחדש השביעי
id: 0108
nru: ד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
סיון והוא שביעי לכסלו שבו פסקו הגשמים:<br>
<span id='pink'>בשבעה עשר יום - <br>
</span><span id='katom'>מכאן  </span> אתה למד שהייתה התיבה משוקעת במים אחת עשרה אמה, שהרי כתיב (פסוק ה) בעשירי באחד לחדש נראו ראשי ההרים, זה אב שהוא עשירי (למרחשוון) לירידת גשמים והם היו גבוהים על ההרים חמש עשרה אמה וחסרו מיום אחד בסיוון עד אחד באב חמש עשרה אמה לששים יום, הרי אמה לארבעה ימים, נמצא שבששה עשר בסיוון לא חסרו אלא ארבע אמות, ונחה התיבה ליום המחרת, למדת שהייתה משוקעת אחת עשרה אמה במים שעל ראשי ההרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעשירי נראו ראשי ההרים
id: 0108
nru: ה
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
זה אב, שהוא עשירי למרחשוון שהתחיל הגשם. <br>
ואם תאמר הוא אלול ועשירי לכסלו שפסק הגשם, כשם שאתה אומר בחדש השביעי סיוון והוא שביעי להפסקה. אי אפשר לומר כן, על כורחך שביעי אי אתה מונה אלא להפסקה, שהרי לא כלו ארבעים יום של ירידת גשמים ומאה וחמישים של תגבורת המים עד אחד בסיוון. <br>
<br>
ואם אתה אומר שביעי לירידה אין זה סיוון והעשירי אי אפשר למנות אלא לירידה, שאם אתה אומר להפסקה והוא אלול, אי אתה מוצא בראשון באחד לחדש חרבו המים מעל הארץ, שהרי מקץ ארבעים משנראו ראשי ההרים שלח את העורב, ועשרים ואחד יום הוחיל בשליחות היונה, הרי שישים יום משנראו ראשי ההרים עד שחרבו פני האדמה.<br>
<br>
ואם תאמר באלול נראו, נמצא שחרבו במרחשוון, והוא קורא אותו ראשון ואין זה אלא תשרי, שהוא ראשון לבריאת עולם, ולרבי יהושע הוא ניסן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקץ ארבעים יום
id: 0108
nru: ו
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
משנראו ראשי ההרים:<br>
<span id='pink'>את חלון התיבה אשר עשה - <br>
</span>לצוהר, ולא זה פתח התיבה העשוי לביאה ויציאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יצוא ושוב
id: 0108
nru: ז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
<blockquote>הולך ומקיף סביבות התיבה ולא הלך בשליחותו שהיה חושדו על בת זוגו, כמו ששנינו <b>באגדת חלק (סנהדרין קח ב):<br>
</b></blockquote><span id='pink'>עד יבשת המים - <br>
</span><span id='katom'>פשוטו כמשמעו. <br>
</span><br>
<span id='katom'>אבל מדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>מוכן היה העורב לשליחות אחרת בעצירת גשמים בימי אליהו, שנאמר (מלכים א' יז ו) והעורבים מביאים לו לחם ובשר:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וישלח את היונה
id: 0108
nru: ח
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
לסוף שבעה ימים שהרי כתיב ויחל עוד שבעה ימים אחרים, מכלל זה אתה למד שאף בראשונה הוחיל שבעה ימים:<br>
<span id='pink'>וישלח - <br>
</span>אין זה לשון שליחות אלא לשון שלוח, שלחה ללכת לדרכה, ובזו יראה אם קלו המים שאם תמצא מנוח לא תשוב אליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: טרף בפיה
id: 0108
nru: יא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
<span id='katom'>אומר אני שזכר היה לכן קוראו פעמים לשון זכר ופעמים לשון נקבה,</span> <span id='katom'>לפי שכל יונה שבמקרא לשון נקבה, כמו: <br>
</span>(שה'ש ה יב) כיונים על אפיקי מים רוחצות, <br>
(יחזקאל ז טז) כיוני הגאיות כולם הומות, <br>
וכמו (הושע ז יא) כיונה פותה:<br>
<span id='pink'><br>
טרף - חטף, <br>
</span><span id='katom'>ומדרש אגדה:<br>
</span><blockquote>לשון מזון, ודרשו בפיה, לשון מאמר, אמרה יהיו מזונותי מרורין כזית בידו של הקב'ה ולא מתוקין כדבש בידי בשר ודם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וייחל
id: 0108
nru: יב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
<span id='katom'>הוא לשון ויחל, אלא שזה לשון ויפעל וזה לשון ויתפעל.</span> ויחל וימתין, וייחל ויתמתן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בראשון
id: 0108
nru: יג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
<blockquote>לרבי אליעזר הוא תשרי, <br>
ולרבי יהושע הוא ניסן:<br>
</blockquote><span id='pink'>חרבו - <br>
</span>נעשה כמין טיט, שקרמו פניה של מעלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשבעה ועשרים
id: 0108
nru: יד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
וירידתן בחדש השני בי'ז, אלו אחד עשר ימים שהחמה יתירה על הלבנה, שמשפט דור המבול שנה תמימה היה:<br>
<span id='pink'>יבשה - <br>
</span>נעשה גריד כהלכתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הוצא
id: 0108
nru: יז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
הוצא כתיב היצא קרי. היצא, אמור להם שיצאו. הוצא, אם אינם רוצים לצאת הוציאם אתה:<br>
<span id='pink'>ושרצו בארץ - <br>
</span>ולא בתיבה, <span id='katom'>מגיד </span> שאף הבהמה והעוף נאסרו בתשמיש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מנעריו
id: 0108
nru: כא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 08
htm:
מנעריו כתיב משננער לצאת ממעי אמו ניתן בו יצר הרע:<br>
<span id='pink'>לא אסף. ולא אסף - <br>
</span><blockquote>כפל הדבר לשבועה, הוא שכתוב (ישעיהו נד ט) אשר נשבעתי מעבור מי נח, ולא מצינו בה שבועה אלא זו שכפל דבריו והיא שבועה, וכן דרשו חכמים במסכת שבועות (לו א):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וחתכם
id: 0109
nru: ב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
ואימתכם כמו (איוב ו כא) תראו חתת. <br>
<span id='katom'>ואגדה: <br>
</span><blockquote>לשון חיות שכל זמן שהתינוק בן יומו חי אין אתה צריך לשומרו מן העכברים, עוג מלך הבשן מת, צריך לשומרו מן העכברים, שנאמר ומוראכם וחתכם יהיה, אימתי יהיה מוראכם על החיות, כל זמן שאתם חיים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: לכם יהיה לאכלה
id: 0109
nru: ג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
שלא הרשיתי לאדם הראשון לאכול בשר אלא ירק עשב, ולכם כירק עשב שהפקרתי לאדם הראשון, נתתי לכם את כל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשר בנפשו
id: 0109
nru: ד
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אסר להם אבר מן החי, כלומר כל זמן שנפשו בו לא תאכלו הבשר:<br>
<span id='pink'>בנפשו דמו - <br>
</span>בעוד נפשו בו:<br>
<span id='pink'>בשר בנפשו לא תאכלו - <br>
</span>הרי אבר מן החי ואף בנפשו דמו לא תאכלו, הרי דם מן החי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואך את דמכם
id: 0109
nru: ה
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אף על פי שהתרתי לכם נטילת נשמה בבהמה, את דמכם אדרוש מהשופך דם עצמו:<br>
<span id='pink'>לנפשותיכם - <br>
</span>אף החונק עצמו אף על פי שלא יצא ממנו דם:<br>
<span id='pink'>מיד כל חיה - <br>
</span>לפי שחטאו דור המבול והופקרו למאכל חיות רעות לשלוט בהן, שנאמר (תהילים מט יג) נמשל כבהמות נדמו, לפיכך הוצרך להזהיר עליהן את החיות:<br>
<span id='pink'>ומיד האדם - <br>
</span>מיד ההורג במזיד ואין עדים אני אדרוש:<br>
<span id='pink'>מיד איש אחיו - <br>
</span>מיד שהוא אוהב לו כאח והרגו שוגג, אני אדרוש, אם לא יגלה ויבקש על עונו לימחל, שאף השוגג צריך כפרה, ואם אין עדים לחייבו גלות והוא אינו נכנע, הקדוש ברוך הוא דורש ממנו. <br>
<br>
<span id='katom'>כמו שדרשו רבותינו ז'ל: <br>
</span><blockquote>והאלוהים אנה לידו במסכת מכות (י ב) הקדוש ברוך הוא מזמנן לפונדק אחד וכו':<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: באדם דמו ישפך
id: 0109
nru: ו
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אם יש עדים המיתוהו אתם, למה, כי בצלם אלוהים וגו':<br>
<span id='pink'>עשה את האדם - <br>
</span>זה מקרא חסר, וצריך להיות עשה העושה את האדם, וכן הרבה במקרא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתם פרו ורבו
id: 0109
nru: ז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
<span id='katom'>לפי פשוטו</span> הראשונה לברכה, וכאן לצווי. <br>
<br>
<span id='katom'>ולפי מדרשו: <br>
</span><blockquote>להקיש מי שאינו עוסק בפריה ורביה לשופך דמים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ואני הנני
id: 0109
nru: ט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
מסכים אני עמך, שהיה נח דואג לעסוק בפריה ורבייה עד שהבטיחו הקדוש ברוך הוא שלא לשחת את העולם עוד, וכן עשה. ובאחרונה אמר לו הנני מסכים לעשות קיום וחיזוק ברית להבטחתי, ואתן לך אות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חית הארץ אתכם
id: 0109
nru: י
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
הם המתהלכים עם הבריות:<br>
<span id='pink'>מכל יוצאי התבה - <br>
</span>להביא שקצים ורמשים:<br>
<span id='pink'>לכל חית הארץ - <br>
</span>להביא המזיקין שאינן בכלל החיה אשר אתכם, שאין הילוכן עם הבריות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לדרת עולם
id: 0109
nru: יב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
נכתב חסר, שיש דורות שלא הוצרכו לאות לפי שצדיקים גמורים היו, כמו דורו של חזקיהו מלך יהודה, ודורו של רבי שמעון בן יוחאי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בין אלוהים ובין כל נפש חיה
id: 0109
nru: טז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
בין מידת הדין של מעלה וביניכם שהיה לו לכתוב וביני ובין כל נפש חיה. <br>
<br>
<span id='katom'>אלא זהו מדרשו: <br>
</span><blockquote>כשתבוא מידת הדין לקטרג עליכם (לחייב אתכם) אני רואה את האות ונזכר:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וחם הוא אבי כנען
id: 0109
nru: יח
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
<span id='red'>למה הוצרך לומר כאן? <br>
</span>לפי שהפרשה עסוקה ובאה בשכרותו של נח שקלקל בה חם, ועל ידו נתקלל כנען, ועדיין לא כתב תולדות חם, ולא ידענו שכנען בנו, לפיכך הוצרך לומר כאן וחם הוא אבי כנען:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחל
id: 0109
nru: כ
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
עשה עצמו חולין, שהיה לו לעסוק תחלה בנטיעה אחרת:<br>
<span id='pink'>איש האדמה - <br>
</span>אדוני האדמה, כמו (רות א ג) איש נעמי:<br>
<span id='pink'>ויטע כרם - <br>
</span>כשנכנס לתיבה הכניס עמו זמורות ויחורי תאנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אהלו
id: 0109
nru: כא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אהלה כתיב רמז לעשרת שבטים שנקראו על שם שומרון שנקראת אהלה, שגלו על עסקי היין, שנאמר (עמוס ו ו) השותים במזרקי יין:<br>
<span id='pink'>ויתגל - <br>
</span>לשון ויתפעל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא חם אבי כנען
id: 0109
nru: כב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
<span id='katom'>יש מרבותינו אומרים: <br>
</span><blockquote>כנען ראה והגיד לאביו לכך הוזכר על הדבר ונתקלל:<br>
</blockquote><span id='pink'>וירא את ערות אביו - <br>
</span><span id='katom'>יש אומרים: <br>
</span><blockquote>סרסו ויש אומרים רבעו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויקח שם ויפת
id: 0109
nru: כג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אין כתיב כאן ויקחו אלא ויקח, לימד על שם שנתאמץ במצווה יותר מיפת, לכך זכו בניו לטלית של ציצית, ויפת זכה לקבורה לבניו, שנאמר (יחזקאל לט יא) אתן לגוג מקום שם קבר. וחם שבזה את אביו נאמר בזרעו (ישעיה כ ד) כן ינהג מלך אשור את שבי מצרים ואת גלות כוש נערים וזקנים ערום ויחף וחשופי שת וגו':<br>
<span id='pink'>ופניהם אחורנית - <br>
</span><span id='red'>למה נאמר פעם שניה? <br>
</span><span id='katom'>מלמד</span> שכשקרבו אצלו והוצרכו להפוך עצמם לכסותו, הפכו פניהם אחורנית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארור כנען
id: 0109
nru: כה
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
אתה גרמת לי שלא אוליד בן רביעי אחר לשמשני, ארור בנך רביעי להיות משמש את זרעם של אלו הגדולים, שהוטל עליהם טורח עבודתי מעתה. ומה ראה חם שסרסו, אמר להם לאחיו אדם הראשון שני בנים היו לו, והרג זה את זה בשביל ירושת העולם ואבינו יש לו שלושה בנים ועודנו מבקש בן רביעי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ברוך ה' אלוהי שם
id: 0109
nru: כו
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 09
htm:
שעתיד לשמור הבטחתו לזרעו לתת להם את ארץ כנען:<br>
<span id='pink'>ויהי כנען עבד למו - <br>
</span>למס עובד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גבור ציד
id: 0110
nru: ט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 10
htm:
צד דעתן של בריות בפיו ומטען למרוד במקום:<br>
<span id='pink'>לפני ה' - <br>
</span>מתכוון להקניטו על פניו:<br>
<span id='pink'>על כן יאמר כנמרד - <br>
</span>על כל אדם מרשיע בעזות פנים, יודע ריבונו ומתכוון למרוד בו, יאמר זה כנמרוד גיבור ציד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גבול הכנעני
id: 0110
nru: יט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 10
htm:
סוף ארצו. כל גבול שבמקרא לשון סוף וקצה:<br>
<span id='pink'>באכה - <br>
</span>שם דבר. <br>
<span id='katom'>ולי נראה</span> כאדם האומר לחברו גבול זה מגיע עד אשר תבוא לגבול פלוני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אבי כל בני עבר
id: 0110
nru: כא
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 10
htm:
הנהר היה שם:<br>
<span id='pink'>אחי יפת הגדול - <br>
</span>איני יודע אם יפת הגדול אם שם, כשהוא אומר (להלן יא י) שם בן מאת שנה וגו' שנתיים אחר המבול, הוי אומר יפת הגדול, שהרי בן חמש מאות שנה היה נח כשהתחיל להוליד, והמבול היה בשנת שש מאות שנה לנח, נמצא שהגדול בבניו היה בן מאה שנה, ושם לא הגיע למאה שנה עד שנתיים אחר המבול:<br>
<span id='pink'>אחי יפת - <br>
</span>ולא אחי חם, שאלו שניהם כבדו את אביהם, וזה בזהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נפלגה
id: 0110
nru: כה
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 10
htm:
נתבלבלו הלשונות, ונפוצו מן הבקעה, ונתפלגו בכל העולם. <span id='katom'>למדנו</span> שהיה עבר נביא שקרא שם בנו על שם העתיד. <br>
<br>
<span id='katom'>ושנינו בסדר עולם (פרק א): <br>
</span><blockquote>שבסוף ימיו נתפלגו, שאם תאמר בתחילת ימיו, הרי יקטן אחיו צעיר ממנו והוליד כמה משפחות קודם לכן, שנאמר (פסוק כו) ויקטן ילד וגו' ואחר כך ויהי כל הארץ וגו'. ואם תאמר באמצע ימיו, לא בא הכתוב לסתום אלא לפרש, </blockquote><span id='katom'>הא למדת</span><blockquote> שבשנת מות פלג נתפלגו:<br>
</blockquote><span id='pink'>ויקטן - <br>
</span>שהיה עניו ומקטין עצמו, לכך זכה להעמיד כל המשפחות הללו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שפה אחת
id: 0111
nru: א
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
לשון הקודש:<br>
<span id='pink'>ודברים אחדים - <br>
</span>באו בעצה אחת ואמרו לא כל הימנו שיבור לו את העליונים, נעלה לרקיע ונעשה עמו מלחמה.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>על יחידו של עולם. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>ודברים אחדים, אמרו אחת לאלף ושש מאות חמישים ושש שנים הרקיע מתמוטט כשם שעשה בימי המבול, בואו ונעשה לו סמוכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי בנסעם מקדם
id: 0111
nru: ב
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
שהיו יושבים שם, כדכתיב למעלה (י ל) ויהי מושבם וגו' הר הקדם, ונסעו משם לתור להם מקום להחזיק את כולם, ולא מצאו אלא שנער:<br>
<br>


autr: רשי
trm: איש אל רעהו
id: 0111
nru: ג
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
אומה לאומה, מצרים לכוש [וכוש לפוט] ופוט לכנען:<br>
<span id='pink'>הבה - <br>
</span>הזמינו עצמכם. <br>
<span id='katom'>כל הבה לשון הזמנה הוא,</span> שמכינים עצמן ומתחברים למלאכה, או לעצה, או למשא. <br>
הבה, הזמינו אפרייליי'ר בלע'ז<span id='katom'> [להיכון]</span>:<br>
<span id='pink'>לבנים - <br>
</span>שאין אבנים בבבל, שהיא בקעה:<br>
<span id='pink'>ונשרפה לשרפה - <br>
</span>כך עושין הלבנים שקורין טיולי'ש בלע'ז<span id='katom'> [רעפים]</span>, שורפים אותן בכבשן:<br>
<span id='pink'>לחמר - <br>
</span>לטוח הקיר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירד ה' לראות
id: 0111
nru: ה
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
<blockquote>לא הוצרך לכך, אלא בא ללמד לדיינים שלא ירשיעו הנדון עד שיראו ויבינו.<b> במדרש רבי תנחומא (אות יח):<br>
</b></blockquote><span id='pink'>בני האדם - <br>
</span>אלא בני מי, שמא בני חמורים וגמלים, אלא בני אדם הראשון שכפר את הטובה ואמר (ג יב) האשה אשר נתתה עמדי, אף אלו כפרו בטובה למרוד במי שהשפיעם טובה ומלטם מן המבול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן עם אחד ושפה אחת
id: 0111
nru: ו
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
כל טובה זו יש עימהן, שעם אחד הם ושפה אחת לכולם, ודבר זה החלו לעשות:<br>
<span id='pink'>החלם - <br>
</span>כמו אמרם, עשותם, התחילו הם לעשות:<br>
<span id='pink'>לא יבצר מהם וגו' לעשות - <br>
</span>בתמיה. <br>
<span id='katom'>יבצר לשון מניעה,</span> <b>כתרגומו</b>, ודומה לו (תהילים עו יג) יבצור רוח נגידים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הבה נרדה
id: 0111
nru: ז
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
בבית דינו נמלך, מענוותנותו היתירה:<br>
<span id='pink'>הבה - <br>
</span><span id='katom'>מידה כנגד מידה,</span> הם אמרו הבה נבנה, והוא כנגדם מדד ואמר הבה נרדה:<br>
<span id='pink'>ונבלה - <br>
</span>ונבלבל. <br>
<span id='katom'>נו'ן משמש בלשון רבים, וה'א אחרונה יתירה כה'א של נרדה:<br>
<br>
</span><span id='pink'>לא ישמעו - <br>
</span>זה שואל לבנה וזה מביא טיט, וזה עומד עליו ופוצע את מוחו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפץ ה' אותם משם
id: 0111
nru: ח
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
בעולם הזה. <br>
מה שאמרו פן נפוץ, נתקיים עליהם, הוא שאמר שלמה (משלי י כד) מגורת רשע היא תבואנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומשם הפיצם
id: 0111
nru: ט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
<span id='katom'>למד שאין להם חלק לעולם הבא.</span> <br>
<span id='red'>וכי אי זו קשה, של דור המבול או של דור הפלגה?</span> <br>
אלו לא פשטו יד בעיקר, ואלו פשטו יד בעיקר כביכול להלחם בו, ואלו נשטפו, ואלו לא נאבדו מן העולם?! <br>
אלא שדור המבול היו גזלנים והייתה מריבה ביניהם לכך נאבדו, ואלו היו נוהגים אהבה וריעות ביניהם, שנאמר שפה אחת ודברים אחדים. למדת ששנוי המחלוקת וגדול השלום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פני תרח אביו
id: 0111
nru: כח
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
בחיי אביו. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>יש אומרים שעל ידי אביו מת, שקבל תרח על אברם בנו לפני נמרוד על שכתת את צלמיו והשליכו לכבשן האש, והרן יושב ואומר בלבו אם אברם נוצח, אני משלו, ואם נמרוד נוצח, אני משלו. וכשניצל אברם אמרו לו להרן משל מי אתה? <br>
אמר להם הרן משל אברם אני. השליכוהו לכבשן האש ונשרף, וזהו אור כשדים. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>ומנחם בן סרוק פירש: <br>
</span><blockquote>אור בקעה, וכן (ישעיה כד טו) באורים כבדו ה', וכן (שם יא ח) מאורת צפעוני. כל חור ובקע עמוק קרוי אור:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: יסכה
id: 0111
nru: כט
pch: נוח
lvr: C0106
prk: 11
htm:
זו שרה, על שם שסוכה ברוח הקודש, ושהכל סוכין ביופייה. <br>
<span id='katom'>ועוד יסכה</span> <span id='katom'>לשון נסיכות,</span> <br>
<span id='katom'>כמו שרה לשון שררה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: לך לך
id: 0112
nru: א
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
להנאתך ולטובתך, ושם אעשך לגוי גדול, וכאן אי אתה זוכה לבנים. <br>
<span id='katom'>ועוד</span> שאודיע טבעך בעולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואעשך לגוי גדול
id: 0112
nru: ב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
לפי שהדרך גורמת לשלושה דברים: <br>
<b>ממעטת פריה ורביה, <br>
וממעטת את הממון, <br>
וממעטת את השם, <br>
</b>לכך הוזקק לשלש ברכות הללו שהבטיחו על הבנים, ועל הממון, ועל השם. (וזהו ואגדלה שמך, הריני מוסיף אות על שמך, שעד עכשיו שמך אברם <span id='katom'>מכאן </span> ואילך אברהם, ואברהם עולה רמ'ח כנגד איבריו של אדם):<br>
<span id='pink'>ואברכך - <br>
</span>בממון:<br>
<span id='pink'>והיה ברכה - <br>
</span>הברכות נתונות בידך, עד עכשיו היו בידי, ברכתי את אדם ואת נח ואותך, ומעכשיו אתה תברך את אשר תחפוץ. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><b></b><blockquote><b>ואעשך לגוי גדול</b> זהו שאומרים אלוהי אברהם, <br>
<b>ואברכך</b> זהו שאומרים אלוהי יצחק, <br>
<b>ואגדלה שמך</b> זהו שאומרים אלוהי יעקב. <br>
יכול יהיו חותמין בכולן? <br>
תלמוד לומר: והיה ברכה, בך חותמין ולא בהם:<br>
<br>
<b></b></blockquote><b></b><span id='pink'>מארצך - <br>
</span>והלא כבר יצא משם עם אביו ובא עד לחרן, אלא כך אמר לו התרחק עוד משם וצא מבית אביך:<br>
<span id='pink'>אל הארץ אשר אראך - <br>
</span>לא גלה לו הארץ מיד, כדי לחבבה בעיניו, ולתת לו שכר על כל דבור ודבור. <br>
כיוצא בו (בראשית כב ב) את בנך את יחידך אשר אהבת את יצחק, <br>
כיוצא בו (כב ב) על אחד ההרים אשר אומר אליך, <br>
כיוצא בו (יונה ג ב) וקרא עליה את הקריאה אשר אנכי דובר אליך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונברכו בך כל משפחות האדמה
id: 0112
nru: ג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
<span id='katom'>יש אגדות רבות, וזהו פשוטו </span>אדם אומר לבנו תהא כאברהם, וכן כל ונברכו בך שבמקרא, וזה מוכיח (בראשית מח כ) בך יברך ישראל לאמר ישימך אלוהים כאפרים וכמנשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר עשו בחרן
id: 0112
nru: ה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
שהכניסן תחת כנפי השכינה, אברהם מגייר את האנשים, ושרה מגיירת הנשים, ומעלה עליהם הכתוב כאלו עשאום. <br>
<br>
<span id='katom'>ופשוטו של מקרא:</span> עבדים ושפחות שקנו להם, כמו (שם לא א) עשה את כל הכבוד הזה, (במדבר כד יח) וישראל עושה חיל, <span id='katom'>לשון קונה וכונס:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעבר אברם בארץ
id: 0112
nru: ו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
נכנס לתוכה:<br>
<span id='pink'>עד מקום שכם - <br>
</span>להתפלל על בני יעקב כשיבואו להלחם בשכם:<br>
<span id='pink'>אלון מורה - <br>
</span>הוא שכם, הראהו הר גריזים והר עיבל ששם קבלו ישראל שבועת התורה:<br>
<span id='pink'>והכנעני אז בארץ - <br>
</span>היה הולך וכובש את ארץ ישראל מזרעו של שם, שבחלקו של שם נפלה כשחלק נח את הארץ לבניו, שנאמר (בראשית יד יח) ומלכי צדק מלך שלם, לפיכך (פסוק ז) ויאמר ה' אל אברהם לזרעך אתן את הארץ הזאת, עתיד אני להחזירה לבניך שהם מזרעו של שם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעתק משם
id: 0112
nru: ח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
אוהלו:<br>
<span id='pink'>מקדם לבית אל - <br>
</span>במזרחה של בית אל. נמצאת בית אל במערבו, והוא שנאמר בית אל מים:<br>
<span id='pink'>אהלו - <br>
</span>אוהלה כתיב, בתחילה נטה את אהל אשתו ואחר כך את שלו:<br>
<span id='pink'>ויבן שם מזבח - <br>
</span>נתנבא שעתידין בניו להיכשל שם על עוון עכן והתפלל שם עליהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הלוך ונסוע
id: 0112
nru: ט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
לפרקים, יושב כאן חדש או יותר ונוסע משם ונוטה אוהלו במקום אחר, וכל מסעיו הנגבה ללכת לדרומה של ארץ ישראל והוא לצד ירושלים שהיא בחלקו של יהודה, שנטלו בדרומה של ארץ ישראל הר המוריה שהיא נחלתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רעב בארץ
id: 0112
nru: י
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
באותה ארץ לבדה, לנסותו אם יהרהר אחר דבריו של הקב'ה שאמר לו ללכת אל ארץ כנען, ועכשיו משיאו לצאת ממנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנה נא ידעתי
id: 0112
nru: יא
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
<span id='katom'>מדרש אגדה: <br>
</span>עד עכשיו לא הכיר בה מתוך צניעות שבשניהם, ועכשיו על ידי מעשה הכיר בה. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מנהג העולם שעל ידי טורח הדרך אדם מתבזה, וזאת עמדה ביופייה. <br>
<br>
<span id='katom'>ופשוטו של מקרא:</span> הנה נא הגיע השעה שיש לדאוג על יופייך, ידעתי זה ימים רבים כי יפת מראה את, ועכשיו אנו באים בין אנשים שחורים ומכוערים, אחיהם של כושים, ולא הורגלו באשה יפה. <br>
ודומה לו (בראשית יט ב) הנה נא אדוני סורו נא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וינגע ה' וגו'
id: 0112
nru: יז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
במכת ראתן לקה, שהתשמיש קשה לו:<br>
<span id='pink'>ואת ביתו - <br>
</span><b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>ועל אנש ביתיה. <br>
</blockquote><span id='katom'>(ומדרשו</span><blockquote> לרבות כותליו ועמודיו וכליו):<br>
</blockquote><span id='pink'>על דבר שרי - <br>
</span>על פי דבורה, אומרת למלאך הך והוא מכה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קח ולך
id: 0112
nru: יט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 12
htm:
לא כאבימלך שאמר לו (כ טו) הנה ארצי לפניך, אלא אמר לו לך ואל תעמוד, שהמצרים שטופי זימה הם, שנאמר (יחזקאל כג כ) וזרמת סוסים זרמתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעל אברם וגו' הנגבה
id: 0113
nru: א
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
לבא לדרומה של ארץ ישראל כמו שאמור למעלה (פסוק ט) הלוך ונסוע הנגבה, להר המוריה, ומכל מקום כשהוא הולך ממצרים לארץ כנען מדרום לצפון הוא מהלך, שארץ מצרים בדרומה של ארץ ישראל, כמו שמוכיח במסעות ובגבולי הארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וילך למסעיו
id: 0113
nru: ג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
כשחזר ממצרים לארץ כנען היה הולך ולן באכסניות שלן בהם בהליכתו למצרים. <br>
<span id='katom'>למדך דרך ארץ</span> שלא ישנה אדם מאכסניה שלו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>בחזרתו פרע הקפותיו:<br>
<span id='pink'>מנגב - <br>
</span>ארץ מצרים בדרומה של ארץ כנען:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא נשא אותם
id: 0113
nru: ו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
לא הייתה יכולה להספיק מרעה למקניהם,<span id='katom'> ולשון קצר הוא.</span><br>
וצריך להוסיף עליו, כמו ולא נשא אותם מרעה הארץ, <span id='katom'>לפיכך כתוב ולא נשא בלשון זכר:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי ריב
id: 0113
nru: ז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
לפי שהיו רועים של לוט רשעים ומרעים בהמתם בשדות אחרים, ורועי אברם מוכיחים אותם על הגזל, והם אומרים נתנה הארץ לאברם, ולו אין יורש, ולוט יורשו, ואין זה גזל, והכתוב אומר והכנעני והפרזי אז יושב בארץ ולא זכה בה אברם עדיין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אנשים אחים
id: 0113
nru: ח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
קרובים. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: </span><br>
<blockquote>דומין בקלסתר פנים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אם השמאל ואימנה
id: 0113
nru: ט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
בכל אשר תשב, לא אתרחק ממך ואעמוד לך למגן ולעזר. <br>
וסוף דבר הוצרך לו שנאמר (יד יד) וישמע אברם כי נשבה אחיו וגו':<br>
<span id='pink'>ואימנה - <br>
</span>אימין את עצמי, כמו ואשמאילה אשמאיל את עצמי. <br>
ואם תאמר היה לו לינקד ואימינה, כך מצינו במקום אחר (ש'ב יד יט) אם יש להימין ואין נקוד להימין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי כלה משקה
id: 0113
nru: י
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
ארץ נחלי מים:<br>
<span id='pink'>לפני שחת ה' את סדום ואת עמורה - <br>
</span>היה אותו מישור:<br>
<span id='pink'>כגן ה' - <br>
</span>לאילנות:<br>
<span id='pink'>כארץ מצרים - <br>
</span>לזרעים:<br>
<span id='pink'>באכה צער - <br>
</span>עד צער. <br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה:</span><blockquote> <br>
דורשה לגנאי, על שהיו שטופי זימה בחר לו לוט בשכונתם <b>במסכת הוריות (י ב):<br>
</b></blockquote><br>


autr: רשי
trm: ככר
id: 0113
nru: יא
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
מישור, <b>כתרגומו:</b><br>
<span id='pink'>מקדם - <br>
</span>נסע מאצל אברם והלך לו למערבו של אברם, נמצא נוסע ממזרח למערב. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>הסיע עצמו מקדמונו של עולם אמר אי אפשי לא באברם ולא באלוהיו:<br>
<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: ואנשי סדום רעים
id: 0113
nru: יג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 13
htm:
ואף על פי כן לא נמנע לוט מלשכון עימהם. <br>
<br>
<blockquote>ורבותינו למדו </blockquote><span id='katom'>מכאן </span><blockquote> (משלי י ז) שם רשעים ירקב:<br>
</blockquote><span id='pink'>רעים - <br>
</span>בגופם:<br>
<span id='pink'>וחטאים - <br>
</span>בממונם:<br>
<span id='pink'>לה' מאוד - <br>
</span>יודעים ריבונם ומתכוונים למרוד בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אמרפל
id: 0114
nru: א
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
הוא נמרוד שאמר לאברהם פול לתוך כבשן האש:<br>
<span id='pink'>מלך גויים - <br>
</span>מקום יש ששמו גויים, על שם שנתקבצו שמה מכמה אומות ומקומות והמליכו איש עליהם ושמו תדעל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ברע
id: 0114
nru: ב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
רע לשמים ורע לבריות:<br>
<span id='pink'>ברשע - <br>
</span>שנתעלה ברשעו:<br>
<span id='pink'>שנאב - <br>
</span>שונא אביו שבשמים:<br>
<span id='pink'>שמאבר -<br>
</span>שם אבר לעוף ולקפוץ ולמרוד בהקב'ה:<br>
<span id='pink'>בלע - <br>
</span>שם העיר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עמק השדים
id: 0114
nru: ג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
כך שמו, על שם שהיו בו שדות הרבה:<br>
<span id='pink'>הוא ים המלח - <br>
</span>לאחר זמן נמשך הים לתוכו ונעשה ים המלח. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה אומר: <br>
</span><blockquote>שנתבקעו הצורים סביבותיו ונמשכו יאורים לתוכו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ובארבע עשרה שנה
id: 0114
nru: ה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
למרדן, בא כדרלעומר, לפי שהוא היה בעל המעשה נכנס בעובי הקורה:<br>
<span id='pink'>והמלכים - <br>
</span>אלה שלושה מלכים:<br>
<span id='pink'>הזוזים - <br>
</span>הם זמזומים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בהררם
id: 0114
nru: ו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
בהר שלהם:<br>
<span id='pink'>איל פארן - <br>
</span><b>כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>מישור. <br>
</blockquote><span id='katom'>אומר אני שאין איל לשון מישור,</span> אלא מישור של פארן איל שמו, <br>
ושל ממרא אלוני שמו, <br>
ושל ירדן ככר שמו, <br>
ושל שטים אבל שמו אבל השטים, <br>
וכן בעל גד בעל שמו, <br>
וכולם מתורגמין מישור, וכל אחד שמו עליו:<br>
<br>
<span id='pink'>על המדבר - <br>
</span>אצל המדבר, כמו (במדבר ב כ) ועליו מטה מנשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עין משפט הוא קדש
id: 0114
nru: ז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
על שם העתיד, שעתידין משה ואהרן להישפט שם על עסקי אותו העין, והם מי מריבה. <br>
<span id='katom'>ואונקלוס תרגמו כפשוטו,</span> מקום שהיו בני המדינה מתקבצים שם לכל משפט:<br>
<span id='pink'>שדה העמלקי - <br>
</span>עדיין לא נולד עמלק ונקרא על שם העתיד:<br>
<span id='pink'>בחצצון תמר - <br>
</span>הוא עין גדי, מקרא מלא (דה'י ב' כ ב) ביהושפט:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בארת בארת חמר
id: 0114
nru: י
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
בארות הרבה היו שם שנוטלין משם אדמה לטיט של בנין. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>שהיה הטיט מוגבל בהם, ונעשה נס למלך סדום שיצא משם, לפי שהיו באומות מקצתן שלא היו מאמינין שניצל אברהם מאור כשדים מכבשן האש, וכיון שיצא זה מן החמר האמינו באברהם למפרע:<br>
</blockquote><span id='pink'>הרה נסו - <br>
</span><span id='katom'>להר נסו. הרה כמו להר, כל תיבה שצריכה למ'ד בתחלתה הטיל לה ה'א בסופה.</span> ויש חילוק בין הרה לההרה שה'א שבסוף התיבה עומדת במקום למ'ד שבראשה, אבל אינה עומדת במקום למ'ד ונקודה פת'ח תחתיה, והרי הרה כמו להר, או כמו אל הר, ואינו מפרש לאיזה הר, אלא שכל אחד נס כאשר מצא הר תחלה, וכשהוא נותן ה'א בראשה לכתוב ההרה או המדברה, פתרונו כמו אל ההר או כמו לההר, ומשמע לאותו הר הידוע ומפורש בפרשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבא הפליט
id: 0114
nru: יג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<b></b><blockquote><b>[מדרשו] לפי פשוטו</b> זה עוג שפלט מן המלחמה, והוא שכתוב (דברים ג יא) כי רק עוג נשאר מיתר הרפאים, וזהו נשאר שלא הרגוהו אמרפל וחבריו כשהכו את הרפאים בעשתרות קרנים,<b> תנחומא (חקת כה). <br>
</b></blockquote><b></b><br>
<span id='katom'>ומדרש בראשית רבה (מב ח): <br>
</span><blockquote>זה עוג שפלט מדור המבול, וזהו מיתר הרפאים שנאמר (ו ד) הנפלים היו בארץ וגו' ומתכוין שיהרג אברהם וישא את שרה:<br>
</blockquote><span id='pink'>העברי - <br>
</span>שבא מעבר הנהר:<br>
<span id='pink'>בעלי ברית אברם - <br>
</span>שכרתו עמו ברית<br>
<br>
<span id='katom'>(דבר אחר:<br>
</span>שהשיאו לו עצה על המילה כמו שמפורש במקום אחר):<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירק
id: 0114
nru: יד
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>וזריז. <br>
</blockquote>וכן (ויקרא כו לג) והריקותי אחריכם חרב, אזדיין בחרבי עליכם.<br>
וכן (שמות טו ט) אריק חרבי. <br>
וכן (תהילים לה ג) והרק חנית וסגור:<br>
<br>
<span id='pink'>חניכיו - <br>
</span>חנכו כתיב זה אליעזר שחנכו למצוות והוא לשון התחלת כניסת האדם או כלי לאומנות שהוא עתיד לעמוד בה. וכן: <br>
(משלי כב ו) חנוך לנער.<br>
(במדבר י יא) חנכת המזבח.<br>
(תהילים ל א) חנכת הבית. <br>
ובלע'ז קורין לו איניציי'ר <span id='katom'>[לחנוך]:</span><br>
<br>
<span id='pink'>שמונה עשר ושלש מאות - <br>
</span><span id='katom'>רבותינו אמרו: <br>
</span><blockquote>אליעזר לבדו היה, והוא מנין גימטריא של שמו:<br>
</blockquote><span id='pink'>עד דן - <br>
</span>שם תשש כוחו, שראה שעתידין בניו להעמיד שם עגל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחלק עליהם
id: 0114
nru: טו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<span id='katom'>לפי פשוטו, סרס המקרא,</span> ויחלק הוא ועבדיו עליהם לילה כדרך הרודפים שמתפלגים אחר הנרדפים כשבורחים זה לכאן וזה לכאן:<br>
<span id='pink'>לילה - <br>
</span>כלומר אחר שחשכה לא נמנעו מלרדפם. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>שנחלק הלילה ובחציו הראשון נעשה לו נס, וחציו השני נשמר ובא לו לחצות לילה של מצרים:<br>
</blockquote><span id='pink'>עד חובה - <br>
</span>אין מקום ששמו חובה, אלא דן קורא חובה על שם עבודה זרה שעתידה להיות שם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עמק שוה
id: 0114
nru: יז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<b>כך שמו כתרגומו: <br>
</b><blockquote>למישר מפנא, <br>
</blockquote>פנוי מאילנות ומכל מכשול:<br>
<span id='pink'>עמק המלך - <br>
</span>בית ריסא דמלכא, בית ריס אחד שהוא שלשים קנים, שהיה מיוחד למלך לשחק שם. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>עמק שהושוו שם כל האומות והמליכו את אברהם עליהם לנשיא אלוהים ולקצין:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ומלכי צדק
id: 0114
nru: יח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<span id='katom'>מדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>הוא שם בן נח:<br>
</blockquote><span id='pink'>לחם ויין - <br>
</span>כך עושים ליגיעי מלחמה, והראה לו שאין בלבו עליו על שהרג את בניו. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>רמז לו על המנחות ועל הנסכים שיקריבו שם בניו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אשר מגן
id: 0114
nru: כ
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
אשר הסגיר, וכן (הושע יא ח) אמגנך ישראל:<br>
<span id='pink'>ויתן לו - <br>
</span>אברם, מעשר מכל אשר לו לפי שהיה כהן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הרימותי ידי
id: 0114
nru: כב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
<span id='katom'>לשון שבועה,</span> מרים אני את ידי לאל עליון וכן: <br>
(בראשית כב טז) בי נשבעתי, נשבע אני, <br>
וכן (שם כג יג) נתתי כסף השדה קח ממני, נותן אני לך כסף השדה וקחהו ממני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אם מחוט ועד שרוך נעל
id: 0114
nru: כג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 14
htm:
אעכב לעצמי מן השבי:<br>
<span id='pink'>ואם אקח מכל אשר לך - <br>
</span>ואם תאמר לתת לי שכר מבית גנזיך, לא אקח:<br>
<span id='pink'>ולא תאמר אני העשרתי את אברם - <br>
</span>שהקב'ה הבטיחני לעשרני, שנאמר לעיל (יב ב) ואברכך וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחר הדברים האלה
id: 0115
nru: א
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
כל מקום שנאמר אחר סמוך, אחרי מופלג. אחר שנעשה לו נס זה שהרג את המלכים והיה דואג ואומר שמא קבלתי שכר על כל צדקותי, לכך אמר לו המקום אל תירא אברם אנכי מגן לך מן העונש שלא תיענש על כל אותן נפשות שהרגת, ומה שאתה דואג על קבול שכרך, שכרך הרבה מאד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הולך ערירי
id: 0115
nru: ב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
<span id='katom'>מנחם בן סרוק פירשו </span>לשון יורש. <br>
וחבר לו (מלאכי ב יב) ער ועונה, ערירי בלא יורש. כאשר תאמר (איוב לא יב) ובכל תבואתי תשרש, תעקר שרשיה, כך לשון ערירי חסר בנים, ובלע'ז דישאנפנטי'ף<b> [חסר ילדים]</b>. <br>
<br>
<span id='katom'>ולי נראה</span> ער ועונה מגזרת (שיר השירים ה ב) ולבי ער.<br>
וערירי לשון חורבן, וכן (תהילים קלז ז) ערו ערו.<br>
וכן (חבקוק ג יג) ערות יסוד.<br>
וכן (ירמיה נא נח) ערער תתערער.<br>
וכן (צפניה ב יד) כי ארזה ערה:<br>
<span id='pink'><br>
ובן משק ביתי - <br>
</span><b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>שכל ביתי נזון על פיו, <br>
</blockquote>כמו (בראשית מא מ) ועל פיך ישק, אפוטרופס שלי, ואילו היה לי בן היה בני ממונה על שלי:<br>
<span id='pink'>דמשק - <br>
</span><b>לפי התרגום: <br>
</b><blockquote>מדמשק היה. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>ולפי מדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>שרדף המלכים עד דמשק. ובתלמוד דרשו נוטריקון דולה ומשקה מתורת רבו לאחרים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויוצא אתו החוצה
id: 0115
nru: ה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
<span id='katom'>לפי פשוטו</span> הוציאו מאהלו לחוץ לראות הכוכבים. <br>
<br>
<span id='katom'>ולפי מדרשו: <br>
</span><blockquote>אמר לו צא מאצטגנינות שלך שראית במזלות שאינך עתיד להעמיד בן. <br>
אברם אין לו בן, אבל אברהם יש לו בן. <br>
וכן שרי לא תלד, אבל שרה תלד. <br>
אני קורא לכם שם אחר וישתנה המזל. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>הוציאו מחללו של עולם והגביהו למעלה מן הכוכבים, וזהו לשון הבטה מלמעלה למטה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והאמין בה'
id: 0115
nru: ו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
לא שאל לו אות על זאת, אבל על ירושת הארץ שאל לו אות ואמר לו במה אדע:<br>
<span id='pink'>ויחשבה לו צדקה - <br>
</span>הקב'ה חשבה לאברם לזכות ולצדקה על האמונה שהאמין בו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>במה אדע, לא שאל לו אות אלא אמר לפניו הודיעני באיזה זכות יתקיימו בה, אמר לו הקב'ה בזכות הקורבנות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עגלה משלשת
id: 0115
nru: ט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
שלושה עגלים, רמז לשלשה פרים: <br>
<b>פר יום הכיפורים, <br>
ופר העלם דבר של צבור, <br>
ועגלה ערופה:<br>
</b><span id='pink'><br>
ועז משלשת - <br>
<b></b></span><b>רמז לשעיר הנעשה בפנים, <br>
ושעירי מוספין של מועד, <br>
ושעיר חטאת יחיד:<br>
</b><span id='pink'><br>
ואיל משולש - <br>
<b></b></span><b>אשם ודאי, <br>
ואשם תלוי, <br>
וכבשה של חטאת יחיד:<br>
</b><span id='pink'><br>
ותור וגוזל - <br>
</span>תור ובן יונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבתר אותם
id: 0115
nru: י
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
<span id='katom'>חלק כל אחד לשני חלקים, ואין המקרא יוצא מידי פשוטו</span> לפי שהיה כורת עמו ברית לשמור הבטחתו להוריש לבניו את הארץ, כדכתיב (פסוק יח) ביום ההוא כרת ה' את אברם ברית לאמר וגו', ודרך כורתי ברית לחלק בהמה ולעבור בין בתריה, כמה שנאמר להלן (ירמיה לד יט) העוברים בין בתרי העגל, אף כאן תנור עשן ולפיד אש אשר עבר בין הגזרים הוא שלוחו של שכינה שהוא אש:<br>
<br>
<span id='pink'>ואת הצפור לא בתר - <br>
</span><span id='katom'>לפי שהאומות נמשלו לפרים ואילים ושעירים: <br>
</span>שנאמר (תהילים כב יג) סבבוני פרים רבים וגו'.<br>
ואומר (דניאל ח כ) והאיל אשר ראית בעל הקרנים מלכי מדי ופרס. <br>
ואומר (שם כא) והצפיר והשעיר מלך יון. <br>
<br>
<span id='katom'>וישראל נמשלו לבני יונה</span> שנאמר: (שה'ש ב יד) יונתי בחגוי הסלע, לפיכך בתר הבהמות רמז על האומות שיהיו כלין והולכין, ואת הציפור לא בתר רמז שיהיו ישראל קיימין לעולם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העיט
id: 0115
nru: יא
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
הוא עוף, ועל שם שהוא עט ושואף הנבלות (איוב ט כו) לטוש עלי אוכל, כמו (שמואל א' טו יט) ותעט אל השלל:<br>
<span id='pink'>על הפגרים - <br>
</span>על הבתרים (הפגרים מתרגמינן פגליא, אלא מתוך שהורגלו לתרגם (פסוק י) איש בתרו, ויהב פלגיא, נתחלף להם תיבת פגליא לפלגיא, ותרגומו הפגרים פלגיא, וכל המתרגם כן טועה, לפי שאין להקיש בתרים לפגרים, שבתרים תרגומו פלגיא, ופגרים תרגומו פגליא לשון פגול, כמו (ויקרא יט ז) פגול הוא לשון פגר):<br>
<span id='pink'>וישב - <br>
</span><span id='katom'>לשון נשיבה והפרחה,</span> כמו (תהילים קמז יח) ישב רוחו, רמז שיבא דוד בן ישי לכלותם, ואין מניחין אותו מן השמים עד שיבוא מלך המשיח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי גר יהיה זרעך
id: 0115
nru: יג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
משנולד יצחק עד שיצאו ישראל ממצרים ארבע מאות שנה. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
</span>יצחק בן שישים שנה כשנולד יעקב. ויעקב כשירד למצרים אמר (להלן מז ט) ימי שני מגורי שלשים ומאת שנה, הרי מאה ותשעים, ובמצרים היו מאתים ועשר כמנין רדו, הרי ארבע מאות שנה. <br>
ואם תאמר במצרים היו ארבע מאות, הרי קהת מיורדי מצרים היה, צא וחשוב שנותיו של קהת, ושל עמרם, ושמונים של משה שהיה כשיצאו ישראל ממצרים, אין אתה מוצא אלא שלוש מאות וחמישים, ואתה צריך להוציא מהן כל השנים שחי קהת אחר לידת עמרם, ושחי עמרם אחר לידת משה:<br>
<span id='pink'>בארץ לא להם - <br>
</span>לא נאמר בארץ מצרים אלא בארץ לא להם, <br>
ומשנולד יצחק (להלן כא לד) ויגר אברהם וגו'.<br>
וביצחק (שם כו ג) גור בארץ הזאת.<br>
(תהילים קה כג) ויעקב גר בארץ חם.<br>
(בראשית מז ד) לגור בארץ באנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וגם את הגוי
id: 0115
nru: יד
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
וגם לרבות ארבע מלכויות, שאף הם כלים על ששיעבדו את ישראל:<br>
<span id='pink'>דן אנכי - <br>
</span>בעשר מכות:<br>
<span id='pink'>ברכוש גדול - <br>
</span>בממון גדול, כמו שנאמר (שמות יב לו) וינצלו את מצרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתה תבוא
id: 0115
nru: טו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
ולא תראה כל אלה:<br>
<span id='pink'>אל אבותיך - <br>
</span>אביו עובד עבודה זרה והוא מבשרו שיבוא אליו, אלא למדך שעשה תרח תשובה:<br>
<span id='pink'>תקבר בשיבה טובה - <br>
</span>בשרו שיעשה ישמעאל תשובה בימיו ולא יצא עשו לתרבות רעה בימיו, ולפיכך מת חמש שנים קודם זמנו ובו ביום מרד עשו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ודור רביעי
id: 0115
nru: טז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
לאחר שיגלו למצרים יהיו שם שלושה דורות, והרביעי ישובו לארץ הזאת, לפי שבארץ כנען היה מדבר עמו וכרת ברית זו, כדכתיב (פסוק ז) לתת לך את הארץ הזאת לרשתה, וכן היה יעקב ירד למצרים. <br>
<span id='katom'>צא וחשוב</span> דורותיו יהודה, פרץ, חצרון, וכלב בן חצרון מבאי הארץ היה:<br>
<br>
<span id='pink'>כי לא שלם עון האמורי - <br>
</span>להיות משתלח מארצו עד אותו זמן, שאין הקב'ה נפרע מאומה עד שתתמלא סאתה, שנאמר (ישעיה כז ח) בסאסאה בשלחה תריבנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי השמש באה
id: 0115
nru: יז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
כמו (בראשית מב לה) ויהי הם מריקים שקיהם, <br>
(מ'ב יג כא) ויהי הם קוברים איש, כלומר ויהי דבר זה:<br>
<span id='pink'>השמש באה - <br>
</span>שקעה:<br>
<span id='pink'>ועלטה היה - <br>
</span>חשך היום:<br>
<span id='pink'>והנה תנור עשן וגו' - <br>
</span><span id='katom'>רמז לו שיפלו המלכויות בגיהינום. באה טעמו למעלה,</span> לכך הוא מבואר שבאה כבר. <br>
<span id='katom'>ואם היה טעמו למטה באלף היה מבואר כשהיא שוקעת.</span> <br>
<br>
<span id='katom'>ואי אפשר לומר כן,</span> שהרי כבר כתיב ויהי השמש לבא, והעברת תנור עשן לאחר <span id='katom'>מכאן </span> הייתה נמצא שכבר שקעה. <br>
<br>
<span id='katom'>וזה חילוק בכל תיבה לשון נקבה שיסודה שתי אותיות, כמו בא, קם, שב, כשהטעם למעלה,</span> <span id='katom'>לשון עבר הוא,</span> כגון זה:<br>
וכגון (להלן כט ט) ורחל באה.<br>
(שם לז ז) קמה אלומתי. <br>
(רות א טו) הנה שבה יבמתך. <br>
<br>
<span id='katom'>וכשהטעם למטה הוא לשון הווה, דבר שנעשה עכשיו והולך.</span><br>
כמו (להלן כט ו) באה עם הצאן.<br>
(אסתר ב יד) בערב היא באה ובבקר היא שבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לזרעך נתתי
id: 0115
nru: יח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
אמירתו של הקב'ה כאילו היא עשויה:<br>
<span id='pink'>הנהר הגדול נהר פרת - <br>
</span>לפי שהוא דבוק לארץ ישראל קוראהו גדול אף על פי שהוא מאוחר בארבעה נהרות היוצאים מעדן, שנאמר והנהר הרביעי הוא פרת. משל הדיוט עבד מלך מלך, הדבק לשחוור וישתחוו לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את הקיני
id: 0115
nru: יט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 15
htm:
עשר אומות יש כאן ולא נתן להם אלא שבעה גויים, והשלשה אדום ומואב ועמון, והם קיני קניזי וקדמוני עתידים להיות ירושה לעתיד, שנאמר (ישעיה יא יד) אדום ומואב משלוח ידם ובני עמון משמעתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אולי אבנה ממנה
id: 0116
nru: ב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
לימד על מי שאין לו בנים שאינו בנוי אלא הרוס:<br>
<span id='pink'>אבנה ממנה - <br>
</span>בזכות שאכניס צרתי לתוך ביתי:<br>
<span id='pink'>לקול שרי - <br>
</span>לרוח הקודש שבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותקח שרי
id: 0116
nru: ג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
לקחתה בדברים אשריך שזכית לידבק בגוף קדוש כזה:<br>
<span id='pink'>מקץ עשר שנים - <br>
</span>מועד הקבוע לאשה ששהתה עשר שנים ולא ילדה לבעלה חייב לישא אחרת:<br>
<span id='pink'>לשבת אברם וגו' - <br>
</span><span id='katom'>מגיד </span> שאין ישיבת חוצה לארץ עולה לו מן המנין, לפי שלא נאמר לו (לעיל יב ב) ואעשך לגוי גדול, עד שיבוא לארץ ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבא אל הגר ותהר
id: 0116
nru: ד
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
מביאה ראשונה:<br>
<span id='pink'>ותקל גברתה בעיניה - <br>
</span>אמרה שרי זו אין סתרה כגלויה, מראה עצמה כאלו היא צדקת ואינה צדקת, שלא זכתה להריון כל השנים הללו, ואני נתעברתי מביאה ראשונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חמסי עליך
id: 0116
nru: ה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
חמס העשוי לי, עליך אני מטיל העונש, כשהתפללת להקב'ה מה תיתן לי ואנכי הולך ערירי, לא התפללת אלא עליך, והיה לך להתפלל על שנינו והייתי אני נפקדת עמך. <br>
<span id='katom'>ועוד,</span> דבריך אתה חומס ממני שאתה שומע בזיוני ושותק:<br>
<span id='pink'><br>
אנכי נתתי שפחתי וגו' ביני וביניך - <br>
</span><span id='katom'>כל ביני ובינך שבמקרא חסר, וזה מלא,</span> קרי ביה וביניך שהכניסה עין הרע בעיבורה של הגר והפילה עוברה, הוא שהמלאך אומר להגר הנך הרה, והלא כבר הרתה והוא מבשר לה שתהר, אלא <span id='katom'>מלמד</span> שהפילה הריון הראשון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אי מזה באת
id: 0116
nru: ח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
<span id='red'>מהיכן באת?</span> <br>
יודע היה, אלא ליתן לה פתח ליכנס עמה בדברים. <br>
<span id='katom'>ולשון אי מזה,</span> איה המקום שתאמר עליו מזה אני בא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנך הרה
id: 0116
nru: יא
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
כשתשובי תהרי.<br>
כמו (שופטים יג ז) הנך הרה, דאשת מנוח:<br>
<span id='pink'>וילדת בן - <br>
</span>כמו ויולדת. <br>
ודומה לו (ירמיה כב כג) ישבת בלבנון מקננת בארזים:<br>
<span id='pink'>וקראת שמו - <br>
</span>צווי הוא.<br>
כמו שאומר לזכר (יז יט) וקראת את שמו יצחק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פרא אדם
id: 0116
nru: יב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
אוהב מדברות לצוד חיות. <br>
כמו שכתוב (כא כ - כא) ויהי רובה קשת וישב במדבר פארן:<br>
<span id='pink'>ידו בכל - <br>
</span>לסטים:<br>
<span id='pink'>ויד כל בו - <br>
</span>הכל שונאין אותו ומתגרין בו:<br>
<span id='pink'>ועל פני כל אחיו ישכן - <br>
</span>שיהיה זרעו גדול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אתה אל ראי
id: 0116
nru: יג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
<span id='katom'>נקוד חטף קמ'ץ מפני שהוא שם דבר,</span> אלוה הראיה, שרואה בעלבון של עלובין:<br>
<span id='pink'>הגם הלום - <br>
</span><span id='katom'>לשון תימה,</span> וכי סבורה הייתי שאף הלום במדברות ראיתי שלוחו של מקום אחרי רואי אותם בביתו של אברהם, ששם הייתי רגילה לראות מלאכים. <br>
ותדע שהייתה רגילה לראותם שהרי מנוח ראה את המלאך פעם אחת ואמר (שופטים יג כב) מות נמות, וזו ראתה ארבעה פעמים זה אחר זה ולא חרדה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקרא אברם שם וגו'
id: 0116
nru: טו
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 16
htm:
אף על פי שלא שמע אברם דברי המלאך שאמר (פסוק יא) וקראת שמו ישמעאל, שרתה רוח הקודש עליו וקראו ישמעאל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אני אל שדי
id: 0117
nru: א
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
אני הוא שיש די באלהותי לכל בריה, לפיכך התהלך לפני ואהיה לך לאלוה ולפטרון, וכן כל מקום שהוא במקרא פירושו די יש לו, והכל לפי העניין:<br>
<span id='pink'>התהלך לפני - <br>
</span><b>כתרגומו:<br>
</b><blockquote>פלח קדמי, הדבק בעבודתי:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'>והיה תמים - <br>
</span>אף זה צווי אחר צווי, היה שלם בכל ניסיונותיי. <br>
<span id='katom'><br>
ולפי מדרשו: <br>
</span><blockquote>התהלך לפני במצוות מילה, ובדבר הזה תהיה תמים, שכל זמן שהערלה בך אתה בעל מום לפני. <br>
</blockquote><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>והיה תמים, עכשיו אתה חסר חמישה אברים: <br>
שתי עיניים, <br>
שתי אוזניים, <br>
וראש הגויה שאוסיף לך אות על שמך ויהיו מנין אותיותיך מאתיים ארבעים ושמונה כמניין אבריך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפול אברם על פניו
id: 0117
nru: ג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<blockquote>ממורא השכינה, שעד שלא מל לא היה בו כח לעמוד ורוח הקודש ניצבת עליו, וזהו שנאמר בבלעם (במדבר כד ד) נופל וגלוי עיניים.<b> בברייתא דרבי אליעזר מצאתי כן</b>:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: כי אב המון גויים
id: 0117
nru: ה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='katom'>לשון נוטריקון של שמו.</span> ורי'ש שהייתה בו בתחילה, שלא היה אב אלא לארם שהוא מקומו ועכשיו אב לכל העולם, לא זזה ממקומה, שאף יו'ד של שרי נתרעמה על השכינה עד שנתוספה ליהושע, שנאמר (במדבר יג טז) ויקרא משה להושע בן נון יהושע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואתה
id: 0117
nru: ט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='katom'>וא'ו זו מוסיף על עניין ראשון</span> אני הנה בריתי אתך, ואתה הוי זהיר לשמרו.<br>
<span id='red'>ומה היא שמירתו? <br>
</span>(פסוק י) זאת בריתי אשר תשמרו המול לכם וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ביני וביניכם וגו'
id: 0117
nru: י
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
אותם של עכשיו:<br>
<span id='pink'>ובין זרעך אחריך - <br>
</span>העתידין להוולד:<br>
<span id='pink'>המול - <br>
</span>כמו להימול כמו שאתה אומר עשות, כמו לעשות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונמלתם
id: 0117
nru: יא
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='katom'>כמו ומלתם והנו'ן בו יתירה ליסוד הנופל בו לפרקים,</span> כגון נ' של נושך ונ' של נושא. <br>
ונמלתם, כמו ונשאתם.<br>
<span id='katom'>אבל ימול לשון יפעל,</span> כמו יעשה, יאכל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המול ימול יליד ביתך
id: 0117
nru: יג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<blockquote>כאן כפל עליו ולא אמר לשמונה ימים, </blockquote><span id='katom'>ללמדך</span><blockquote> שיש יליד בית נמול לאחר שמנה ימים, כמו שמפורש <b>במסכת שבת (דף קלח ב)</b>:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וערל זכר
id: 0117
nru: יד
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
כאן למד שהמילה באותו מקום שהוא ניכר בין זכר לנקבה:<br>
<span id='pink'>אשר לא ימול - <br>
</span>משיגיע לכלל עונשין ונכרתה, אבל אביו אין ענוש עליו כרת אבל עובר בעשה:<br>
<span id='pink'>ונכרתה הנפש - <br>
</span>הולך ערירי ומת קודם זמנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וברכתי אותה
id: 0117
nru: טז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='red'>ומה הוא הברכה? <br>
</span>שחזרה לנערותה, שנאמר (לקמן יח יב) אחרי בלותי הייתה לי עדנה:<br>
<span id='pink'>וברכתיה - <br>
</span><blockquote>בהנקת שדים, כשנצרכה לכך ביום משתה של יצחק, שהיו מרננים עליהם שהביאו אסופי מן השוק ואומרים בננו הוא, והביאה כל אחת בנה עמה ומניקתה לא הביאה, והיא היניקה את כולם, הוא שנאמר (כא ז) היניקה בנים שרה. <b>בראשית רבה (נג ט) </b>רמזו במקצת:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויפל אברהם על פניו ויצחק
id: 0117
nru: יז
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<b>זה תירגם אנקלוס: <br>
</b><blockquote>וחדי. לשון שמחה. <br>
</blockquote><span id='katom'>ושל שרה לשון מחוך.</span> <br>
<br>
<span id='katom'>למדת</span> שאברהם האמין ושמח, ושרה לא האמינה ולגלגה. <br>
וזהו שהקפיד הקב'ה על שרה ולא הקפיד על אברהם:<br>
<br>
<span id='pink'>הלבן - <br>
</span><span id='katom'>יש תמיהות שהן קיימות</span> <br>
כמו (ש'א ב כז) הנגלה נגליתי. <br>
(ש'ב טו כז) הרואה אתה. <br>
אף זו היא קיימת, וכך אמר בלבו הנעשה חסד זה לאחר מה שהקב'ה עושה לי:<br>
<span id='pink'><br>
ואם שרה הבת תשעים שנה - <br>
</span>הייתה כדאי לילד. ואף על פי שדורות הראשונים היו מולידין בני חמש מאות שנה, בימי אברהם נתמעטו השנים כבר ובא תשות כוח לעולם.<br>
<span id='katom'>וצא ולמד</span> מעשרה דורות שמנח ועד אברהם שמיהרו תולדותיהן בני שישים ובני שבעים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לו ישמעאל יחיה
id: 0117
nru: יח
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
הלוואי שיחיה ישמעאל, איני כדאי לקבל מתן שכר כזה:<br>
<span id='pink'>יחיה לפניך -<br>
</span>יחיה ביראתך, כמו (פסוק א) התהלך לפני, פלח קדמי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אבל
id: 0117
nru: יט
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='katom'>לשון אמתת דברים,</span> <br>
וכן (לקמן מב כא) אבל אשמים אנחנו. <br>
(מ'ב ד יד) אבל בן אין לה:<br>
<br>
<span id='pink'>וקראת את שמו יצחק - <br>
</span>על שם הצחוק. <br>
<br>
<b>ויש אומרים:</b> <br>
<blockquote>על שם י' ניסיונות, וצ' שנה של שרה, וח' ימים שנימול, וק' שנה של אברהם. <br>
<br>
<span id='red'></span></blockquote>והקימותי את בריתי למה נאמר, והרי כבר כתיב (פסוק ט) ואתה את בריתי תשמור אתה וזרעך וגו'? <br>
אלא לפי שאומר (פסוק ז) והקמותי וגו', <br>
<span id='red'>יכול בני ישמעאל ובני קטורה בכלל הקיום?</span> <br>
תלמוד לומר: והקמותי את בריתי אתו, ולא עם אחרים. <br>
<span id='red'>ואת בריתי אקים את יצחק, למה נאמר? <br>
</span>[אלא למד שהיה קדוש מבטן]. <br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><blockquote>אמר ר' אבא: </blockquote><span id='katom'>מכאן </span><blockquote> למד קל וחומר בן הגבירה מבן האמה.<br>
כתיב (פסוק כ) כי הנה ברכתי אותו והפריתי אותו והרביתי אותו, זה ישמעאל. <br>
וקל וחומר ואת בריתי אקים את יצחק:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>את בריתי - <br>
</span>ברית המילה תהא מסורה לזרעו של יצחק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מעל אברהם
id: 0117
nru: כב
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
<span id='katom'>לשון נקיה הוא</span> כלפי שכינה.<br>
ו<span id='katom'>למדנו</span> שהצדיקים מרכבתו של מקום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעצם היום
id: 0117
nru: כג
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
בו ביום שנצטווה, ביום ולא בלילה, לא נתיירא לא מן הגויים ולא מן הלצנים, ושלא יהיו אויביו ובני דורו אומרים אילו ראינוהו לא הנחנוהו למול ולקיים מצוותו של מקום:<br>
<span id='pink'><br>
וימל - <br>
</span><span id='katom'>לשון ויפעל:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: בהמולו את בשר ערלתו
id: 0117
nru: כה
pch: לך-לך
lvr: C0112
prk: 17
htm:
באברהם לא נאמר את, לפי שלא היה חסר אלא חתוך בשר, שכבר נתמעך על ידי תשמיש, אבל ישמעאל שהיה ילד הוזקק לחתוך ערלה ולפרוע המילה, לכך נאמר בו את:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא אליו
id: 0118
nru: א
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
לבקר את החולה. <br>
<blockquote>אמר רבי חמא בר חנינא: יום שלישי למילתו היה, ובא הקב'ה ושאל בשלומו:<br>
</blockquote><span id='pink'>באלוני ממרא - <br>
</span>הוא שנתן לו עצה על המילה, לפיכך נגלה עליו בחלקו:<br>
<span id='pink'>ישב - <br>
</span><span id='katom'>ישב כתיב,</span> בקש לעמוד, אמר לו הקב'ה שב ואני אעמוד, ואתה סימן לבניך, שעתיד אני להתייצב בעדת הדיינין והן יושבין, שנאמר (תהילים פב א) אלוהים ניצב בעדת אל:<br>
<span id='pink'>פתח האהל - <br>
</span>לראות אם יש עובר ושב ויכניסם בביתו:<br>
<span id='pink'>כחום היום - <br>
</span>הוציא הקב'ה חמה מנרתיקה שלא להטריחו באורחים, ולפי שראהו מצטער שלא היו אורחים באים, הביא המלאכים עליו בדמות אנשים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנה שלושה אנשים
id: 0118
nru: ב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
אחד לבשר את שרה.<br>
ואחד להפוך את סדום.<br>
ואחד לרפאות את אברהם, שאין מלאך אחד עושה שתי שליחויות. <br>
<br>
תדע לך שכן כל הפרשה הוא מזכירן בלשון רבים: <br>
(פסוק ח) ויאכלו. <br>
(פסוק ט) ויאמרו אליו.<br>
ובבשורה נאמר (שם י) ויאמר שוב אשוב אליך.<br>
ובהפיכת סדום הוא אומר (יט כב) כי לא אוכל לעשות דבר, (שם כא), לבלתי הפכי. <br>
<br>
ורפאל שריפא את אברהם הלך משם להציל את לוט, הוא שנאמר (שם יז): ויהי כהוציאם אותם החוצה ויאמר המלט על נפשך, למדת שהאחד היה מציל:<br>
<span id='pink'>נצבים עליו - <br>
</span>לפניו, כמו (במדבר ב כ) ועליו מטה מנשה. <br>
אבל לשון נקיה הוא כלפי המלאכים:<br>
<br>
<span id='pink'>וירא - <br>
</span><span id='red'>מהו וירא וירא שני פעמים? <br>
</span><b>הראשון</b> כמשמעו. <br>
<b>והשני</b> לשון הבנה. <br>
נסתכל שהיו ניצבים במקום אחד והבין שלא היו רוצים להטריחו ואף על פי שיודעים היו שיצא לקראתם, עמדו במקומם לכבודו ולהראותו שלא רצו להטריחו, וקדם הוא ורץ לקראתם. <br>
<b></b><blockquote><b>בבבא מציעא (פו ב) </b>כתיב ניצבים עליו, וכתיב וירץ לקראתם. <br>
כד חזיוה דהוה שרי ואסר פירשו הימנו, מיד וירץ לקראתם:<br>
<b></b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: ויאמר אדני אם נא וגו'
id: 0118
nru: ג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
לגדול שבהם אמר, וקראם כולם אדונים ולגדול אמר אל נא תעבור, וכיון שלא יעבור הוא, יעמדו חבריו עמו, <span id='katom'>ובלשון זה הוא חול. <br>
<br>
דבר אחר:<br>
</span><blockquote>קודש הוא, והיה אומר להקב'ה להמתין לו עד שירוץ ויכניס את האורחים. <br>
ואף על פי שכתוב אחר (פסוק ב) וירץ לקראתם, האמירה קודם לכן הייתה, <br>
ודרך המקראות לדבר כן, כמו שפירשתי אצל (ו ג) לא ידון רוחי באדם, <br>
שנכתב אחר (ה לב) ויולד נח. <br>
ואי אפשר לומר אלא אם כן קודם גזירת מאה עשרים שנה. <br>
<b>ושתי הלשונות בבראשית רבה (מח י)</b>:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: יקח נא
id: 0118
nru: ד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
על ידי שליח, והקב'ה שלם לבניו על ידי שליח שנאמר (במדבר כ יא) וירם משה את ידו ויך את הסלע:<br>
<span id='pink'>ורחצו רגליכם - <br>
</span>כסבור שהם ערביים שמשתחווים לאבק רגליהם והקפיד שלא להכניס עבודה זרה לביתו. אבל לוט שלא הקפיד, הקדים לינה לרחיצה, שנאמר (יט ב) ולינו ורחצו רגליכם:<br>
<span id='pink'>תחת העץ - <br>
</span>תחת האילן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וסעדו לבכם
id: 0118
nru: ה
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
בתורה בנביאים ובכתובים מצינו דפתא סעדתא דלבא. <br>
<b>בתורה</b> סעדו לבכם. <br>
<b>בנביאים</b> (שופטים יט ה) סעד לבך פת לחם. <br>
<b>בכתובים</b> (תהילים קד טו) ולחם לבב אנוש יסעד. <br>
<blockquote>אמר רבי חמא: לבבכם אין כתיב כאן אלא לבכם, </blockquote><span id='katom'>מגיד </span><blockquote> שאין יצר הרע שולט במלאכים:<br>
</blockquote><span id='pink'>אחר תעבורו - <br>
</span>אחר כן תלכו:<br>
<span id='pink'>כי על כן עברתם - <br>
</span>כי הדבר הזה אני מבקש מכם מאחר שעברתם עלי לכבודי:<br>
<span id='pink'>כי על כן - <br>
</span><span id='katom'>כמו על אשר, וכן כל כי על כן שבמקרא: <br>
</span>(לקמן יט ח) כי על כן באו בצל קורתי.<br>
(לקמן לג י) כי על כן ראיתי פניך.<br>
(שם לח כו) כי על כן לא נתתיה.<br>
(במדבר י לא) כי על כן ידעת חנותנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בן בקר רך וטוב
id: 0118
nru: ז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
שלושה פרים היו כדי להאכילן שלוש לשונות בחרדל:<br>
<span id='pink'>אל הנער - <br>
</span>זה ישמעאל לחנכו במצות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקח חמאה וגו'
id: 0118
nru: ח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
ולחם לא הביא לפי שפרסה שרה נידה, שחזר לה אורח כנשים אותו היום, ונטמאת העיסה:<br>
<span id='pink'>חמאה - <br>
</span>שומן החלב שקולטין מעל פניו:<br>
<span id='pink'>ובן הבקר אשר עשה - <br>
</span>אשר תקן, קמא קמא שתקן, אמטי ואייתי קמייהו:<br>
<span id='pink'>ויאכלו - <br>
</span>נראו כמו שאכלו, <span id='katom'>מכאן </span> שלא ישנה אדם מן המנהג:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמרו אליו
id: 0118
nru: ט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<blockquote>נקוד על אי'ו שבאליו. ותניא רבי שמעון בן אלעזר אומר כל מקום שהכתב רבה על הנקודה אתה דורש הכתב וכו', <br>
</blockquote><span id='katom'><br>
וכאן הנקודה רבה על הכתב אתה דורש הנקודה,</span> שאף לשרה שאלו איו אברהם, <span id='katom'>למדנו</span> שישאל אדם באכסניא שלו לאיש על האשה ולאשה על האיש. <br>
<br>
<b>בבבא מציעא (פז א) אומרים: <br>
</b><blockquote>יודעים היו מלאכי השרת שרה אמנו היכן הייתה, אלא להודיע שצנועה הייתה כדי לחבבה על בעלה. <br>
אמר רבי יוסי בר חנינא: כדי לשגר לה כוס של ברכה:<br>
</blockquote><span id='pink'>הנה באהל - <br>
</span>צנועה היא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שוב אשוב
id: 0118
nru: י
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
לא בשרו המלאך שישוב אליו אלא בשליחותו של מקום אמר לו, כמו (טז י) ויאמר לה מלאך ה' הרבה ארבה, והוא אין בידו להרבות, אלא בשליחותו של מקום, אף כאן בשליחותו של מקום אמר לו כן. <br>
<br>
אלישע אמר לשונמית (מלכים ב' ד טז): למועד הזה כעת חיה את חובקת בן ותאמר אל אדוני איש האלוהים אל תכזב בשפחתך, אותן המלאכים שבשרו את שרה אמרו למועד אשוב. <br>
אמר לה אלישע: אותם המלאכים שהם חיים וקיימים לעולם אמרו למועד אשוב, אבל אני בשר ודם שהיום חי ומחר מת, בין חי ובין מת למועד הזה וגו':<br>
<br>
<span id='pink'>כעת חיה - <br>
</span>כעת הזאת לשנה הבאה, ופסח היה, ולפסח הבא נולד יצחק, מדלא קרינן כעת אלא כעת. כעת חיה כעת הזאת שתהא חיה לכם שתהיו כולכם שלימים וקיימים:<br>
<span id='pink'>והוא אחריו - <br>
</span>הפתח היה אחר המלאך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקרבה
id: 0118
nru: יב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<blockquote>מסתכלת במעיה ואמרה אפשר הקרבים הללו טעונין ולד, השדים הללו שצמקו מושכין חלב, <b>תנחומא </b>(שופטים יח):<br>
</blockquote><span id='pink'>עדנה - <br>
</span><blockquote>צחצוח בשר, <b>ולשון משנה (מנחות פו א) </b>משיר את השער ומעדן את הבשר.<br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
לשון עידן,</span> זמן וסת נדות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האף אמנם
id: 0118
nru: יג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
הגם אמת אלד:<br>
<span id='pink'>ואני זקנתי - <br>
</span><span id='katom'>שינה הכתוב מפני השלום,</span> שהרי היא אמרה ואדוני זקן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: היפלא
id: 0118
nru: יד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>היתכסי. <br>
</blockquote>וכי שום דבר מופלא ומופרד ומכוסה ממני מלעשות כרצוני:<br>
<span id='pink'>למועד - <br>
</span>לאותו מועד המיוחד שקבעתי לך אתמול למועד הזה בשנה האחרת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי יראה וגו' כי צחקת
id: 0118
nru: טו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<span id='katom'>הראשון משמש לשון דהא</span> שנותן טעם לדבר ותכחש שרה לפי שיראה.<br>
<span id='katom'>והשני משמש בלשון אלא, </span>ויאמר לא כדבריך הוא אלא צחקת.<br>
<blockquote>שאמרו רבותינו: כי משמש בארבע לשונות אי, דילמא, אלא, דהא:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וישקיפו על פני סדום
id: 0118
nru: טז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<span id='katom'>כל השקפה שבמקרא לרעה חוץ מהשקיפה ממעון קדשך</span> (דברים כו טו), שגדול כח מתנות עניים שהופך מידת רוגז לרחמים:<br>
<span id='pink'>לשלחם - <br>
</span>ללוותם, כסבור אורחים הם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המכסה אני
id: 0118
nru: יז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
בתמיה:<br>
<span id='pink'>אשר אני עושה - <br>
</span>בסדום, לא יפה לי לעשות דבר זה שלא מדעתו, אני נתתי לו את הארץ הזאת, וחמשה כרכין הללו שלו הן, שנאמר (י יט) גבול הכנעני מצידון וגו' בואכה סדומה ועמורה וגו'. קראתי אותו אברהם, אב המון גוים, ואשמיד את הבנים ולא אודיע לאב שהוא אוהבי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואברהם היו יהיה
id: 0118
nru: יח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<span id='katom'>מדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>(משלי י ז) זכר צדיק לברכה, הואיל והזכירו ברכו. ופשוטו וכי ממנו אני מעלים, והרי הוא חביב לפני להיות לגוי גדול ולהתברך בו כל גויי הארץ:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: כי ידעתיו
id: 0118
nru: יט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<span id='katom'>לשון חיבה, </span>כמו: <br>
(רות ב א) מודע לאישה. <br>
(שם ג ב) הלא בועז מודעתנו. <br>
(שמות לג יז) ואדעך בשם.<br>
<br>
<span id='katom'>ואמנם עיקר לשון כולם אינו אלא לשון ידיעה,</span> שהמחבב את האדם מקרבו אצלו ויודעו ומכירו. <br>
<span id='red'>ולמה ידעתיו?</span> <br>
למען אשר יצווה לפי שהוא מצווה את בניו עלי לשמור דרכי. <br>
ואם תפרשהו כתרגומו יודע אני בו שיצווה את בניו וגו'. <br>
<span id='katom'>אין למען נופל על הלשון:<br>
</span><span id='pink'><br>
יצוה - <br>
</span><span id='katom'>לשון הווה,</span> כמו (איוב א ה) ככה יעשה איוב:<br>
<span id='pink'>למען הביא - <br>
</span>כך הוא מצווה לבניו שמרו דרך ה' כדי שיביא ה' על אברהם וגו'. על בית אברהם לא נאמר, אלא על אברהם, <span id='katom'>למדנו</span> כל המעמיד בן צדיק כאלו אינו מת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר ה'
id: 0118
nru: כ
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
אל אברהם, שעשה כאשר אמר שלא יכסה ממנו:<br>
<span id='pink'>כי רבה - <br>
</span><span id='katom'>כל רבה שבמקרא הטעם למטה בבי'ת, לפי שהן מתורגמין גדולה,</span> או גדלה והולכת. <br>
<span id='katom'>אבל זה טעמו למעלה ברי'ש, לפי שמתורגם גדלה כבר,</span> כמו שפירשתי לעיל: <br>
(טו יז) ויהי השמש באה.<br>
(רות א טו) הנה שבה יבמתך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארדה נא ואראה
id: 0118
nru: כא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
<span id='katom'>למד</span> לדיינים שלא יפסקו דיני נפשות אלא בראיה, הכל כמו שפירשתי בפרשת הפלגה (לעיל יא ז). <br>
<span id='katom'><br>
דבר אחר:<br>
</span>ארדה נא לסוף מעשיהם:<br>
<span id='pink'>הכצעקתה - <br>
</span>של מדינה:<br>
<span id='pink'>הבאה אלי עשו - <br>
</span>ואם עומדים במרדם כלה אני עושה בהם. ואם לא יעמדו במרדן, אדעה מה אעשה להיפרע מהן בייסורין ולא אכלה אותן. <br>
וכיוצא בו מצינו במקום אחר (שמות לג ה) ועתה הורד עדיך מעליך ואדעה מה אעשה לך, <span id='katom'>ולפיכך יש הפסק נקודת פסיק בין עשו לכלה, כדי להפריד תיבה מחברתה.</span> <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>הכצעקתה, צעקת ריבה אחת שהרגוה מיתה משונה על שנתנה מזון לעני, כמפורש בחלק (סנהדרין קט ב):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויפנו משם
id: 0118
nru: כב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
ממקום שאברהם ליוום שם:<br>
<span id='pink'>ואברהם עודנו עומד לפני ה' - <br>
</span>והלא לא הלך לעמוד לפניו אלא הקב'ה בא אצלו ואמר לו (פסוק כ) זעקת סדום ועמורה כי רבה, והיה לו לכתוב וה' עודנו עומד לפני אברהם, <span id='katom'>אלא תיקון סופרים הוא זה</span> (אשר הפכוהו ז'ל לכתוב כן):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגש אברהם
id: 0118
nru: כג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
מצינו הגשה למלחמה (ש'ב י יג) ויגש יואב וגו'.<br>
הגשה לפיוס (להלן מד יח) ויגש אליו יהודה.<br>
והגשה לתפילה (מלכים א' יח לו) ויגש אליהו הנביא.<br>
ולכל אלה נכנס אברהם, לדבר קשות, ולפיוס ולתפילה:<br>
<span id='pink'><br>
האף תספה - <br>
</span>הגם תספה. <br>
<br>
<b>ולתרגום של אונקלוס שתרגמו: <br>
</b><blockquote>לשון רוגז.<br>
</blockquote>כך פירושו האף ישיאך שתספה צדיק עם רשע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חלילה לך
id: 0118
nru: כה
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
ואם תאמר לא יצילו הצדיקים את הרשעים, למה תמית הצדיקים:<br>
<span id='pink'>חלילה לך - <br>
</span>חולין הוא לך, יאמרו כך הוא אומנתו, שוטף הכל, צדיקים ורשעים, כך עשית לדור המבול ולדור הפלגה:<br>
<span id='pink'>כדבר הזה - <br>
</span>לא הוא ולא כיוצא בו:<br>
<span id='pink'>חלילה לך - <br>
</span>לעולם הבא:<br>
<span id='pink'>השופט כל הארץ - <br>
</span><span id='katom'>נקוד בחטף פת'ח ה'א של השופט לשון תמיה,</span> וכי מי שהוא שופט לא יעשה משפט אמת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אולי ימצאון שם ארבעים
id: 0118
nru: כט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
וימלטו ארבעה הכרכים, וכן שלשים יצילו שלושה מהם או עשרים יצילו שנים מהם או עשרה יצילו אחד מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אולי ימצאון שם עשרה
id: 0118
nru: לב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 18
htm:
על פחות לא בקש. <br>
אמר דור המבול היו שמונה, נח ובניו ונשיהם ולא הצילו על דורם, ועל תשעה על ידי צירוף כבר בקש ולא מצא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המלאכים
id: 0119
nru: א
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
ולהלן קראם אנשים, כשהייתה שכינה עימהם קראם אנשים.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>אצל אברהם שכחו גדול והיו המלאכים תדירין אצלו כאנשים קראם אנשים, ואצל לוט קראם מלאכים:<br>
<span id='pink'>בערב - <br>
</span>וכי כל כך שהו המלאכים מחברון לסדום, אלא מלאכי רחמים היו, וממתינים שמא יוכל אברהם ללמד עליהם סניגוריא:<br>
<span id='pink'>ולוט ישב בשער סדום - <br>
</span><span id='katom'>ישב כתיב</span> אותו היום מינוהו שופט עליהם:<br>
<span id='pink'>וירא לוט וגו' - <br>
</span>מבית אברהם למד לחזור על האורחים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנה נא אדני
id: 0119
nru: ב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
הנה נא אתם אדונים לי אחר שעברתם עלי. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>הנה נא צריכים אתם לתת לב על הרשעים הללו שלא יכירו בכם. וזו היא עצה נכונה:<br>
<span id='pink'>סורו נא - <br>
</span><blockquote>עקמו את הדרך לביתי דרך עקלתון, שלא יכירו שאתם נכנסין שם לכך נאמר סורו, <b>בבראשית רבה (נ ז):</b><br>
</blockquote><span id='pink'>ולינו ורחצו רגליכם - <br>
</span><span id='red'>וכי דרכן של בני אדם ללון תחלה ואחר כך לרחוץ? ועוד שהרי אברהם אמר להם תחלה (יח ד) ורחצו רגליכם?</span> <br>
אלא כך אמר לוט אם כשיבאו אנשי סדום ויראו שכבר רחצו רגליהם, יעלילו עלי ויאמרו כבר עברו שני ימים או שלושה שבאו לביתך ולא הודעתנו, לפיכך אמר מוטב שיתעכבו כאן באבק רגליהם שיהיו נראין כמו שבאו עכשיו, לפיכך אמר לינו תחילה ואחר כך רחצו:<br>
<span id='pink'>ויאמרו לא - <br>
</span>לאברהם אמרו (יח ה) כן תעשה, <span id='katom'>מכאן </span> שמסרבין לקטן ואין מסרבין לגדול:<br>
<span id='pink'>כי ברחוב נלין - <br>
</span><span id='katom'>הרי כי משמש בלשון אלא, </span>שאמרו לא נסור אל ביתך אלא ברחובה של עיר נלין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: טרם ישכבו ואנשי העיר אנשי סדום
id: 0119
nru: ד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<b></b><blockquote><b>כך נדרש בבראשית רבה (נ ה): <br>
</b>טרם ישכבו ואנשי העיר היו בפיהם של מלאכים, שהיו שואלים ללוט מה טיבם ומעשיהם? <br>
והוא אומר להם: רובם רשעים. <br>
עודם מדברים בהם ואנשי סדום וגו'.<br>
 <br>
<b></b></blockquote><b></b><span id='katom'>ופשוטו של מקרא</span> ואנשי העיר, אנשי רשע, נסבו על הבית. על שהיו רשעים נקראים אנשי סדום, כמו שאמר הכתוב (יג יג) ואנשי סדום רעים וחטאים:<br>
<span id='pink'>כל העם מקצה - <br>
</span>מקצה העיר עד הקצה, שאין אחד מהם מוחה בידם, שאפילו צדיק אחד אין בהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האל
id: 0119
nru: ח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
כמו האלה:<br>
<span id='pink'>כי על כן באו - <br>
</span>כי הטובה הזאת תעשו לכבודי על אשר באו בצל קורתי, תרגום בטלל שרותי, תרגום של קורה שרותא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמרו גש הלאה
id: 0119
nru: ט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
קרב להלאה, כלומר התקרב לצדדין והתרחק ממנו. <br>
<span id='katom'>וכן כל הלאה שבמקרא לשון רחוק, כמו:</span> (במדבר יז ב) זרה הלאה.<br>
(ש'א כ כב) הנה החצי ממך והלאה. <br>
<br>
<span id='katom'>גש הלאה המשך להלן, </span>בלשון לע'ז טרי'י טי'י ד'י נו'ש<span id='katom'> [משוך את עצמך ממנו]</span>, ודבר נזיפה הוא לומר אין אנו חוששין לך, ודומה לו: <br>
(ישעיה סה ה) קרב אליך אל תיגש בי.<br>
וכן (ישעיה מט כ) גשה לי ואשבה, המשך לצדדין בעבורי ואשב אצלך. <br>
<br>
אתה מליץ על האורחין, איך מלאך לבך. על שאמר להם על הבנות, אמרו לו גש הלאה, לשון נחת, ועל שהיה מליץ על האורחים אמרו האחד בא לגור, אדם נוכרי יחידי אתה בינינו שבאת לגור, וישפוט שפוט ונעשית מוכיח אותנו:<br>
<span id='pink'>הדלת - <br>
</span>דלת הסובבת לנעול ולפתוח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פתח
id: 0119
nru: יא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
הוא החלל שבו נכנסין ויוצאין:<br>
<span id='pink'>בסנורים - <br>
</span>מכת עיוורון:<br>
<span id='pink'>מקטן ועד גדול - <br>
</span>הקטנים התחילו בעבירה תחלה, שנאמר (פסוק ד) מנער ועד זקן, לפיכך התחילה הפורענות מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עוד מי לך פה
id: 0119
nru: יב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<span id='katom'>פשוטו של מקרא</span> מי לך עוד בעיר הזאת חוץ מאשתך ובנותיך שבבית:<br>
<span id='pink'>חתן ובניך ובנותיך - <br>
</span>אם יש לך חתן או בנים ובנות הוצא מן המקום:<br>
<span id='pink'>ובניך - <br>
</span>בני בנותיך הנשואות. <br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה:</span><blockquote> עוד מאחר שעושין נבלה כזאת מי לך פתחון פה ללמד סניגורייה עליהם, שכל הלילה היה מליץ עליהם טובות, קרי ביה מי לך פה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: חתניו
id: 0119
nru: יד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
שתי בנות נשואות היו לו בעיר:<br>
<span id='pink'>לוקחי בנותיו - <br>
</span>שאותן שבבית היו ארוסות להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאיצו
id: 0119
nru: טו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<b>כתרגומו:<br>
</b><blockquote>ודחיקו, מהרוהו:<br>
</blockquote><span id='pink'>הנמצאות - <br>
</span>המזומנות לך בבית להצילם. <br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה יש, וזה ישובו של מקרא:<br>
</span><span id='pink'>תספה - <br>
</span>תהיה כלה. (דברים ב יד) עד תום כל הדור, מתורגם עד דסף כל דרא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתמהמה
id: 0119
nru: טז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
כדי להציל את ממונו:<br>
<span id='pink'>ויחזיקו - <br>
</span>אחד מהם היה שליח להצילו, וחברו להפוך את סדום, לכך נאמר (פסוק יז) ויאמר המלט, ולא נאמר ויאמרו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המלט על נפשך
id: 0119
nru: יז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
דייך להציל נפשות, אל תחוס על הממון:<br>
<span id='pink'>אל תביט אחריך - <br>
</span>אתה הרשעת עימהם, ובזכות אברהם אתה ניצול, אינך כדאי לראות בפורענותם ואתה ניצול:<br>
<span id='pink'>בכל הככר - <br>
</span>ככר הירדן:<br>
<span id='pink'>ההרה המלט - <br>
</span>אצל אברהם ברח, שהוא יושב בהר, שנאמר לעיל (יב ח) ויעתק משם ההרה. <br>
ואף עכשיו היה יושב שם, שנאמר (יג ג) אל המקום אשר היה שם אהלו בתחילה, ואף על פי שכתוב (שם יח) ויאהל אברם וגו', אהלים הרבה היו לו ונמשכו עד חברון:<br>
<span id='pink'>המלט - <br>
</span><span id='katom'>לשון השמטה, וכן כל המלטה שבמקרא</span> אישמוציי'ר <span id='katom'>[להינצל]</span> בלע'ז <br>
וכן (ישעיה סו ז) והמליטה זכר, שנשמט העובר מן הרחם.<br>
(תהילים קכד ז) כציפור נמלטה.<br>
(ישעיה מו ב) ולא יכלו מלט משא, להשמיט משא הרעי שבנקביהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל נא אדני
id: 0119
nru: יח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<b>רבותינו אמרו שם:</b> <br>
<blockquote>זה קדש, שנאמר בו להחיות את נפשי, מי שיש בידו להמית ולהחיות. <br>
<b></b></blockquote><b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>בבעו כען ה':<br>
</blockquote><span id='pink'>אל נא - <br>
</span>אל נא תאמר אלי להימלט ההרה:<br>
<span id='pink'>נא - <br>
</span><span id='katom'>לשון בקשה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: פן תדבקני הרעה
id: 0119
nru: יט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
כשהייתי אצל אנשי סדום היה הקב'ה רואה מעשי ומעשי בני העיר, והייתי נראה צדיק וכדאי להינצל, וכשאבא אצל צדיק אני כרשע. <br>
וכן אמרה הצרפית לאליהו (מ'א יז יח) כי באת אלי להזכיר את עוני, עד שלא באת אצלי היה הקב'ה רואה מעשי ומעשי עמי ואני צדקת ביניהם, ומשבאת אצלי לפי מעשיך אני רשעה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העיר הזאת קרובה
id: 0119
nru: כ
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
קרובה ישיבתה נתיישבה מקרוב, לפיכך לא נתמלאה סאתה עדיין. <br>
<span id='red'>ומה היא קריבתה?</span> <br>
מדור הפלגה שנתפלגו האנשים והתחילו להתיישב איש איש במקומו, והיא הייתה בשנת מות פלג, ומשם ועד כאן חמישים ושתים שנה, שפלג מת בשנת ארבעים ושמונה לאברהם. <br>
<span id='red'>כיצד? <br>
</span>פלג חי (לעיל יא יט) אחרי הולידו את רעו מאתים ותשע שנה, צא מהם שלשים ושתים כשנולד שרוג, ומשרוג עד שנולד נחור שלשים, הרי שישים ושתים, ומנחור עד שנולד תרח עשרים ותשע, הרי תשעים ואחת, ומשם עד שנולד אברהם שבעים, הרי מאה שישים ואחת, תן להם ארבעים ושמונה הרי מאתים ותשע, ואותה שנה הייתה שנת הפלגה, וכשנחרבה סדום היה אברהם בן תשעים ותשע שנה, הרי מדור הפלגה עד כאן חמישים ושתים שנה, וצוער איחרה ישיבתה אחרי ישיבת סדום וחברותיה שנה אחת, הוא שנאמר אמלטה נא, נא בגימטרייה חמישים ואחת:<br>
<span id='pink'>הלא מצער היא - <br>
</span>והלא עונותיה מועטין, ויכול אתה להניחה:<br>
<span id='pink'>ותחי נפשי - <br>
</span><blockquote>בה, </blockquote><span id='katom'>זה מדרשו.</span><blockquote> <br>
</blockquote><span id='katom'><br>
ופשוטו של מקרא</span> הלא עיר קטנה היא, ואנשים בה מעט, אין לך להקפיד אם תניחנה ותחי נפשי בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גם לדבר הזה
id: 0119
nru: כא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
לא דייך שאתה ניצול, אלא אף כל העיר אציל בגללך:<br>
<span id='pink'>הפכי - <br>
</span>הופך אני, כמו: <br>
(מח ה) עד בואי. <br>
(טז יג) אחרי רואי. <br>
(ירמיה לא יט) מדי דברי בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי לא אוכל לעשות
id: 0119
nru: כב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
זהו עונשן של מלאכים, על שאמרו (פסוק יג) כי משחיתים אנחנו, ותלו הדבר בעצמן, לפיכך לא זזו משם עד שהוזקקו לומר שאין הדבר ברשותן:<br>
<span id='pink'>כי לא אוכל - <br>
</span><span id='katom'>לשון יחיד,</span> <span id='katom'>מכאן </span> אתה למד שהאחד הופך והאחד מציל, שאין שני מלאכים נשלחים לדבר אחד:<br>
<span id='pink'>על כן קרא שם העיר צוער - <br>
</span>על שם (פסוק כ) והיא מצער:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וה' המטיר
id: 0119
nru: כד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<span id='katom'>כל מקום שנאמר וה'</span> הוא ובית דינו:<br>
<span id='pink'>המטיר על סדום - <br>
</span>בעלות השחר, כמו שנאמר לעיל (פסוק טו) וכמו השחר עלה, שעה שהלבנה עומדת ברקיע עם החמה, לפי שהיו מהם עובדין לחמה ומהם ללבנה.<br>
אמר הקב'ה: אם אפרע מהם ביום, יהיו עובדי לבנה אומרים: אילו היה בלילה כשהלבנה מושלת לא היינו חרבין.<br>
ואם אפרע מהם בלילה, יהיו עובדי החמה אומרים: אילו היה ביום כשהחמה מושלת לא היינו חרבים, לכך כתיב וכמו השחר עלה ונפרע מהם בשעה שהחמה והלבנה מושלים:<br>
<br>
<span id='pink'>המטיר וגו' גפרית ואש - <br>
</span>בתחילה מטר ונעשה גפרית ואש:<br>
<span id='pink'>מאת ה' - <br>
</span><span id='katom'>דרך המקראות לדבר כן,</span> כמו: <br>
(ד כג) נשי למך, ולא אמר נשיי. <br>
וכן אמר דוד (מ'א א לג) קחו עמכם את עבדי אדוניכם, ולא אמר מעבדי. <br>
וכן אחשורוש אמר (אסתר ח ח) בשם המלך, ולא אמר בשמי. <br>
אף כאן אמר מאת ה' ולא אמר מאתו:<br>
<br>
<span id='pink'>מן השמים - <br>
</span>והוא שאמר הכתוב (איוב לו לא) כי בם ידין עמים וגו', כשבא לייסר הבריות מביא עליהם אש מן השמים כמו שעשה לסדום, וכשבא להוריד המן מן השמים לישראל (שמות טז ד) הנני ממטיר לכם לחם מן השמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותבט אשתו מאחריו
id: 0119
nru: כו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
מאחריו של לוט:<br>
<span id='pink'>ותהי נציב מלח - <br>
</span>במלח חטאה ובמלח לקתה. <br>
אמר לה: תני מעט מלח לאורחים הללו. <br>
אמרה לו: אף המנהג הרע הזה אתה בא להנהיג במקום הזה!<br>
<br>


autr: רשי
trm: קיטור
id: 0119
nru: כח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
תימור של עשן טורק'א <span id='katom'>[לפיד]</span> בלע'ז:<br>
<span id='pink'>כבשן - <br>
</span>חפירה ששורפין בה את אבנים לסיד, וכן כל כבשן שבתורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויזכור אלוהים את אברהם
id: 0119
nru: כט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
<span id='red'>מהו זכירתו של אברהם על לוט?</span> <br>
נזכר שהיה לוט יודע ששרה אשתו של אברהם, ושמע שאמר אברהם במצרים על שרה (יב ג) אחותי היא, ולא גילה הדבר, שהיה חס עליו, לפיכך חס הקב'ה עליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אבינו זקן
id: 0119
nru: לא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
ואם לא עכשיו אימתי, שמא ימות או יפסוק מלהוליד:<br>
<span id='pink'>ואיש אין בארץ - <br>
</span>סבורות היו שכל העולם נחרב כמו בדור המבול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותשקין וגו'
id: 0119
nru: לג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
יין נזדמן להן במערה להוציא מהן שני אומות:<br>
<span id='pink'>ותשכב את אביה - <br>
</span>ובצעירה כתיב (פסוק לה) ותשכב עמו, צעירה לפי שלא פתחה בזנות אלא אחותה למדתה, חיסך עליה הכתוב ולא פירש גנותה. אבל בכירה שפתחה בזנות פרסמה הכתוב במפורש:<br>
<span id='pink'>ובקומה - <br>
</span><span id='katom'>של בכירה נקוד,</span> לומר הרי הוא כאילו לא נכתב, לומר שבקומה ידע ואף על פי כן לא נשמר ליל שני מלשתות. <br>
<blockquote>(אמר רבי לוי: כל מי שהוא להוט אחר בולמוס של עריות לסוף מאכילים אותו מבשרו):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ותהרין וגו'
id: 0119
nru: לו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 19
htm:
אף על פי שאין האשה מתעברת מביאה ראשונה, אלו שלטו בעצמן והוציאו ערוותן לחוץ ונתעברו מביאה ראשונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסע משם אברהם
id: 0120
nru: א
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
כשראה שחרבו הכרכים ופסקו העוברים והשבים נסע לו משם.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>להתרחק מלוט שיצא עליו שם רע שבא על בנותיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר אברהם
id: 0120
nru: ב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
כאן לא נטל רשות אלא על כורחה שלא בטובתה לפי שכבר לוקחה לבית פרעה על ידי כן:<br>
<span id='pink'>אל שרה אשתו - <br>
</span>על שרה אשתו. <br>
וכיוצא בו (ש'א ד כא) אל הלקח ארון וגו'. <br>
ואל מות חמיה. <br>
<span id='katom'>שניהם בלשון על:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: לא קרב אליה
id: 0120
nru: ד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
המלאך מנעו, כמו שנאמר (פסוק ו) לא נתתיך לנגוע אליה:<br>
<span id='pink'>הגוי גם צדיק תהרג - <br>
</span>אף אם הוא צדיק תהרגנו. שמא כך דרכך לאבד האומות חנם, כך עשית לדור המבול ולדור הפלגה, אף אני אומר שהרגתם על לא דבר, כשם שאתה אומר להרגני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גם הוא
id: 0120
nru: ה
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
לרבות עבדים וגמלים וחמרים שלה, את כולם שאלתי ואמרו לי אחיה הוא:<br>
<span id='pink'>בתם לבבי - <br>
</span>שלא דמיתי לחטוא:<br>
<span id='pink'>ובנקיון כפי - <br>
</span>נקי אני מן החטא שלא נגעתי בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ידעתי כי בתם לבבך וגו'
id: 0120
nru: ו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
אמת שלא דמית מתחלה לחטוא אבל ניקיון כפים אין כאן:<br>
<span id='pink'>לא נתתיך - <br>
</span>לא ממך היה שלא נגעת בה אלא חשכתי אני אותך מחטוא, ולא נתתי לך כח.<br>
וכן (לקמן לא ז) ולא נתנו אלוהים. <br>
וכן (שופטים טו א) ולא נתנו אביה לבוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השב אשת האיש
id: 0120
nru: ז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
ואל תהא סבור שמא תתגנה בעיניו ולא יקבלנה או ישנאך ולא יתפלל עליך:<br>
<span id='pink'>כי נביא הוא - <br>
</span>ויודע שלא נגעת בה, לפיכך ויתפלל בעדך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מעשים אשר לא יעשו
id: 0120
nru: ט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
מכה אשר לא הורגלה לבא על בריה באה לנו על ידך, עצירת כל נקבים, של זרע ושל קטנים ורעי ואוזניים וחוטם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רק אין יראת אלוהים
id: 0120
nru: יא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
אכסנאי שבא לעיר, על עסקי אכילה ושתיה שואלין אותו או על עסקי אשתו שואלין אותו אשתך היא או אחותך היא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחותי בת אבי היא
id: 0120
nru: יב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
ובת אב מותרת לבן נח, שאין אבות לגוי. וכדי לאמת דבריו השיבם כן. ואם תאמר והלא בת אחיו הייתה, בני בנים הרי הן כבנים והרי היא בתו של תרח, וכן הוא אומר ללוט (יג ח) כי אנשים אחים אנחנו:<br>
<span id='pink'>אך לא בת אמי - <br>
</span>הרן מאם אחרת היה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי כאשר התעו אותי וגו'
id: 0120
nru: יג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
<b>אונקלוס </b>תרגם מה שתרגם. <br>
<br>
<span id='katom'>ויש לישבו עוד,</span> <span id='katom'>דבר דבור על אופניו,</span> כשהוציאני הקב'ה מבית אבי להיות משוטט ונד ממקום למקום, וידעתי שאעבור במקום רשעים ואומר לה זה חסדך אשר תעשי עמדי:<br>
<span id='pink'>כאשר התעו - <br>
</span><span id='katom'>לשון רבים, ואל תתמה, כי בהרבה מקומות לשון אלוהות ולשון מרות קרוי לשון רבים. </span>(שמואל ב' ז כג) אשר הלכו אלוהים. <br>
(דברים ה כג) אלוהים חיים.<br>
(יהושע כד יט) אלוהים קדושים הוא.<br>
וכל לשון אלוהים לשון רבים. <br>
וכן (לט כ) ויקח אדוני יוסף.<br>
(דברים י יז) אדוני האדונים.<br>
(להלן מב לג) אדוני הארץ.<br>
וכן (שמות כב יד) בעליו עמו.<br>
(שם כא כט) והועד בבעליו. <br>
<br>
<span id='katom'>ואם תאמר מהו לשון התעו, כל הגולה ממקומו ואינו מיושב קרוי תועה, כמו: <br>
</span>(לקמן כא יד) ותלך ותתע. <br>
(תהילים קיט קעו) תעיתי כשה אובד. <br>
(איוב לח מא) יתעו לבלי אוכל, יצאו ויתעו לבקש אכלם:<br>
<br>
<span id='pink'>אמרי לי - <br>
</span>עלי, וכן: <br>
(לקמן כו ז) וישאלו אנשי המקום לאשתו, על אשתו. <br>
וכן (שמות יד ג) ואמר פרעה לבני ישראל, כמו על בני ישראל.<br>
(שופטים ט נד) פן יאמרו לי אשה הרגתהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולשרה אמר
id: 0120
nru: טז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
אבימלך, לכבודה כדי לפייסה הנה עשיתי לך כבוד זה, נתתי ממון לאחיך שאמרת עליו אחי הוא, הנה הממון והכבוד הזה לך כסות עיניים:<br>
<span id='pink'>לכל אשר אתך - <br>
</span>יכסו עיניהם שלא יקילוך, שאלו השיבותיך ריקנית יש להם לומר לאחר שנתעלל בה החזירה, עכשיו שהוצרכתי לבזבז ממון ולפייסך, יודעים יהיו שעל כורחי השיבותיך ועל ידי נס:<br>
<span id='pink'>ואת כל - <br>
</span>ועם כל באי העולם:<br>
<span id='pink'>ונכחת - <br>
</span>יהא לך פתחון פה להתווכח ולהראות דברים נכרים הללו. <br>
<span id='katom'>ולשון תוכחת</span> בכל מקום ברור דברים, ובלע'ז אישפרובי'ר<span id='katom'> [לבחון]</span> <br>
<br>
<b>ואונקלוס</b> תרגם בפנים אחרים, ולשון המקרא כך הוא נופל על התרגום הנה הוא לך כסות של כבוד על העיניים שלי ששלטו בך ובכל אשר אתך, ועל כן <b>תרגומו:</b> <br>
<blockquote>וחזית יתך וית כל דעמך. <br>
</blockquote><span id='katom'>ויש מדרש אגדה אבל ישוב לשון המקרא פירשתי:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: וילדו
id: 0120
nru: יז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 20
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>ואתרוחו, <br>
</blockquote>נפתחו נקביהם והוציאו מה שצריך לצאת והיא לידה שלהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וה' פקד את שרה וגו'
id: 0121
nru: א
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
סמך פרשה זו לכאן <span id='katom'>ללמדך</span> שכל המבקש רחמים על חברו והוא צריך לאותו דבר הוא נענה תחילה, שנאמר (לעיל כ יז) ויתפלל וגו' וסמיך ליה וה' פקד את שרה שפקד כבר קודם שרפא את אבימלך:<br>
<span id='pink'>פקד את שרה כאשר אמר - <br>
</span>בהריון:<br>
<span id='pink'>כאשר דבר - <br>
</span>בלידה. <br>
<span id='red'>והיכן היא אמירה והיכן הוא דבור? <br>
</span>אמירה (לעיל יז יט) ויאמר אלוהים אבל שרה אשתך וגו'.<br>
דבור (שם טו א) היה דבר ה' אל אברם, בברית בין הבתרים, ושם נאמר (שם ד): לא יירשך זה וגו', והביא היורש משרה:<br>
<span id='pink'>ויעש ה' לשרה כאשר דבר - <br>
</span>לאברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יצחק לי
id: 0121
nru: ו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
ישמח עלי. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>הרבה עקרות נפקדו עמה, הרבה חולים נתרפאו בו ביום, הרבה תפילות נענו עמה, ורב שחוק היה בעולם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: מי מלל לאברהם
id: 0121
nru: ז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
<span id='katom'>לשון שבח וחשיבות,</span> ראו מי הוא ומה הוא, שומר הבטחתו, הקב'ה מבטיח ועושה:<br>
<span id='pink'>מלל - <br>
</span>שינה הכתוב ולא אמר דבר, גימטרייה שלו מאה, כלומר לסוף מאה לאברהם:<br>
<span id='pink'>היניקה בנים שרה - <br>
</span><span id='red'>ומהו בנים לשון רבים? <br>
</span>ביום המשתה הביאו השרות את בניהן עימהן והיניקה אותם שהיו אומרות לא ילדה שרה אלא אסופי הביאה מן השוק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגמל
id: 0121
nru: ח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
לסוף עשרים וארבע חדש:<br>
<span id='pink'>משתה גדול -<br>
</span>שהיו שם גדולי הדור, שם ועבר ואבימלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מצחק
id: 0121
nru: ט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
<b>לשון עבודה זרה,</b> כמו שנאמר (שמות לב ו) ויקומו לצחק. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><b>לשון גילוי עריות, </b>כמה דתימא (להלן לט יז) לצחק בי. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><b>לשון רציחה,</b> כמו (ש'ב ב יד) יקומו נא הנערים וישחקו לפנינו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: עם בני וגו'
id: 0121
nru: י
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
מתשובת שרה כי לא יירש בן האמה הזאת עם בני <span id='katom'>אתה למד</span> שהיה מריב עם יצחק על הירושה ואומר אני בכור ונוטל פי שנים, ויוצאים בשדה ונוטל קשתו ויורה בו חצים, כדאת אמר (משלי כו יח - יט) כמתלהלה היורה זקים וגו' ואמר הלא משחק אני:<br>
<br>
<span id='pink'>עם בני עם יצחק - <br>
</span>מכיוון שהוא בני אפילו אם אינו הגון כיצחק, או הגון כיצחק אפילו אם אינו בני, אין זה כדאי לירש עמו,<span id='katom'> קל וחומר</span> עם בני עם יצחק ששתיהן בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לחם וחמת מים
id: 0121
nru: יד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
ולא כסף וזהב, לפי שהיה שונאו על שיצא לתרבות רעה:<br>
<span id='pink'>ואת הילד - <br>
</span>אף הילד שם על שכמה, שהכניסה בו שרה עין רעה ואחזתו חמה ולא יכול לילך ברגליו:<br>
<span id='pink'>ותלך ותתע - <br>
</span>חזרה לגלולי בית אביה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויכלו המים
id: 0121
nru: טו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
לפי שדרך חולים לשתות הרבה:<br>
<span id='pink'><br>
(טז) מנגד - <br>
</span>מרחוק:<br>
<span id='pink'>כמטחוי קשת - <br>
</span>כשתי טיחות והוא לשון יריית חץ. <br>
בלשון משנה שהטיח באשתו, על שם שהזרע יורה כחץ. <br>
<span id='katom'><br>
ואם תאמר היה לו לכתוב כמטחי קשת, משפט הוי'ו ליכנס לכאן</span>, כמו: <br>
(שה'ש ב יד) בחגווי הסלע, מגזרת (ישעיה יט יז) והייתה אדמת יהודה למצרים לחגא.<br>
ומגזרת (תהילים קז כז) יחוגו וינועו כשכור. <br>
וכן (שם סה ו) קצוי ארץ, מגזרת קצה:<br>
<span id='pink'><br>
ותשב מנגד - <br>
</span>כיון שקרב למות הוסיפה להתרחק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את קול הנער
id: 0121
nru: יז
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
<span id='katom'>מכאן </span> שיפה תפלת החולה מתפלת אחרים עליו, והיא קודמת להתקבל:<br>
<span id='pink'>באשר הוא שם - <br>
</span>לפי מעשים שהוא עושה עכשיו הוא נדון ולא לפי מה שהוא עתיד לעשות, לפי שהיו מלאכי השרת מקטרגים ואומרים ריבונו של עולם, מי שעתיד זרעו להמית בניך בצמא אתה מעלה לו באר?!<br>
והוא משיבם עכשיו מה הוא, צדיק או רשע? <br>
אמרו לו צדיק. <br>
אמר להם: לפי מעשיו של עכשיו אני דנו וזהו באשר הוא שם. <br>
<span id='red'>והיכן המית את ישראל בצמא? <br>
</span>כשהגלם נבוכדנצר, שנאמר (ישעיה כא יג - יד) משא בערב וגו' לקראת צמא התיו מים וגו' כשהיו מוליכין אותם אצל ערביים היו ישראל אומרים לשוביהם בבקשה מכם, הוליכונו אצל בני דודנו ישמעאל וירחמו עלינו, שנאמר (שם שם) אורחות דודנים [אל תקרי דודנים אלא דודים] ואלו יוצאים לקראתם ומביאין להם בשר ודג מלוח ונודות נפוחים, כסבורים ישראל שמלאים מים, וכשמכניסו לתוך פיו ופותחו, הרוח נכנס בגופו ומת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: רובה קשת
id: 0121
nru: כ
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
יורה חצים בקשת:<br>
<span id='pink'>קשת - <br>
</span><span id='katom'>על שם האומנות</span> כמו חמר, גמל, ציד <span id='katom'>לפיכך השי'ן מודגשת.</span> <br>
היה יושב במדבר ומלסטם את העוברים, הוא שנאמר (לעיל טז יב) ידו בכל וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: מארץ מצרים
id: 0121
nru: כא
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
ממקום גידוליה, שנאמר (שם א) ולה שפחה מצרית וגו'. <br>
<blockquote>היינו דאמרי אינשי זרוק חוטרא לאוירא, אעיקריה קאי:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ולניני ולנכדי
id: 0121
nru: כג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
עד כאן רחמי האב על הבן:<br>
<span id='pink'>כחסד אשר עשיתי עמך תעשה עמדי - <br>
</span>שאמרתי לך (לעיל כ טו) הנה ארצי לפניך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בעבור תהיה לי
id: 0121
nru: ל
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
זאת:<br>
<span id='pink'>לעדה - <br>
</span><span id='katom'>לשון עדות של נקבה,</span> כמו (להלן לא נב) ועדה המצבה:<br>
<span id='pink'>כי חפרתי את הבאר - <br>
</span>מריבים היו עליה רועי אבימלך ואומרים אנחנו חפרנוה, אמרו ביניהם כל מי שיתראה על הבאר ויעלו המים לקראתו שלו הוא, ועלו לקראת אברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשל
id: 0121
nru: לג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 21
htm:
<blockquote>רב ושמואל, חד אמר: פרדס להביא ממנו פירות לאורחים בסעודה.<br>
וחד אמר: פונדק לאכסניא ובו כל מיני פירות. <br>
</blockquote>ומצינו לשון נטיעה באהלים, שנאמר (דניאל יא מה) ויטע אהלי אפדנו:<br>
<br>
<span id='pink'>ויקרא שם וגו' - <br>
</span>על ידי אותו אשל נקרא שמו של הקב'ה אלוה לכל העולם. <br>
לאחר שאוכלים ושותים אומר להם ברכו למי שאכלתם משלו, סבורים אתם שמשלי אכלתם, משל מי שאמר והיה העולם אכלתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחר הדברים האלה
id: 0122
nru: א
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
<b>יש מרבותינו אומרים:</b> <br>
<blockquote>אחר דבריו של שטן, שהיה מקטרג ואומר מכל סעודה שעשה אברהם לא הקריב לפניך פר אחד או איל אחד, אמר לו כלום עשה אלא בשביל בנו, אילו הייתי אומר לו זבח אותו לפני לא היה מעכב. <br>
</blockquote><b>ויש אומרים: <br>
</b><blockquote>אחר דבריו של ישמעאל שהיה מתפאר על יצחק שמל בן שלוש עשרה שנה ולא מיחה, אמר לו יצחק באבר אחד אתה מיראני, אילו אמר לי הקב'ה זבח עצמך לפני לא הייתי מעכב:<br>
</blockquote><span id='pink'>הנני - <br>
</span>כך היא ענייתם של חסידים, <span id='katom'>לשון ענוה הוא ולשון זימון:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: קח נא
id: 0122
nru: ב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
<span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה,</span> אמר לו בבקשה ממך עמוד לי בזה הניסיון, שלא יאמרו הראשונות לא היה בהן ממש:<br>
<span id='pink'>את בנך - <br>
</span>אמר לו: שני בנים יש לי.<br>
אמר לו את יחידך.<br>
אמר לו: זה יחיד לאמו וזה יחיד לאמו.<br>
אמר לו: אשר אהבת, <br>
אמר לו: שניהם אני אוהב, <br>
אמר לו את יצחק.<br>
 <br>
<span id='red'>ולמה לא גילה לו מתחילה? <br>
</span>שלא לערבבו פתאום, ותזוח דעתו עליו ותיטרף, וכדי לחבב עליו את המצווה וליתן לו שכר על כל דבור ודבור:<br>
<br>
<span id='pink'>ארץ המוריה - <br>
</span>ירושלים, וכן בדברי הימים (ב' ג א) לבנות את בית ה' בירושלים בהר המוריה. <br>
<b><br>
ורבותינו פירשו: <br>
</b><blockquote>על שם שמשם הוראה יוצאה לישראל. <br>
</blockquote><br>
<b>ואונקלוס תרגמו: <br>
</b><blockquote>על שם עבודת הקטורת שיש בו מור נרד ושאר בשמים:<br>
</blockquote><span id='pink'>והעלהו - <br>
</span>לא אמר לו שחטהו, לפי שלא היה חפץ הקב'ה לשחטו אלא שיעלהו להר לעשותו עולה, ומשהעלהו אמר לו הורידהו:<br>
<span id='pink'>אחד ההרים - <br>
</span>הקב'ה מתהא הצדיקים ואחר כך מגלה להם, וכל זה כדי להרבות שכרן. <br>
וכן (לעיל יב א) אל הארץ אשר אראך.<br>
וכן ביונה (ג ב) וקרא אליה את הקריאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישכם
id: 0122
nru: ג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
נזדרז למצווה:<br>
<span id='pink'>ויחבש - <br>
</span>הוא בעצמו ולא ציווה לאחד מעבדיו, שהאהבה מקלקלת השורה:<br>
<span id='pink'>את שני נעריו - <br>
</span>ישמעאל ואליעזר, שאין אדם חשוב רשאי לצאת לדרך בלא שני אנשים, שאם יצטרך האחד לנקביו ויתרחק יהיה השני עמו:<br>
<span id='pink'>ויבקע - <br>
</span><b>תרגומו: <br>
</b><blockquote>וצלח, <br>
</blockquote>כמו (ש'ב יט יח) וצלחו הירדן, לשון ביקוע פינדר'א בלעז <span id='katom'>[לחטוב]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ביום השלישי
id: 0122
nru: ד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
<span id='red'>למה איחר מלהראותו מיד? <br>
</span>כדי שלא יאמרו הממו וערבבו פתאום וטרד דעתו, ואילו היה לו שהות להימלך אל לבו לא היה עושה:<br>
<span id='pink'>וירא את המקום - <br>
</span>ראה ענן קשור על ההר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד כה
id: 0122
nru: ה
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
כלומר דרך מועט למקום אשר לפנינו. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>אראה היכן הוא מה שאמר לי המקום (לעיל טו ה) כה יהיה זרעך:<br>
</blockquote><span id='pink'>ונשובה - <br>
</span>נתנבא שישובו שניהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המאכלת
id: 0122
nru: ו
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
סכין, על שם שאוכלת את הבשר, כמה דתימא (דברים לב מב) וחרבי תאכל בשר, ושמכשרת בשר לאכילה. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>זאת נקראת מאכלת, על שם שישראל אוכלים מתן שכרה:<br>
<span id='pink'>וילכו שניהם יחדיו - <br>
</span>אברהם שהיה יודע שהולך לשחוט את בנו היה הולך ברצון ושמחה כיצחק שלא היה מרגיש בדבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יראה לו השה
id: 0122
nru: ח
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
כלומר יראה ויבחר לו השה, ואם אין שה, לעולה בני. ואף על פי שהבין יצחק שהוא הולך לישחט, וילכו שניהם יחדו בלב שווה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעקד
id: 0122
nru: ט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
ידיו ורגליו מאחוריו, הידיים והרגלים ביחד היא עקידה, והוא לשון (להלן ל לט) עקודים, שהיו קרסוליהם לבנים, מקום שעוקדין אותן בו היה ניכר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל תשלח
id: 0122
nru: יב
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
לשחוט.<br>
אמר לו: אם כן לחנם באתי לכאן, אעשה בו חבלה ואוציא ממנו מעט דם. <br>
אמר לו: אל תעש לו מאומה, אל תעש בו מום:<br>
<br>
<span id='pink'>כי עתה ידעתי - <br>
</span><blockquote>אמר רבי אבא: אמר לו אברהם: אפרש לפניך את שיחתי. <br>
אתמול אמרת לי (לעיל כא יב) כי ביצחק יקרא לך זרע, וחזרת ואמרת (שם כב ב) קח נא את בנך, עכשיו אתה אומר לי אל תשלח ידך אל הנער?! <br>
אמר לו הקב'ה: (תהילים פט לה) לא אחלל בריתי ומוצא שפתי לא אשנה, כשאמרתי לך קח מוצא שפתי לא אשנה, לא אמרתי לך שחטהו אלא העלהו, אסקתיה אחתיה:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>כי עתה ידעתי - <br>
</span>מעתה יש לי מה להשיב לשטן ולאומות התמהים מה היא חבתי אצלך, יש לי פתחון פה עכשיו שרואים כי ירא אלוהים אתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנה איל
id: 0122
nru: יג
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
מוכן היה לכך מששת ימי בראשית:<br>
<span id='pink'>אחר - <br>
</span>אחרי שאמר לו המלאך (לעיל פסוק יב) אל תשלח ידך, ראהו כשהוא נאחז,<b> </b>והוא שמתרגמינן<b>:</b> <br>
<blockquote>וזקף אברהם עינוהי בתר אלין:<br>
</blockquote><span id='pink'>בסבך - <br>
</span>אילן:<br>
<span id='pink'>בקרניו - <br>
</span>שהיה רץ אצל אברהם והשטן סובכו ומערבבו באילנות כדי לעכבו:<br>
<span id='pink'>תחת בנו - <br>
</span>מאחר שכתוב ויעלהו לעולה, לא חסר המקרא כלום. <br>
<span id='red'>מהו תחת בנו? <br>
</span>על כל עבודה שעשה ממנו היה מתפלל ואומר יהי רצון שתהא זו כאלו היא עשויה בבני, <br>
כאלו בני שחוט.<br>
כאלו דמו זרוק. <br>
כאלו הוא מופשט.<br>
כאלו הוא נקטר ונעשה דשן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ה' יראה
id: 0122
nru: יד
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
<span id='katom'>פשוטו כתרגומו,</span> ה' יבחר ויראה לו את המקום הזה להשרות בו שכינתו ולהקריב כאן קורבנות:<br>
<span id='pink'>אשר יאמר היום - <br>
</span>שיאמרו לימי הדורות עליו בהר זה יראה הקב'ה לעמו:<br>
<span id='pink'>היום - <br>
</span>הימים העתידין, כמו עד היום הזה שבכל המקרא, שכל הדורות הבאים הקוראים את המקרא הזה אומרים עד היום הזה על היום שעומדים בו. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>ה' יראה עקידה זו לסלוח לישראל בכל שנה ולהצילם מן הפורענות, כדי שיאמר היום הזה בכל הדורות הבאים בהר ה' יראה, אפרו של יצחק צבור ועומד לכפרה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וישב אברהם בבאר שבע
id: 0122
nru: יט
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
לא ישיבה ממש, שהרי בחברון היה יושב שתים עשרה שנים לפני עקידתו של יצחק, יצא מבאר שבע והלך לו לחברון, כמו שנאמר (לעיל כא לד) ויגר אברהם בארץ פלשתים ימים רבים, מרובים משל חברון הראשונים, והם עשרים ושש שנה כמו שפירשנו למעלה (כא לד):<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחרי הדברים האלה ויגד וגו'
id: 0122
nru: כ
pch: ויירא
lvr: C0118
prk: 22
htm:
בשובו מהר המוריה היה אברהם מהרהר ואומר: אילו היה בני שחוט כבר היה הולך בלא בנים, היה לי להשיאו אשה מבנות ענר אשכול וממרא, בשרו הקב'ה שנולדה רבקה בת זוגו, וזהו אחרי הדברים האלה הרהורי דברים שהיו על ידי עקידה:<br>
<span id='pink'>גם היא - <br>
</span>אף היא השוותה משפחותיה למשפחות אברהם שתים עשרה, מה אברהם שנים עשר שבטים שיצאו מיעקב, שמונה בני הגבירות וארבעה בני שפחות, אף אלו שמונה בני גבירות וארבעה בני פילגש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהיו חיי שרה מאה שנה ועשרים שנה ושבע שנים
id: 0123
nru: א
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
לכך נכתב שנה בכל כלל וכלל, לומר לך שכל אחד נדרש לעצמו. <br>
בת מאה כבת עשרים לחטא. <br>
מה בת עשרים לא חטאה, שהרי אינה בת עונשין, אף בת מאה בלא חטא. <br>
ובת עשרים כבת שבע ליופי:<br>
<span id='pink'>שני חיי שרה - <br>
</span>כלן שוין לטובה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקרית ארבע
id: 0123
nru: ב
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
על שם ארבע ענקים שהיו שם אחימן שישי ותלמי ואביהם. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>על שם ארבעה זוגות שנקברו שם איש ואשתו: <br>
<b>אדם וחווה, <br>
אברהם ושרה, <br>
יצחק ורבקה, <br>
יעקב ולאה:<br>
</b><br>
<span id='pink'>ויבא אברהם - <br>
</span>מבאר שבע:<br>
<span id='pink'>לספוד לשרה ולבכתה - <br>
</span>ונסמכה מיתת שרה לעקידת יצחק, לפי שעל ידי בשורת העקידה שנזדמן בנה לשחיטה וכמעט שלא נשחט, פרחה נשמתה ממנה ומתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גר ותושב אנכי עמכם
id: 0123
nru: ד
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
גר מארץ אחרת ונתישבתי עמכם. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>אם תרצו הריני גר, ואם לאו אהיה תושב ואטלנה מן הדין שאמר לי הקב'ה (לעיל יב ז) לזרעך אתן את הארץ הזאת:<br>
</blockquote><span id='pink'>אחזת קבר - <br>
</span>אחוזת קרקע לבית הקברות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נפשכם
id: 0123
nru: ח
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
רצונכם:<br>
<span id='pink'>ופגעו לי - <br>
</span><span id='katom'>לשון בקשה,</span> כמו (רות א טז) אל תפגעי בי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המכפלה
id: 0123
nru: ט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
בית ועליה על גביו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>שכפולה בזוגות:<br>
<span id='pink'>בכסף מלא - <br>
</span>אשלם כל שוויה, וכן דוד אמר לארונה (דברי הימים א' כא כד) בכסף מלא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועפרון ישב
id: 0123
nru: י
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
<span id='katom'>כתיב חסר,</span> אותו היום מנוהו שוטר עליהם, מפני חשיבותו של אברהם שהיה צריך לו עלה לגדולה:<br>
<span id='pink'>לכל באי שער עירו - <br>
</span>שכולן בטלו ממלאכתן ובאו לגמול חסד לשרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אך אם אתה לו שמעני
id: 0123
nru: יג
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
אתה אומר לי לשמוע לך וליקח בחנם, אני אי אפשי בכך, אך אם אתה לו שמעני הלואי ותשמעני:<br>
<span id='pink'>נתתי - <br>
</span>דונא'י בלע'ז <span id='katom'>[נתתי] </span>מוכן הוא אצלי והלוואי נתתי לך כבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישקל אברהם לעפרן
id: 0123
nru: טז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
<span id='katom'>חסר וי'ו,</span> לפי שאמר הרבה ואפילו מעט לא עשה, שנטל ממנו שקלים גדולים שהן קנטרין, שנאמר (פסוק טז) עובר לסוחר, שמתקבלים בשקל בכל מקום ויש מקום ששקליהן גדולים שהן קנטרין, צינטינייר'ש [מטבעות של מאה] בלע'ז:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקם שדה עפרון
id: 0123
nru: יז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 23
htm:
תקומה הייתה לה שיצאה מיד הדיוט ליד מלך. <br>
<span id='katom'>ופשוטו של מקרא:</span> ויקם השדה והמערה אשר בו וכל העץ לאברהם למקנה וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: זקן ביתו
id: 0124
nru: ב
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
לפי שהוא דבוק נקוד זקן:<br>
<span id='pink'>תחת ירכי - <br>
</span>לפי שהנשבע צריך שייטול בידו חפץ של מצווה, כגון ספר תורה או תפילין, והמילה הייתה מצווה ראשונה לו ובאה לו על ידי צער והייתה חביבה עליו ונטלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ה' אלוהי השמים אשר לקחני מבית אבי
id: 0124
nru: ז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
ולא אמר ואלוהי הארץ, ולמעלה אמר (פסוק ג) ואשביעך בה' אלוהי השמים ואלוהי הארץ. אמר לו עכשיו הוא אלוהי השמים ואלוהי הארץ, שהרגלתיו בפי הבריות, אבל כשלקחני מבית אבי היה אלוהי השמים ולא אלוהי הארץ, שלא היו באי עולם מכירים בו, ושמו לא היה רגיל בארץ:<br>
<span id='pink'>מבית אבי - <br>
</span>מחרן:<br>
<span id='pink'>ומארץ מולדתי - <br>
</span>מאור כשדים:<br>
<span id='pink'>ואשר דבר לי - <br>
</span>לצרכי, כמו (מלכים א' ב ד) אשר דבר עלי, וכן כל לי ולו ולהם הסמוכים אצל דבור מפורשים בלשון על, ותרגום שלהם עלי עלוהי עליהון, שאין נופל אצל דבור לשון לי ולו ולהם, אלא אלי אליו אליהם ותרגום שלהם עמי עמיה עמהון, אבל אצל אמירה נופל לשון לי ולו ולהם:<br>
<span id='pink'>ואשר נשבע לי - <br>
</span>בין הבתרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונקית משבועתי וגו'
id: 0124
nru: ח
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
וקח לו אשה מבנות ענר אשכול וממרא:<br>
<span id='pink'>רק את בני וגו' - <br>
</span>רק מיעוט הוא, בני אינו חוזר אבל יעקב בן בני סופו לחזור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מגמלי אדוניו
id: 0124
nru: י
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
נכרין היו משאר גמלים, שהיו יוצאין זמומין מפני הגזל שלא ירעו בשדות אחרים:<br>
<span id='pink'>וכל טוב אדוניו בידו - <br>
</span>שטר מתנה כתב ליצחק על כל אשר לו, כדי שיקפצו לשלוח לו בתם:<br>
<span id='pink'>ארם נהרים - <br>
</span>בין שתי נהרות יושבת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אותה הכחת
id: 0124
nru: יד
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
ראויה היא לו שתהא גומלת חסדים וכדאי ליכנס בביתו של אברהם. <br>
<span id='katom'>ולשון הוכחת ביררת, </span>אפרוביש'ט בלע'ז<span id='katom'> [להראות בבירור]</span>:<br>
<span id='pink'>ובה אדע - <br>
</span><span id='katom'>לשון תחנה,</span> הודע לי בה:<br>
<span id='pink'>כי עשית חסד - <br>
</span>אם תהיה ממשפחתו והוגנת לו, אדע כי עשית חסד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בתולה
id: 0124
nru: טז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
ממקום בתולים:<br>
<span id='pink'>ואיש לא ידעה - <br>
</span>שלא כדרכה, לפי שבנות הגויים היו משמרות מקום בתוליהן ומפקירות עצמן ממקום אחר, העיד על זו שנקיה מכל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירץ העבד לקראתה
id: 0124
nru: יז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
לפי שראה שעלו המים לקראתה:<br>
<span id='pink'>הגמיאיני נא - <br>
</span><span id='katom'>לשון גמיעה,</span> הומיי'ר בלע'ז <span id='katom'>[לגמוא]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: עד אם כלו
id: 0124
nru: יט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>הרי אם משמש בלשון אשר,</span> אם כלו, די ספקון, שזו היא גמר שתייתן כששתו די ספוקן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותער
id: 0124
nru: כ
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>לשון נפיצה,</span> והרבה יש. <br>
<b>בלשון משנה</b> (עבודה זרה ה ז) המערה מכלי אל כלי. <br>
<b>ובמקרא</b> יש לו דומה (תהילים קמא ח) אל תער נפשי. <br>
(ישעיה נג יב) אשר הערה למות נפשו:<br>
<span id='pink'><br>
השקת - <br>
</span>אבן חלולה ששותים בה הגמלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: משתאה
id: 0124
nru: כא
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>לשון שאייה,</span> כמו (ישעיה ו יא) שאו ערים, תשאה שממה:<br>
<span id='pink'>משתאה - <br>
</span>משתומם ומתבהל על שראה דברו קרוב להצליח. אבל אינו יודע אם ממשפחת אברהם היא אם לאו. <br>
<br>
<span id='katom'>ואל תתמה בתי'ו של משתאה שאין לך תיבה שתחלת יסודה שי'ן ומדברת בלשון מתפעל שאין תי'ו מפרידה בין שתי אותיות של עיקר היסוד </span>כגון משתאה מגזרת שאה. <br>
(ישעיה נט טו) משתולל מגזרת שולל. <br>
(שם נט טז) וישתומם מגזרת שממה.<br>
(מיכה ו טז) וישתמר חקות עמרי מגזרת וישמר.<br>
<br>
<span id='katom'>אף כאן משתאה מגזרת תשאה, וכשם שאתה מוצא לשון משומם באדם נבהל ונאלם ובעל</span> <span id='katom'>מחשבות</span>, כמו: <br>
(איוב יח כ) על יומו נשמו אחרונים.<br>
(ירמיה ב יב) שומו שמים.<br>
(דניאל ד טז) אשתומם כשעה חדא.<br>
כך תפרש לשון שאייה באדם בהול ובעל מחשבות. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>לשון שהייה וגברא שהי, <br>
</blockquote>שוהא ועומד במקום אחד לראות ההצליח ה' דרכו. ואין לתרגם שתי, שהרי אינו לשון שתיה, שאין אל'ף נופלת בלשון שתיה:<br>
<span id='pink'>משתאה לה - <br>
</span>משתומם עליה. <br>
כמו (לעיל כ יג) אמרי לי אחי הוא.<br>
וכמו (לקמן כו ז) וישאלו אנשי המקום לאשתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקע
id: 0124
nru: כב
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
רמז לשקלי ישראל בקע לגלגלת:<br>
<span id='pink'>ושני צמידים - <br>
</span>רמז לשני לוחות מצומדות:<br>
<span id='pink'>עשרה זהב משקלם - <br>
</span>רמז לעשרת הדברות שבהן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר בת מי את
id: 0124
nru: כג
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
לאחר שנתן לה שאלה, לפי שהיה בטוח בזכותו של אברהם שהצליח הקב'ה דרכו:<br>
<span id='pink'>ללין - <br>
</span>לינה אחת. לין שם דבר והיא אמרה ללון כמה לינות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בדרך
id: 0124
nru: כז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
דרך המיומן, דרך הישר, באותו דרך שהייתי צריך. <br>
<span id='katom'>וכן כל בי'ת ולמ'ד וה'א המשמשים בראש התיבה ונקודים בפת'ח מדברים בדבר הפשוט</span> <span id='katom'>שנזכר כבר במקום אחר או שהוא מבורר וניכר באיזו הוא מדבר:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: וירץ
id: 0124
nru: כט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='red'>למה וירץ ועל מה רץ? <br>
</span>ויהי כראות את הנזם, אמר עשיר הוא זה, ונתן עיניו בממון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד אם דברתי
id: 0124
nru: לג
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>הרי אם משמש בלשון אשר ובלשון כי,</span> כמו: <br>
(לקמן מט י) עד כי יבא שילה. <br>
<b></b><blockquote><b>וזה שאמרו חכמינו ז'ל:</b> כי משמש בארבע לשונות, והאחת אי, והוא אם:<br>
<b></b></blockquote><b></b><br>


autr: רשי
trm: אלי לא תלך האשה
id: 0124
nru: לט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>אלי כתיב,</span> בת הייתה לו לאליעזר והיה מחזר למצוא עילה שיאמר לו אברהם לפנות אליו להשיאו בתו, אמר לו אברהם בני ברוך ואתה ארור, ואין ארור מדבק בברוך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואבא היום
id: 0124
nru: מב
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
היום יצאתי והיום באתי, <span id='katom'>מכאן </span> שקפצה לו הארץ. <br>
<blockquote>אמר רבי אחא: יפה שיחתן של עבדי אבות לפני המקום מתורתן של בנים, <br>
שהרי פרשה של אליעזר כפולה בתורה, והרבה גופי תורה לא נתנו אלא ברמיזה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: גם אתה
id: 0124
nru: מד
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
גם לרבות אנשים שעמו:<br>
<span id='pink'>הוכיח - <br>
</span>בירר והודיע, וכן כל הוכחה שבמקרא ברור דבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: טרם אכלה
id: 0124
nru: מה
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='katom'>טרם שאני מכלה, וכן כל לשון הווה פעמים שהוא מדבר בלשון עבר ויכול לכתוב כמו טרם כליתי, ופעמים שמדבר בלשון עתיד,</span> כמו: <br>
(איוב א ה) כי אמר איוב, הרי לשון עבר.<br>
(שם) ככה יעשה איוב הרי לשון עתיד. <br>
ופירוש שניהם לשון הווה, כי אומר היה איוב (שם) אולי חטאו בני וגו' והיה עושה כך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואשאל ואשים
id: 0124
nru: מז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
שנה הסדר, שהרי הוא תחלה נתן ואחר כך שאל, אלא שלא יתפשוהו בדבריו ויאמרו היאך נתת לה, ועדיין אינך יודע מי היא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על ימין
id: 0124
nru: מט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
מבנות ישמעאל:<br>
<span id='pink'>על שמאל - <br>
</span>מבנות לוט שהיה יושב לשמאלו של אברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויען לבן ובתואל
id: 0124
nru: נ
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
רשע היה וקפץ להשיב לפני אביו:<br>
<span id='pink'>לא נוכל דבר אליך - <br>
</span>למאן בדבר הזה, לא על ידי תשובת דבר רע ולא על ידי תשובת דבר הגון לפי שניכר שמה' יצא הדבר, לפי דבריך שזימנה לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר אחיה ואמה
id: 0124
nru: נה
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
<span id='red'>ובתואל היכן היה? <br>
</span>הוא היה רוצה לעכב ובא מלאך והמיתו:<br>
<span id='pink'>ימים - <br>
</span>שנה, כמו (ויקרא כה כט) ימים תהיה גאולתו, שכך נותנין לבתולה זמן שנים עשר חדש לפרנס את עצמה בתכשיטים:<br>
<span id='pink'>או עשור - <br>
</span>עשרה חדשים. <br>
ואם תאמר ימים ממש, אין דרך המבקשים לבקש דבר מועט ואם לא תרצה תן לנו מרובה מזה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את היי לאלפי רבבה
id: 0124
nru: ס
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
את וזרעך תקבלו אותה ברכה שנאמר לאברהם בהר המוריה (לעיל כב יז) הרבה ארבה את זרעך וגו'. יהי רצון שיהא אותו הזרע ממך ולא מאשה אחרת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מבוא באר לחי ראי
id: 0124
nru: סב
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
שהלך להביא הגר לאברהם אביו שישאנה:<br>
<span id='pink'>יושב בארץ הנגב - <br>
</span>קרוב לאותו באר, שנאמר (לעיל כ א) ויסע משם אברהם ארצה הנגב וישב בין קדש ובין שור, ושם היה הבאר, שנאמר (שם טז יד) הנה בין קדש ובין ברד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותרא את יצחק
id: 0124
nru: סד
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 24
htm:
ראתה אותו הדור ותוהא מפניו:<br>
<span id='pink'>ותפל - <br>
</span>השמיטה עצמה לארץ. <br>
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>ואתרכינת. <br>
</blockquote>הטתה עצמה לארץ ולא הגיעה עד הקרקע, כמו: <br>
(פסוק יד) הטי נא כדך, ארכיני.<br>
(ש'ב כב י) ויט שמים, וארכין, לשון מוטה לארץ.<br>
ודומה לו (תהילים לז כד) כי ייפול לא יוטל.<br>
כלומר אם יטה לארץ לא יגיע עד הקרקע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קטורה
id: 0125
nru: א
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
זו הגר, ונקראת קטורה על שם שנאים מעשיה כקטרת ושקשרה פתחה שלא נזדווגה לאדם מיום שפרשה מאברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשורם ולטושם
id: 0125
nru: ג
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
שם ראשי אומות. <br>
<b>ותרגום של אונקלוס אין לי לישבו על לשון המקרא. שפירש: <br>
</b><blockquote>למשירין, <br>
</blockquote><span id='katom'>לשון מחנה. <br>
<br>
ואם תאמר שאינו כן מפני האל'ף שאינה יסודית,</span> הרי לנו תיבות שאין בראשם אל'ף ונתוספה אל'ף בראשם, כמו: <br>
(עמוס ז ז) חומת אנך, שהוא מן (שמאול ב' ד ד) נכה רגלים, <br>
וכמו (מלכים ב' ד ב) אסוך שמן שהוא מן (רות ג ג) ורחצת וסכת:<br>
<br>
<span id='pink'>ולטושים - <br>
</span>הם בעלי אהלים המתפזרים אנה ואנה ונוסעים איש באהלי אפדנו, וכן הוא אומר (ש'א ל טז) והנה נטושים על פני כל הארץ, <span id='katom'>שכן למ'ד ונו'ן מתחלפות זו בזו:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויתן אברהם וגו'
id: 0125
nru: ה
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
<blockquote>אמר ר' נחמיה: ברכה דיאתיקי, שאמר לו הקב'ה לאברהם (לעיל יב ב) והיה ברכה, הברכות מסורות בידך לברך את מי שתרצה, ואברהם מסרם ליצחק:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: הפילגשים
id: 0125
nru: ו
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
<span id='katom'>חסר כתיב,</span> שלא הייתה אלא פילגש אחת, היא הגר היא קטורה. <br>
<b>נשים</b> בכתובה.<br>
<b>פילגשים</b> בלא כתובה. <br>
<b><br>
כדאמרינן בסנהדרין (כא א): <br>
</b><blockquote>בנשים ופילגשים דדוד:<br>
</blockquote><span id='pink'><br>
נתן אברהם מתנות - <br>
</span><b>פירשו רבותינו:</b> <br>
<blockquote>שם טומאה מסר להם. <br>
<br>
</blockquote><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מה שניתן לו על אודות שרה ושאר מתנות שנתנו לו, הכל נתן להם שלא רצה ליהנות מהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יצחק וישמעאל
id: 0125
nru: ט
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
<span id='katom'>מכאן </span> שעשה ישמעאל תשובה והוליך את יצחק לפניו, והיא שיבה טובה שנאמר באברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי אחרי מות אברהם ויברך וגו'
id: 0125
nru: יא
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
נחמו תנחומי אבלים. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>אף על פי שמסר הקדוש ברוך הוא את הברכות לאברהם, נתיירא לברך את יצחק מפני שצפה את עשו יוצא ממנו.<br>
אמר: יבא בעל הברכות ויברך את אשר ייטב בעיניו ובא הקדוש ברוך הוא וברכו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בחצריהם
id: 0125
nru: טז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
כרכים שאין להם חומה.<br>
<br>
<b>ותרגומו:<br>
</b><blockquote>בפצחיהון, <br>
</blockquote>שהם מפוצחים. <br>
<span id='katom'>לשון פתיחה,</span> כמו (תהילים צח ד) פצחו ורננו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה שני חיי ישמעאל וגו'
id: 0125
nru: יז
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
<blockquote>אמר רבי חייא בר אבא: למה נמנו שנותיו של ישמעאל? <br>
כדי לייחס בהם שנותיו של יעקב. <br>
מן שנותיו של ישמעאל </blockquote><span id='katom'>למדנו</span><blockquote> ששמש יעקב בבית עבר ארבע עשרה שנה כשפירש מאביו קודם שבא אצל לבן, שהרי כשפירש יעקב מאביו מת ישמעאל, שנאמר (להלן כח ט) וילך עשו אל ישמעאל וגו', כמו שמפורש <b>בסוף מגילה נקראת (מגילה יז א):<br>
</b></blockquote><span id='pink'>ויגוע - <br>
</span>לא נאמרה גויעה אלא בצדיקים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נפל
id: 0125
nru: יח
pch: חיי שרה
lvr: C0123
prk: 25
htm:
שכן, כמו (שופטים ז יב) מדין ועמלק וכל בני קדם נופלים בעמק. <br>
<span id='katom'>כאן הוא אומר לשון נפילה,</span> ולהלן הוא אומר על פני כל אחיו ישכון (לעיל טז יב), עד שלא מת אברהם ישכון, משמת אברהם נפל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה תולדות יצחק
id: 0125
nru: יט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
יעקב ועשיו האמורים בפרשה:<br>
<span id='pink'>אברהם הוליד את יצחק - <br>
</span>על ידי שכתב הכתוב יצחק בן אברהם הוזקק לומר אברהם הוליד את יצחק, לפי שהיו ליצני הדור אומרים מאבימלך נתעברה שרה, שהרי כמה שנים שהתה עם אברהם ולא נתעברה הימנו. <br>
<span id='red'>מה עשה הקב'ה? <br>
</span>צר קלסתר פניו של יצחק דומה לאברהם, והעידו הכל אברהם הוליד את יצחק, וזהו שכתב כאן יצחק בן אברהם היה, שהרי עדות יש שאברהם הוליד את יצחק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בן ארבעים שנה
id: 0125
nru: כ
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
שהרי כשבא אברהם מהר המוריה נתבשר שנולדה רבקה, ויצחק היה בן שלשים ושבע שנה, שהרי בו בפרק מתה שרה, ומשנולד יצחק עד העקידה שמתה שרה שלושים ושבע שנה, ובת תשעים הייתה כשנולד יצחק, ובת מאה עשרים ושבע כשמתה, שנאמר (כג א) ויהיו חיי שרה וגו', הרי ליצחק שלושים ושבע שנים ובו בפרק נולדה רבקה, המתין לה עד שתהא ראויה לביאה שלוש שנים ונשאה:<br>
<br>
<span id='pink'>בת בתואל מפדן ארם אחות לבן - <br>
</span>וכי עדיין לא נכתב שהיא בת בתואל ואחות לבן ומפדן ארם?! <br>
אלא להגיד שבחה שהייתה בת רשע ואחות רשע ומקומה אנשי רשע, ולא למדה ממעשיהם:<br>
<span id='pink'>מפדן ארם - <br>
</span>על שם ששני ארם היו ארם נהרים וארם צובה, קורא אותו פדן, לשון (שמואל א' יא ז) צמד בקר, תרגום פדן תורין. <br>
ויש פותרין פדן ארם כמו (הושע יד יג) שדה ארם, שבלשון ישמעאל קורין לשדה פדן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעתר
id: 0125
nru: כא
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
הרבה והפציר בתפילה:<br>
<span id='pink'>ויעתר לו - <br>
</span>נתפצר ונתפייס ונתפתה לו.<br>
<span id='katom'>ואומר אני כל לשון עתר לשון הפצרה ורבוי הוא</span> וכן: <br>
(יחזקאל ח יא) ועתר ענן הקטרת, מרבית עלית העשן. <br>
וכן (שם לה יג) והעתרתם עלי דבריכם.<br>
וכן (משלי כז ו) נעתרות נשיקות שונא, דומות למרובות והנם למשא. אינקריישימינ'ט<span id='katom'> [ריבוי] </span>בלע'ז:<br>
<span id='pink'>לנכח אשתו - <br>
</span>זה עומד בזוית זו ומתפלל, וזו עומדת בזוית זו ומתפללת:<br>
<span id='pink'>ויעתר לו - <br>
</span>לו ולא לה, שאין דומה תפלת צדיק בן צדיק לתפלת צדיק בן רשע לפיכך לו ולא לה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתרוצצו
id: 0125
nru: כב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
על כורחך המקרא הזה אומר דורשני, שסתם מה היא רציצה זו וכתב אם כן למה זה אנכי. <br>
<br>
<b>רבותינו דרשוהו: <br>
</b><blockquote><b>לשון ריצה,</b> כשהייתה עוברת על פתחי תורה של שם ועבר יעקב רץ ומפרכס לצאת, עוברת על פתחי עבודה זרה עשו מפרכס לצאת. <br>
<br>
<b></b></blockquote><b></b><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מתרוצצים זה עם זה ומריבים בנחלת שני עולמות:<br>
<span id='pink'>ותאמר אם כן - <br>
</span>גדול צער העיבור:<br>
<span id='pink'>למה זה אנכי - <br>
</span>מתאווה ומתפללת על הריון:<br>
<span id='pink'>ותלך לדרוש - <br>
</span>לבית מדרשו של שם:<br>
<span id='pink'>לדרוש את ה' - <br>
</span>שיגיד לה מה תהא בסופה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר ה' לה
id: 0125
nru: כג
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
על ידי שליח, לשם נאמר ברוח הקודש והוא אמר לה:<br>
<span id='pink'>שני גויים בבטנך - <br>
</span><blockquote>גיים כתיב, אלו אנטונינוס ורבי, שלא פסקו מעל שולחנם לא צנון ולא חזרת לא בימות החמה ולא בימות הגשמים:<br>
</blockquote><span id='pink'>ושני לאמים - <br>
</span>אין לאום אלא מלכות:<br>
<span id='pink'>ממעיך יפרדו - <br>
</span>מן המעיים הם נפרדים, זה לרשעו וזה לתומו:<br>
<span id='pink'>מלאם יאמץ - <br>
</span>לא ישוו בגדולה, כשזה קם זה נופל. <br>
וכן הוא אומר (יחזקאל כו ב) אמלאה החרבה, לא נתמלאה צור אלא מחורבנה של ירושלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וימלאו ימיה
id: 0125
nru: כד
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
אבל בתמר כתיב (להלן לח כז) ויהי בעת לדתה. שלא מלאו ימיה כי לשבעה חדשים ילדתם:<br>
<span id='pink'>והנה תומם - <br>
</span>חסר, ובתמר תאומים מלא לפי ששניהם צדיקים, אבל כאן אחד צדיק ואחד רשע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אדמוני
id: 0125
nru: כה
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
סימן הוא שיהא שופך דמים:<br>
<span id='pink'>כלו כאדרת שער - <br>
</span>מלא שער כטלית של צמר המלאה שער פלוקייד'א בלע'ז<span id='katom'> [אריג צמר]</span>:<br>
<span id='pink'>ויקראו שמו עשו - <br>
</span>הכל קראו לו כן, לפי שהיה נעשה ונגמר בשערו כבן שנים הרבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואחרי כן יצא אחיו וגו'
id: 0125
nru: כו
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
<span id='katom'>שמעתי מדרש אגדה הדורשו לפי פשוטו</span>:<br>
<blockquote>בדין היה אוחז בו לעכבו, יעקב נוצר מטיפה ראשונה ועשו מן השניה, צא ולמד משפופרת שפיה קצרה, תן לה שתי אבנים זו תחת זו, הנכנסת ראשונה תצא אחרונה, והנכנסת אחרונה תצא ראשונה, נמצא עשו הנוצר באחרונה יצא ראשון, ויעקב שנוצר ראשונה יצא אחרון, ויעקב בא לעכבו שיהא ראשון ללידה כראשון ליצירה, ויפטור את רחמה, ויטול את הבכורה מן הדין:<br>
</blockquote><span id='pink'>בעקב עשו - <br>
</span>סימן שאין זה מספיק לגמור מלכותו עד שזה עומד ונוטלה הימנו:<br>
<span id='pink'>ויקרא שמו יעקב - <br>
</span>הקב'ה. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>אביו קרא לו יעקב על שם אחיזת העקב:<br>
<span id='pink'>בן שישים שנה - <br>
</span>עשר שנים משנשאה עד שנעשית בת שלוש עשרה שנה וראויה להריון ועשר שנים הללו צפה והמתין לה כמו שעשה אביו לשרה, כיון שלא נתעברה ידע שהיא עקרה והתפלל עליה. ושפחה לא רצה לישא, לפי שנתקדש בהר המוריה להיות עולה תמימה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגדלו הנערים ויהי עשו
id: 0125
nru: כז
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
כל זמן שהיו קטנים לא היו נכרים במעשיהם ואין אדם מדקדק בהם מה טיבם, כיון שנעשו בני שלוש עשרה שנה זה פירש לבתי מדרשות וזה פירש לעבודה זרה:<br>
<span id='pink'>יודע ציד - <br>
</span>לצוד ולרמות את אביו בפיו, ושואלו אבא היאך מעשרין את המלח ואת התבן, כסבור אביו שהוא מדקדק במצות:<br>
<span id='pink'>איש שדה - <br>
</span><span id='katom'>כמשמעו</span> אדם בטל וצודה בקשתו חיות ועופות:<br>
<span id='pink'>תם - <br>
</span>אינו בקי בכל אלה, אלא כלבו כן פיו. מי שאינו חריף לרמות קרוי תם:<br>
<span id='pink'>ישב אהלים - <br>
</span>אוהלו של שם ואוהלו של עבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בפיו
id: 0125
nru: כח
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>בפיו של יצחק. <br>
</blockquote><span id='katom'>מדרשו: <br>
</span><blockquote>בפיו של עשו שהיה צד אותו ומרמהו בדבריו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויזד
id: 0125
nru: כט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
<span id='katom'>לשון בישול,</span> <b>כתרגומו:<br>
</b><span id='pink'>והוא עיף - <br>
</span>ברציחה, כמה דתימא (ירמיה ד לא) כי עיפה נפשי להורגים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הלעיטני
id: 0125
nru: ל
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
אפתח פי ושפוך הרבה לתוכה, כמו ששנינו אין אובסין את הגמל אבל מלעיטין אותו:<br>
<span id='pink'>מן האדם האדם - <br>
</span>עדשים אדומות, ואותו היום מת אברהם שלא יראה את עשו בן בנו יוצא לתרבות רעה, ואין זו שיבה טובה שהבטיחו הקב'ה, לפיכך קצר הקב'ה חמש שנים משנותיו, שיצחק חי מאה ושמונים שנה וזה מאה שבעים וחמש שנה, ובישל יעקב עדשים להברות את האבל. <br>
<span id='red'>ולמה עדשים? <br>
</span><blockquote>שדומות לגלגל שהאבלות גלגל החוזר בעולם. <br>
(ועוד מה עדשים אין להם פה כך האבל אין לו פה שאסור לדבר. <br>
ולפיכך המנהג להברות את האבל בתחילת מאכלו ביצים שהם עגולים ואין להם פה, <br>
כך אבל אין לו פה כדאמרינן במועד קטן (כא ב): <br>
אבל כל שלושה ימים הראשונים אינו משיב שלום לכל אדם וכל שכן שאינו שואל בתחילה, משלשה ועד שבעה משיב ואינו שואל וכו'):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: מכרה כיום
id: 0125
nru: לא
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>כיום דילהן, <br>
</blockquote>כיום שהוא ברור, כך מכור לי מכירה ברורה:<br>
<span id='pink'>בכרתך - <br>
</span>לפי שהעבודה בבכורות.<br>
אמר יעקב: אין רשע זה כדאי שיקריב להקב'ה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנה אנכי הולך למות
id: 0125
nru: לב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 25
htm:
(מתנודדת והולכת היא הבכורה שלא תהא כל עת העבודה בבכורות כי שבט לוי יטול אותה <span id='katom'>ועוד:</span> <br>
אמר עשו: <span id='red'>מה טיבה של עבודה זו? </span><br>
אמר לו: כמה אזהרות ועונשין ומיתות תלוין בה, כאותה ששנינו אלו הן שבמיתה שתויי יין, ופרועי ראש. <br>
אמר: אני הולך למות על ידה, אם כן מה חפץ לי בה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל תרד מצרימה
id: 0126
nru: ב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
שהיה דעתו לרדת מצרימה כמו שירד אביו בימי הרעב, אמר לו אל תרד מצרימה שאתה עולה תמימה, ואין חוצה לארץ כדאי לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והתברכו בזרעך
id: 0126
nru: ד
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
<span id='katom'>אדם אומר לבנו יהא זרעך כזרעו של יצחק, וכן בכל המקרא. וזה אב לכולן</span> <br>
(להלן מח כ) בך יברך ישראל לאמר ישימך כאפרים וכמנשה. <br>
<br>
<span id='katom'>ואף לענין הקללה מצינו כן:</span> <br>
(במדבר ה כז) והייתה האשה לאלה, שהמקלל שונאו אומר תהא כפלונית. <br>
וכן (ישעיה סה טו) והנחתם שמכם לשבועה לבחירי, שהנשבע אומר אהא כפלוני אם עשיתי כך וכך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמע אברהם בקולי
id: 0126
nru: ה
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
כשניסיתי אותו:<br>
<span id='pink'>וישמר משמרתי - <br>
</span>גזרות להרחקה על אזהרות שבתורה, כגון שניות לעריות ושבות לשבת:<br>
<span id='pink'>מצותי - <br>
</span>דברים שאילו לא נכתבו ראויין הם להצטוות כגון גזל ושפיכות דמים:<br>
<span id='pink'>חקותי - <br>
</span>דברים שיצר הרע ואומות העולם משיבין עליהם כגון אכילת חזיר ולבישת שעטנז שאין טעם בדבר אלא גזירת המלך וחוקותיו על עבדיו:<br>
<span id='pink'>ותורתי - <br>
</span>להביא תורה שבעל פה, הלכה למשה מסיני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי ארכו
id: 0126
nru: ח
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
אמר מעתה אין לי לדאוג מאחר שלא אנסוה עד עכשיו, ולא נזהר להיות נשמר:<br>
<span id='pink'>וישקף אבימלך וגו' - <br>
</span>שראהו משמש מיטתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחד העם
id: 0126
nru: י
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
המיוחד בעם זה המלך:<br>
<span id='pink'>והבאת עלינו אשם - <br>
</span>אם שכב, כבר הבאת עלינו אשם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בארץ ההיא
id: 0126
nru: יב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
אף על פי שאינה חשובה כארץ ישראל עצמה, כארץ שבעה גויים:<br>
<span id='pink'>בשנה ההיא - <br>
</span>אף על פי שאינה כתקנה, שהייתה שנת רעבון:<br>
<span id='pink'>בארץ ההיא בשנה ההיא - <br>
</span><span id='red'>שניהם למה? <br>
</span>לומר שארץ קשה והשנה קשה:<br>
<span id='pink'>מאה שערים - <br>
</span>שאמדוה כמה ראויה לעשות ועשתה על אחת מאה שאמדוה. <br>
<br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>אומד זה למעשרות היה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ועבדה רבה
id: 0126
nru: יד
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
פעולה רבה, בלשון לע'ז אובריינ'א [<span id='katom'>מכלול העבודות]</span> <br>
עבודה משמע עבודה אחת.<br>
עבודה משמע פעולה רבה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: סתמום פלשתים
id: 0126
nru: טו
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
מפני שאמרו תקלה הם לנו מפני הגייסות הבאות עלינו. <br>
טמונין פלשתאי <span id='katom'>לשון סתימה. <br>
</span><b><br>
ובלשון משנה (פסחים מב א):<br>
</b><blockquote>מטמטם את הלב:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ואחזת מרעהו
id: 0126
nru: כו
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
<b>כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>וסיעת מרחמוהי, <br>
</blockquote>סיעת מאוהביו. <br>
<br>
<b>ויש פותרין:</b> <br>
מרעהו מ' מיסוד התיבה, כמו (שופטים יד יא) שלשים מרעים דשמשון, כדי שתהיה תיבת ואחוזת דבוקה, אבל אין דרך ארץ לדבר על המלכות כן סיעת אוהביו, שאם כן כל סיעת אוהביו הוליך עמו ולא היה לו אלא סיעה אחת של אוהבים, לכן יש לפותרו כלשון הראשון.<br>
 <br>
<span id='katom'>ואל תתמה</span> על תי'ו של ואחוזת ואף על פי שאין התיבה סמוכה, יש דוגמתה במקרא (תהילים ס יג) עזרת מצר, (ישעיה נא כא) ושכורת ולא מיין:<br>
<span id='pink'>אחזת - <br>
</span><span id='katom'>לשון קבוצה ואגודה</span> שנאחזין יחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ראו ראינו
id: 0126
nru: כח
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
ראינו באביך ראינו בך:<br>
<span id='pink'>תהי נא אלה בינותינו וגו' - <br>
</span>האלה אשר בינותינו מימי אביך, תהי גם עתה בינינו וביניך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא נגענוך
id: 0126
nru: כט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
כשאמרנו (לעיל פסוק טז) לך מעמנו:<br>
<span id='pink'>אתה - <br>
</span>גם אתה עשה עמנו כמו כן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בן ארבעים שנה
id: 0126
nru: לד
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 26
htm:
עשו היה נמשל לחזיר, שנאמר (תהילים פ יד): יכרסמנה חזיר מיער. החזיר הזה כשהוא שוכב פושט טלפיו לומר ראו שאני טהור.כך אלו [אלופי עשו] גוזלים וחומסים ומראים עצמם כשרים. <br>
כל ארבעים שנה היה עשו צד נשים מתחת בעליהן ומענה אותם, כשהיה בן ארבעים אמר: <br>
אבא בן ארבעים שנה נשא אשה, אף אני כן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותכהין
id: 0127
nru: א
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
בעשנן של אלו.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>כשנעקד על גבי המזבח והיה אביו רוצה לשחטו, באותה שעה נפתחו השמים וראו מלאכי השרת והיו בוכים וירדו דמעותיהם ונפלו על עיניו, לפיכך כהו עיניו.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>כדי שיטול יעקב את הברכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא ידעתי יום מותי
id: 0127
nru: ב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<blockquote>אמר רבי יהושע בן קרחה: אם מגיע אדם לפרק אבותיו ידאג חמש שנים לפניהם וחמש לאחר כן, ויצחק היה בן מאה עשרים ושלש. <br>
אמר: שמא לפרק אמי אני מגיע, והיא מתה בת מאה עשרים ושבע והריני בן חמש שנים סמוך לפרקה, לפיכך לא ידעתי יום מותי, שמא לפרק אמי, שמא לפרק אבא:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: תליך
id: 0127
nru: ג
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
חרבך שדרך לתלותה:<br>
<span id='pink'>שא נא - <br>
</span><span id='katom'>לשון השחזה.</span> <br>
<b>כאותה ששנינו (ביצה כח א): <br>
</b><blockquote>אין משחיזין את הסכין אבל משיאה על גבי חברתה, חדד סכינך ושחוט יפה, שלא תאכילני נבלה:<br>
</blockquote><span id='pink'>וצודה לי - <br>
</span>מן ההפקר ולא מן הגזל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקח לי
id: 0127
nru: ט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
משלי הם ואינם גזל, שכך כתב לה יצחק בכתובתה ליטול שני גדיי עזים בכל יום:<br>
<span id='pink'>שני גדיי עזים - <br>
</span><blockquote>וכי שני גדיי עזים היה מאכלו של יצחק, אלא האחד הקריב לפסחו והאחד עשה מטעמים. <b>בפרקי דרבי אליעזר (פרק לב):</b><br>
</blockquote><span id='pink'>כאשר אהב - <br>
</span>כי טעם הגדי כטעם הצבי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: החמודות
id: 0127
nru: טו
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
הנקיות. <br>
<b>כתרגומו:<br>
</b><blockquote>דכייתא.<br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>שחמד אותן מן נמרוד:<br>
<span id='pink'>אשר אתה בבית - <br>
</span>והלא כמה נשים היו לו והוא מפקיד אצל אמו, אלא שהיה בקי במעשיהן וחושדן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אנכי עשו בכורך
id: 0127
nru: יט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
אנכי המביא לך, ועשו הוא בכורך:<br>
<span id='pink'>עשיתי - <br>
</span>כמה דברים כאשר דברת אלי:<br>
<span id='pink'>שבה - <br>
</span><span id='katom'>לשון מיסב על השולחן.<br>
</span><b>לכך מתורגם: <br>
</b><blockquote>אסתחר:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וירח וגו'
id: 0127
nru: כז
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
והלא אין ריח רע יותר משטף העזים, אלא <span id='katom'>מלמד</span> שנכנסה עמו ריח גן עדן:<br>
<span id='pink'>כריח שדה אשר ברכו ה' - <br>
</span><blockquote>שנתן בו ריח טוב, וזה שדה תפוחים,<b> כן דרשו רבותינו ז'ל:</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויתן לך
id: 0127
nru: כח
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
יתן ויחזור ויתן. <br>
<span id='katom'>ולפי פשוטו </span>מוסב לענין הראשון ראה ריח בני, שנתן לו הקב'ה, כריח שדה וגו' ועוד יתן לך מטל השמים וגו':<br>
<span id='pink'>מטל השמים - <br>
</span><span id='katom'>כמשמעו, ומדרש אגדה יש להרבה פנים:<br>
</span><span id='pink'>האלוהים - <br>
</span><span id='red'>מהו האלוהים? <br>
</span>בדין, אם ראוי לך יתן לך, ואם לאו לא יתן לך, אבל לעשו אמר משמני הארץ יהיה מושבך, בין צדיק בין רשע יתן לך, וממנו למד שלמה כשעשה הבית וסידר תפלתו, ישראל שהוא בעל אמונה ומצדיק עליו את הדין לא יקרא עליך תגר, לפיכך (מ'א ח לט) ונתת לאיש ככל דרכיו אשר תדע את לבבו, אבל נוכרי מחוסר אמנה, לפיכך אמר (שם שם מג) ואתה תשמע השמים וגו' ועשית ככל אשר יקרא אליך הנכרי, בין ראוי בין שאינו ראוי תן לו, כדי שלא יקרא עליך תגר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בני אמך
id: 0127
nru: כט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
ויעקב אמר ליהודה (להלן מט ח) בני אביך, לפי שהיו לו בנים מכמה אמהות, וכאן שלא נשא אלא אשה אחת אמר בני אמך:<br>
<span id='pink'>ארריך ארור ומברכיך ברוך - <br>
</span>ובבלעם הוא אומר (במדבר כד ט) מברכיך ברוך ואורריך ארור. <br>
<b><br>
הצדיקים</b> תחילתם ייסורים וסופן שלוה, ואורריהם ומצעריהם קודמים למברכיהם, לפיכך יצחק הקדים קללת אוררים לברכת מברכים. <br>
<b><br>
והרשעים</b> תחילתן שלוה וסופן ייסורין, לפיכך בלעם הקדים ברכה לקללה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחרד
id: 0127
nru: לג
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<b>כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>ותוה <br>
</blockquote><span id='katom'>לשון תימה. <br>
</span><br>
<span id='katom'>ומדרשו:</span> <br>
<blockquote>ראה גיהנם פתוחה מתחתיו:<br>
</blockquote><span id='pink'>מי אפוא - <br>
</span><span id='katom'>לשון לעצמו, משמש עם כמה דברים. איפוא, איה פה.</span><br>
מי הוא ואיפוא הוא הצד ציד:<br>
<span id='pink'>ואכל מכל - <br>
</span>מכל טעמים שבקשתי לטעום טעמתי בו:<br>
<span id='pink'>גם ברוך יהיה - <br>
</span>שלא תאמר אילולי שרימה יעקב לאביו לא נטל את הברכות, לכך הסכים וברכו מדעתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הכי קרא שמו
id: 0127
nru: לו
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<b></b><blockquote><b>לשון תימה הוא,</b> כמו (לקמן כט טו) הכי אחי אתה, שמא לכך נקרא שמו יעקב על שם סופו שהוא עתיד לעקבני.<b> תנחומא (תנחומא ישן כג).</b> <br>
<br>
<b><span id='red'></span></b></blockquote><b></b>למה חרד יצחק? <br>
<b></b>אמר: שמא עוון יש בי שברכתי הקטן לפני הגדול, ושניתי סדר היחס. <br>
התחיל עשו מצעק ויעקבני זה פעמים.<br>
אמר לו אביו: <span id='red'>מה עשה לך?<br>
</span>אמר לו: את בכורתי לקח. <br>
אמר: בכך הייתי מצר וחרד שמא עברתי על שורת הדין, עכשיו לבכור ברכתי, גם ברוך יהיה:<br>
<span id='pink'>ויעקבני - <br>
</span><b>כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>וכמני, ארבני. וארב, וכמן. <br>
</blockquote><b>ויש מתרגמין:</b> <br>
<blockquote>וחכמני נתחכם לי:<br>
</blockquote><span id='pink'>אצלת - <br>
</span><span id='katom'>לשון הפרשה,</span> כמו (במדבר יא כה) ויאצל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן גביר
id: 0127
nru: לז
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
ברכה זו שביעית היא והוא עושה אותה ראשונה, אלא אמר לו מה תועלת לך בברכה, אם תקנה נכסים שלו הם, שהרי גביר שמתיו לך ומה שקנה עבד קנה רבו:<br>
<span id='pink'>ולכה אפוא מה אעשה - <br>
</span>איה פה אבקש מה לעשות לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הברכה אחת
id: 0127
nru: לח
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<span id='katom'>ה'א זו משמשת לשון תמיה,</span> כמו: <br>
(במדבר יג יט) הבמחנים.<br>
(במדבר יג כ) השמנה היא.<br>
(ש'ב ג לג) הכמות נבל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ועל חרבך
id: 0127
nru: מ
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<span id='katom'>כמו בחרבך, יש על שהוא במקום אות ב',</span> כמו: <br>
(יחזקאל לג כו) עמדתם על חרבכם בחרבכם.<br>
(שמות ו כו) על צבאותם בצבאותם:<br>
<span id='pink'><br>
והיה כאשר תריד -<br>
</span><span id='katom'>לשון צער,</span> כמו (תהילים נה ג) אריד בשיחי, כלומר כשיעברו ישראל את התורה, ויהיה לך פתחון פה להצטער על הברכות שנטל, ופרקת עלו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: יקרבו ימי אבל אבי
id: 0127
nru: מא
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
<span id='katom'>כמשמעו,</span> שלא אצער את אבא.<span id='katom'> <br>
ומדרש אגדה לכמה פנים יש:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויגד לרבקה
id: 0127
nru: מב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
ברוח הקודש הוגד לה מה שעשו מהרהר בלבו:<br>
<span id='pink'>מתנחם לך - <br>
</span>נחם על האחווה לחשוב מחשבה אחרת להתנכר לך ולהרגך. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה:</span> <br>
<blockquote>כבר אתה מת בעיניו ושתה עליך כוס של תנחומים. <br>
</blockquote><span id='katom'><br>
ולפי פשוטו לשון תנחומים,</span> מתנחם הוא על הברכות בהריגתך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למה אשכל
id: 0127
nru: מה
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 27
htm:
אהיה שכולה משניכם. הקובר את בניו קרוי שכול. וכן ביעקב אמר (להלן מג יד) כאשר שכלתי שכלתי:<br>
<span id='pink'>גם שניכם - <br>
</span><blockquote>אם יקום עליך ואתה תהרגנו יעמדו בניו ויהרגוך, ורוח הקדש נזרקה בה ונתנבאה שביום אחד ימותו, <b>כמו שמפורש בפרק המקנא לאשתו (סוטה יג א):</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: פדנה
id: 0128
nru: ב
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 28
htm:
כמו לפדן:<br>
<span id='pink'>ביתה בתואל - <br>
</span>לבית בתואל. <br>
<span id='katom'>כל תיבה שצריכה למ'ד בתחילתה הטיל לה ה'א בסופה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: את ברכת אברהם
id: 0128
nru: ד
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 28
htm:
שאמר לו (לעיל יב ב) ואעשך לגוי גדול, (שם כב יח) והתברכו בזרעך. יהיו אותן ברכות האמורות בשבילך, ממך יצא אותו הגוי ואותו הזרע המבורך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע יעקב
id: 0128
nru: ז
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 28
htm:
מחובר לעניין של מעלה וירא עשו כי ברך יצחק וגו' וכי שלח אותו פדנה ארם, וכי שמע יעקב אל אביו והלך פדנה ארם וכי רעות בנות כנען, והלך גם הוא אל ישמעאל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אחות נביות
id: 0128
nru: ט
pch: תולדות
lvr: C0125
prk: 28
htm:
<span id='red'>ממשמע שנאמר (לעיל כה יג) בת ישמעאל איני יודע שהיא אחות נביות? <br>
</span>אלא <span id='katom'>למדנו</span> שמת ישמעאל משיעדה לעשו קודם נישואיה והשיאה נביות אחיה. <br>
<br>
ו<span id='katom'>למדנו</span> שהיה יעקב באותו הפרק בן שישים ושלש שנים, שהרי ישמעאל בן שבעים וארבע שנים היה כשנולד יעקב, ארבע עשרה שנה היה גדול ישמעאל מיצחק, ויצחק בן שישים שנה בלדת אותם הרי שבעים וארבע, ושנותיו היו מאה שלושים ושבע, שנאמר (שם יז) ואלה שני חיי ישמעאל וגו', נמצא יעקב כשמת ישמעאל בן שישים ושלש שנים היה. <br>
<br>
ו<span id='katom'>למדנו</span> <span id='katom'>מכאן </span> שנטמן בבית עבר ארבע עשרה שנה ואחר כך הלך לחרן, שהרי לא שהה בבית לבן שלפני לידתו של יוסף אלא ארבע עשרה שנה, שנאמר (שם לא מא) עבדתיך ארבע עשרה שנה בשתי בנותיך ושש שנים בצאנך ושכר הצאן משנולד יוסף היה, שנאמר (שם ל כה) ויהי כאשר ילדה רחל את יוסף וגו', ויוסף בן שלשים שנה היה כשמלך, ומשם עד שירד יעקב למצרים תשע שנים, שבע של שובע ושתיים של רעב, ויעקב אמר לפרעה (שם מז ט) ימי שני מגורי שלשים ומאת שנה. <br>
<br>
<span id='katom'>צא וחשוב</span> ארבע עשרה שלפני לידת יוסף, ושלשים של יוסף, ותשע משמלך עד שבא יעקב הרי חמישים ושלש, וכשפירש מאביו היה בן שישים ושלש הרי מאה ושש עשרה, והוא אומר שלשים ומאת שנה, הרי חסרים ארבע עשרה שנים <span id='katom'>הא למדת</span> שאחר שקבל הברכות נטמן בבית עבר ארבע עשרה שנים. <br>
(אבל לא נענש עליהם בזכות התורה, שהרי לא פירש יוסף מאביו אלא עשרים ושתים שנה דהיינו משבע עשרה עד שלשים ותשע כנגד עשרים ושתים שפירש יעקב מאביו ולא כבדו, והם עשרים שנים בבית לבן, ושתי שנים ששהה בדרך, כדכתיב (להלן לג יז) ויבן לו בית ולמקנהו עשה סכות. <br>
<br>
<b>ופירשו רבותינו ז'ל מזה הפסוק: <br>
</b><blockquote>ששהה שמונה עשר חדשים בדרך, דבית הוה בימות הגשמים וסכות הוה בימות החמה, ולחשבון הפסוקים שחשבנו לעיל משפירש מאביו עד שירד למצרים שהיה בן מאה שלשים שנים, שם אנו מוצאים עוד ארבע עשרה שנים, אלא וודאי נטמן בבית עבר בהליכתו לבית לבן ללמוד תורה ממנו, ובשביל זכות התורה לא נענש עליהם ולא פירש יוסף ממנו אלא עשרים ושתים שנה,<b> מידה כנגד מידה)</b>:<br>
</blockquote><span id='pink'>על נשיו - <br>
</span>הוסיף רשעה על רשעתו, שלא גירש את הראשונות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצא יעקב
id: 0128
nru: י
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
על ידי שבשביל שרעות בנות כנען בעיני יצחק אביו הלך עשו אל ישמעאל, הפסיק העניין בפרשתו של יעקב וכתיב (לעיל כח ו) וירא עשו כי ברך וגו', ומשגמר חזר לעניין הראשון:<br>
<span id='pink'><br>
ויצא יעקב מבאר שבע - <br>
</span><span id='red'>לא היה צריך לכתוב אלא וילך יעקב חרנה, ולמה הזכיר יציאתו? <br>
</span>אלא <span id='katom'>מגיד </span> שיציאת צדיק מן המקום עושה רושם, שבזמן שהצדיק בעיר הוא הודה הוא זיוה הוא הדרה, יצא משם פנה הודה פנה זיוה פנה הדרה וכן (רות א ז) ותצא מן המקום, האמור בנעמי ורות:<br>
<span id='pink'>וילך חרנה - <br>
</span>יצא ללכת לחרן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפגע במקום
id: 0128
nru: יא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
לא הזכיר הכתוב באיזה מקום אלא במקום הנזכר במקום אחר, הוא הר המוריה שנאמר בו (לעיל כב ד) וירא את המקום מרחוק:<br>
<span id='pink'>ויפגע - <br>
</span>כמו (יהושע טז ז) ופגע ביריחו. <br>
(שם יט יא) ופגע בדבשת. <br>
<br>
<b>ורבותינו פירשו: <br>
</b><span id='katom'>לשון תפילה</span><blockquote> כמו (ירמיה ז טז) ואל תפגע בי, ו</blockquote><span id='katom'>למדנו</span><blockquote> שתקן תפלת ערבית. <br>
ושנה הכתוב ולא כתב ויתפלל, </blockquote><span id='katom'>ללמדך</span><blockquote> שקפצה לו הארץ, <b>כמו שמפורש בפרק גיד הנשה (חולין צא ב):<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'>כי בא השמש - <br>
</span>היה לו לכתוב ויבא השמש. כי בא השמש, משמע ששקעה לו חמה פתאום שלא בעונתה כדי שילין שם:<br>
<br>
<span id='pink'>וישם מראשותיו - <br>
</span>עשאן כמין מרזב סביב לראשו שהיה ירא מפני חיות רעות. התחילו מריבות זו עם זו, זאת אומרת עלי יניח צדיק את ראשו, וזאת אומרת עלי יניח, מיד עשאן הקב'ה אבן אחת, וזהו שנאמר (פסוק יח) ויקח את האבן אשר שם מראשותיו:<br>
<br>
<span id='pink'>וישכב במקום ההוא - <br>
</span><span id='katom'>לשון מיעוט</span> באותו מקום שכב, אבל ארבע עשרה שנים ששמש בבית עבר לא שכב בלילה, שהיה עוסק בתורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עולים ויורדים
id: 0128
nru: יב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
עולים תחלה ואחר כך יורדים, מלאכים שליווהו בארץ אין יוצאים חוצה לארץ ועלו לרקיע, וירדו מלאכי חוצה לארץ ללוותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ניצב עליו
id: 0128
nru: יג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
לשמרו:<br>
<br>
<span id='pink'>ואלוהי יצחק - <br>
</span>אף על פי שלא מצינו במקרא שייחד הקב'ה שמו על הצדיקים בחייהם לכתוב אלוהי פלוני, משום שנאמר (איוב טו טו) הן בקדושיו לא יאמין, כאן ייחד שמו על יצחק לפי שכהו עיניו וכלוא היה בבית, והרי הוא כמת, ויצר הרע פסק ממנו:<br>
<br>
<span id='pink'>שכב עליה - <br>
</span>קיפל הקב'ה כל ארץ ישראל תחתיו, רמז לו שתהא נוחה ליכבש לבניו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אנכי עמך
id: 0128
nru: טו
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
לפי שהיה ירא מעשו ומלבן:<br>
<span id='pink'>עד אשר אם עשיתי - <br>
</span><span id='katom'>אם משמש בלשון כי:<br>
</span><span id='pink'>דברתי לך - <br>
</span>לצרכך ועליך, מה שהבטחתי לאברהם על זרעו, לך הבטחתיו ולא לעשו, שלא אמרתי לו כי יצחק יקרא לך זרע, אלא כי ביצחק, ולא כל יצחק. <br>
<br>
<span id='katom'>וכן כל לי ולך ולו ולהם הסמוכים אצל דיבור, משמשים לשון על,</span> וזה יוכיח, שהרי עם יעקב לא דיבר קודם לכן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אם בית אלוהים
id: 0128
nru: יז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
<blockquote>אמר רבי אלעזר בשם רבי יוסי בן זמרא: הסולם הזה עומד בבאר שבע ואמצע שיפועו מגיע כנגד בית המקדש, שבאר שבע עומד בדרומה של יהודה, וירושלים בצפונה בגבול שבין יהודה ובנימין, ובית אל היה בצפון של נחלת בנימין בגבול שבין בנימין ובין בני יוסף, נמצא סולם שרגליו בבאר שבע וראשו בבית אל מגיע אמצע שיפועו נגד ירושלים. <br>
</blockquote>וכלפי שאמרו רבותינו שאמר הקב'ה צדיק זה בא לבית מלוני ויפטר בלא לינה.<br>
<br>
<b>ועוד אמרו: <br>
</b><blockquote>יעקב קראה לירושלים בית אל וזו לוז היא ולא ירושלים. <br>
ומהיכן למדו לומר כן? <br>
אומר אני שנעקר הר המוריה ובא לכאן, וזהו היא קפיצת הארץ האמורה בשחיטת חולין (חולין צא ב), שבא בית המקדש לקראתו עד בית אל, וזהו ויפגע במקום. <br>
[ואם תאמר וכשעבר יעקב על בית המקדש מדוע לא עכבו שם, איהו לא יהיב לביה להתפלל במקום שהתפללו אבותיו, ומן השמים יעכבוהו, איהו עד חרן אזל כדאמרינן בפרק גיד הנשה (חולין צא ב), <br>
וקרא מוכיח וילך חרנה, כי מטא לחרן אמר אפשר שעברתי על מקום שהתפללו אבותי ולא התפללתי בו, יהב דעתיה למהדר וחזר עד בית אל וקפצה לו הארץ]:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>מה נורא - <br>
<b></b></span><b>תרגום: <br>
</b><blockquote>מה דחילו אתרא הדין. דחילו שם דבר הוא, כמו סוכלתנו, וכסו למלבש:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>וזה שער השמים - <br>
</span>מקום תפילה לעלות תפלתם השמיימה. <br>
<span id='katom'><br>
ומדרשו:</span><blockquote> <br>
שבית המקדש של מעלה מכוון כנגד בית המקדש של מטה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אם יהיה אלוהים עמדי
id: 0128
nru: כ
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
אם ישמור לי הבטחות הללו שהבטיחני להיות עמדי, כמו שאמר לי (פסוק טו) והנה אנכי עמך:<br>
<span id='pink'>ושמרני - <br>
</span>כמו שאמר לי (פסוק טו) ושמרתיך בכל אשר תלך:<br>
<span id='pink'>ונתן לי לחם לאכול - <br>
</span>כמו שאמר (פסוק טו) כי לא אעזבך, והמבקש לחם הוא קרוי נעזב, שנאמר (תהילים לז כה) ולא ראיתי צדיק נעזב וזרעו מבקש לחם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושבתי
id: 0128
nru: כא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 28
htm:
כמו שאמר לי (פסוק טו) והשיבותיך אל האדמה:<br>
<span id='pink'>בשלום - <br>
</span>שלם מן החטא, שלא אלמד מדרכי לבן:<br>
<span id='pink'>והיה ה' לי לאלוהים - <br>
</span>שיחול שמו עלי מתחלה ועד סוף, שלא ימצא פסול בזרעי, כמו שנאמר (פסוק טו) אשר דברתי לך, והבטחה זו הבטיח לאברהם, שנאמר (שם יז ז) להיות לך לאלוהים ולזרעך אחריך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישא יעקב רגליו
id: 0129
nru: א
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
<blockquote>משנתבשר בשורה טובה שהובטח בשמירה, נשא לבו את רגליו ונעשה קל ללכת. <b>כך מפורש בבראשית רבה (ע ח):<br>
</b></blockquote><br>


autr: רשי
trm: ונאספו
id: 0129
nru: ג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
רגילים היו להיאסף לפי שהייתה האבן גדולה:<br>
<span id='pink'>וגללו - <br>
</span>וגוללין ותרגומו ומגנדרין. <br>
<span id='katom'>כל לשון הווה משתנה לדבר בלשון עתיד ובלשון עבר לפי שכל דבר ההוה תמיד כבר היה ועתיד</span> <span id='katom'>להיות:</span><br>
<span id='pink'>והשיבו - <br>
<b></b></span><b>תרגומו: <br>
</b><blockquote>ומתיבין:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: באה עם הצאן
id: 0129
nru: ו
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
הטעם באל'ף. <br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>אתיא. <br>
</blockquote>(פסוק ט) ורחל באה,<span id='katom'> הטעם למעלה בבי'ת.</span> <br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>אתת. <br>
</blockquote>הראשון לשון עושה. <br>
והשני לשון עשתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן עוד היום גדול
id: 0129
nru: ז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
לפי שראה אותם רובצים, כסבור שרוצים לאסוף המקנה הביתה ולא ירעו עוד, אמר להם הן עוד היום גדול, כלומר אם שכירים אתם לא שלמתם פעולת היום, ואם הבהמות שלכם אף על פי כן לא עת היאסף המקנה וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא נוכל
id: 0129
nru: ח
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
להשקות, לפי שהאבן גדולה:<br>
<span id='pink'>וגללו -<br>
<b></b></span><b>זה מתורגם: <br>
</b><blockquote>ויגנדרון, <br>
</blockquote><span id='katom'>לפי שהוא לשון עתיד:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויבך
id: 0129
nru: יא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
לפי שצפה ברוח הקודש שאינה נכנסת עמו לקבורה. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>לפי שבא בידים ריקניות.<br>
אמר: אליעזר עבד אבי אבא היו בידיו נזמים וצמידים ומגדנות, ואני אין בידי כלום. <br>
לפי שרדף אליפז בן עשו במצוות אביו אחריו להורגו והשיגו, ולפי שגדל אליפז בחיקו של יצחק משך ידו. <br>
אמר לו:<span id='red'> מה אעשה לציווי של אבא?</span> <br>
אמר לו יעקב: טול מה שבידי, והעני חשוב כמת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אחי אביה הוא
id: 0129
nru: יב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
קרוב לאביה, כמו (לעיל יג ח) אנשים אחים אנחנו. <br>
<span id='katom'>ומדרשו:</span><blockquote> אם לרמאות הוא בא גם אני אחיו ברמאות, ואם אדם כשר הוא, גם אני בן רבקה אחותו הכשרה:<br>
</blockquote><span id='pink'>ותגד לאביה - <br>
</span>לפי שאמה מתה לא היה לה להגיד אלא לו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירץ לקראתו
id: 0129
nru: יג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
כסבור ממון הוא טעון, שהרי עבד הבית בא לכאן בעשרה גמלים טעונים:<br>
<span id='pink'>ויחבק - <br>
</span>כשלא ראה עמו כלום, אמר: שמא זהובים הביא והנם בחיקו:<br>
<span id='pink'>וינשק לו - <br>
</span>אמר: שמא מרגליות הביא והם בפיו:<br>
<span id='pink'>ויספר ללבן - <br>
</span>שלא בא אלא מתוך אונס אחיו, ושנטלו ממונו ממנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אך עצמי ובשרי
id: 0129
nru: יד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
מעתה אין לי לאספך הביתה הואיל ואין בידך כלום, אלא מפני קורבה אטפל בך חדש ימים, וכן עשה ואף זו לא לחנם שהיה רועה צאנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הכי אחי אתה
id: 0129
nru: טו
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
<span id='katom'>לשון תימה,</span> וכי בשביל שאחי אתה תעבדני חנם:<br>
<span id='pink'>ועבדתני - <br>
</span>כמו ותעבדני. <br>
<span id='katom'>וכן כל תיבה שהיא לשון עבר הוסיף וי'ו בראשה היא הופכת התיבה להבא:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ועיני לאה רכות
id: 0129
nru: יז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
שהייתה סבורה לעלות בגורלו של עשו ובוכה שהיו הכל אומרים שני בנים לרבקה ושתי בנות ללבן, הגדולה לגדול והקטנה לקטן:<br>
<span id='pink'>תאר - <br>
</span>הוא צורת הפרצוף לשון (ישעיה מד יג) יתארהו בשרד, קונפ'ס בלע'ז<span id='katom'> [מחוגה]</span>:<br>
<span id='pink'>מראה - <br>
</span>הוא זיו קלסתר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אעבדך שבע שנים
id: 0129
nru: יח
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
הם ימים אחדים שאמרה לו אמו (לעיל כז מד) וישבת עמו ימים אחדים. <br>
<span id='katom'>ותדע שכן הוא,</span> שהרי כתיב (להלן פסוק כ) ויהיו בעיניו כימים אחדים:<br>
<br>
<span id='pink'>ברחל בתך הקטנה - <br>
</span><span id='red'>כל הסימנים הללו למה? <br>
</span>לפי שיודע בו שהוא רמאי, אמר לו: אעבדך ברחל.<br>
<span id='red'>ושמא תאמר רחל אחרת מן השוק? <br>
</span>תלמוד לומר: בתך. <br>
<span id='red'>ושמא תאמר אחליף ללאה שמה ואקרא שמה רחל?</span> <br>
תלמוד לומר: הקטנה. <br>
ואף על פי כן לא הועיל לו שהרי רמהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מלאו ימי
id: 0129
nru: כא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
שאמרה לי אמי. <br>
<span id='katom'>ועוד מלאו ימי,</span> שהרי אני בן שמונים וארבע שנה ואימתי אעמיד שנים עשר שבטים, וזהו שאמר ואבואה אליה, והלא קל שבקלים אינו אומר כן, אלא להוליד תולדות אמר כן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי בבקר והנה היא לאה
id: 0129
nru: כה
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
אבל בלילה לא הייתה לאה, לפי שמסר יעקב לרחל סימנים, וכשראתה רחל שמכניסין לו לאה אמרה עכשיו תכלם אחותי, עמדה ומסרה לה אותן סימנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מלא שבוע זאת
id: 0129
nru: כז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
<span id='katom'>דבוק הוא שהרי נקוד בחטף שבוע של זאת,</span><blockquote> והן שבעת ימי המשתה. <b>בתלמוד ירושלמי במועד קטן (א ז). <br>
<br>
</b></blockquote><span id='katom'>ואי אפשר לומר שבוע ממש, שאם כן היה צריך לינקד בפתח השין. ועוד ששבוע לשון זכר, </span>כדכתיב (דברים טז ט) שבעה שבועות תספר לך, לפיכך אין משמע שבוע אלא שבעה שייטיינ'א בלע'ז<span id='katom'> [קבוצה של שבעה]:</span><br>
<span id='pink'>ונתנה לך - <br>
</span><span id='katom'>לשון רבים,</span> כמו (לעיל יא ז) נרדה ונבלה.<br>
(שם ג) ונשרפה, אף זה לשון וניתן:<br>
<span id='pink'>גם את זאת - <br>
</span>[מיד לאחר שבעת ימי המשתה] ותעבוד לאחר נישואיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותקרא שמו ראובן
id: 0129
nru: לב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
<b>רבותינו פירשו: <br>
</b><blockquote>אמרה: ראו מה בין בני לבן חמי שמכר הבכורה ליעקב, וזה לא מכרה ליוסף ולא ערער עליו, ולא עוד שלא ערער עליו אלא שביקש להוציאו מן הבור:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: הפעם ילוה אשי
id: 0129
nru: לד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 29
htm:
לפי שהאמהות נביאות היו ויודעות ששנים עשר שבטים יוצאים מיעקב וארבע נשים ישא, אמרה מעתה אין לו פתחון פה עלי, שהרי נטלתי כל חלקי בבנים:<br>
<span id='pink'>על כן - <br>
</span>כל מי שנאמר בו על כן מרובה באוכלוסין, חוץ מלוי שהארון היה מכלה בהם:<br>
<span id='pink'>קרא שמו לוי - <br>
</span><span id='katom'>תמהתי שבכולם כתיב ותקרא, וזה כתב בו קרא. <br>
<br>
ויש מדרש אגדה באלה הדברים רבה: <br>
</span><blockquote>ששלח הקב'ה גבריאל והביאו לפניו וקרא לו שם זה ונתן לו עשרים וארבע מתנות כהונה, ועל שם שלוהו במתנות קראו לוי:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ותקנא רחל באחותה
id: 0130
nru: א
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
קנאה במעשיה הטובים. <br>
אמרה: אילולי שצדקה ממני לא זכתה לבנים:<br>
<br>
<span id='pink'>הבה לי - <br>
</span>וכי כך עשה אביך לאמך, והלא התפלל עליה:<br>
<span id='pink'>מתה אנכי - <br>
</span><span id='katom'>מכאן </span> למי שאין לו בנים שחשוב כמת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: התחת אלוהים אנכי
id: 0130
nru: ב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
וכי במקומו אני:<br>
<span id='pink'>אשר מנע ממך - <br>
</span>את אמרת שאעשה כאבא, אני איני כאבא, אבא לא היו לו בנים אני יש לי בנים, ממך מנע ולא ממני:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על ברכי
id: 0130
nru: ג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>ואנא ארבי:<br>
</blockquote><span id='pink'>ואבנה גם אנכי - <br>
</span><span id='red'>מהו גם? <br>
</span>אמרה לו: זקנך אברהם היו לו בנים מהגר, וחגר מתניו כנגד שרה.<br>
אמר לה: זקנתי הכניסה צרתה לביתה.<br>
אמרה לו: אם הדבר הזה מעכב, הנה אמתי בלהה, ואבנה גם אנכי ממנה כשרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נפתולי אלוהים
id: 0130
nru: ח
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<b>מנחם בן סרוק פירשו במחברת (במדבר יט טו): <br>
</b><blockquote>צמיד פתיל, חבורים, מאת המקום נתחברתי עם אחותי לזכות לבנים. <br>
</blockquote><span id='katom'><br>
ואני מפרשו לשון (דברים לב ה) עקש ופתלתול,</span> נתעקשתי והפצרתי פצירות ונפתולים הרבה למקום להיות שווה לאחותי:<br>
<span id='pink'>גם יכלתי - <br>
</span>הסכים על ידי. <br>
<b><br>
ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>לשון תפילה, <br>
</blockquote>כמו נפתולי אלוהים, נתפללתי בקשות החביבות לפניו, נתקבלתי ונעתרתי כאחותי:<br>
נפתלתי - נתקבלה תפלתי. <br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה יש רבים בלשון נוטריקון:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ותלד זלפה
id: 0130
nru: י
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
בכולן נאמר הריון חוץ מזלפה לפי שהייתה בחורה מכולן ותינוקת בשנים ואין הריון ניכר בה, וכדי לרמות ליעקב נתנה לבן ללאה שלא יבין שמכניסין לו את לאה, שכך מנהג ליתן שפחה גדולה לגדולה וקטנה לקטנה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בא גד
id: 0130
nru: יא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
בא מזל טוב, כמו (שבת סז ב) גד גדי וסנוק לא, ודומה לו (ישעיה סה יא) העורכים לגד שלחן. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה: <br>
</span><blockquote>שנולד מהול, כמו (דניאל ד כ) גדו אילנא, ולא ידעתי על מה נכתבה תיבה אחת.<br>
<br>
</blockquote><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='red'>למה נקראת תיבה אחת בגד? <br>
</span>כמו בגדת בי כשבאת אל שפחתי, כאיש שבגד באשת נעורים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בימי קציר חטים
id: 0130
nru: יד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
להגיד שבחן של שבטים, שעת הקציר היה ולא פשט ידו בגזל להביא חטים ושעורים אלא דבר ההפקר שאין אדם מקפיד בו:<br>
<span id='pink'>דודאים - <br>
</span>סיגלי, עשב הוא ובלשון ישמעאל יסמי'ן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולקחת גם את דודאי בני
id: 0130
nru: טו
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<span id='katom'>בתמיה,</span> ולעשות עוד זאת ליקח גם את דודאי בני?!<br>
 <br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>ולמיסב:<br>
</blockquote><span id='pink'>לכן ישכב עמך הלילה - <br>
</span>שלי הייתה שכיבת לילה זו ואני נותנה לך תחת דודאי בנך. ולפי שזלזלה במשכב הצדיק לא זכתה להיקבר עמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: זבד טוב
id: 0130
nru: כ
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
כתרגומו:<br>
<span id='pink'>יזבלני - <br>
</span><span id='katom'>לשון (מלכים א' ח יג) בית זבול</span> הירבירייריא'ה בלע'ז <span id='katom'>[לינה]</span> בית מדור. <br>
מעתה לא תהא עיקר דירתו אלא עמי שיש לי בנים כנגד כל נשיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: דינה
id: 0130
nru: כא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<b>פירשו רבותינו: <br>
</b><blockquote>שדנה לאה דין בעצמה אם זה זכר לא תהא רחל אחותי כאחת השפחות, והתפללה עליו ונהפך לנקבה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויזכר אלוהים את רחל
id: 0130
nru: כב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
כר לה שמסרה סימניה לאחותה, ושהייתה מצירה שלא תעלה בגורלו של עשו שמא יגרשנה יעקב לפי שאין לה בנים, ואף עשו הרשע כך עלה בלבו כששמע שאין לה בנים. <br>
<br>
<b>הוא שייסד הפייט (קרובות דר'ה שחרית) <br>
</b><blockquote>האדמון כבט שלא חלה, צבה לקחתה לו ונתבהלה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אסף
id: 0130
nru: כג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
הכניסה במקום שלא תראה, וכן: <br>
(ישעיה ד א) אסף חרפתנו. <br>
(שמות ט יט) ולא יאסף הביתה. <br>
(יואל ד טו) אספו נגהם. <br>
(ישעיה ס כ) וירחך לא יאסף, לא יטמן:<br>
<br>
<span id='pink'>חרפתי - <br>
</span>שהייתי לחרפה שאני עקרה, והיו אומרים עלי שאעלה לחלקו של עשו הרשע. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרש אגדה:</span><blockquote> <br>
כל זמן שאין לאשה בן אין לה במי לתלות סרחונה, משיש לה בן תולה בו. מי שבר כלי זה, בנך, מי אכל תאנים אלו, בנך:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: יוסף ה' לי בן אחר
id: 0130
nru: כד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
יודעת הייתה בנבואה שאין יעקב עתיד להעמיד אלא שנים עשר שבטים. <br>
אמרה: יהי רצון שאותו שהוא עתיד להעמיד יהא ממני, לכך לא נתפללה אלא על בן אחר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כאשר ילדה רחל את יוסף
id: 0130
nru: כה
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
משנולד שטנו של עשו, שנאמר (עובדיה א יח) והיה בית יעקב אש ובית יוסף להבה ובית עשו לקש, אש בלא להבה אינו שולט למרחוק, משנולד יוסף בטח יעקב בהקב'ה ורצה לשוב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נחשתי
id: 0130
nru: כז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
מנחש היה, נסיתי בנחוש שלי שעל ידך באה לי ברכה, כשבאת לכאן לא היו לי בנים, שנאמר (לעיל כט ו) והנה רחל בתו באה עם הצאן, אפשר יש לו בנים והוא שולח בתו אצל הרועים, ועכשיו היו לו בנים שנאמר (להלן לא א) וישמע את דברי בני לבן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לרגלי
id: 0130
nru: ל
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
עם רגלי, בשביל ביאת רגלי באת אצלך הברכה, כמו: <br>
(שמות יא ח) העם אשר ברגלך. <br>
(שופטים ח ה) לעם אשר ברגלי, הבאים עמי:<br>
<span id='pink'>גם אנכי לביתי - <br>
</span>לצורך ביתי, עכשיו אין עושין לצרכי אלא בני וצריך אני להיות עושה גם אני עימהם לסמכן, וזהו גם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נקד
id: 0130
nru: לב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
מנומר בחברבורות דקות, כמו נקודות, פוינטור'א בלעז<span id='katom'> [ניקוד]</span>:<br>
<span id='pink'>טלוא - <br>
</span><span id='katom'>לשון טלאים</span> חברבורות רחבות:<br>
<span id='pink'>חום - <br>
</span>שחום דומה לאדום, רוש בלעז [אדום] לשון משנה שחמתית ונמצאת לבנה, לעניין התבואה:<br>
<span id='pink'>והיה שכרי - <br>
</span>אותן שיולדו מכאן  ולהבא נקודים וטלאים בעזים ושחומים בכשבים יהיו שלי ואותן שישנן עכשיו הפרש מהם והפקידם ביד בניך, שלא תאמר לי על הנולדים מעתה אלו היו שם מתחלה. <br>
<br>
<span id='katom'>ועוד</span> שלא תאמר לי על ידי הזכרים שהן נקודים וטלואים תלדנה הנקבות דוגמתן מכאן  ואילך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וענתה בי וגו'
id: 0130
nru: לג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
אם תחשדני שאני נוטל משלך כלום, תענה בי צדקתי, כי תבוא צדקתי ותעיד על שכרי לפניך, שלא תמצא בעדרי כי אם נקודים וטלואים, וכל שתמצא בהן שאינו נקוד או טלוא או חום בידוע שגנבתיו לך, ובגניבה הוא שרוי אצלי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן
id: 0130
nru: לד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<span id='katom'>לשון הן, </span>קבלת דברים:<br>
<span id='pink'>לו יהי כדברך - <br>
</span>הלוואי שתחפוץ בכך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסר
id: 0130
nru: לה
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
לבן ביום ההוא וגו':<br>
<span id='pink'>התישים - <br>
</span>עזים זכרים:<br>
<span id='pink'>כל אשר לבן בו - <br>
</span>כל אשר הייתה בו חברבורות לבנה:<br>
<span id='pink'>ויתן - <br>
</span>לבן ביד בניו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מקל לבנה
id: 0130
nru: לז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
עץ הוא ושמו לבנה, כמה דתימא (הושע ד יג) תחת אלון ולבנה, ואומר אני הוא שקורין טרינבל'א בלע'ז שהוא לבן <span id='katom'>[צפצפה עצנית]</span>:<br>
<span id='pink'>לח - <br>
</span>כשהוא רטוב:<br>
<span id='pink'>לוז - <br>
</span>ועוד לקח מקל לוז, עץ שגדלין בו אגוזים דקים קולדר'א בלע'ז <span id='katom'>[אלסר]</span>:<br>
<span id='pink'>וערמון - <br>
</span>קשטיניי'ר בלע'ז <span id='katom'>[עץ ערמון]:</span><br>
<span id='pink'>פצלות - <br>
</span>קלופים קלופים, שהיה עושהו מנומר:<br>
<span id='pink'>מחשף הלבן - <br>
</span>גלוי לובן של מקל. כשהיה קולפו היה נראה ונגלה לובן שלו במקום הקילוף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצג
id: 0130
nru: לח
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<b>תרגומו: <br>
</b><blockquote>ודעיץ, <br>
</blockquote><span id='katom'>לשון תחיבה ונעיצה הוא בלשון ארמית,</span> והרבה יש בתלמוד: <br>
(שבת נ ב) דצה ושלפה, <br>
(חולין צג ב) דץ ביה מידי.<br>
דצה כמו דעצה, אלא שמקצר את לשונו:<br>
<span id='pink'><br>
ברהטים - <br>
</span>במרוצת המים, בבריכות העשויות בארץ, להשקות שם הצאן:<br>
<span id='pink'>אשר תבאן וגו' - <br>
</span>ברהטים, אשר תבאנה הצאן לשתות, שם הציג המקלות לנכח הצאן:<br>
<span id='pink'>ויחמנה - <br>
</span>הבהמה רואה את המקלות והיא נרתעת לאחוריה, והזכר רובעה ויולדת כיוצא בו. <br>
<blockquote>ר' הושעיא אומר: המים נעשין זרע במעיהן ולא היו צריכות לזכר, וזהו ויחמנה וגו':<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אל המקלות
id: 0130
nru: לט
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
אל מראות המקלות:<br>
<span id='pink'>עקדים -<br>
</span>משונים במקום עקידתן, הם קרסולי ידיהן ורגליהן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והכשבים הפריד יעקב
id: 0130
nru: מ
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
הנולדים עקודים נקודים הבדיל והפריד לעצמן ועשה אותן עדר עדר לבדו, והוליך אותו העדר העקוד לפני הצאן, ופני הצאן ההולכות אחריהם צופות אליהם, וזהו שנאמר ויתן פני הצאן אל עקוד, שהיו פני הצאן אל העקודים, ואל כל חום שמצא בצאן לבן:<br>
<span id='pink'>וישת לו עדרים - <br>
</span>כמו שפרשתי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המקשרות
id: 0130
nru: מא
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>הבכירות <br>
</blockquote>ואין לו עד במקרא להוכיח עליו. <br>
<span id='katom'>ומנחם חברו עם</span> (שמואל ב' טו לא) אחיתופל בקושרים. <br>
(שם טו י) ויהי הקשר אמיץ.<br>
אותן המתקשרות יחד למהר עיבורן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ובהעטיף
id: 0130
nru: מב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 30
htm:
<span id='katom'>לשון איחור.</span> <br>
<br>
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>ובלקישות.<br>
 <br>
</blockquote><span id='katom'>ומנחם חברו עם:</span> <br>
<blockquote>(ישעיה ג כג) המחלצות והמעטפות, לשון עטיפת כסות. <br>
</blockquote>כלומר מתעטפות בעורן וצמרן ואינן מתאוות להתייחם על ידי הזכרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקרא לרחל וללאה
id: 0131
nru: ד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
לרחל תחלה ואחר כך ללאה שהיא הייתה עיקר הבית, שבשבילה נזדווג יעקב עם לבן, ואף בניה של לאה מודים בדבר, שהרי בועז ובית דינו משבט יהודה אומרים (רות ד יא) כרחל וכלאה אשר בנו שתיהם וגו', הקדימו רחל ללאה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עשרת מנים
id: 0131
nru: ז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
אין מונים פחות מעשרה:<br>
<span id='pink'>מנים - <br>
</span><span id='katom'>לשון סכום כלל החשבון,</span> והן עשיריות, <span id='katom'>למדנו</span> שהחליף תנאו מאה פעמים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנה העתודים
id: 0131
nru: י
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
אף על פי שהבדילם לבן כולם שלא יתעברו הצאן דוגמתן, היו המלאכים מביאין אותן מעדר המסור ביד בני לבן לעדר שביד יעקב:<br>
<span id='pink'>וברדים - <br>
<b></b></span><b>כתרגומו: </b><br>
<blockquote>ופציחין <br>
</blockquote>פיישי'ד בלע'ז<span id='katom'> [מנומש],</span> חוט של לבן מקיף את גופו סביב, חברבורות שלו פתוחה ומפולשת מזן אל זן, ואין לי להביא עד מן המקרא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האל בית אל
id: 0131
nru: יג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
<span id='katom'>כמו אל בית אל, הה'א יתירה, ודרך מקראות לדבר כן,</span> כמו: <br>
(במדבר לד ב) כי אתם באים אל הארץ כנען:<br>
<br>
<span id='pink'>משחת שם - <br>
</span><span id='katom'>לשון ריבוי וגדולה</span> כשנמשח למלכות, <br>
כך (לעיל כח יח) ויצק שמן על ראשה, להיות משוחה למזבח:<br>
<br>
<span id='pink'>אשר נדרת לי - <br>
</span>וצריך אתה לשלמו, שאמרת (שם כב) יהיה בית אלוהים, שתקריב שם קורבנות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הלא נכריות נחשבנו לו
id: 0131
nru: טו
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
אפילו בשעה שדרך בני אדם לתת נדוניא לבנותיו בשעת נישואין, נהג עמנו כנכריות, כי מכרנו לך בשכר הפעולה:<br>
<span id='pink'>את כספנו - <br>
</span>שעיכב דמי שכר פעולתך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי כל העשר
id: 0131
nru: טז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
<span id='katom'>כי זה משמש בלשון אלא, </span>כלומר משל אבינו אין לנו כלום אלא מה שהציל הקדוש ברוך הוא מאבינו שלנו הוא:<br>
<span id='pink'>הציל - <br>
</span><span id='katom'>לשון הפריש, וכן כל לשון הצלה שבמקרא לשון הפרשה, </span>שמפרישו מן הרעה ומן האויב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את בניו ואת נשיו
id: 0131
nru: יז
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
הקדים זכרים לנקבות, ועשו הקדים נקבות לזכרים, שנאמר (לקמן לו ו) ויקח עשו את נשיו ואת בניו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לגזוז את צאנו
id: 0131
nru: יט
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
שנתן ביד בניו דרך שלשת ימים בינו ובין יעקב:<br>
<span id='pink'>ותגנב רחל את התרפים - <br>
</span>להפריש את אביה מעבודה זרה נתכוונה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את אחיו
id: 0131
nru: כג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
קרוביו:<br>
<span id='pink'>דרך שבעת ימים - <br>
</span>כל אותן שלושה ימים שהלך המגיד להגיד ללבן הלך יעקב לדרכו. נמצא יעקב רחוק מלבן שישה ימים, ובשביעי השיגו לבן, <span id='katom'>למדנו</span> שכל מה שהלך יעקב בשבעה ימים הלך לבן ביום אחד (שנאמר וירדוף אחריו דרך שבעת ימים, ולא נאמר וירדוף אחריו שבעת ימים):<br>
<br>


autr: רשי
trm: יש לאל ידי
id: 0131
nru: כט
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
יש כוח וחיל בידי לעשות עמכם רע. <br>
<span id='katom'>וכל אל שהוא לשון קדש</span> על שם עזוז ורוב אונים הוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נכספתה
id: 0131
nru: ל
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
<span id='katom'>חמדת, והרבה יש במקרא.</span> <br>
(תהילים פד ג) נכספה וגם כלתה נפשי. <br>
(איוב יד טו) למעשה ידך תכסוף:<br>
<br>


autr: רשי
trm: באהל יעקב
id: 0131
nru: לג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
הוא אהל רחל, שהיה יעקב תדיר אצלה, וכן הוא אומר (להלן מו יט) בני רחל אשת יעקב, ובכולן לא נאמר אשת יעקב:<br>
<span id='pink'>ויבא באהל רחל - <br>
</span>כשיצא מאהל לאה חזר לו לאהל רחל קודם שחיפש באהל האמהות. <br>
<span id='red'>וכל כך למה? <br>
</span>לפי שהיה מכיר בה שהיא משמשנית:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בכר הגמל
id: 0131
nru: לד
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
לשון כרים וכסתות.<br>
 <br>
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>בעביטא דגמלא, <br>
</blockquote>והיא מרדעת העשויה כמין כר. <br>
<br>
<b>ובעירובין (דף טז א):</b> <br>
<blockquote>הקיפוה בעביטין, והן עביטי גמלים, בשטי'ל בלע'ז </blockquote><span id='katom'>[אוכף]</span><blockquote>:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: לא שכלו
id: 0131
nru: לח
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
לא הפילו עיבורם, כמו: <br>
(הושע ט יד) רחם משכיל. <br>
(איוב כא י) תפלט פרתו ולא תשכל:<br>
<span id='pink'>ואילי צאנך - <br>
</span><span id='katom'>מכאן  אמרו:</span> איל בן יומו קרוי איל, שאם לא כן מה שבחו, אילים לא אכל אבל כבשים אכל, אם כן גזלן הוא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: טרפה
id: 0131
nru: לט
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
על ידי ארי או זאב:<br>
<br>
<span id='pink'>אנכי אחטנה - <br>
</span><span id='katom'>לשון (שופטים כ טז) קולע באבן אל השערה ולא יחטיא</span>, <br>
(מ'א א כא) אני ובני שלמה חטאים, חסרים.,<br>
 אנכי אחסרנה, אם חסרה חסרה לי, שמידי תבקשנה:<br>
<br>
<span id='pink'>אנכי אחטנה - <br>
<b></b></span><b>תרגומו: <br>
</b><blockquote>דהות שגיא ממנינא <br>
</blockquote>שהיתה נפקדת ומחוסרת, כמו (במדבר לא מט) ולא נפקד ממנו איש. <br>
<br>
<b>תרגומו:</b> <br>
<blockquote>ולא שגא:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>גנבתי יום וגנבתי לילה - <br>
</span>גנובת יום או גנובת לילה הכל שלמתי:<br>
<span id='pink'>גנבתי - <br>
</span>כמו: (איכה א א) רבתי בגוים שרתי במדינות.<br>
(ישעיה א כא) מלאתי משפט. <br>
(הושע י יא) אוהבתי לדוש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אכלני חרב
id: 0131
nru: מ
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
<span id='katom'>לשון (דברים ד כד) אש אוכלה:<br>
</span><span id='pink'>וקרח - <br>
</span>כמו (תהילים קמז יז) משליך קרחו, <br>
<b>תרגומו: <br>
</b><blockquote>גלידא:<br>
</blockquote><span id='pink'>שנתי - <br>
</span><span id='katom'>לשון שינה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ופחד יצחק
id: 0131
nru: מב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
לא רצה לומר אלוהי יצחק, שאין הקב'ה מייחד שמו על הצדיקים בחייהם, ואף על פי שאמר לו בצאתו מבאר שבע (לעיל כח יג) אני ה' אלוהי אברהם אביך ואלוהי יצחק, בשביל שכהו עיניו והרי הוא כמת, יעקב נתיירא לומר אלוהי ואמר ופחד:<br>
<span id='pink'>ויוכח - <br>
</span><span id='katom'>לשון תוכחה הוא ולא לשון הוכחה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: והמצפה אשר אמר וגו'
id: 0131
nru: מט
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
והמצפה אשר בהר הגלעד, כמו שכתוב (שופטים יא כט) ויעבר את מצפה גלעד. <br>
<span id='red'>ולמה נקרא שמה מצפה? <br>
</span>לפי שאמר כל אחד מהם לחברו יצף ה' ביני ובינך אם תעבור את הברית:<br>
<span id='pink'>כי נסתר - <br>
</span>ולא נראה איש את רעהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בנתי בנתי
id: 0131
nru: נ
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
שתי פעמים, אף בלהה וזלפה בנותיו היו מפלגש:<br>
<span id='pink'>אם תענה את בנתי - <br>
</span>למנוע מהם עונת תשמיש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אם אני
id: 0131
nru: נב
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
<span id='katom'>הרי אם משמש בלשון אשר</span>, כמו (לעיל כד לג) עד אם דברתי דברי:<br>
<span id='pink'>לרעה - <br>
</span>לרעה אי אתה עובר, אבל אתה עובר לפרקמטיא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלוהי אברהם
id: 0131
nru: נג
pch: וייצא
lvr: C0128
prk: 31
htm:
קדש:<br>
<span id='pink'>ואלוהי נחור - <br>
</span>חול:<br>
<span id='pink'>אלוהי אביהם - <br>
</span>חול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישלח יעקב מלאכים
id: 0132
nru: ד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
מלאכים ממש:<br>
<span id='pink'>ארצה שעיר - <br>
</span>לארץ שעיר. <br>
<span id='katom'>כל תיבה שצריכה למ'ד בתחילתה הטיל לה הכתוב ה'א בסופה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: גרתי
id: 0132
nru: ה
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
לא נעשיתי שר וחשוב אלא גר, אינך כדאי לשנוא אותי על ברכות אביך שברכני (לעיל כז כט) הוה גביר לאחיך, שהרי לא נתקיימה בי. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
גרתי בגימטריא תרי'ג,</span> כלומר עם לבן הרשע גרתי ותרי'ג מצוות שמרתי ולא למדתי ממעשיו הרעים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי לי שור וחמור
id: 0132
nru: ו
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
אבא אמר לי (כז כח) מטל השמים ומשמני הארץ, זו אינה לא מן השמים ולא מן הארץ:<br>
<span id='pink'>שור וחמור - <br>
</span><span id='katom'>דרך ארץ</span> לומר על שורים הרבה שור. אדם אומר לחבירו בלילה קרא התרנגול, ואינו אומר קראו התרנגולים:<br>
<span id='pink'>ואשלחה להגיד לאדוני - <br>
</span>להודיע שאני בא אליך:<br>
<span id='pink'>למצא חן בעיניך - <br>
</span>שאני שלם עמך ומבקש אהבתך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המחנה האחת והכהו
id: 0132
nru: ט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
<span id='katom'>מחנה משמש לשון זכר ולשון נקבה. <br>
</span>(תהילים כז ג) אם תחנה עלי מחנה, הרי לשון נקבה.<br>
(לג ח) המחנה הזה, לשון זכר. <br>
<br>
<span id='katom'>וכן יש שאר דברים משמשים לשון זכר ולשון נקבה: <br>
</span>(לעיל יט כג) השמש יצא על הארץ.<br>
(תהילים יט ז) מקצה השמים מוצאו, הרי לשון זכר. <br>
(מ'ב ג כב) השמש זרחה על המים, הרי לשון נקבה. <br>
<span id='katom'><br>
וכן רוח <br>
</span>(איוב א יט) והנה רוח גדולה באה, הרי לשון נקבה, <br>
(שם) ויגע בארבע פנות הבית, הרי לשון זכר, <br>
(מ'א יט יא) ורוח גדולה וחזק מפרק הרים, הרי לשון זכר ולשון נקבה. <br>
<br>
<span id='katom'>וכן אש</span> <br>
(במדבר טז לה) ואש יצאה מאת ה', לשון נקבה. <br>
(תהילים קד ד) אש לוהט, לשון זכר:<br>
<br>
<span id='pink'>והיה המחנה הנשאר לפליטה - <br>
</span>על כורחו כי אלחם עמו. התקין עצמו לשלשה דברים: <br>
<b>לדורון, <br>
לתפילה, <br>
ולמלחמה. <br>
</b><span id='pink'>לדורון</span> להלן (פסוק כא) ותעבור המנחה על פניו. <br>
<span id='pink'>לתפילה</span> (פסוק ט) אלוהי אבי אברהם. <br>
<span id='pink'>למלחמה</span> והיה המחנה הנשאר לפליטה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלוהי אבי יצחק
id: 0132
nru: י
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
ולהלן הוא אומר (לא מב) ופחד יצחק. <br>
<span id='katom'>ועוד</span><span id='red'> מהו שחזר והזכיר שם המיוחד, היה לו לכתוב האומר אלי שוב לארצך וגו'? <br>
</span>אלא כך אמר יעקב לפני הקב'ה: <br>
שתי הבטחות הבטחתני אחת בצאתי מבית אבי מבאר שבע, שאמרת לי: <br>
(כח יג) אני ה' אלוהי אברהם אביך ואלוהי יצחק.<br>
ושם אמרת לי (שם טו) ושמרתיך בכל אשר תלך. <br>
<br>
ובבית לבן אמרת לי: <br>
(לא ג) שוב אל ארץ אבותיך ולמולדתך ואהיה עמך.<br>
ושם נגלית אלי בשם המיוחד לבדו, שנאמר (לא ג): ויאמר ה' אל יעקב שוב אל ארץ אבותיך וגו'. <br>
בשתי הבטחות האלו אני בא לפניך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קטנתי מכל החסדים
id: 0132
nru: יא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
נתמעטו זכיותי על ידי החסדים והאמת שעשית עמי, לכך אני ירא, שמא משהבטחתני נתלכלכתי בחטא ויגרום לי להמסר ביד עשו:<br>
<span id='pink'>ומכל האמת - <br>
</span>אמיתת דבריך, ששמרת לי כל ההבטחות שהבטחתני:<br>
<span id='pink'>כי במקלי - <br>
</span>לא היה עמי לא כסף ולא זהב ולא מקנה אלא מקלי לבדו. <br>
<b><br>
ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>נתן מקלו בירדן ונבקע הירדן:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: היטב איטיב
id: 0132
nru: יג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
היטב בזכותך, איטיב בזכות אבותיך:<br>
<span id='pink'>ושמתי את זרעך כחול הים - <br>
</span><span id='red'>והיכן אמר לו כן, והלא לא אמר לו אלא (שם כח יד) והיה זרעך כעפר הארץ? <br>
</span>אלא שאמר לו (כח טו): כי לא אעזבך עד אשר אם עשיתי את אשר דברתי לך. <br>
ולאברהם אמר: (כב יז) הרבה ארבה את זרעך ככוכבי השמים וכחול אשר על שפת הים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הבא בידו
id: 0132
nru: יד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
ברשותו, וכן (במדבר כא כו) ויקח את כל ארצו מידו. <br>
<b><br>
ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>מן הבא בידו אבנים טובות ומרגליות, שאדם צר בצרור ונושאם בידו.<br>
<br>
</blockquote><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מן הבא בידו מן החולין, שנטל מעשר, כמה דאת אמר (כח כב) עשר אעשרנו לך, והדר לקח מנחה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עזים מאתים ותישים עשרים
id: 0132
nru: טו
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
מאתים עזים צריכות עשרים תישים, וכן כולם, הזכרים כדי צורך הנקבות. <br>
<br>
<b>ובבראשית רבה (עו ז): <br>
</b><blockquote>דורש </blockquote><span id='katom'>מכאן </span><blockquote> לעונה האמורה בתורה, הטיילים בכל יום, הפועלים שתים בשבת, החמרים אחת בשבת, הגמלים אחת לשלשים יום, הספנים אחת לששה חדשים. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>ואיני יודע לכוין המדרש הזה בכוון. אך נראה בעיני</span> <span id='katom'>שלמדנו</span> <span id='katom'>מכאן </span> שאין העונה שוה בכל אדם אלא לפי טורח המוטל עליו, שמצינו כאן שמסר לכל תיש עשרה עזים, וכן לכל איל, לפי שהם פנוים ממלאכה, דרכן להרבות בתשמיש לעבר עשר נקבות, ובהמה משנתעברה אינה מקבלת זכר, ופרים שעוסקין במלאכה לא מסר לזכר אלא ארבע נקבות, ולחמור שהולך בדרך רחוקה שתי נקבות לזכר, ולגמלים שהולכים דרך יותר רחוקה נקבה אחת לזכר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: גמלים מיניקות שלשים
id: 0132
nru: טז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
ובניהם עמהם. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>ובניהם בנאיהם, זכר כנגד נקבה, ולפי שצנוע בתשמיש לא פרסמו הכתוב:<br>
</blockquote><span id='pink'>ועירים - <br>
</span>חמורים זכרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עדר עדר לבדו
id: 0132
nru: יז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
כל מין ומין לעצמו:<br>
<span id='pink'>עברו לפני - <br>
</span>דרך יום או פחות, ואני אבא אחריכם:<br>
<span id='pink'>ורוח תשימו - <br>
</span>עדר לפני חברו מלא עין, כדי להשביע עינו של רשע ולתווהו על רבוי הדורון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: למי אתה
id: 0132
nru: יח
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
<span id='red'>של מי אתה, מי שולחך?<br>
<b></b></span><b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>דמאן את:<br>
</blockquote><span id='pink'>ולמי אלה לפניך - <br>
</span><span id='red'>ואלה שלפניך של מי הם, למי המנחה הזאת שלוחה? <br>
</span><span id='katom'>למ'ד משמשת בראש התיבה במקום של,</span> כמו: <br>
(לעיל לא מג) וכל אשר אתה רואה לי הוא, שלי הוא.<br>
(תהילים כד א) לה' הארץ ומלואה, של ה':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואמרת לעבדך ליעקב
id: 0132
nru: יט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
על ראשון ראשון ועל אחרון אחרון, ששאלת (פסוק יז - יח) למי אתה, לעבדך ליעקב אני, <br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>דעבדך דיעקב, <br>
</blockquote>וששאלת (פסוק יז - יח) <span id='red'>ולמי אלה לפניך? <br>
</span>מנחה היא שלוחה וגו':<br>
<span id='pink'>והנה גם הוא -<br>
</span>יעקב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אכפרה פניו
id: 0132
nru: כא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
אבטל רוגזו וכן (ישעיה כח יח) וכפר בריתכם את מות, (שם מז יא) לא תוכלו כפרה. <br>
<span id='katom'><br>
ונראה בעיני שכל כפרה שאצל עון וחטא ואצל פנים כולן לשון קנוח והעברה הן.</span> <br>
ולשון ארמי הוא הרבה בתלמוד: <br>
(ב'מ כד א) וכפר ידיה.<br>
(גיטין נו א) בעי לכפורי ידיה בההוא גברא.<br>
<br>
וגם בלשון המקרא נקראים המזרקים של קדש: <br>
(עזרא א י) כפורי זהב, על שם שהכהן מקנח ידיו בהן בשפת המזרק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על פניו
id: 0132
nru: כב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
כמו לפניו. <br>
וכן (ירמיה ו ז) חמס ושוד ישמע בה על פני תמיד. <br>
וכן (ישעיה סה ג) המכעיסים אותי על פני. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>על פניו אף הוא שרוי בכעס, שהיה צריך לכל זה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ואת אחד עשר ילדיו
id: 0132
nru: כג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
<span id='red'>ודינה היכן היתה? <br>
</span>נתנה בתיבה ונעל בפניה שלא יתן בה עשו עיניו, ולכך נענש יעקב שמנעה מאחיו שמא תחזירנו למוטב, ונפלה ביד שכם:<br>
<span id='pink'>יבק - <br>
</span>שם הנהר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויותר יעקב
id: 0132
nru: כה
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
שכח פכים קטנים וחזר עליהם:<br>
<span id='pink'>ויאבק איש - <br>
<b></b></span><b>מנחם פירש: <br>
</b><blockquote>ויתעפר איש, לשון אבק, <br>
</blockquote>שהיו מעלים עפר ברגליהם על ידי נענועם. <br>
<span id='katom'>ולי נראה שהוא לשון ויתקשר.</span> <br>
ולשון ארמי הוא, בתר דאביקו ביה, ואבק ליה מיבק, לשון עניבה, שכן דרך שנים שמתעצמים להפיל איש את רעהו שחובקו ואובקו בזרועותיו. <br>
<br>
<b>ופירשו רבותינו ז'ל: <br>
</b><blockquote>שהוא שרו של עשו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויגע בכף יריכו
id: 0132
nru: כו
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
קולית הירך התקוע בקלבוסית קרוי כף, על שם שהבשר שעליה כמין כף של קדירה:<br>
<span id='pink'>ותקע - <br>
</span>נתקעקעה ממקום מחברתה. <br>
ודומה לו (ירמיה ו ח) פן תקע נפשי ממך, <span id='katom'>לשון הסרה</span>. <br>
<span id='katom'>ובמשנה </span>לקעקע ביצתן, לשרש שרשיהן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי עלה השחר
id: 0132
nru: כז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
וצריך אני לומר שירה ביום:<br>
<span id='pink'>ברכתני - <br>
</span>הודה לי על הברכות שברכני אבי, שעשו מערער עליהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יעקב
id: 0132
nru: כט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
לא יאמר עוד שהברכות באו לך בעקבה וברמיה כי אם בשררה ובגלוי פנים, וסופך שהקב'ה נגלה עליך בבית אל ומחליף את שמך, ושם הוא מברכך, ואני שם אהיה ואודה לך עליהן, וזהו שכתוב (הושע יב ה) וישר אל מלאך ויוכל בכה ויתחנן לו, בכה המלאך ויתחנן לו. <br>
ומה נתחנן לו (שם) בית אל ימצאנו ושם ידבר עמנו, המתן לי עד שידבר עמנו שם, ולא רצה יעקב, ועל כורחו הודה לו עליהן, וזהו (פסוק כט) ויברך אותו שם, שהיה מתחנן להמתין לו ולא רצה:<br>
<span id='pink'>ועם אנשים - <br>
</span>עשו ולבן:<br>
<span id='pink'>ותוכל - <br>
</span>להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויזרח לו השמש
id: 0132
nru: לב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 32
htm:
<span id='katom'>לשון בני אדם הוא,</span> כשהגענו למקום פלוני האיר לנו השחר,<span id='katom'> זהו פשוטו. </span><br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>ויזרח לו לצרכו, לרפאות את צלעתו, כמה דתימא (מלאכי ג כ) שמש צדקה ומרפא בכנפיה, ואותן שעות שמיהרה לשקוע בשבילו כשיצא מבאר שבע, מיהרה לזרוח בשבילו:<br>
</blockquote><span id='pink'>והוא צלע - <br>
</span>והוא היה צולע כשזרחה השמש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחבקהו
id: 0133
nru: ד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
נתגלגלו רחמיו כשראהו משתחוה כל השתחוואות הללו:<br>
<span id='pink'>וישקהו - <br>
</span><span id='katom'>נקוד עליו, </span>ויש חולקין בדבר הזה. <br>
<b><br>
בברייתא דספרי (בהעלותך סט): <br>
</b><blockquote>יש שדרשו נקודה זו לומר שלא נשקו בכל לבו. <br>
אמר ר' שמעון בן יוחאי: הלכה היא בידוע שעשו שונא ליעקב, <br>
אלא שנכמרו רחמיו באותה שעה ונשקו בכל לבו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: נגש יוסף ורחל
id: 0133
nru: ז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
בכלן האמהות נגשות לפני הבנים, אבל ברחל יוסף נגש לפניה, אמר אמי יפת תואר, שמא יתלה בה עיניו אותו רשע, אעמוד כנגדה ואעכבנו מלהסתכל בה, <span id='katom'>מכאן </span> זכה יוסף לברכת (מט כב) עלי עין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מי לך כל המחנה
id: 0133
nru: ח
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
מי כל המחנה אשר פגשתי שהוא שלך, כלומר למה הוא לך. <br>
<span id='katom'>ופשוטו של מקרא</span> [נאמר] על מוליכי המנחה. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>כתות של מלאכים פגע, שהיו דוחפין אותו ואת אנשיו, ואומרים להם של מי אתם, והם אומרים להם של עשו, והן אומרים הכו הכו, ואלו אומרים הניחו בנו של יצחק הוא, ולא היו משגיחים עליו, בן בנו של אברהם הוא, ולא היו משגיחים, אחיו של יעקב הוא, אומרים להם אם כן משלנו אתם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אל נא
id: 0133
nru: י
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
אל נא תאמר לי כן:<br>
<span id='pink'>אם נא מצאתי חן בעיניך ולקחת מנחתי מידי כי על כן ראיתי פניך וגו' - <br>
</span>כי כדאי והגון לך שתקבל מנחתי על אשר ראיתי פניך, והן חשובין לי כראיית פני המלאך שראיתי שר שלך, ועוד על שנתרצית למחול סורחני. <br>
<span id='red'>ולמה הזכיר לו ראיית המלאך? <br>
</span>כדי שיתיירא הימנו ויאמר ראה מלאכים וניצול, איני יכול לו מעתה:<br>
<span id='pink'>ותרצני - <br>
</span><span id='katom'>נתפייסת לי, וכן כל רצון שבמקרא לשון פיוס, </span>אפיימינ'ט בלע'ז<span id='katom'> [פיוס] </span><br>
(ויקרא כב כ) כי לא לרצון יהיה לכם, הקרבנות באות לפייס ולרצון. <br>
וכן (משלי י לב) שפתי צדיק ידעון רצון, יודעים לפייס ולרצות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ברכתי
id: 0133
nru: יא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
מנחתי, מנחה זו הבאה על ראיית פנים ולפרקים אינה באה אלא לשאילת שלום, וכל ברכה שהיא לראיית פנים, כגון להלן: <br>
(מז י) ויברך יעקב את פרעה, <br>
(מ'ב יח לא) עשו אתי ברכה, דסנחריב. <br>
וכן (ש'ב ח י) לשאול לו לשלום ולברכו, דתועי מלך חמת.<br>
כולם לשון ברכת שלום הן שקורין בלע'ז שלוצי'ר <span id='katom'>[לשאול בשלום].</span><br>
אף זו ברכתי מו'ן שלו'ד <span id='katom'>[שאלתי שלומי]:</span><br>
<span id='pink'>אשר הבאת לך - <br>
</span>לא טרחת בה, ואני יגעתי להגיעה עד שבאה לידך:<br>
<span id='pink'>חנני - <br>
</span><span id='katom'>נו'ן ראשונה מודגשת לפי שהיא משמשת במקום שתי נוני'ן,</span> שהיה לו לומר חננני, שאין חנן בלא שתי נונין, והשלישית לשימוש כמו עשני, זבדני:<br>
<span id='pink'>יש לי כל - <br>
</span>כל ספוקי, ועשו דבר בלשון גאוה (פסוק ט) יש לי רב, יותר ויותר מכדי צרכי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נסעה
id: 0133
nru: יב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
כמו (תהילים קל ב) שמעה, שהוא כמו שמע, אף כאן נסעה כמו נסע, <span id='katom'>והנו'ן יסוד בתיבה. <br>
<b></b></span><b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>טול ונהך, <br>
</blockquote>עשו אמר ליעקב נסע מכאן  ונלך:<br>
<span id='pink'>ואלכה לנגדך - <br>
</span>בשוה לך, טובה זו אעשה לך שאאריך ימי מהלכתי ללכת לאט כאשר אתה צריך, וזהו לנגדך, בשוה לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עלות עלי
id: 0133
nru: יג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
הצאן והבקר שהן עלות מוטלות עלי לנהלן לאט:<br>
<span id='pink'>עלות - <br>
</span>מגדלות עולליהן, לשון (איכה ב יא) עולל ויונק.<br>
(ישעיה סה כ) עול ימים. <br>
(שמואל א' ו י) שתי פרות עלות.<br>
ובלע'ז אינפנטיי'ש<span id='katom'> [שיש להן ולדות]:</span><br>
<br>
<span id='pink'>ודפקום יום אחד - <br>
</span>ליגעם בדרך במרוצה, ומתו כל הצאן:<br>
<span id='pink'>ודפקום - <br>
</span>כמו (שה'ש ה ב) קול דודי דופק, נוקש בדלת:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יעבר נא אדני
id: 0133
nru: יד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
אל תאריך ימי הליכתך, עבור כפי דרכך ואף אם תתרחק:<br>
<span id='pink'>אתנהלה - <br>
</span><span id='katom'>אתנהל, ה'א יתירה</span> כמו (לעיל יח כא) ארדה, (במדבר ט ח) אשמעה:<br>
<span id='pink'>לאטי - <br>
</span><span id='katom'>לאט שלי, לשון נחת</span> (ישעיה ח ו) ההולכים לאט, (ש'ב יח ה) לאט לי לנער. <br>
<span id='katom'>לאטי הלמ'ד מן היסוד ואינה משמשת,</span> אתנהל נחת שלי:<br>
<span id='pink'>לרגל המלאכה - <br>
</span>לפי צורך הליכת רגלי המלאכה המוטלת עלי להוליך:<br>
<span id='pink'>ולרגל הילדים - <br>
</span>לפי רגליהם שהם יכולים לילך:<br>
<span id='pink'>עד אשר אבא אל אדני שעירה - <br>
</span>הרחיב לו הדרך, שלא היה דעתו ללכת אלא עד סכות. <br>
אמר: אם דעתו לעשות לי רעה ימתין עד בואי אצלו, והוא לא הלך. <br>
<span id='red'>ואימתי ילך? <br>
</span>בימי המשיח, שנאמר (עובדיה א כא) ועלו מושיעים בהר ציון לשפוט את הר עשו. <br>
<span id='katom'>ומדרשי אגדה יש לפרשה זו רבים:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויאמר למה זה
id: 0133
nru: טו
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
תעשה לי טובה זו שאיני צריך לה:<br>
<span id='pink'>אמצא חן בעיני אדני - <br>
</span>ולא תשלם לי עתה שום גמול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישב ביום ההוא עשו לדרכו
id: 0133
nru: טז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
עשו לבדו וארבע מאות איש שהלכו עמו נשמטו מאצלו אחד אחד. <br>
<span id='red'>והיכן פרע להם הקב'ה? <br>
</span>בימי דוד, שנאמר (ש'א ל יז) כי אם ארבע מאות איש נער אשר רכבו על הגמלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שלם
id: 0133
nru: יח
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
<b>שלם בגופו,</b> שנתרפא מצליעתו. <br>
<b>שלם בממונו,</b> שלא חסר כלום מכל אותו דורון. <br>
<b>שלם בתורתו,</b> שלא שכח תלמודו בבית לבן:<br>
<br>
<span id='pink'>עיר שכם - <br>
</span>כמו לעיר, וכמוהו (רות א יט) עד בואנה בית לחם:<br>
<span id='pink'>בבאו מפדן ארם - <br>
</span>כאדם האומר לחבירו יצא פלוני מבין שיני אריות ובא שלם.<br>
אף כאן ויבא שלם מפדן ארם, מלבן ומעשו שנזדווגו לו בדרך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: קשיטה
id: 0133
nru: יט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 33
htm:
מעה. <br>
<blockquote>אמר רבי עקיבא: כשהלכתי לכרכי הים היו קורין למעה קשיטה (ותרגומו חורפן, טובים, חריפים בכל מקום, כגון עובר לסוחר):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בת לאה
id: 0134
nru: א
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
ולא בת יעקב?! <br>
אלא על שם יציאתה נקראת בת לאה, שאף היא יצאנית היתה, שנאמר (ל טז) ותצא לאה לקראתו.<br>
<blockquote> (ועליה משלו המשל (יחזקאל טז מד) כאמה כבתה):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: על לב הנערה
id: 0134
nru: ג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
דברים המתיישבין על הלב, ראי אביך בחלקת שדה קטנה כמה ממון בזבז, אני אשיאך ותקנה העיר וכל שדותיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: במרמה
id: 0134
nru: יג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
בחכמה:<br>
<span id='pink'>אשר טמא -<br>
</span>הכתוב אומר שלא הייתה רמיה, שהרי טמא את דינה אחותם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חרפה הוא
id: 0134
nru: יד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
שמץ פסול הוא אצלנו, הבא לחרף חברו הוא אומר לו ערל אתה, או בן ערל. <br>
<span id='katom'>חרפה בכל מקום גדוף:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: נאות לכם
id: 0134
nru: טו
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
נתרצה לכם, לשון (מ'ב יב ט) ויאותו:<br>
<span id='pink'>להמול - <br>
</span>להיות נמול,<span id='katom'> אינו לשון לפעול אלא לשון להפעל:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתנו
id: 0134
nru: טז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
<span id='katom'>נו'ן שניה מודגשת,</span> לפי שהיא משמשת במקום שתי נוני'ן ונתננו:<br>
<span id='pink'>ואת בנותיכם נקח לנו - <br>
</span>אתה מוצא בתנאי שאמר חמור ליעקב ובתשובת בני יעקב לחמור שתלו החשיבות בבני יעקב, ליקח בנות שכם את שיבחרו להם ובנותיהם יתנו להם לפי דעתם, דכתיב ונתנו את בנותינו, לפי דעתינו, ואת בנותיכם נקח לנו, ככל אשר נחפוץ. <br>
וכשדברו חמור ושכם בנו אל יושבי עירם הפכו הדברים (פסוק כא) את בנותם נקח לנו לנשים ואת בנותינו נתן להם, כדי לרצותם שיאותו להמול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שלמים
id: 0134
nru: כא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
בשלום ובלב שלם:<br>
<span id='pink'>והארץ הנה רחבת ידים - <br>
</span>כאדם שידו רחבה וותרנית, כלומר לא תפסידו כלום, פרקמטיא הרבה באה לכאן ואין לה קונים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שני בני יעקב
id: 0134
nru: כה
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
בניו היו, ואף על פי כן נהגו עצמן שמעון ולוי, כשאר אנשים שאינם בניו, שלא נטלו עצה הימנו:<br>
<span id='pink'>אחי דינה - <br>
</span>לפי שמסרו עצמן עליה נקראו אחיה:<br>
<span id='pink'>בטח - <br>
</span>שהיו כואבים. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>בטוחים היו על כחו של זקן:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: חילם
id: 0134
nru: כט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
ממונם. <br>
וכן: (דברים ח יז) עשה לי את החיל הזה.<br>
(במדבר כד יח) וישראל עושה חיל. <br>
(תהילים מט יא) ועזבו לאחרים חילם:<br>
<span id='pink'>שבו - <br>
</span><span id='katom'>לשון שביה</span> <span id='katom'>[לפיכך טעמו מלרע]</span>:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עכרתם
id: 0134
nru: ל
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 34
htm:
<span id='katom'>לשון מים עכורים,</span> אין דעתי צלולה עכשיו. <br>
<span id='katom'>ואגדה:</span><blockquote> צלולה הייתה החבית ועכרתם אותה, מסורת הייתה ביד כנענים שיפלו ביד בני יעקב, אלא שהיו אומרים (שמות כג ל) עד אשר תפרה ונחלת את הארץ, לפיכך היו שותקין:<br>
</blockquote><span id='pink'>מתי מספר - <br>
</span>אנשים מועטים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנכר
id: 0135
nru: ב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
שיש בידכם משלל של שכם:<br>
<span id='pink'>והטהרו - <br>
</span>מעבודה זרה:<br>
<span id='pink'>והחליפו שמלותיכם - <br>
</span>שמא יש בידכם כסות של עבודה זרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל בית אל
id: 0135
nru: ז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
הקב'ה בבית אל גילוי שכינתו בבית אל. <br>
<span id='katom'>יש תיבה חסרה בי'ת המשמשת בראשה,</span> כמו: <br>
(ש'ב ט ד) הנה הוא בית מכיר בן עמיאל, כמו בבית מכיר. <br>
(להלן לח יא) בית אביך כמו בבית אביך:<br>
<br>
<span id='pink'>נגלו אליו האלהים - <br>
</span><span id='katom'>במקומות הרבה יש שם אלוהות ואדנות בלשון רבים,</span> כמו: <br>
(להלן לט כ) אדני יוסף. <br>
(שמות כב יד) אם בעליו עמו, ולא נאמר בעלו.<br>
<br>
<span id='katom'>וכן אלוהות שהוא לשון שופט ומרות נזכר בלשון רבים</span>, אבל אחד מכל שאר השמות לא תמצא בלשון רבים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותמת דבורה
id: 0135
nru: ח
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
<span id='red'>מה עניין דבורה בבית יעקב? <br>
</span><blockquote>אלא לפי שאמרה רבקה ליעקב (כז מה) ושלחתי ולקחתיך משם, שלחה דבורה אצלו לפדן ארם לצאת משם, ומתה בדרך.<b> מדברי רבי משה הדרשן למדתיה:</b><br>
</blockquote><span id='pink'>מתחת לבית אל - <br>
</span>העיר יושבת בהר ונקברה ברגלי ההר:<br>
<span id='pink'>תחת האלון - <br>
</span>בשפולי מישרא, שהיה מישור מלמעלה בשפוע ההר והקבורה מלמטה, ומישור של בית אל היו קורין לו אלון. <br>
<br>
<b>ואגדה: <br>
</b><blockquote>נתבשר שם באבל שני, שהוגד לו על אמו שמתה. ואלון בלשון יוני אחר. ולפי שהעלימו את יום מותה, שלא יקללו הבריות הכרס שיצא ממנו עשו, אף הכתוב לא פרסמו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: עוד
id: 0135
nru: ט
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
פעם שני במקום הזה, אחד בלכתו ואחד בשובו:<br>
<span id='pink'>ויברך אתו - <br>
</span>ברכת אבלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אני אל שדי
id: 0135
nru: יא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
שאני כדאי לברך, שהברכות שלי:<br>
<span id='pink'>פרה ורבה - <br>
</span>על שם שעדיין לא נולד בנימין ואף על פי שכבר נתעברה ממנו:<br>
<span id='pink'>גוי - <br>
</span>בנימין:<br>
<span id='pink'>גוים - <br>
</span>מנשה ואפרים שעתידים לצאת מיוסף, והם במנין השבטים:<br>
<span id='pink'>ומלכים - <br>
</span>שאול ואיש בשת שהיו משבט בנימין, שעדיין לא נולד. (ופסוק זה דרשו אבנר כשהמליך איש בושת, ואף השבטים דרשוהו וקרבו בנימין, דכתיב (שופטים כא א) איש ממנו לא יתן את בתו לבנימין לאשה, וחזרו ואמרו אלמלא היה עולה מן השבטים לא היה הקב'ה אומר ליעקב ומלכים מחלציך יצאו:<br>
<span id='pink'>גוי וקהל גויים - <br>
</span>שגוים עתידים בניו להעשות כמנין הגוים שהם שבעים אומות, וכן כל הסנהדרין שבעים. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר: <br>
</span>שעתידים בניו להקריב איסור במות כגוים בימי אליהו):<br>
<br>


autr: רשי
trm: כברת הארץ
id: 0135
nru: טז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
<span id='katom'>מנחם פירש:</span> <br>
<blockquote>לשון כביר, רבוי, מהלך רב. <br>
</blockquote><br>
<b>ואגדה: <br>
</b><blockquote>בזמן שהארץ חלולה ומנוקבת ככברה שהניר מצוי, הסתיו עבר, והשרב עדיין לא בא. <br>
</blockquote><span id='katom'>ואין זה פשוטו של מקרא,</span> שהרי בנעמן מצינו (מ'ב ה יט) וילך מאתו כברת ארץ. <br>
<br>
<span id='katom'>ואומר אני </span>שהוא שם מידת קרקע כמו מהלך פרסה או יותר, כמו שאתה אומר (ישעיה ה י) צמד כרם, (לעיל לג יט) חלקת שדה, כך במהלך אדם נותן שם מדה כברת ארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי גם זה
id: 0135
nru: יז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
נוסף לך על יוסף. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>עם כל שבט נולדה תאומה, ועם בנימין נולדה תאומה יתירה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בן אוני
id: 0135
nru: יח
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
בן צערי:<br>
<span id='pink'>בנימין - <br>
</span><span id='katom'>נראה בעיני</span> לפי שהוא לבדו נולד בארץ כנען, שהיא בנגב כשאדם בא מארם נהריים, כמו שנאמר (במדבר לג מ) בנגב בארץ כנען, (לעיל יב ט) הלוך ונסוע הנגבה:<br>
<span id='pink'>בנימין - <br>
</span><span id='katom'>בן ימין, לשון (תהילים פט יג) צפון</span> וימין אתה בראתם, לפיכך הוא מלא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשכן ישראל בארץ ההוא
id: 0135
nru: כב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
עד שלא בא לחברון אצל יצחק ארעוהו כל אלה:<br>
<span id='pink'>וישכב - <br>
</span>מתוך שבלבל משכבו מעלה עליו הכתוב כאלו שכבה. <br>
<span id='red'>ולמה בלבל וחלל יצועיו? <br>
</span>שכשמתה רחל נטל יעקב מטתו שהיתה נתונה תדיר באהל רחל ולא בשאר אהלים ונתנה באהל בלהה, בא ראובן ותבע עלבון אמו, אמר אם אחות אמי הייתה צרה לאמי, שפחת אחות אמי תהא צרה לאמי, לכן בלבל:<br>
<span id='pink'>ויהיו בני יעקב שנים עשר - <br>
</span>מתחיל לענין ראשון משנולד בנימין נשלמה המטה, ומעתה ראויים להימנות, ומנאן. <br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><span id='katom'>ללמדנו</span><blockquote> בא שכולן שוין, וכולן צדיקים, שלא חטא ראובן:<br>
<br>
</blockquote


autr: רשי
trm: בכור יעקב
id: 0135
nru: כג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
אפילו בשעת הקלקלה קראו בכור:<br>
<span id='pink'>בכור יעקב - <br>
<b></b></span><b>בכור לנחלה.<br>
בכור לעבודה. <br>
בכור למנין. <br>
</b>ולא נתנה בכורה ליוסף, אלא לענין השבטים שנעשה לשני שבטים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ממרא
id: 0135
nru: כז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 35
htm:
שם המישור:<br>
<span id='pink'>קרית הארבע - <br>
</span>שם העיר ממרא קרית הארבע איל מישור של קרית ארבע. <br>
<span id='katom'>ואם תאמר היה לו לכתוב ממרא הקרית ארבע, כן דרך המקרא בכל דבר ששמו כפול, </span>כגון זה, וכגון: בית לחם.<br>
אבי עזר.<br>
בית אל. <br>
<br>
<span id='katom'>אם הוצרך להטיל בו ה'א נותנה בראש התיבה השניה</span> <br>
(ש'א טז א) בית הלחמי.<br>
(שופטים ו כד) בעפרת אבי העזרי.<br>
(מ'א טז לד) בנה חיאל בית האלי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עדה בת אילון
id: 0136
nru: ב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
היא (לעיל כו לד) בשמת בת אילון, ונקראת בשמת על שם שהיתה מקטרת בשמים לעבודה זרה:<br>
<span id='pink'>אהליבמה - <br>
</span>היא יהודית, והוא כינה שמה יהודית לומר שהיא כופרת בעבודה זרה כדי להטעות את אביו:<br>
<span id='pink'>בת ענה בת צבעון - <br>
</span>אם בת ענה לא בת צבעון, ענה בנו של צבעון, שנאמר (פסוק כד) ואלה בני צבעון ואיה וענה, מלמד שבא צבעון על כלתו אשת ענה ויצאת אהליבמה מבין שניהם והודיעך הכתוב שכולן בני ממזרות היו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשמת בת ישמעאל
id: 0136
nru: ג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
ולהלן קורא לה (כח ט) מחלת. <br>
<b>מצינו באגדת מדרש ספר שמואל (פרק יז): <br>
</b><blockquote>שלושה מוחלין להן עונותיהם גר שנתגייר, והעולה לגדולה, והנושא אשה, ולמד הטעם </blockquote><span id='katom'>מכאן </span><blockquote>, לכך נקראת מחלת שנמחלו עונותיה:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>אחות נביות - <br>
</span>על שם שהוא השיאה לו משמת ישמעאל נקראת על שמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואהליבמה ילדה וגו'
id: 0136
nru: ה
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
קרח זה ממזר היה ובן אליפז היה, שבא על אשת אביו אל אהליבמה אשת עשו שהרי הוא מנוי עם (פסוק טז) אלופי אליפז בסוף הענין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולא יכלה ארץ מגוריהם
id: 0136
nru: ז
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
להספיק מרעה לבהמות שלהם. <br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>(פסוק ו) מפני יעקב אחיו, מפני שטר חוב של גזירת (טו יג) כי גר יהיה זרעך, המוטל על זרעו של יצחק, אמר אלך לי מכאן , אין לי חלק לא במתנה שנתנה לו הארץ הזאת, ולא בפירעון השטר. ומפני הבושה, שמכר בכורתו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ותמנע הייתה פילגש
id: 0136
nru: יב
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
להודיע גדולתו של אברהם כמה היו תאבים לידבק בזרעו. <br>
תמנע זו בת אלופים היתה, שנאמר (פסוק כב) ואחות לוטן תמנע, ולוטן מאלופי יושבי שעיר היה, מן החורים שישבו בה לפנים, אמרה איני זוכה להנשא לך, הלואי ואהיה פילגש. <br>
<br>
ובדברי הימים מונה אותה (דברי הימים א' א לו) בבניו של אליפז, מלמד שבא על אשתו של שעיר ויצאה תמנע מביניהם, וכשגדלה נעשית פילגשו, וזהו ואחות לוטן תמנע, ולא מנאה עם בני שעיר שהיתה אחותו מן האם ולא מן האב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יושבי הארץ
id: 0136
nru: כ
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
שהיו יושביה קודם שבא עשו לשם. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>שהיו בקיאין בישובה של ארץ, מלא קנה זה לזיתים, מלא קנה זה לגפנים, שהיו טועמין העפר ויודעין אי זו נטיעה ראויה לה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ואיה וענה
id: 0136
nru: כד
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
<span id='katom'>וי'ו יתירה, והוא כמו איה וענה, והרבה יש במקרא <br>
</span>(דניאל ח יג) תת וקדש וצבא מרמס.<br>
(תהילים עו ז) נרדם ורכב וסוס:<br>
<br>
<span id='pink'>הוא ענה - <br>
</span>האמור למעלה (פסוק כ) שהוא אחיו של צבעון וכאן הוא קורא אותו בנו, מלמד שבא צבעון על אמו והוליד את ענה:<br>
<span id='pink'>את הימם - <br>
</span>פרדים, הרביע חמור על סוס נקבה וילדה פרד, והוא היה ממזר והביא פסולין לעולם. <br>
<span id='red'>ולמה נקרא שמם ימים? <br>
</span>שאימתן מוטלת על הבריות.<br>
<blockquote>דאמר רבי חנינא: מימי לא שאלני אדם על מכת פרדה לבנה וחיה (והלא קא חזינן דחיה, אל תקרי וחיה אלא וחיתה, כי המכה לא תרפא לעולם). <br>
</blockquote>ולא הוזקק לכתוב לנו משפחות החורי אלא מפני תמנע, ולהודיע גדולת זרע אברהם, כמו שפירשתי למעלה (פסוק יב):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה המלכים וגו'
id: 0136
nru: לא
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
שמנה היו וכנגדן העמיד יעקב ובטל מלכות עשו בימיהם, ואלו הן: <br>
<b>שאול.<br>
ואיש בשת.<br>
דוד. <br>
ושלמה. <br>
רחבעם. <br>
אביה. <br>
אסא.<br>
יהושפט. <br>
</b>ובימי יורם בנו כתיב (מ'ב ח כ) בימיו פשע אדום מתחת יד יהודה וימליכו עליהם מלך. <br>
ובימי שאול כתיב (מ'א כב מח) מלך אין באדום ניצב מלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יובב בן זרח מבצרה
id: 0136
nru: לג
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
בצרה מערי מואב היא, שנאמר (ירמיה מח כד) ועל קריות ועל בצרה וגו', ולפי שהעמידה מלך לאדום, עתידה ללקות עמהם, שנאמר (ישעיה לד ו) כי זבח לה' בבצרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המכה את מדין בשדה מואב
id: 0136
nru: לה
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
שבא מדין על מואב למלחמה, והלך מלך אדום לעזור את מואב. <br>
<span id='katom'>ומכאן </span> <span id='katom'>אנו למדים</span> שהיו מדין ומואב מריבים זה עם זה, ובימי בלעם עשו שלום להתקשר על ישראל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה שמות אלופי עשו
id: 0136
nru: מ
pch: וישלח
lvr: C0132
prk: 36
htm:
שנקרא על שם מדינותיהם לאחר שמת הדד ופסקה מהם מלכות. והראשונים הנזכרים למעלה, הם שמות תולדותם, וכן מפורש בדברי הימים (דברי הימים א' א נא) וימת הדד ויהיו אלופי אדום אלוף תמנע וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישב יעקב וגו'
id: 0137
nru: א
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
אחר שכתב לך ישובי עשו ותולדותיו בדרך קצרה, שלא היו ספונים [הגונים] וחשובים לפרש היאך נתיישבו וסדר מלחמותיהם איך הורישו את החורים, פירש לך ישובי יעקב ותולדותיו בדרך ארוכה כל גלגולי סבתם, לפי שהם חשובים לפני המקום להאריך בהם. <br>
<br>
וכן אתה מוצא בעשרה דורות שמאדם ועד נח, פלוני הוליד פלוני, וכשבא לנח האריך בו. <br>
<br>
וכן בעשרה דורות שמנח ועד אברהם קצר בהם, ומשהגיע אצל אברהם האריך בו. <br>
<blockquote>משל למרגלית שנפלה בין החול, אדם ממשמש בחול וכוברו בכברה עד שמוצא את המרגלית, ומשמצאה הוא משליך את הצרורות מידו ונוטל המרגלית. <br>
</blockquote><br>
<span id='katom'>(דבר אחר:<br>
</span>וישב יעקב הפשתני הזה נכנסו גמליו טעונים פשתן, הפחמי תמה אנה יכנס כל הפשתן הזה, היה פיקח אחד משיב לו ניצוץ אחד יוצא ממפוח שלך ששורף את כולו, כך יעקב ראה כל האלופים הכתובים למעלה, תמה <span id='red'>ואמר מי יכול לכבוש את כולן? <br>
</span>מה כתיב למטה (פסוק ב) אלה תולדות יעקב יוסף, דכתיב (עובדיה א יח) והיה בית יעקב אש ובית יוסף להבה ובית עשו לקש, ניצוץ יוצא מיוסף שמכלה ושורף את כולם):<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלה תולדות יעקב
id: 0137
nru: ב
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
אלה של תולדות יעקב, אלה ישוביהם וגלגוליהם עד שבאו לכלל יישוב. סבה ראשונה יוסף בן שבע עשרה וגו' על ידי זה נתגלגלו וירדו למצרים. <span id='katom'>זהו אחר פשוטו של מקרא להיות [דבר] דבור על אופניו.<br>
</span><blockquote><br>
<b></b></blockquote><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>דורש, תלה הכתוב תולדות יעקב ביוסף מפני כמה דברים, אחת שכל עצמו של יעקב לא עבד אצל לבן אלא ברחל, ושהיה זיו איקונין של יוסף דומה לו, וכל מה שאירע ליעקב אירע ליוסף, <br>
זה נשטם וזה נשטם, <br>
זה אחיו מבקש להרגו וזה אחיו מבקשים להרגו, <br>
וכן הרבה בבראשית רבה (סד ו). <br>
<b></b></blockquote><b>ועוד נדרש בו: <br>
</b><blockquote>וישב ביקש יעקב לישב בשלוה, קפץ עליו רוגזו של יוסף. צדיקים מבקשים לישב בשלוה אומר הקב'ה לא דיין לצדיקים מה שמתוקן להם לעולם הבא, אלא שמבקשים לישב בשלוה בעולם הזה:<br>
</blockquote><span id='pink'>והוא נער - <br>
</span>שהיה עושה מעשה נערות, מתקן בשערו ממשמש בעיניו, כדי שיהיה נראה יפה:<br>
<span id='pink'>את בני בלהה - <br>
</span>כלומר ורגיל אצל בני בלהה, לפי שהיו אחיו מבזין אותן והוא מקרבן:<br>
<span id='pink'>את דבתם רעה - <br>
</span>כל רעה שהיה רואה באחיו בני לאה היה מגיד לאביו, שהיו אוכלין אבר מן החי, ומזלזלין בבני השפחות לקרותן עבדים, וחשודים על העריות. ובשלשתן לקה. <br>
<b>על אבר מן החי</b> (לעיל פסוק לא) וישחטו שעיר עזים במכירתו, ולא אכלוהו חי. <br>
<b>ועל דבה</b> <b>שספר עליהם שקורין לאחיהם עבדים</b>, (תהילים קה יז) לעבד נמכר יוסף. <br>
<b>ועל העריות</b> שספר עליהם, (להלן לט ז) ותשא אשת אדוניו וגו':<br>
<span id='pink'>דבתם - <br>
</span><span id='katom'>כל לשון דבה </span>פרלידי'ץ בלע'ז<span id='katom'> [רכילות]</span> כל מה שהיה יכול לדבר בהם רעה היה מספר:<br>
<span id='pink'>דבה - <br>
</span><span id='katom'>לשון (שיר ז י) דובב שפתי ישנים:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: בן זקונים
id: 0137
nru: ג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
שנולד לו לעת זקנתו. ואונקלוס תרגם בר חכים הוא ליה כל מה שלמד משם ועבר מסר לו.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>שהיה זיו איקונין שלו דומה לו:<br>
<span id='pink'>פסים - <br>
</span><span id='katom'>לשון כלי מלת.</span> <br>
כמו (אסתר א ו) כרפס ותכלת. <br>
וכמו (שמואל ב' יג יח) כתונת הפסים, דתמר ואמנון. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>על שם צרותיו שנמכר לפוטיפר ולסוחרים ולישמעאלים ולמדינים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ולא יכלו דברו לשלום
id: 0137
nru: ד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
מתוך גנותם <span id='katom'>למדנו</span> שבחם, שלא דברו אחת בפה ואחת בלב:<br>
<span id='pink'>דברו - <br>
</span>לדבר עמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מאלמים אלומים
id: 0137
nru: ז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>מאסרין אסרין, עמרין. <br>
</blockquote>וכן (תהילים קכו ו) נושא אלומותיו. <br>
<span id='katom'>וכמוהו בלשון משנה</span> (בבא מציעא כב ב) והאלומות נוטל ומכריז:<br>
<span id='pink'>קמה אלומתי - <br>
</span>נזקפה:<br>
<span id='pink'>וגם נצבה - <br>
</span>לעמוד על עמדה בזקיפה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויספר אל אביו ואל אחיו
id: 0137
nru: י
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
לאחר שספר אותו לאחיו חזר וספרו לאביו בפניהם:<br>
<span id='pink'>ויגער בו - <br>
</span>לפי שהיה מטיל שנאה עליו:<br>
<span id='pink'>הבוא נבוא - <br>
</span>והלא אמך כבר מתה. והוא לא היה יודע שהדברים מגיעין לבלהה, שגדלתו כאמו. <br>
<br>
<b>ורבותינו למדו </b><span id='katom'>מכאן </span><b>: <br>
</b><blockquote>שאין חלום בלא דברים בטלים. <br>
</blockquote>ויעקב נתכוון להוציא הדבר מלב בניו שלא יקנאוהו, לכך אמר לו הבוא נבוא וגו', כשם שאי אפשר באמך כך השאר הוא בטל:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמר את הדבר
id: 0137
nru: יא
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
היה ממתין ומצפה מתי יבא. <br>
וכן (ישעיה כו ב) שומר אמונים. <br>
וכן (איוב יד טז) לא תשמור על חטאתי, לא תמתין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנני
id: 0137
nru: יג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<span id='katom'>לשון ענוה וזריזות,</span> נזדרז למצוות אביו, ואף על פי שהיה יודע באחיו ששונאין אותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: מעמק חברון
id: 0137
nru: יד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
והלא חברון בהר, שנאמר (במדבר יג כב) ויעלו בנגב ויבא עד חברון, אלא מעצה עמוקה של [אותו] צדיק הקבור בחברון, לקיים מה שנאמר לאברהם בין הבתרים (לעיל טו יג) כי גר יהיה זרעך:<br>
<span id='pink'>ויבא שכמה - <br>
</span>מקום מוכן לפורענות, שם קלקלו השבטים, שם ענו את דינה, שם נחלקה מלכות בית דוד, שנאמר (מ'א ב' י א) וילך רחבעם שכמה וגו':<br>
<span id='pink'><br>
(טו) וימצאהו איש - <br>
</span>זה גבריאל [שנאמר (דניאל ט כא) והאיש גבריאל]:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נסעו מזה
id: 0137
nru: יז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
הסיעו עצמן מן האחוה:<br>
<span id='pink'>נלכה דתינה - <br>
</span>לבקש לך נכלי דתות שימיתוך בהם. <br>
<span id='katom'>ולפי פשוטו </span>שם מקום הוא, <span id='katom'>ואין מקרא יוצא מדי פשוטו:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ונראה מה יהיו חלומותיו
id: 0137
nru: כ
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<blockquote>אמר ר' יצחק: מקרא זה אומר דרשני, רוח הקודש אומרת כן. <br>
הם אומרים נהרגהו. <br>
והכתוב מסיים ונראה מה יהיו חלומותיו. <br>
נראה דבר מי יקום או שלכם או שלי. <br>
ואי אפשר שיאמרו הם ונראה מה יהיו חלומותיו מכיוון שיהרגוהו בטלו חלומותיו:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: למען הציל אותו
id: 0137
nru: כב
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
רוח הקודש מעידה על ראובן שלא אמר זאת אלא להציל אותו, שיבא הוא ויעלנו משם, אמר אני בכור וגדול שבכולן, לא יתלה הסרחון אלא בי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והבור רק אין בו מים
id: 0137
nru: כד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<span id='red'>ממשמע שנאמר והבור רק, איני יודע שאין בו מים, מה תלמוד לומר אין בו מים? <br>
</span>מים אין בו אבל נחשים ועקרבים יש בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארחת
id: 0137
nru: כה
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>שיירת, על שם הולכי ארח:<br>
</blockquote><span id='pink'>וגמליהם נושאים וגו' - <br>
</span><span id='red'>למה פרסם הכתוב את משאם? <br>
</span><span id='katom'>להודיע</span> מתן שכרן של צדיקים, שאין דרכן של ערביים לשאת אלא נפט ועטרן שריחן רע, ולזה נזדמנו בשמים שלא יוזק מריח רע:<br>
<span id='pink'>נכאת - <br>
</span>כל כנוסי בשמים הרבה קרוי נכאת וכן (מ'ב כ יג) ויראם את כל בית נכתה, מרקחת בשמיו,<br>
<b>ואונקלוס תרגמו: <br>
</b><blockquote>לשון שעוה:<br>
</blockquote><span id='pink'>וצרי - <br>
</span>שרף הנוטף מעצי הקטף, והוא (שמות ל לד) נטף, הנמנה עם סמני הקטורת:<br>
<span id='pink'>ולט - <br>
</span><blockquote>לוטס שמו<b> בלשון משנה (שביעית ז ו). </b><br>
<b></b></blockquote><b>ורבותינו פירשוהו: <br>
</b><blockquote>לשון שרש עשב ושמו אשטורוזי'א [ספלול] במסכת נידה (ח א):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: מה בצע
id: 0137
nru: כו
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<blockquote>מה ממון, כתרגומו:<br>
</blockquote><span id='pink'>וכסינו את דמו - <br>
</span>ונעלים את מיתתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמעו
id: 0137
nru: כז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
וקבילו מניה. <br>
<span id='katom'>וכל שמיעה שהיא קבלת דברים כגון זה וכגון: <br>
</span>(לעיל כח ז) וישמע יעקב אל אביו. <br>
(שמות כד ז) נעשה ונשמע, מתרגם נקבל.<br>
<br>
<span id='katom'>וכל שהוא שמיעת האוזן, כגון: <br>
</span>(בראשית ג ח) וישמעו את קול ה' אלוהים מתהלך בגן.<br>
(שם כז ה) ורבקה שומעת.<br>
(שם לה כב) וישמע ישראל.<br>
(שמות טז יב) שמעתי את תלונות.<br>
כולן מתרגם ושמעו, ושמעת, ושמע, שמיע קדמי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעברו אנשים מדינים
id: 0137
nru: כח
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
זו היא שיירא אחרת, והודיעך הכתוב שנמכר פעמים הרבה:<br>
<span id='pink'>וימשכו - <br>
</span>בני יעקב את יוסף מן הבור וימכרוהו לישמעאלים, והישמעאלים למדיינים, והמדיינים למצרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישב ראובן
id: 0137
nru: כט
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
ובמכירתו לא היה שם, שהגיע יומו לילך ולשמש את אביו.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>עסוק היה בשקו ובתעניתו על שבלבל יצועי אביו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הכתנת
id: 0137
nru: לב
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
זה שמה, וכשהיא דבוקה לתיבה אחרת כגון: <br>
(פסוק לא) כתנת יוסף.<br>
(פסוק ג) כתנת פסים.<br>
(ויקרא טז ד) כתנת בד, <span id='katom'>נקוד כתנת:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר כתנת בני
id: 0137
nru: לג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
היא זו:<br>
<span id='pink'>חיה רעה אכלתהו - <br>
</span>נצנצה בו רוח הקדש, סופו שתתגרה בו אשת פוטיפר. <br>
<span id='red'>ולמה לא גלה לו הקב'ה? <br>
</span>לפי שהחרימו וקללו את כל מי שיגלה, ושתפו להקב'ה עימהם, אבל יצחק היה יודע שהוא חי, אמר: היאך אגלה והקב'ה אינו רוצה לגלות לו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ימים רבים
id: 0137
nru: לד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
עשרים ושתים שנה משפירש ממנו עד שירד יעקב למצרים, שנאמר (פסוק ב) יוסף בן שבע עשרה שנה וגו' ובן שלשים שנה היה בעמדו לפני פרעה, ושבע שני השובע ושנתים הרעב כשבא יעקב למצרים הרי עשרים ושתים שנה, כנגד עשרים ושתים שנה שלא קיים יעקב כבוד אב ואם. <br>
עשרים שנה שהיה בבית לבן, ושתי שנים בדרך בשובו מבית לבן, שנה וחצי בסכות וששה חדשים בבית אל וזהו שאמר ללבן לעיל (לא מא) זה לי עשרים שנה בביתך, לי הן, עלי הן, וסופי ללקות כנגדן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל בנתיו
id: 0137
nru: לה
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 37
htm:
<blockquote>רבי יהודה אומר: אחיות תאומות נולדו עם כל שבט ושבט ונשאום. <br>
רבי נחמיה אומר: כנעניות היו, אלא מהו וכל בנותיו, כלותיו? <br>
שאין אדם נמנע מלקרוא לחתנו בנו ולכלתו בתו:<br>
</blockquote><span id='pink'>וימאן להתנחם - <br>
</span>אין אדם יכול לקבל תנחומין על החי וסבור שמת, שעל המת נגזרה גזירה שישתכח מן הלב ולא על החי:<br>
<span id='pink'><br>
ארד אל בני - <br>
</span>כמו על בני, <span id='katom'>והרבה אל משמשין בלשון על.</span> <br>
(ש'ב כא א) אל שאול ואל בית הדמים. <br>
(ש'א ד כא) אל הלקח ארון האלוהים ואל מות חמיה ואישה:<br>
<span id='pink'><br>
אבל שאולה -<br>
</span><span id='katom'>כפשוטו לשון קבר הוא,</span> באבלי אקבר, ולא אתנחם כל ימי. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>גיהינום, סימן זה היה מסור בידי מפי הגבורה אם לא ימות אחד מבני בחיי מובטח אני שאיני רואה גיהינום:<br>
</blockquote><span id='pink'>ויבך אתו אביו - <br>
</span>יצחק היה בוכה מפני צרתו של יעקב, אבל לא היה מתאבל, שהיה יודע שהוא חי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויהי בעת ההוא
id: 0138
nru: א
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
<span id='red'>למה נסמכה פרשה זו לכאן, והפסיק בפרשתו של יוסף? <br>
</span><span id='katom'>ללמד</span> שהורידוהו אחיו מגדולתו כשראו בצרת אביהם. <br>
אמרו: אתה אמרת למכרו, אילו אמרת להשיבו היינו שומעים לך:<br>
<span id='pink'>ויט - <br>
</span>מאת אחיו:<br>
<span id='pink'>עד איש עדלמי - <br>
</span>נשתתף עמו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והיה בכזיב
id: 0138
nru: ה
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
שם המקום. <br>
<span id='katom'>ואומר אני</span> על שם שפסקה מלדת נקרא כזיב, לשון (ירמיה טו יח) היו תהיה לי כמו אכזב, (ישעיה נח יא) אשר לא יכזבו מימיו, דאם לא כן מה בא להודיענו. <br>
<br>
<b>ובבראשית רבה (פה ד) ראיתי: <br>
</b><blockquote>ותקרא שמו שלה, פסקת:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: רע בעיני ה'
id: 0138
nru: ז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
כרעתו של אונן משחית זרעו, שנאמר באונן (פסוק י) וימת גם אותו, כמיתתו של ער מיתתו של אונן, ולמה היה ער משחית זרעו, כדי שלא תתעבר ויכחיש יפיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אמר וגו'
id: 0138
nru: יא
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
כלומר דוחה היה אותה בקש, שלא היה בדעתו להשיאה לו:<br>
<span id='pink'>כי אמר פן ימות - <br>
</span>מוחזקת היא זו שימותו אנשיה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עולה תמנתה
id: 0138
nru: יג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
ובשמשון הוא אומר (שופטים יד א) וירד שמשון תמנתה, בשפוע ההר הייתה יושבת, עולין לה מכאן  ויורדין לה מכאן :<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותתעלף
id: 0138
nru: יד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
כסתה פניה שלא יכיר בה:<br>
<span id='pink'>ותשב בפתח עינים - <br>
</span>בפתיחת עינים, בפרשת דרכים שעל דרך תמנתה. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>בפתחו של אברהם אבינו שכל עינים מצפות לראותו:<br>
</blockquote><span id='pink'><br>
כי ראתה כי גדל שלה וגו' - <br>
</span>לפיכך הפקירה עצמה אצל יהודה, שהיתה מתאוה להעמיד ממנו בנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחשבה לזונה
id: 0138
nru: טו
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
לפי שיושבת בפרשת דרכים:<br>
<span id='pink'>כי כסתה פניה - <br>
</span>ולא יכול לראותה ולהכירה.<br>
 <br>
<b>ומדרש רבותינו: <br>
</b><blockquote>כי כסתה פניה כשהיתה בבית חמיה הייתה צנועה, לפיכך לא חשדה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויט אליה אל הדרך
id: 0138
nru: טז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
מדרך שהיה בה נטה אל הדרך אשר היא בה.<br>
ובלשון לע'ז דשטולי'ר<span id='katom'> [לסטות]:</span><br>
<span id='pink'>הבה נא - <br>
</span>הכיני עצמך ודעתך לכך. <br>
<span id='katom'>כל לשון הבה לשון הזמנה הוא, חוץ ממקום שיש לתרגמו בלשון נתינה.</span> <br>
ואף אותן של הזמנה קרובים ללשון נתינה הם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חתמך ופתילך
id: 0138
nru: יח
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
עזקתך ושושיפך, טבעת שאתה חותם בה, ושמלתך שאתה מתכסה בה:<br>
<span id='pink'>ותהר לו - <br>
</span>גיבורים כיוצא בו, צדיקים כיוצא בו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תקח לה
id: 0138
nru: כג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
יהיה שלה מה שבידה:<br>
<span id='pink'>פן נהיה לבוז - <br>
</span>אם תבקשנה עוד יתפרסם הדבר ויהיה גנאי, כי מה עלי לעשות עוד לאמת דברי:<br>
<span id='pink'>הנה שלחתי הגדי הזה - <br>
</span>לפי שרימה יהודה את אביו בגדי עזים, שהטביל כתנת יוסף בדמו, רמוהו גם אותו בגדי עזים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כמשלש חדשים
id: 0138
nru: כד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
רובו של ראשון ורובו של אחרון ואמצעי שלם, ולשון כמשלש חדשים, כהשתלש החדשים. <br>
כמו: (אסתר ט כב) ומשלוח מנות. <br>
(ישעיה יא יד) משלוח ידם.<br>
<br>
<b>וכן תרגם אונקלוס: <br>
</b><blockquote>כתלתות ירחיא:<br>
</blockquote><span id='pink'>הרה לזנונים - <br>
</span>שם דבר, מעוברת כמו: <br>
(שמות כא כב) אשה הרה. <br>
וכמו (שה'ש ו י) ברה כחמה:<br>
<span id='pink'><br>
ותשרף - <br>
</span><blockquote>אמר אפרים מקשאה משום רבי מאיר בתו של שם היתה, שהוא כהן, לפיכך דנוה בשרפה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: הוא מוצאת
id: 0138
nru: כה
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
לישרף:<br>
<span id='pink'>והיא שלחה אל חמיה - <br>
</span>לא רצתה להלבין פניו ולומר ממך אני מעוברת, אלא לאיש אשר אלה לו, אמרה אם יודה מעצמו, יודה, ואם לאו ישרפוני, ואל אלבין פניו. <span id='katom'>מכאן </span> <span id='katom'>אמרו</span> נוח לו לאדם שיפילוהו לכבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים:<br>
<span id='pink'>הכר נא - <br>
</span><span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה,</span> הכר נא בוראך ואל תאבד שלוש נפשות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צדקה
id: 0138
nru: כו
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
בדבריה:<br>
<span id='pink'>ממני - <br>
</span>היא מעוברת. <br>
<br>
<b>ורבותינו ז'ל דרשו: <br>
</b><blockquote>שיצאה בת קול ואמרה ממני ומאתי יצאו הדברים, לפי שהיתה צנועה בבית חמיה גזרתי שיצאו ממנה מלכים, ומשבט יהודה גזרתי להעמיד מלכים בישראל:<br>
</blockquote><span id='pink'>כי על כן לא נתתיה - <br>
</span>כי בדין עשתה, על אשר לא נתתיה לשלה בני:<br>
<span id='pink'>ולא יסף עוד - <br>
<b></b></span><b>יש אומרים: <br>
</b><blockquote>לא הוסיף. <br>
<b></b></blockquote><b>ויש אומרים: <br>
</b><blockquote>לא פסק [וחבירו גבי אלדד ומידד (במדבר יא כה) ולא יספו, ומתרגמינן ולא פסקו]:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בעת לדתה
id: 0138
nru: כז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 38
htm:
וברבקה הוא אומר (כה כד) וימלאו ימיה ללדת, להלן למלאים וכאן לחסרים:<br>
<span id='pink'>והנה תאומים - <br>
</span>מלא, ולהלן (כה כד) תומים, חסר, לפי שהאחד רשע, אבל אלו שניהם צדיקים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויוסף הורד
id: 0139
nru: א
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 39
htm:
חוזר לענין ראשון, אלא שהפסיק בו כדי לסמוך ירידתו של יהודה למכירתו של יוסף לומר לך שבשבילו הורידוהו מגדולתו. <br>
<span id='katom'>ועוד,</span> כדי לסמוך מעשה אשתו של פוטיפר למעשה תמר, לומר לך מה זו לשם שמים אף זו לשם שמים, שראתה באצטרולוגין שלה שעתידה להעמיד בנים ממנו ואינה יודעת אם ממנה אם מבתה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכל יש לו
id: 0139
nru: ד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 39
htm:
<span id='katom'> הרי לשון קצר,</span> <span id='katom'>חסר אשר:</span><br>
<br>
<span id='pink'>(ו - ז) ולא ידע אתו מאומה - <br>
</span>לא היה נותן לבו לכלום:<br>
<span id='pink'>כי אם הלחם - <br>
</span>היא אשתו, אלא שדבר בלשון נקיה:<br>
<span id='pink'>ויהי יוסף יפה תואר - <br>
</span>כיון שראה עצמו מושל, התחיל אוכל ושותה ומסלסל בשערו, אמר הקב'ה אביך מתאבל ואתה מסלסל בשערך, אני מגרה בך את הדוב, מיד ותשא אשת אדוניו וגו' - <span id='katom'>כל מקום שנאמר אחר סמוך:<br>
<br>
</span


autr: רשי
trm: ויהי כהיום הזה
id: 0139
nru: יא
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 39
htm:
כלומר ויהי כאשר הגיע יום מיוחד, יום צחוק, יום איד שלהם שהלכו כולם לבית עבודה זרה, אמרה אין לי יום הגון להזקק ליוסף כהיום הזה. אמרה להם חולה אני ואיני יכולה לילך:<br>
<span id='pink'>לעשות מלאכתו - <br>
</span><blockquote>רב ושמואל, <br>
חד אמר: מלאכתו ממש. <br>
וחד אמר: לעשות צרכיו עמה. <br>
אלא שנראית לו דמות דיוקנו של אביו וכו', כדאיתא במסכת סוטה (דף לו ב):<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ראו הביא לנו
id: 0139
nru: יד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 39
htm:
<span id='katom'>הרי זה לשון קצרה,</span> הביא לנו ולא פירש מי הביאו, ועל בעלה אומרת כן:<br>
<span id='pink'>עברי - <br>
</span>מעבר הנהר, מבני עבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויט אליו חסד
id: 0139
nru: כא
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 39
htm:
שיהא מקובל לכל רואיו. <br>
<blockquote>לשון כלה נאה וחסודה <b>שבמשנה (כתובות יז א):</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אחר הדברים האלה
id: 0140
nru: א
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
לפי שהרגילה אותה ארורה את הצדיק בפי כולם לדבר בו ולגנותו, הביא להם הקב'ה סורחנם של אלו שיפנו אליהם ולא אליו, ועוד שתבוא הרווחה לצדיק על ידיהם:<br>
<span id='pink'>חטאו - <br>
</span>זה נמצא זבוב בפיילי פוטירין שלו, וזה נמצא צרור בגלוסקין שלו:<br>
<span id='pink'>והאופה - <br>
</span>את פת המלך ואין לשון אפייה אלא בפת, ובלע'ז פיסטו'ר<span id='katom'> [אופה]:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויחלמו חלום שניהם
id: 0140
nru: ה
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
ויחלמו שניהם חלום,<span id='katom'> זה פשוטו</span>. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>כל אחד חלם חלום שניהם, שחלם את חלומו ופתרון חברו, וזו שנאמר (פסוק טז) וירא שר האופים כי טוב פתר:<br>
</blockquote><span id='pink'>איש כפתרון חלומו - <br>
</span>כל אחד חלם חלום הדומה לפתרון העתיד לבא עליהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שריגים
id: 0140
nru: י
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
זמורות ארוכות שקורין וידי'ץ בלע'ז <span id='katom'>[ענף גפן]:<br>
</span><span id='pink'>והיא כפרחת - <br>
</span>דומה לפורחת. והיא כפורחת נדמה לי בחלומי כאלו היא פורחת, ואחר הפרח עלתה נצה ונעשה סמדר, אישפני'ר בלע'ז<span id='katom'> [להנץ]</span> ואחר כך הבשילו, <br>
<blockquote>והיא כד אפרחת אפיקת לבלבין, עד כאן <b>תרגום של פורחת. </b><br>
</blockquote>נץ גדול מפרח.<br>
כדכתיב (ישעיה יח ה) ובוסר גומל יהיה נצה.<br>
וכתיב (במדבר יז כג) ויוצא פרח, והדר ויצץ ציץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ישא פרעה את ראשך
id: 0140
nru: יג
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
<span id='katom'>לשון חשבון,</span> כשיפקוד שאר עבדיו לשרת לפניו בסעודה ימנה אותך עימהם:<br>
<span id='pink'>כנך - <br>
</span>בסיס שלך ומושבך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי אם זכרתני אתך
id: 0140
nru: יד
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
[אשר אם זכרתני אתך] מאחר שייטב לך <span id='katom'>[כפתרוני]:</span><br>
<span id='pink'>ועשית נא עמדי חסד - <br>
</span><span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: סלי חורי
id: 0140
nru: טז
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
סלים של נצרים קלופים עשוים חורין חורין, ובמקומנו יש הרבה, ודרך מוכרי פת כסנין שקורין אובלידי'ש <span id='katom'>[רקיקים</span>] לתתם באותן סלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יום הלדת את פרעה
id: 0140
nru: כ
pch: ויישב
lvr: C0137
prk: 40
htm:
יום לידתו, וקורין לו יום גינוסיא. ולשון הולדת, לפי שאין הולד נולד אלא על ידי אחרים שהחיה מילדת את האשה, ועל כן החיה נקראת מילדת. <br>
וכן (יחזקאל טז ד) ומולדותיך ביום הולדת אותך.<br>
וכן (ויקרא יג נה) אחרי הוכבס את הנגע, שכיבוסו על ידי אחרים:<br>
<span id='pink'><br>
וישא את ראש וגו' - <br>
</span>מנאם עם שאר עבדיו, שהיה מונה המשרתים שישרתו לו בסעודתו, וזכר את אלו בתוכם, כמו (במדבר א ב) שאו את ראש, <span id='katom'>לשון מנין:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ויהי מקץ
id: 0141
nru: א
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>מסוף, <br>
</blockquote><span id='katom'>וכל לשון קץ סוף הוא:<br>
</span><span id='pink'>על היאור - <br>
</span>כל שאר נהרות אינם קרוים יאורים חוץ מנילוס, מפני שכל הארץ עשויין יאורים יאורים בידי אדם ונילוס עולה בתוכם ומשקה אותם, לפי שאין גשמים יורדין במצרים תדיר כשאר ארצות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יפות מראה
id: 0141
nru: ב
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
סימן הוא לימי שובע, שהבריות נראות יפות זו לזו, שאין עין בריה צרה בחברתה:<br>
<span id='pink'>באחו - <br>
</span>באגם, מריש'ק בלע'ז <span id='katom'>[ביצה],</span> כמו (איוב ח יא) ישגא אחו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בקנה אחד
id: 0141
nru: ה
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
טודי'ל בלע'ז<span id='katom'> [גבעול]:<br>
</span><span id='pink'>בריאות - <br>
</span>שייני'ש בלע'ז <span id='katom'>[בריאות]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ושדופת
id: 0141
nru: ו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
השלידי'ש בלע'ז<span id='katom'> [מיובשות]</span> ושקיפן קדום, חבוטות לשון משקוף החבוט תמיד על ידי הדלת המכה עליו:<br>
<span id='pink'>קדים - <br>
</span>רוח מזרחית שקורין ביש'א <span id='katom'>[רוח יבשה]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: הבריאות
id: 0141
nru: ז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
שייני'ש בלע'ז <span id='katom'>[בריאות]:</span><br>
<span id='pink'>והנה חלום - <br>
</span>והנה נשלם חלום שלם לפניו והוצרך לפותרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותפעם רוחו
id: 0141
nru: ח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
ומטרפא רוחה מקשקשת בתוכו כפעמון. <br>
ובנבוכדנצר הוא אומר (דניאל ב א) ותתפעם רוחו, לפי שהיו שם שתי פעימות שכחת החלום והעלמת פתרונו:<br>
<span id='pink'>חרטמי - <br>
</span>הנחרים בטימי מתים, ששואלים בעצמות. טימי, הן עצמות בלשון ארמי, ובמשנה בית שהוא מלא טמיא, מלא עצמות:<br>
<span id='pink'>ואין פותר אותם לפרעה - <br>
</span>פותרים היו אותם, אבל לא לפרעה, שלא היה קולן נכנס באזניו, ולא היה לו קורת רוח בפתרונם, שהיו אומרים שבע בנות אתה מוליד, שבע בנות אתה קובר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נער עברי עבד
id: 0141
nru: יב
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
ארורים הרשעים שאין טובתם שלמה. מזכירו בלשון בזיון:<br>
<span id='pink'>נער - <br>
</span>שוטה ואין ראוי לגדולה:<br>
<span id='pink'>עברי - <br>
</span>אפילו לשוננו אינו מכיר:<br>
<span id='pink'>עבד - <br>
</span>וכתוב בנמוסי מצרים שאין עבד מולך ולא לובש בגדי שרים:<br>
<span id='pink'>איש כחלומו - <br>
</span>לפי החלום וקרוב לענינו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: השיב על כני
id: 0141
nru: יג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
מי שבידו להשיב, והוא פרעה הנזכר למעלה, כמו שאמר (לעיל פסוק י) פרעה קצף על עבדיו, <span id='katom'>הרי מקרא קצר ולא פירש מי השיב,</span> לפי שאין צריך לפרש מי השיב. <br>
<span id='katom'>וכן דרך כל מקראות קצרים על מי שעליו לעשות הם סותמים את הדבר:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: מן הבור
id: 0141
nru: יד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
מן בית הסוהר שהוא עשוי כמין גומא. <br>
<span id='katom'>וכן כל בור שבמקרא לשון גומא הוא,</span> ואף אם אין בו מים קרוי בור פוש'א בלע'ז<span id='katom'> [חפירה]:</span><br>
<span id='pink'>ויגלח - <br>
</span>מפני כבוד המלכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: תשמע חלום לפתור אותו
id: 0141
nru: טו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
תאזין ותבין חלום לפתור אותו:<br>
<span id='pink'>תשמע - <br>
</span><span id='katom'>לשון הבנה והאזנה,</span> כמו: <br>
(להלן מב כג) שומע יוסף.<br>
(דברים כח מט) אשר לא תשמע לשונו. <br>
אינטינדר'א בלע'ז<span id='katom'> [להבין]:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: דלות
id: 0141
nru: יט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
כחושות. כמו (ש'ב יג ד) מדוע אתה ככה דל, דאמנון:<br>
<span id='pink'>ורקות בשר - <br>
</span>כל לשון רקות שבמקרא חסרי בשר, ובלע'ז בלושי'ש<span id='katom'> [מחוסרות]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: צנמות
id: 0141
nru: כג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
צונמא בלשון ארמי סלע, הרי הן כעץ בלי לחלוח, וקשות כסלע. <br>
<b>ותרגומו: <br>
</b><blockquote>נצן לקין, <br>
</blockquote>נצן אין בהן אלא הנץ לפי שנתרוקנו מן הזרע:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שבע שנים, שבע שנים
id: 0141
nru: כו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
כולן אינן אלא שבע, ואשר נשנה החלום פעמים לפי שהדבר מזומן, כמו שפירש לו בסוף (פסוק לב) ועל השנות החלום וגו'. <br>
בשבע שנים הטובות נאמר (פסוק כה) הגיד לפרעה, לפי שהיה סמוך. <br>
ובשבע שני רעב נאמר (פסוק כח) הראה את פרעה.<br>
לפי שהיה הדבר מופלג ורחוק, נופל בו לשון מראה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את כל אכל
id: 0141
nru: לה
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
שם דבר הוא. <br>
<span id='katom'>לפיכך טעמו באל'ף ונקוד בפתח קטן.</span> <br>
<span id='katom'>ואוכל שהוא פועל,</span> כגון (ויקרא ז כה) כי כל אוכל חלב,<span id='katom'> טעמו למטה בכף ונקוד קמץ קטן:</span><br>
<span id='pink'>תחת יד פרעה - <br>
</span>ברשותו ובאוצרותיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנמצא כזה
id: 0141
nru: לח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
הנשכח כדין, אם נלך ונבקשנו הנמצא כמוהו. <br>
<span id='katom'>הנמצא לשון תמיהה, וכן כל ה'א המשמשת בראש תיבה ונקודה בחטף פתח:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ישק
id: 0141
nru: מ
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
יתזן, יתפרנס. כל צרכי עמי יהיו נעשים על ידך.<br>
כמו (לעיל טו ב) ובן משק ביתי.<br>
וכמו (תהילים ב יב) נשקו בר, גרנישו'ן בלע'ז [אספקה]:<br>
<span id='pink'><br>
רק הכסא - <br>
</span>שיהיו קורין לי מלך:<br>
<span id='pink'>כסא - <br>
</span>לשון של המלוכה כמו (מלכים א א לז) ויגדל את כסאו מכסא אדוני המלך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נתתי אתך
id: 0141
nru: מא
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
<span id='katom'>מניתי יתך, ואף על פי כן לשון נתינה הוא.<br>
</span>כמו (דברים כו יט) ולתתך עליון, בין לגדולה בין לשפלות נופל לשון נתינה עליו. <br>
כמו (מלאכי ב ט) נתתי אתכם נבזים ושפלים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסר פרעה את טבעתו
id: 0141
nru: מב
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
נתינת טבעת המלך הוא אות למי שנותנה לו להיות שני לו לגדולה:<br>
<span id='pink'>בגדי שש - <br>
</span>דבר חשיבות הוא במצרים:<br>
<span id='pink'>רבד - <br>
</span><span id='katom'>ענק, ועל שהוא רצוף בטבעות קרוי רביד. <br>
</span>וכן (משלי ז טז) רבדתי ערשי, רצפתי ערשי מרצפות. <br>
בלשון משנה (מדות א ח) מוקף רובדין של אבן.<br>
(יומא מג ב) על הרובד שבעזרה, והיא רצפה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: במרכבת המשנה
id: 0141
nru: מג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
השניה למרכבתו, המהלכת אצל שלו:<br>
<span id='pink'>אברך - <br>
<b></b></span><b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>דין אבא למלכא. <br>
</blockquote>רך בלשון ארמי מלך. <br>
<blockquote>בהשותפין <b>(בבא בתרא ד א) </b>לא ריכא ולא בר ריכא. <br>
</blockquote><br>
<b>ובדברי אגדה: <br>
</b><blockquote>דרש ר' יהודה: אברך זה יוסף שהוא אב בחכמה ורך בשנים. <br>
אמר לו רבי יוסי בן דורמסקית: עד מתי אתה מעוות עלינו את הכתובים, אין אברך אלא לשון ברכים, שהכל היו נכנסין ויוצאין תחת ידו, כענין שנאמר ונתון אותו וגו':<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אני פרעה
id: 0141
nru: מד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
שיש יכולת בידי לגזור גזרות על מלכותי, ואני גוזר שלא ירים איש את ידו בלעדיך, שלא ברשותך. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span><span id='pink'>אני פרעה <br>
</span>אני אהיה מלך ובלעדיך וגו' וזהו דוגמת (פסוק מ) רק הכסא:<br>
<span id='pink'>את ידו ואת רגלו - <br>
</span>כתרגומו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: צפנת פענח
id: 0141
nru: מה
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
מפרש הצפונות, ואין לפענח דמיון במקרא:<br>
<span id='pink'>פוטי פרע - <br>
</span>הוא פוטיפר, ונקרא פוטיפרע על שנסתרס מאליו, לפי שלקח את יוסף למשכב זכר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותעש הארץ
id: 0141
nru: מז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
<b>כתרגומו,</b> ואין הלשון נעקר מלשון עשייה:<br>
<span id='pink'>לקמצים - <br>
</span>קומץ על קומץ, יד על יד היו אוצרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: עד כי חדל לספר
id: 0141
nru: מט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
עד כי חדל לו הסופר לספור, והרי זה מקרא קצר:<br>
<span id='pink'>כי אין מספר - <br>
</span>לפי שאין מספר. <br>
<span id='katom'>והרי כי משמש בלשון דהא:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: ותרעב כל ארץ מצרים
id: 0141
nru: נה
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
שהרקיבה תבואתם שאצרו חוץ משל יוסף:<br>
<span id='pink'>אשר יאמר לכם תעשו - <br>
</span>לפי שהיה יוסף אומר להם שימולו, וכשבאו אצל פרעה ואומרים: כך הוא אומר לנו. <br>
אמר להם למה לא צברתם בר, והלא הכריז לכם ששני הרעב באים!<br>
אמרו לו: אספנו הרבה והרקיבה.<br>
אמר להם: אם כן, כל אשר יאמר לכם תעשו, הרי גזר על התבואה והרקיבה, מה אם יגזור עלינו ונמות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: על כל פני הארץ
id: 0141
nru: נו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 41
htm:
מי הם פני הארץ, אלו העשירים:<br>
<span id='pink'>את כל אשר בהם - <br>
<b></b></span><b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>די בהון עיבורא:<br>
</blockquote><span id='pink'>וישבור למצרים - <br>
</span><span id='katom'>שבר לשון מכר ולשון קנין הוא.</span> כאן משמש <span id='katom'>לשון מכר.<br>
</span>(להלן מג ב) שברו לנו מעט אוכל, <span id='katom'>לשון קנין.</span><br>
ואל תאמר אינו כי אם בתבואה, שאף ביין וחלב מצינו (ישעיה נה א) ולכו שברו בלא כסף ובלא מחיר יין וחלב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא יעקב כי יש שבר במצרים
id: 0142
nru: א
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
<span id='red'>ומהיכן ראה, והלא לא ראה אלא שמע, שנאמר (להלן מב ב) הנה שמעתי וגו', ומהו וירא? <br>
</span>ראה באספקלריא של קדש שעדיין יש לו שבר במצרים. ולא הייתה נבואה ממש להודיעו בפירוש שזה יוסף:<br>
<span id='pink'>למה תתראו - <br>
</span>למה תראו עצמכם בפני בני ישמעאל ובני עשו כאלו אתם שבעים, שבאותה שעה עדיין היה להם תבואה. <br>
<span id='katom'>[ולי נראה פשוטו</span> למה תתראו, למה יהיו הכל מסתכלין בכם ומתמיהים בכם שאין אתם מבקשים לכם אוכל בטרם שיכלה מה שבידכם]. <br>
<span id='katom'>ומפי אחרים שמעתי שהוא לשון כחישה,</span> למה תהיו כחושים ברעב. ודומה לו (משלי יא כה) ומרוה גם הוא יורה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירדו אחי יוסף
id: 0142
nru: ג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
ולא כתב בני יעקב, מלמד שהיו מתחרטים במכירתו ונתנו לבם להתנהג עמו באחוה ולפדותו בכל ממון שיפסקו עליהם:<br>
<span id='pink'>עשרה - <br>
</span><span id='red'>מה תלמוד לומר, והלא כתיב (פסוק ד) ואת בנימין אחי יוסף לא שלח? <br>
</span>אלא לענין האחוה היו חלוקין לעשרה, שלא הייתה אהבת כולם ושנאת כולם שוה לו, אבל לענין לשבור בר כולם לב אחד להם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פן יקראנו אסון
id: 0142
nru: ד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
<blockquote>ובבית לא יקראנו אסון?! <br>
אמר רבי אליעזר בן יעקב: </blockquote><span id='katom'>מכאן </span><blockquote> שהשטן מקטרג בשעת הסכנה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בתוך הבאים
id: 0142
nru: ה
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
מטמינין עצמן שלא יכירום, לפי שצוה להם אביהם שלא יתראו כולם בפתח אחד אלא שיכנס כל אחד בפתחו, כדי שלא תשלוט בהם עין הרע שכולם נאים וכולם גיבורים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויכר יוסף וגו'
id: 0142
nru: ח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
לפי שהניחם חתומי זקן:<br>
<span id='pink'>והם לא הכרהו - <br>
</span>שיצא מאצלם בלא חתימת זקן, ועכשיו בא בחתימת זקן. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>ויכר יוסף את אחיו כשנמסרו בידו הכיר שהם אחיו ורחם עליהם, והם לא הכירוהו כשנפל בידם לנהוג בו אחוה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אשר חלם להם
id: 0142
nru: ט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
עליהם, וידע שנתקיימו, שהרי השתחוו לו:<br>
<span id='pink'>ערות הארץ - <br>
</span>גלוי הארץ, מהיכן היא נוחה ליכבש, כמו: <br>
(ויקרא כ יח) את מקורה הערה.<br>
וכמו (יחזקאל טז ז) ערום ועריה. <br>
<span id='katom'>וכן כל ערוה שבמקרא לשון גילוי. <br>
</span><br>
<b>ותרגום אונקלוס: <br>
</b><blockquote>בדקא דארעא, <br>
</blockquote>כמו (מלכים ב' יב ו) בדק הבית, רעוע הבית, <span id='katom'>אבל לא דקדק לפרשו אחר לשון המקרא:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: כלנו בני איש אחד נחנו
id: 0142
nru: יא
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
נצנצה בהם רוח הקדש וכללוהו עמהם שאף הוא בן אביהם:<br>
<span id='pink'>כנים - <br>
</span>אמתיים. <br>
כמו (שמות י כט) כן דברת.<br>
(במדבר כז ז) כן בנות צלפחד דוברות.<br>
(ישעיה טז ו) ועברתו לא כן בדיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הוא אשר דברתי
id: 0142
nru: יד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
הדבר אשר דברתי שאתם מרגלים הוא האמת והנכון, <span id='katom'>זהו לפי פשוטו</span>. <br>
<b><br>
ומדרשו: <br>
</b><blockquote>אמר להם: ואלו מצאתם אותו ויפסקו עליכם ממון הרבה תפדוהו. <br>
אמרו לו הן. <br>
אמר להם: ואם יאמרו לכם שלא יחזירוהו בשום ממון מה תעשו? <br>
אמרו לו: לכך באנו, להרוג או ליהרג. <br>
אמר להם: הוא אשר דברתי אליכם להרוג בני העיר באתם, מנחש אני בגביע שלי ששנים מכם החריבו כרך גדול של שכם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: חי פרעה
id: 0142
nru: טו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
אם יחיה פרעה. שהיה נשבע לשקר, היה נשבע בחיי פרעה:<br>
<span id='pink'>אם תצאו מזה - <br>
</span>מן המקום הזה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האמת אתכם
id: 0142
nru: טז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
אם אמת אתכם. <br>
<span id='katom'>לפיכך ה'א נקוד פתח שהוא כמו בלשון תימה.</span> <br>
ואם לא תביאוהו, חי פרעה כי מרגלים אתם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בבית משמרכם
id: 0142
nru: יט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
שאתם אסורים בו עכשיו:<br>
<span id='pink'>ואתם לכו הביאו - <br>
</span>לבית אביכם:<br>
<span id='pink'>שבר רעבון בתיכם - <br>
</span>מה שקניתם לרעבון אנשי בתיכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אבל
id: 0142
nru: כא
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>בקושטא. <br>
</blockquote><br>
<b>וראיתי בבראשית רבה (צא ח): <br>
</b><blockquote>לישנא דרומאה הוא אבל, ברם:<br>
</blockquote><span id='pink'>באה אלינו - <br>
</span><span id='katom'>טעמו בבי'ת, לפי שהוא בלשון עבר</span> שכבר באה.<br>
<b><br>
ותרגומו: <br>
</b><blockquote>אתת לנא:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: והם לא ידעו כי שומע יוסף
id: 0142
nru: כג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
מבין לשונם ובפניו היו מדברים כן:<br>
<span id='pink'>כי המליץ בינותם - <br>
</span>כי כשהיו מדברים עמו היה המליץ ביניהם, היודע לשון עברי ולשון מצרי, והיה מליץ דבריהם ליוסף ודברי יוסף להם, לכך היו סבורים שאין יוסף מכיר בלשון עברי:<br>
<span id='pink'>המליץ - <br>
</span>זה מנשה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויסב מעליהם
id: 0142
nru: כד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
נתרחק מעליהם שלא יראוהו בוכה:<br>
<span id='pink'>ויבך - <br>
</span>לפי ששמע שהיו מתחרטין:<br>
<span id='pink'>את שמעון - <br>
</span>הוא השליכו לבור, הוא שאמר ללוי (לעיל לז יט) הנה בעל החלומות הלזה בא. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>נתכוין יוסף להפרידו מלוי שמא יתייעצו שניהם להרוג אותו:<br>
<span id='pink'>ויאסור אותו לעיניהם - <br>
</span>לא אסרו אלא לעיניהם, וכיון שיצאו הוציאו והאכילו והשקהו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפתח האחד
id: 0142
nru: כז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
הוא לוי שנשאר יחיד משמעון בן זוגו:<br>
<span id='pink'>במלון - <br>
</span>במקום שלנו בלילה:<br>
<span id='pink'>אמתחתו - <br>
</span>הוא שק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וגם הנה באמתחתי
id: 0142
nru: כח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
גם הכסף בו עם התבואה:<br>
<span id='pink'>מה זאת עשה אלוהים לנו -<br>
</span>להביאנו לידי עלילה זו שלא הושב אלא להתעולל עלינו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אתי שכלתם
id: 0142
nru: לו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 42
htm:
מלמד שחשדן שמא הרגוהו או מכרוהו כיוסף:<br>
<span id='pink'>שכלתם - <br>
</span>כל מי שבניו אבודים קרוי שכול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כאשר כלו לאכול
id: 0143
nru: ב
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
יהודה אמר להם המתינו לזקן עד שתכלה פת מן הבית:<br>
<span id='pink'>כאשר כלו - <br>
</span>כד שציאו. והמתרגם כד ספיקו, טועה כאשר כלו הגמלים לשתות מתורגם כד ספיקו כששתו די ספוקם הוא גמר שתייתם. אבל זה כאשר כלו לאכול, כאשר תם האוכל הוא, ומתרגמינן: <br>
כד שציאו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: העד העד
id: 0143
nru: ג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
<span id='katom'>לשון התראה,</span> שסתם התראה מתרה בו בפני עדים. <br>
וכן (דברים ל יט) העידותי בכם.<br>
(שמות יט כא) רד העד בעם:<br>
<br>
<span id='pink'>לא תראו פני בלתי אחיכם אתכם - <br>
</span>לא תראוני בלא אחיכם אתכם. <br>
<b><br>
ואנקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>אלוהין כד אחוכון עמכון, <br>
</blockquote><span id='katom'>יישב ביאור הדבר על אופנו ולא דקדק לתרגם אחר לשון המקרא:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: לנו ולמולדתנו
id: 0143
nru: ז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
למשפחותינו. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>אפילו עצי עריסותינו גלה לנו:<br>
</blockquote><span id='pink'>ונגד לו - <br>
</span>שיש לנו אב ואח:<br>
<span id='pink'>על פי הדברים האלה - <br>
</span>על פי שאלותיו אשר שאל הוזקקנו להגיד:<br>
<span id='pink'>כי יאמר - <br>
</span><span id='katom'>אשר יאמר, כי משמש בלשון אם, ואם משמש בלשון אשר.</span> <br>
הרי זה שימוש אחד מארבע לשונותיו שמשמש כי, והוא אם, שהרי כי זה כמו אם, כמו עד אם דברתי דברי (כד לג):<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונחיה
id: 0143
nru: ח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
נצנצה בו רוח הקודש, על ידי הליכה זו תחי רוחך שנאמר (מה כז) ותחי רוח יעקב אביהם:<br>
<span id='pink'>ולא נמות - <br>
</span>ברעב. בנימין ספק יתפש ספק לא יתפש, ואנו כלנו מתים ברעב אם לא נלך, מוטב שתניח את הספק ותתפוש את הודאי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והצגתיו לפניך
id: 0143
nru: ט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
שלא אביאנו אליך מת כי אם חי:<br>
<span id='pink'>וחטאתי לך כל הימים - <br>
</span>לעולם הבא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אפוא
id: 0143
nru: יא
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
<span id='katom'>כל לשון אפוא לשון יתר הוא לתקן מלה בלשון עברי,</span> אם כן אזדקק לעשות שאשלחנו עמכם, צריך אני לחזור ולבקש איה פה תקנה ועצה להשיאכם, ואומר אני זאת עשו:<br>
<span id='pink'>מזמרת הארץ - <br>
<b></b></span><b>מתורגם: <br>
</b><blockquote>מדמשבח בארעא <br>
</blockquote>שהכל מזמרים עליו כשהוא בא לעולם:<br>
<span id='pink'>נכאת - <br>
</span>שעוה:<br>
<span id='pink'>בטנים - <br>
</span><span id='katom'>לא ידעתי מה הם</span> ובפרושי א' ב' של רבי מכיר ראיתי פישיטצי'ש <span id='katom'>[פיסטוקים] </span>ודומה לי שהם אפרסקין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכסף משנה
id: 0143
nru: יב
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
פי שנים כראשון:<br>
<span id='pink'>קחו בידכם - <br>
</span>לשבור אוכל, שמא הוקר השער:<br>
<span id='pink'>אולי משגה הוא - <br>
</span>שמא הממונה על הבית שכחו שוגג:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל שדי
id: 0143
nru: יד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
מעתה אינכם חסרים כלום אלא תפילה, הריני מתפלל עליכם:<br>
<span id='pink'>אל שדי - <br>
</span>שדי בנתינת רחמיו, וכדי היכולת בידו ליתן, יתן לכם רחמים,<span id='katom'> זהו פשוטו.<br>
</span> <br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>מי שאמר לעולם די יאמר די לצרותי, שלא שקטתי מנעורי, צרת לבן, צרת עשו, צרת רחל, צרת דינה, צרת יוסף, צרת שמעון, צרת בנימין:<br>
</blockquote><span id='pink'>ושלח לכם - <br>
</span><blockquote>ויפטר לכון,<b> תרגומו,</b> <br>
</blockquote>יפטרנו מאסיריו, לשון (שמות כא כו) לחפשי ישלחנו, ואינו נופל בתרגום [לתרגמו] <span id='katom'>לשון וישלח, </span>שהרי לשם הם הולכים אצלו:<br>
<span id='pink'>את אחיכם - <br>
</span>זה שמעון:<br>
<span id='pink'>אחר - <br>
</span>רוח הקודש נזרקה בו, לרבות יוסף:<br>
<span id='pink'>ואני - <br>
</span>עד שובכם אהיה שכול מספק:<br>
<span id='pink'>כאשר שכלתי - <br>
</span>מיוסף ומשמעון:<br>
<span id='pink'>שכלתי - <br>
</span>מבנימין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת בנימין
id: 0143
nru: טו
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
<b>מתרגמינן: <br>
</b><blockquote>ודברו ית בנימין, <br>
</blockquote><span id='katom'>לפי שאין לקיחת הכסף ולקיחת האדם שוה בלשון ארמי,</span> <br>
<span id='katom'>בדבר הנקח ביד</span> מתורגם <b>ונסיב.</b> <br>
<span id='katom'>ודבר הנקח בהנהגת דברים</span> מתרגמינן<b> ודבר:<br>
</b><br>


autr: רשי
trm: וטבוח טבח והכן
id: 0143
nru: טז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
כמו ולטבוח טבח ולהכן, ואין טבוח לשון צווי שהיה לו לומר וטבח:<br>
<span id='pink'>בצהרים - <br>
<b></b></span><b>זה מתורגם: <br>
</b><blockquote>בשירותא, <br>
</blockquote><span id='katom'>שהוא לשון סעודה ראשונה בלשון ארמי,</span> ובלע'ז דישני'ר<span id='katom'> [ארוחת צהריים],</span> ויש הרבה בתלמוד:<br>
(תענית יא ב) שדא לכלבא שירותיה.<br>
(ברכות לט ב) בצע אכולא שירותא. <br>
אבל כל תרגום של צהרים טיהרא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וייראו האנשים
id: 0143
nru: יח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
כתוב בשני יודי'ן. <br>
<b><br>
ותרגומו: <br>
</b><blockquote>ודחילו:<br>
</blockquote><span id='pink'>כי הובאו בית יוסף - <br>
</span>ואין דרך שאר הבאים לשבור בר ללון בבית יוסף, כי אם בפונדקאות שבעיר. וייראו שאין זה אלא לאספם אל משמר:<br>
<span id='pink'>אנחנו מובאים - <br>
</span>אל תוך הבית הזה:<br>
<span id='pink'>להתגולל - <br>
</span>להיות מתגלגלת עלינו עלילת הכסף ולהיותה נופלת עלינו. <br>
<b><br>
ואונקלוס שתרגם: <br>
</b><blockquote>ולאסתקפא עלנא, <br>
</blockquote><span id='katom'>הוא לשון להתעולל,</span> כדמתרגמינן (דברים כב יד) עלילת דברים תסקופי מילין, ולא תרגמו אחר לשון המקרא.<br>
<br>
ולהתגלל שתרגם לאתרברבא הוא לשון (קהלת יב ו) גלת הזהב. <br>
(נחום ב ח) והצב גלתה העלתה, שהוא לשון מלכות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בי אדני
id: 0143
nru: כ
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
<span id='katom'>לשון בעיא ותחנונים הוא,</span> ובלשון ארמי בייא בייא:<br>
<span id='pink'>ירד ירדנו - <br>
</span>ירידה היא לנו, רגילים היינו לפרנס אחרים, עכשיו אנו צריכים לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויבא האיש
id: 0143
nru: כד
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
הבאה אחר הבאה, לפי שהיו דוחפים אותו לחוץ עד שדברו אליו פתח הבית, ומשאמר להם (פסוק כג) שלום לכם, נמשכו ובאו אחריו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלוהים יחנך בני
id: 0143
nru: כט
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
בשאר שבטים שמענו חנינה (לעיל לג ה) אשר חנן אלוהים את עבדך, ובנימין עדיין לא נולד, לכך ברכו יוסף בחנינה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי נכמרו רחמיו
id: 0143
nru: ל
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
<blockquote>שאלו יש לך אח מאם? <br>
אמר לו אח היה לי ואיני יודע היכן הוא. <br>
יש לך בנים? <br>
אמר לו יש לי עשרה. <br>
אמר לו ומה שמם? <br>
אמר לו (להלן מו כא) בלע ובכר וגו', <br>
אמר לו: מה טיבן של שמות הללו? <br>
אמר לו: כולם על שם אחי והצרות אשר מצאוהו. <br>
<b>בלע </b>שנבלע בין האומות. <br>
<b>בכר</b> שהיה בכור לאמי. <br>
<b>אשבאל</b> ששבאו אל. <br>
<b>גרא</b> שנתגייר באכסניא. <br>
<b>ונעמן,</b> שהיה נעים ביותר. <br>
<b>אחי וראש</b> אחי היה וראשי היה. <br>
<b>מופים</b> מפי אביו למד. <br>
<b>וחופים</b> שלא ראה חופתי ולא ראיתי אני חופתו. <br>
<b>וארד</b> שירד לבין האומות, כדאיתא במסכת סוטה (לו ב) מיד נכמרו רחמיו:<br>
</blockquote><span id='pink'>נכמרו - <br>
</span>נתחממו, ובלשון משנה (ב'מ עד א) על הכומר של זיתים, ובלשון ארמי מכמר בשרא, ובמקרא (איכה ה י) עורנו כתנור נכמרו, נתחממו ונקמטו קמטים קמטים מפני זלעפות רעב. כן דרך כל עור כשמחממין אותו נקמט וכווץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויתאפק
id: 0143
nru: לא
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
נתאמץ. <br>
והוא לשון (איוב יב כא) ומזיח אפיקים רפה.<br>
וכן (איוב מא ז) אפיקי מגנים, חוזק:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הבכור כבכורתו
id: 0143
nru: לג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 43
htm:
מכה בגביע וקורא ראובן שמעון לוי ויהודה יששכר וזבולון, בני אם אחת, הסבו כסדר הזה שהיא סדר תולדותיכם וכן כולם, כיון שהגיע לבנימין אמר זה אין לו אם ואני אין לי אם ישב אצלי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: חלילה לעבדיך
id: 0144
nru: ז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 44
htm:
<span id='katom'>חולין הוא לנו, לשון גנאי.</span> ותרגום חס לעבדיך, חס מאת הקב'ה יהי עלינו מעשות זאת והרבה חס ושלום יש בתלמוד בלשון הזה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הן כסף אשר מצאנו
id: 0144
nru: ח
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 44
htm:
<blockquote>זה אחד מעשרה קל וחומר האמורים בתורה. <b>וכולן מנויין בבראשית רבה (צב ז)</b>:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: גם עתה כדבריכם
id: 0144
nru: י
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 44
htm:
אף זו מן הדין, אמת כדבריכם כן הוא שכולכם חייבים בדבר, עשרה שנמצאת גניבה ביד אחד מהם כולם נתפשים, אבל אני אעשה לכם לפנים משורת הדין, אשר ימצא אתו יהיה לי עבד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויעמס איש על חמורו
id: 0144
nru: יג
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 44
htm:
בעלי זרוע היו ולא הוצרכו לסייע זה את זה לטעון:<br>
<span id='pink'>וישבו העירה - <br>
</span>מטרפולין הייתה והוא אומר העירה, עיר כל שהיא, אלא שלא הייתה חשובה בעיניהם אלא כעיר בינונית של עשרה בני אדם לענין המלחמה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: האלוהים מצא
id: 0144
nru: טז
pch: מקץ
lvr: C0141
prk: 44
htm:
יודעים אנו שלא סרחנו, אבל מאת הקב'ה נהיתה להביא לנו זאת. מצא בעל חוב מקום לגבות שטר חובו:<br>
<br>
<span id='pink'>ומה נצטדק - <br>
</span><span id='katom'>לשון צדק, וכן כל תיבה שתחלת יסודה צד'י והיא באה לדבר בלשון מתפעל או נתפעל נותן טי'ת במקום תי'ו, ואינה נתנת לפני אות ראשונה של יסוד התיבה אלא באמצע אותיות העקר</span>, כגון נצטדק מגזרת צדק, (דניאל ד ל) ויצטבע מגזרת צבע.<br>
(יהושע ט ד) ויצטירו מגזרת (משלי יג יז) ציר אמונים.<br>
(יהושע ט יב) הצטיידנו מגזרת (לעיל מב כה) צדה לדרך. <br>
<br>
<span id='katom'>ותיבה שתחלתה סמ'ך או שי'ן כשהיא מתפעלת התי'ו מפרדת את אותיות העקר,</span> כגון (קהלת יב ה) ויסתבל החגב, מגזרת סבל. <br>
(דניאל ז ח) מסתכל הוית בקרניא.<br>
(מיכה ו טז) וישתמר חקות עמרי, מגזרת שמר.<br>
(ישעיה נט טו) וסר מרע משתולל, מגזרת (איוב יב יז) מוליך יועצים שולל.<br>
(שמות ט יז) מסתולל בעמי, מגזרת (ירמיה יח טו) דרך לא סלולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגש אליו וגו'. דבר באזני אדני
id: 0144
nru: יח
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 44
htm:
יכנסו דברי באזניך:<br>
<span id='pink'>ואל יחר אפך - <br>
</span><span id='katom'>מכאן </span> אתה למד שדבר אליו קשות:<br>
<span id='pink'>כי כמוך כפרעה - <br>
</span>חשוב אתה בעיני כמלך<span id='katom'> זה פשוטו.</span> <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>סופך ללקות עליו בצרעת כמו שלקה פרעה על ידי זקנתי שרה על לילה אחת שעכבה. <br>
<br>
</blockquote><span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מה פרעה גוזר ואינו מקיים, מבטיח ואינו עושה, אף אתה כן, וכי זו היא שימת עין שאמרת לשום עינך עליו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>כי כמוך כפרעה אם תקניטני אהרוג אותך ואת אדוניך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אדני שאל את עבדיו
id: 0144
nru: יט
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 44
htm:
מתחלה בעלילה באת עלינו, למה היה לך לשאול כל אלה, בתך היינו מבקשים, או אחותנו אתה מבקש, ואף על פי כן ונאמר אל אדוני, לא כחדנו ממך דבר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואחיו מת
id: 0144
nru: כ
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 44
htm:
מפני היראה היה מוציא דבר שקר מפיו. אמר אם אומר לו שהוא קיים, יאמר הביאוהו אצלי:<br>
<span id='pink'>לבדו לאמו - <br>
</span>מאותו האם אין לו עוד אח:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וקרהו אסון
id: 0144
nru: כט
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 44
htm:
שהשטן מקטרג בשעת הסכנה:<br>
<span id='pink'>והורדתם את שיבתי וגו' - <br>
</span>עכשיו כשהוא אצלי אני מתנחם בו על אמו ועל אחיו, ואם ימות זה דומה עלי ששלושתן מתו ביום אחד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי עבדך ערב את הנער
id: 0144
nru: לב
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 44
htm:
ואם תאמר למה אני נכנס לתגר יותר משאר אחי, הם כולם מבחוץ, אבל אני נתקשרתי בקשר חזק להיות מנודה בשני עולמות:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וישמע בית פרעה
id: 0145
nru: ב
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
ביתו של פרעה, כלומר עבדיו ובני ביתו. <br>
<span id='katom'>ואין זה לשון בית ממש</span> אלא כמו (תהילים קטו יב) בית ישראל.<br>
(מלכים א' יב כא) בית יהודה מיישניד'א בלע'ז <span id='katom'>[בני הבית]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: גשו נא אלי
id: 0145
nru: ד
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
ראה אותם נסוגים לאחוריהם, אמר עכשיו אחי נכלמים, קרא להם בלשון רכה ותחנונים, והראה להם שהוא מהול:<br>
<br>


autr: רשי
trm: והנה עיניכם רואות
id: 0145
nru: יב
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
בכבודי, ושאני אחיכם, שהרי אני מהול ככם. <br>
<span id='katom'>ועוד</span> כי פי המדבר אליכם בלשון הקודש:<br>
<span id='pink'>ועיני אחי בנימין - <br>
</span>השוה את כולם יחד לומר שכשם שאין לי שנאה על בנימין אחי, שהרי לא היה במכירתי, כך אין בלבי שנאה עליכם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויפול על צוארי בנימין אחיו ויבך
id: 0145
nru: יד
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
על שני מקדשות שעתידין להיות בחלקו של בנימין וסופן ליחרב:<br>
<span id='pink'>ובנימין בכה על צואריו - <br>
</span>על משכן שילה שעתיד להיות בחלקו של יוסף וסופו ליחרב:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואחרי כן
id: 0145
nru: טו
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
מאחר שראוהו בוכה ולבו שלם עמהם:<br>
<span id='pink'>דברו אחיו אתו - <br>
</span>שמתחלה היו בושים ממנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את טוב ארץ מצרים
id: 0145
nru: יח
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
ארץ גושן. ניבא ואינו יודע מה ניבא, סופם לעשותה כמצולה שאין בה דגים:<br>
<span id='pink'>חלב הארץ - <br>
</span><span id='katom'>כל חלב לשון מיטב הוא:<br>
</span><br>


autr: רשי
trm: שלח כזאת
id: 0145
nru: כג
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
כחשבון הזה. ומהו החשבון, עשרה חמורים וגו':<br>
<span id='pink'>מטוב מצרים - <br>
</span>מצינו בתלמוד ששלח לו יין (ישן) שדעת זקנים נוחה הימנו. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>גריסין של פול:<br>
</blockquote><span id='pink'>בר ולחם - <br>
</span><b>כתרגומו:<br>
</b><span id='pink'>ומזון - <br>
</span>ליפתן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אל תרגזו בדרך
id: 0145
nru: כד
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
אל תתעסקו בדבר הלכה שלא תרגז עליכם הדרך.<br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>אל תפסיעו פסיעה גסה והכניסו חמה לעיר. <br>
<span id='katom'>ולפי פשוטו של מקרא</span> יש לומר לפי שהיו נכלמים היה דואג שמא יריבו בדרך על דבר מכירתו להתווכח זה עם זה ולומר על ידך נמכר, אתה ספרת לשון הרע עליו וגרמת לנו לשנאתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וכי הוא מושל
id: 0145
nru: כו
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
ואשר הוא מושל:<br>
<span id='pink'>ויפג לבו - <br>
</span>נחלף לבו והלך מלהאמין, לא היה לבו פונה אל הדברים.<br>
<span id='katom'>לשון מפיגין טעמן</span>, בלשון משנה.<br>
 וכמו (איכה ג מט) מאין הפוגות. <br>
(ירמיה מח יא) וריחו לא נמר מתרגמינן וריחיה לא פג:<br>
<br>


autr: רשי
trm: את כל דברי יוסף
id: 0145
nru: כז
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 45
htm:
סימן מסר להם במה היה עוסק כשפירש ממנו, בפרשת עגלה ערופה, זהו שאמר וירא את העגלות אשר שלח יוסף ולא אמר אשר שלח פרעה:<br>
<span id='pink'>ותחי רוח יעקב - <br>
</span>שרתה עליו שכינה שפירשה ממנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בארה שבע
id: 0146
nru: א
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
כמו לבאר שבע, <span id='katom'>ה'א בסוף תיבה במקום למ'ד בתחילתה:</span><br>
<span id='pink'>לאלוהי אביו יצחק - <br>
</span>חייב אדם בכבוד אביו יותר מבכבוד זקנו לפיכך תלה ביצחק ולא באברהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר רכשו בארץ כנען
id: 0146
nru: ו
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
אבל מה שרכש בפדן ארם נתן הכל לעשו בשביל חלקו במערת המכפלה, אמר נכסי חוצה לארץ אינן כדאי לי, וזהו (להלן נ ה) אשר כריתי לי, העמיד לו צבורין של זהב וכסף כמין כרי ואמר לו טול את אלו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אלה בני לאה. ואת דינה בתו
id: 0146
nru: טו
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
הזכרים תלה בלאה והנקבות תלה ביעקב, <span id='katom'>ללמדך</span> אשה מזרעת תחלה יולדת זכר, איש מזריע תחלה יולדת נקבה:<br>
<span id='pink'>שלשים ושלש - <br>
</span>ובפרטן אי אתה מוצא אלא שלשים ושנים, אלא זו יוכבד שנולדה בין החומות בכניסתן לעיר, שנאמר (במדבר כו נט) אשר ילדה אותה ללוי במצרים, לידתה במצרים ואין הורתה במצרים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כל הנפש הבאה ליעקב
id: 0146
nru: כו
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
שיצאו מארץ כנען לבוא למצרים. <br>
<span id='katom'>ואין הבאה זו לשון עבר, אלא לשון הווה,</span> כמו: <br>
(אסתר ב יד) בערב היא באה.<br>
וכמו (לעיל כט ו) הנה רחל בתו באה עם הצאן.<br>
<span id='katom'>לפיכך טעמו למטה באל'ף,</span> לפי שכשיצאו לבוא מארץ כנען לא היו אלא שישים ושש. <br>
<br>
<span id='katom'>והשני (להלן פסוק כז) כל הנפש לבית יעקב הבאה מצרימה שבעים, הוא לשון עבר,</span> <span id='katom'>לפיכך טעמו למעלה בבי'ת,</span> לפי שמשבאו שם היו שבעים שמצאו שם יוסף ושני בניו ונתוספה להם יוכבד בין החומות. <br>
ולדברי האומר תאומות נולדו עם השבטים צריכים אנו לומר שמתו לפני ירידתן למצרים, שהרי לא נמנו כאן. <br>
<br>
<b>מצאתי בויקרא רבה (ד ו): <br>
</b><blockquote>עשו שש נפשות היו לו והכתוב קורא אותן (לעיל לו ו) נפשות ביתו, לשון רבים, לפי שהיו עובדין לאלהות הרבה, יעקב שבעים היו לו והכתוב קורא אותן נפש, לפי שהיו עובדים לאל אחד:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: להורות לפניו
id: 0146
nru: כח
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
<b>כתרגומו:</b> לפנות לו מקום ולהורות האיך יתיישב בה:<br>
<span id='pink'>לפניו - <br>
</span>קודם שיגיע לשם. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>להורות לפניו לתקן לו בית תלמוד שמשם תצא הוראה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ויאסור יוסף מרכבתו
id: 0146
nru: כט
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
הוא עצמו אסר את הסוסים למרכבה להזדרז לכבוד אביו:<br>
<span id='pink'>וירא אליו - <br>
</span>יוסף נראה אל אביו:<br>
<span id='pink'>ויבך על צואריו עוד - <br>
</span><span id='katom'>לשון הרבות בכיה.</span> <br>
וכן (איוב לד כג) כי לא על איש ישים עוד, <span id='katom'>לשון רבוי הוא</span>, אינו שם עליו עלילות נוספות על חטאיו, אף כאן הרבה והוסיף בבכי יותר על הרגיל אבל יעקב לא נפל על צוארי יוסף ולא נשקו. <br>
<b>ואמרו רבותינו: <br>
</b><blockquote>שהיה קורא את שמע:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אמותה הפעם
id: 0146
nru: ל
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 46
htm:
<span id='katom'>פשוטו כתרגומו, <br>
<br>
<b></b></span><b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>סבור הייתי למות שתי מיתות בעולם הזה ובעולם הבא, שנסתלקה שכינה ממני, והייתי אומר שיתבעני הקב'ה מיתתך, עכשיו שעודך חי לא אמות אלא פעם אחת:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: ומקצה אחיו
id: 0147
nru: ב
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
<blockquote>מן הפחותים שבהם לגבורה שאין נראים גיבורים, שאם יראה אותם גיבורים יעשה אותם אנשי מלחמתו. ואלה הם ראובן שמעון לוי יששכר ובנימין, אותם שלא כפל משה שמותם כשברכם, <br>
אבל שמות הגיבורים כפל. <br>
(דברים לג ז) וזאת ליהודה שמע ה' קול יהודה, <br>
(דברים לג כ) ולגד אמר ברוך מרחיב גד, <br>
(שם כג) ולנפתלי אמר נפתלי, <br>
(שם כב) ולדן אמר דן, <br>
(שם יח) וכן לזבולן, <br>
(שם כד) וכן לאשר. <br>
<b>זהו לשון בראשית רבה (צה ד) שהיא אגדת ארץ ישראל. <br>
</b></blockquote><br>
<span id='katom'>אבל בתלמוד בבלית שלנו מצינו</span> שאותם שכפל משה שמותם הם החלשים ואותן הביא לפני פרעה, ויהודה שהוכפל שמו לא הוכפל משום חלשות, אלא טעם יש בדבר כדאיתא בבבא קמא (צב א), ובברייתא דספרי שנינו בה בוזאת הברכה (ספרי שנד) כמו תלמוד שלנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויברך יעקב
id: 0147
nru: ז
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
היא שאילת שלום כדרך כל הנראים לפני המלכים לפרקים, שלודי'ר בלע'ז<span id='katom'> [לשאול לשלום]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: ויברך יעקב
id: 0147
nru: י
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
כדרך כל הנפטרים מלפני שרים, מברכים אותם ונוטלים רשות. <br>
<span id='red'>ומה ברכה ברכו? <br>
</span>שיעלה נילוס לרגליו, לפי שאין ארץ מצרים שותה מי גשמים אלא נילוס עולה ומשקה, ומברכתו של יעקב ואילך היה פרעה בא [עומד] על נילוס והוא עולה לקראתו ומשקה את הארץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ולחם אין בכל הארץ
id: 0147
nru: יג
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
חוזר לענין הראשון לתחלת שני הרעב:<br>
<span id='pink'>ותלה - <br>
</span><span id='katom'>כמו ותלאה לשון עייפות</span>, כתרגומו, ודומה לו (משלי כו יח) כמתלהלה היורה זיקים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בשנה השנית
id: 0147
nru: יח
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
שנית לשני הרעב:<br>
<span id='pink'>כי אם תם הכסף וגו' - <br>
</span>כי אשר תם הכסף והמקנה ובא הכל אל יד אדוני:<br>
<span id='pink'>בלתי אם גויתנו - <br>
</span>כמו אם לא גויתנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותן זרע
id: 0147
nru: יט
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
<blockquote>לזרוע האדמה. ואף על פי שאמר יוסף (לעיל מה ו) ועוד חמש שנים אשר אין חריש וקציר, מכיוון שבא יעקב למצרים, באה ברכה לרגליו, והתחילו לזרוע וכלה הרעב, וכן <b>שנינו בתוספתא דסוטה (י ח):</b><br>
</blockquote><span id='pink'>לא תשם - <br>
</span>לא תהא שממה, לא תבור, <span id='katom'>לשון שדה בור,</span> שאינו חרוש:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואת העם העביר
id: 0147
nru: כא
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
יוסף מעיר לעיר, לזיכרון שאין להם עוד חלק בארץ, והושיב של עיר זו בחברתה. ולא הוצרך הכתוב לכתוב זאת, אלא להודיע שבחו של יוסף שנתכוון להסיר חרפה מעל אחיו, שלא יהיו קורין אותם גולים:<br>
<span id='pink'>מקצה גבול מצרים וגו' - <br>
</span>כן עשה לכל הערים אשר במלכות מצרים מקצה גבולה ועד קצה גבולה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הכהנים
id: 0147
nru: כב
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
הכומרים. <br>
<span id='katom'>כל לשון כוהן משרת לאלהות הוא, חוץ מאותן שהם לשון גדולה,</span> כמו: <br>
(שמות ב טז) כוהן מדין. <br>
(לעיל מא מה) כוהן און:<br>
<br>
<span id='pink'>חק לכהנים - <br>
</span>חוק כך וכך לחם ליום:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לזרע השדה
id: 0147
nru: כד
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
שבכל שנה:<br>
<span id='pink'>ולאשר בבתיכם - <br>
</span>ולאכול העבדים והשפחות אשר בבתיכם:<br>
<span id='pink'>טפכם - <br>
</span>בנים קטנים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נמצא חן
id: 0147
nru: כה
pch: וייגש
lvr: C0144
prk: 47
htm:
לעשות לנו זאת כמו שאמרת:<br>
<span id='pink'>והיינו עבדים לפרעה - <br>
</span>להעלות לו המס הזה בכל שנה:<br>
<span id='pink'>לחק - <br>
</span>שלא יעבור:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויחי יעקב
id: 0147
nru: כח
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 47
htm:
<span id='red'>למה פרשה זו סתומה? <br>
</span>לפי שכיון שנפטר יעקב אבינו נסתמו עיניהם ולבם של ישראל מצרת השעבוד שהתחילו לשעבדם. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>שבקש לגלות את הקץ לבניו ונסתם ממנו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויקרבו ימי ישראל למות
id: 0147
nru: כט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 47
htm:
כל מי שנאמר בו קריבה למות לא הגיע לימי אבותיו. [יצחק חי מאה ושמונים ויעקב מאה ארבעים ושבע. בדוד נאמר קריבה, אביו חי ארבע מאות שנים והוא חי שבעים]:<br>
<span id='pink'>ויקרא לבנו ליוסף - <br>
</span>למי שהיה יכולת בידו לעשות:<br>
<span id='pink'>שים נא ידך - <br>
</span>והשבע:<br>
<span id='pink'>חסד ואמת - <br>
</span>חסד שעושין עם המתים הוא חסד של אמת, שאינו מצפה לתשלום גמול:<br>
<span id='pink'>אל נא תקברני במצרים - <br>
</span>סופה להיות עפרה כנים (ומרחשין תחת גופי) ושאין מתי חוצה לארץ חיים אלא בצער גלגול מחילות, ושלא יעשוני מצרים עבודה זרה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ושכבתי עם אבותי
id: 0147
nru: ל
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 47
htm:
<span id='katom'>וי'ו זו מחובר למעלה לתחילת המקרא</span> (פסוק כט) שים נא ידך תחת ירכי והשבע לי, ואני סופי לשכב עם אבותי, ואתה תשאני ממצרים. ואין לומר ושכבתי עם אבותי, השכיבני עם אבותי במערה, שהרי כתיב אחריו ונשאתני ממצרים וקברתני בקבורתם. <br>
<br>
<span id='katom'>ועוד,</span> מצינו בכמה מקומות<span id='katom'> לשון שכיבה עם אבותיו היא הגויעה, ולא הקבורה</span>, כמו (מ'א ב י) וישכב דוד עם אבותיו, ואחר כך ויקבר בעיר דוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויאמר ליוסף
id: 0148
nru: א
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
אחד מן המגידים, <span id='katom'>והרי זה מקרא קצר</span>. <br>
<br>
<b>ויש אומרים: <br>
</b><blockquote>אפרים היה רגיל לפני יעקב בתלמוד, וכשחלה יעקב בארץ גושן, הלך אפרים אצל אביו למצרים והגיד לו:<br>
</blockquote><span id='pink'>ויקח את שני בניו עמו - <br>
</span>כדי שיברכם יעקב לפני מותו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויגד
id: 0148
nru: ב
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
המגיד ליעקב, ולא פירש מי,<span id='katom'> והרבה מקראות קצרי לשון:</span><br>
<span id='pink'>ויתחזק ישראל - <br>
</span>אמר אף על פי שהוא בני, מלך הוא ואחלוק לו כבוד. <span id='katom'>מכאן </span> שחולקין כבוד למלכות. <br>
וכן משה חלק כבוד למלכות (שמות יא ח) וירדו כל עבדיך אלה אלי, <br>
וכן אליהו (מ'א יח מו) וישנס מתניו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ונתתיך לקהל עמים
id: 0148
nru: ד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
בשרני שעתידים לצאת ממני עוד קהל ועמים ואף על פי שאמר לי (לעיל לה יא) גוי וקהל גויים, גוי אמר לי על בנימין, קהל גויים הרי שנים לבד בנימין, ושוב לא נולד לי בן, למדני שעתיד אחד משבטי ליחלק, ועתה אותה מתנה אני נותן לך:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הנולדים לך, עד באי אליך
id: 0148
nru: ה
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
לפני בואי אליך, כלומר שנולדו משפרשת ממני עד שבאתי אצלך:<br>
<span id='pink'>לי הם - <br>
</span>בחשבון שאר בני הם ליטול חלק בארץ איש כנגדו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ומולדתך וגו'
id: 0148
nru: ו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
אם תוליד עוד לא יהיו במנין בני אלא בתוך שבטי אפרים ומנשה יהיו נכללים, ולא יהא להם שם בשבטים לענין הנחלה, ואף על פי שנתחלקה הארץ למנין גלגלותם כדכתיב (במדבר כו נד) לרב תרבו נחלתו, וכל איש ואיש נטל בשוה חוץ מן הבכורות, מכל מקום לא נקראו שבטים אלא אלו [להטיל גורל הארץ למנין שמות השבטים, ונשיא לכל שבט ושבט. ודגלים לזה ולזה]:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואני בבאי מפדן וגו'
id: 0148
nru: ז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
ואף על פי שאני מטריח עליך להוליכני להיקבר בארץ כנען, ולא כך עשיתי לאמך, שהרי סמוך לבית לחם מתה:<br>
<br>
<span id='pink'>כברת ארץ - <br>
</span><blockquote>מידת ארץ, והם אלפים אמה כמדת תחום שבת, <b>כדברי רבי משה הדרשן.</b> <br>
</blockquote>ולא תאמר שעכבו עלי גשמים מלהוליכה ולקברה בחברון, עת הגריד היה, שהארץ חלולה ומנוקבת ככברה:<br>
<br>
<span id='pink'>ואקברה שם - <br>
</span>ולא הולכתיה אפילו לבית לחם להכניסה לארץ, וידעתי שיש בלבך עלי [תרעומת], אבל דע לך שעל פי הדבור קברתיה שם שתהא לעזרה לבניה כשיגלה אותם נבוזראדן, והיו עוברים דרך שם, יצאת רחל על קברה ובוכה ומבקשת עליהם רחמים, שנאמר (ירמיה לא יד) קול ברמה נשמע רחל מבכה על בניה וגו', והקב'ה משיבה (ירמיה לא טו) יש שכר לפעולתך נאם ה' ושבו בנים לגבולם. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>כרוב ארעא, <br>
</blockquote>כדי שיעור חרישת יום<span id='katom'> [הארץ].</span> <br>
<br>
<span id='katom'>ואומר אני</span> שהיה להם קצב שהיו קורין אותו כדי מחרישה אחת, קרואיד'א בלע'ז <span id='katom'>[מלוא מחרשה]</span>.<br>
<br>
<b>כדאמרינן (בבא מציעא קז א): <br>
</b><blockquote>כרוב ותניף, (יומא מג ב) כמה דמסיק תעלא מבי כרבא:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וירא ישראל את בני יוסף
id: 0148
nru: ח
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
בקש לברכם ונסתלקה שכינה ממנו, לפי שעתיד ירבעם ואחאב לצאת מאפרים, ויהוא ובניו ממנשה:<br>
<span id='pink'>ויאמר מי אלה - <br>
</span>מהיכן יצאו אלו שאינן ראוין לברכה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בזה
id: 0148
nru: ט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
[הראה לו] שטר אירוסין ושטר כתובה, ובקש יוסף רחמים על הדבר ונחה עליו רוח הקדש:<br>
<span id='pink'>ויאמר קחם נא אלי ואברכם - <br>
</span>זהו שאמר הכתוב (הושע יא ג) ואנכי תרגלתי לאפרים קחם על זרועותיו, תרגלתי רוחי ביעקב בשביל אפרים, עד שלקחן על זרועותיו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא פללתי
id: 0148
nru: יא
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
לא מלאני לבי לחשוב מחשבה שאראה פניך עוד. פללתי לשון מחשבה, כמו (ישעיה טז ג) הביאי עצה עשי פלילה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויוצא יוסף אתם
id: 0148
nru: יב
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
לאחר שנשקם הוציאם יוסף מעם ברכיו כדי לישבם, זה לימין וזה לשמאל לסמוך ידיו עליהם ולברכם:<br>
<span id='pink'>וישתחו לאפיו - <br>
</span>כשחזר לאחוריו מלפני אביו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שכל את ידיו
id: 0148
nru: יד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
<b>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>אחכמינון, <br>
</blockquote>בהשכל וחכמה השכיל את ידיו (לכך, ומדעת), כי יודע היה כי מנשה הבכור, ואף על פי כן לא שת ימינו עליו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: המלאך הגאל אתי
id: 0148
nru: טז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
מלאך הרגיל להשתלח אלי בצרתי, כענין שנאמר (בראשית לא יא - יג) ויאמר אלי מלאך האלוהים בחלום יעקב וגו' אנכי האל בית אל:<br>
<span id='pink'>יברך את הנערים - <br>
</span>מנשה ואפרים:<br>
<span id='pink'>וידגו - <br>
</span>כדגים הללו שפרים ורבים ואין עין [הרע] שולטת בהם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ידעתי בני ידעתי
id: 0148
nru: יט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
שהוא הבכור:<br>
<span id='pink'>גם הוא יהיה לעם וגם הוא יגדל - <br>
</span>שעתיד גדעון לצאת ממנו שהקב'ה עושה נס על ידו:<br>
<span id='pink'>ואולם אחיו הקטן יגדל ממנו - <br>
</span>שעתיד יהושע לצאת ממנו שינחיל את הארץ וילמד תורה לישראל:<br>
<span id='pink'>וזרעו יהיה מלא הגוים - <br>
</span>כל העולם יתמלא בצאת שמעו כשיעמיד חמה בגבעון וירח בעמק אילון:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בך יברך ישראל
id: 0148
nru: כ
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 48
htm:
הבא לברך את בניו, יברכם בברכתם ויאמר איש לבנו ישימך אלוהים כאפרים וכמנשה:<br>
<span id='pink'>וישם את אפרים - <br>
</span>בברכתו לפני מנשה, להקדימו בדגלים ובחנוכת הנשיאים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וראשית אוני
id: 0149
nru: ג
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
היא טפה ראשונה שלו, שלא ראה קרי מימיו:<br>
<span id='pink'>אוני - <br>
</span>כוחי. <br>
כמו: (הושע יב ט) מצאתי און לי.<br>
(ישעיה מ כו) מרוב אונים.<br>
(שם כט) ולאין אונים:<br>
<br>
<span id='pink'>יתר שאת - <br>
</span>ראוי היית להיות יתר על אחיך בכהונה, <span id='katom'>לשון נשיאות כפים:<br>
</span><span id='pink'>ויתר עז - <br>
</span>במלכות, כמו (ש'א ב י) ויתן עז למלכו. ומי גרם לך להפסיד כל אלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: פחז כמים
id: 0149
nru: ד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
הפחז והבהלה אשר מהרת להראות כעסך, כמים הללו הממהרים למרוצתם, לכך <br>
<span id='pink'>אל תותר - <br>
</span>אל תתרבה ליטול כל היתרות הללו שהיו ראויות לך. <br>
<span id='red'>ומהו הפחז אשר פחזת? <br>
</span><span id='pink'>כי עלית משכבי אביך אז חללת - <br>
</span>אותו שעלה על יצועי, שם שכינה שדרכו להיות עולה על יצועי:<br>
<span id='pink'>פחז - <br>
</span><span id='katom'>שם דבר הוא לפיכך טעמו למעלה וכולו נקוד פת'ח.</span> <br>
<span id='katom'>ואלו היה לשון עבר היה נקוד חציו קמ'ץ וחציו פת'ח וטעמו למטה:<br>
</span><span id='pink'>יצועי - <br>
</span><span id='katom'>לשון משכב</span> על שם שמציעים אותו על ידי לבדין וסדינין, והרבה דומים לו: <br>
(תהילים קלב ג) אם אעלה על ערש יצועי. <br>
(תהילים סג ג) אם זכרתיך על יצועי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שמעון ולוי אחים
id: 0149
nru: ה
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
בעצה אחת על שכם ועל יוסף. (לעיל לז יט - כ) ויאמרו איש אל אחיו ועתה לכו ונהרגהו, מי הם, אם תאמר ראובן או יהודה, הרי לא הסכימו בהריגתו, אם תאמר בני השפחות, הרי לא הייתה שנאתן שלימה, שנאמר (שם ב) והוא נער את בני בלהה ואת בני זלפה וגו', יששכר וזבולן לא היו מדברים בפני אחיהם הגדולים מהם, על כרחך שמעון ולוי הם, שקראם אביהם אחים:<br>
<span id='pink'>כלי חמס - <br>
</span>אומנות זו של רציחה, חמס הוא בידיהם, מברכת עשו היא, זו אומנות שלו היא, ואתם חמסתם אותה הימנו:<br>
<span id='pink'>מכרתיהם - <br>
</span><span id='katom'>לשון כלי זיין,</span> הסייף בלשון יוני מכי'ר. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>מכרתיהם. בארץ מגורתם נהגו עצמן בכלי חמס, כמו (יחזקאל טו ג) מכורותיך ומולדתיך, <br>
<b>וזה תרגום של אונקלוס: <br>
</b><blockquote>בארע תותבותהון:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בסודם אל תבא נפשי
id: 0149
nru: ו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
זה מעשה זמרי, כשנתקבצו שבטו של שמעון להביא את המדינית לפני משה, ואמרו לו זו אסורה או מותרת, אם תאמר אסורה, בת יתרו מי התירה לך, אל יזכר שמי בדבר, שנאמר (במדבר כה יד) זמרי בן סלוא נשיא בית אב לשמעוני, ולא כתב בן יעקב:<br>
<span id='pink'>בקהלם - <br>
</span>כשיקהיל קרח שהוא משבטו של לוי את כל העדה על משה ועל אהרן:<br>
<br>
<span id='pink'>אל תחד כבודי - <br>
</span>שם, אל יתייחד עימהם שמי, שנאמר (במדבר טז א) קרח בן יצהר בן קהת בן לוי, ולא נאמר בן יעקב אבל בדברי הימים כשנתייחסו בני קרח על הדוכן, נאמר (דה'א ו כב) בן קרח בן יצהר בן קהת בן לוי בן ישראל:<br>
<br>
<span id='pink'>אל תחד כבודי - <br>
</span><span id='katom'>כבוד לשון זכר הוא,</span> ועל כורחך אתה צריך לפרש כמדבר אל הכבוד ואומר אתה כבודי אל תתייחד עמם, כמו (ישעיה יד כ) לא תחד אתם בקבורה:<br>
<span id='pink'>כי באפם הרגו איש - <br>
</span><blockquote>אלו חמור ואנשי שכם, ואינם חשובין כולם אלא כאיש אחד וכן הוא אומר בגדעון (שופטים ו טז) והכית את מדין כאיש אחד, וכן במצרים (שמות טו א) סוס ורוכבו רמה בים,<b> זהו מדרשו. </b><br>
</blockquote><span id='katom'><br>
ופשוטו:</span> אנשים הרבה קורא איש, כל אחד לעצמו, באפם הרגו כל איש שכעסו עליו, וכן (יחזקאל יט ג) וילמד לטרוף טרף אדם אכל:<br>
<br>
<span id='pink'>וברצונם עקרו שור - <br>
</span>רצו לעקור את יוסף שנקרא שור, שנאמר (דברים לג יז) בכור שורו הדר לו. עקרו אישירוטו'ר בלע'ז <span id='katom'>[לכרות גידי השוק],</span> לשון (יהושע יא ט) את סוסיהם תעקר:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ארור אפם כי עז
id: 0149
nru: ז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
אפילו בשעת תוכחה לא קלל אלא אפם, וזהו שאמר בלעם (במדבר כג ח) מה אקוב לא קבה אל:<br>
<span id='pink'>אחלקם ביעקב - <br>
</span>אפרידם זה מזה שלא יהא לוי במנין השבטים, והרי הם חלוקים. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>אין לך עניים וסופרים ומלמדי תינוקות אלא משמעון, כדי שיהיו נפוצים, ושבטו של לוי עשאו מחזר על הגרנות לתרומות ולמעשרות, נתן לו תפוצתו דרך כבוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יהודה אתה יודוך אחיך
id: 0149
nru: ח
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
לפי שהוכיח את הראשונים בקנטורים התחיל יהודה לסוג לאחוריו (שלא יוכיחנו על מעשה תמר) וקראו יעקב בדברי רצוי יהודה לא אתה כמותם:<br>
<span id='pink'>ידך בערף אויביך - <br>
</span>בימי דוד, שנאמר (ש'ב כב מא) ואויבי תתה לי עורף:<br>
<span id='pink'>בני אביך - <br>
</span>על שם שהיו מנשים הרבה לא אמר בני אמך, כדרך שאמר יצחק (לעיל כז כט):<br>
<br>


autr: רשי
trm: גור אריה
id: 0149
nru: ט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
על דוד נתנבא, בתחילה גור (שמואל ב' ה ב) בהיות שאול מלך עלינו אתה הייתה המוציא והמביא את ישראל, ולבסוף אריה כשהמליכוהו עליהם. <br>
<b>וזהו שתרגם אונקלוס: <br>
</b><blockquote>שלטון יהא בשרויא, בתחלתו:<br>
<br>
</blockquote><span id='pink'>מטרף - <br>
</span>ממה שחשדתיך (לעיל לז לג) בטרף טרף יוסף חיה רעה אכלתהו, וזהו יהודה שנמשל לאריה:<br>
<span id='pink'>בני עלית - <br>
</span>סלקת את עצמך, ואמרת (שם כו) מה בצע וגו'. <br>
וכן מהריגת תמר שהודה (לעיל לח כו) צדקה ממני.<br>
לפיכך כרע רבץ וגו' בימי שלמה (מ'א ה ה) איש תחת גפנו וגו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: לא יסור שבט מיהודה
id: 0149
nru: י
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
מדוד ואילך, אלו ראשי גליות שבבבל שרודים את העם בשבט שממונים על פי המלכות:<br>
<span id='pink'>ומחקק מבין רגליו - <br>
</span>תלמידים, אלו נשיאי ארץ ישראל:<br>
<span id='pink'>עד כי יבא שילה - <br>
</span>מלך המשיח שהמלוכה שלו,<b> וכן תרגם אנקלוס</b>. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>שילו, שי לו, שנאמר (תהילים עו יב) יובילו שי למורא:<br>
</blockquote><span id='pink'>ולו יקהת עמים - <br>
</span><span id='katom'>אסיפת עמים, שהיו'ד עיקר היא ביסוד,</span> כמו: <br>
(יחזקאל כח יז) יפעתך. <br>
<br>
<span id='katom'>ופעמים שנופלת ממנו, וכמה אותיות משמשות בלשון זה והם נקראים עיקר נופל, כגון נו'ן של נוגף ושל נושך ואל'ף. </span><br>
(איוב יג יז) שבאחותי באזניכם.<br>
(יחזקאל כא כ) ושבאבחת חרב. <br>
(מ'ב ד ב) ואסוך שמן. <br>
<br>
אף זה יקהת עמים, אסיפת עמים, שנאמר: (ישעיהו יא י) אליו גויים ידרושו.<br>
ודומה לו (משלי ל יז) עין תלעג לאב ותבוז ליקהת אם, לקבוץ קמטים שבפנים מפני זקנתה.<br>
<br>
<b>ובתלמוד (יבמות קו ב): <br>
</b><blockquote>דיתבי ומקהו אקהתא בשוקי דנהרדעא, ויכול היה לומר קהיית עמים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: אסרי לגפן עירה
id: 0149
nru: יא
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
נתנבא על ארץ יהודה שתהא מושכת יין כמעיין, איש יהודה יאסור לגפן עיר אחד ויטעננו מגפן אחת, ומשורק אחד בן אתון אחד:<br>
<span id='pink'>שרקה - <br>
</span>זמורה ארוכה, קורייד'א בלע'ז <span id='katom'>[עריס]:</span><br>
<span id='pink'>כבס ביין - <br>
</span><span id='katom'>כל זה לשון רבוי יין:<br>
</span><span id='pink'>סותה - <br>
</span><span id='katom'>לשון מין בגד הוא, </span>ואין לו דמיון במקרא:<br>
<span id='pink'>אסרי - <br>
</span>כמו אוסר, דוגמתו (תהילים קיג ז) מקימי מעפר דל, (שם קכג א) היושבי בשמים, וכן בני אתונו כענין זה. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>במלך המשיח. <br>
</blockquote>גפן הם ישראל, עירה זו ירושלים. שורקה אלו ישראל (ירמיה ב כא) ואנכי נטעתיך שורק:<br>
<span id='pink'>בני אתונו - <br>
</span>יבנון היכליה, לשון שער האיתון בספר יחזקאל (מ טו). <br>
<span id='katom'>ועוד תרגמו בפנים אחרים</span> גפן אלו צדיקים. בני אתונו עבדי אורייתא באולפן, על שם (שופטים ה י) רוכבי אתונות צחורות.<span id='katom'> [כבס ביין יהא]</span> ארגוון טב לבושוהי, דומה ליין. <br>
וצבעונין הוא לשון סותה שהאשה לובשתן ומסיתה בהן את הזכר ליתן עיניו בה. <br>
<br>
<b>ואף רבותינו פירשו בתלמוד: <br>
</b><blockquote>לשון הסתת שכרות במסכת כתובות (דף קיא ב) ועל היין, שמא תאמר אינו מרוה, תלמוד לומר סותה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: חכלילי
id: 0149
nru: יב
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
<span id='katom'>לשון אודם</span> כתרגומו וכן (משלי כג כט) למי חכלילות עינים, שכן דרך שותי יין עיניהם מאדימין:<br>
<span id='pink'>מחלב - <br>
</span>מרוב חלב [שיהא בארצו מרעה טוב לעדרי צאן, וכן פירוש המקרא אדום עינים יהא מרוב יין, ולבן שנים יהא מרוב חלב]. <br>
<span id='katom'>ולפי תרגומו</span> עינים לשון הרים, שמשם צופים למרחוק. <br>
<span id='katom'>ועוד תרגמו בפנים אחרות</span> לשון מעינות וקילוח היקבים. נעווהי, יקבים שלו, <br>
ולשון ארמי הוא במסכת עבודה זרה (דף עד ב) נעוא ארתחו. יחוורן בקעתיה, תרגם שנים לשון (ש'א יד ד) שני הסלעים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: לחוף ימים
id: 0149
nru: יג
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
על חוף ימים תהיה ארצו. <br>
<span id='pink'>חוף</span> <br>
<b>כתרגומו:</b> <b><br>
</b><blockquote>ספר, מרק'א בלע'ז [גבול], <br>
</blockquote>והוא יהיה מצוי תדיר על חוף אניות, במקום הנמל, שאניות מביאות שם פרקמטיא, שהיה זבולן עוסק בפרקמטיא, וממציא מזון לשבט יששכר והם עוסקים בתורה, הוא שאמר משה (דברים לג יח) שמח זבולן בצאתך ויששכר באהליך, זבולן יוצא בפרקמטיא ויששכר עוסק בתורה באהלים:<br>
<span id='pink'>וירכתו על צידון - <br>
</span>סוף גבולו יהיה סמוך לצידון. ירכתו, סופו, כמו (שמות כו כב) ולירכתי המשכן:<br>
<br>


autr: רשי
trm: יששכר חמור גרם
id: 0149
nru: יד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
חמור בעל עצמות, סובל עול תורה כחמור חזק שמטעינין אותו משאוי כבד:<br>
<span id='pink'>רבץ בין המשפתים - <br>
</span>כחמור המהלך ביום ובלילה ואין לו לינה בבית וכשהוא רוצה לנוח רובץ לו בין התחומין בתחומי העיירות שמוליך שם פרקמטיא:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וירא מנוחה כי טוב
id: 0149
nru: טו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
ראה לחלקו ארץ מבורכת וטובה להוציא פירות:<br>
<span id='pink'>ויט שכמו לסבול - <br>
</span>עול תורה:<br>
<span id='pink'>ויהי - <br>
</span>לכל אחיו ישראל:<br>
<span id='pink'>למס עובד - <br>
</span>לפסוק להם הוראות של תורה וסדרי עבורין, שנאמר (דה'א יב לג) ומבני יששכר יודעי בינה לעתים לדעת מה יעשה ישראל ראשיהם מאתים, מאתים ראשי סנהדראות העמיד, וכל אחיהם על פיהם:<br>
<span id='pink'>ויט שכמו - <br>
</span>השפיל שכמו כמו (שמואל ב' כב י) ויט שמים (תהילים עח א) הטו אזניכם. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגמו: <br>
</b>בפנים אחרים <br>
<blockquote>ויט שכמו לסבול מלחמות ולכבוש מחוזות שהם יושבים על הספר, ויהי האויב כבוש תחתיו למס עובד:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: דן ידין עמו
id: 0149
nru: טז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
ינקום נקמת עמו מפלשתים, כמו (דברים לב לו) כי ידין ה' עמו:<br>
<span id='pink'>כאחד שבטי ישראל - <br>
</span>כל ישראל יהיו כאחד עמו ואת כולם ידין, ועל שמשון נבא נבואה זו. <br>
<span id='katom'>ועוד יש לפרש:</span> כאחד שבטי ישראל כמיוחד שבשבטים הוא דוד שבא מיהודה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: שפיפן
id: 0149
nru: יז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
הוא נחש. ואומר אני שקרוי כן על שם שהוא נושף, כמו (בראשית ג טו) ואתה תשופנו עקב:<br>
<span id='pink'>הנשך עקבי סוס - <br>
</span>כך דרכו של נחש, ודמהו לנחש הנושך עקבי סוס, ונופל רכבו אחור שלא נגע בו. ודוגמתו מצינו בשמשון (שופטים טז כט) וילפת שמשון את שני עמודי התוך וגו' ושעל הגג מתו.<br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>כחיוי חורמן, שם מין נחש, שאין רפואה לנשיכתו, והוא צפעוני, וקרוי חורמן על שם שעושה הכל חרם. וכפתנא, כמו פתן. יכמון, יארוב:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: גד גדוד יגודנו
id: 0149
nru: יט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
<blockquote>כולם לשון גדוד הם, וכך חברו מנחם. <br>
</blockquote><span id='katom'>ואם תאמר אין גדוד בלא שני דלתי'ן, יש לומר גדוד שם דבר צריך שני דלתי'ן, שכן דרך תיבה בת שתי אותיות לכפול בסופה, ואין יסודה אלא שתי אותיות. <br>
</span>וכן אמר: (משלי כו ב) כצפור לנוד, מגזרת (איוב ז ד) ושבעתי נדודים.<br>
(שופטים ה כז) שם נפל שדוד, מגזרת (תהילים צא ו) ישוד צהרים.<br>
אף יגוד, יגודנו, וגדוד, מגזרה אחת הם. <br>
<br>
<span id='katom'>וכשהוא מדבר בלשון יפעל אינו כפול,</span> כמו: יגוד, ינוד, ירום, ישוד, ישוב.<br>
<span id='katom'>וכשהוא מתפעל או מפעיל אחרים הוא כפול,</span> כמו: יתגודד, יתרומם, יתבולל, יתעודד.<br>
<span id='katom'>ובלשון מפעיל </span>(תהילים קמו ט) יתום ואלמנה יעודד.<br>
(ישעיה מט ה) לשובב יעקב אליו. <br>
(שם נח יב) משובב נתיבות. <br>
<br>
יגודנו האמור כאן אין לשון שיפעילוהו אחרים, אלא כמו יגוד הימנו, כמו (ירמיה י כ) בני יצאוני, יצאו ממני. <br>
גד גדוד יגודנו. גדודים יגודו הימנו, שיעברו הירדן עם אחיהם למלחמה כל חלוץ עד שנכבשה הארץ:<br>
<span id='pink'>והוא יגוד עקב - <br>
</span>כל גדודיו ישובו על עקבם לנחלתם שלקחו בעבר הירדן, ולא יפקד מהם איש:<br>
<span id='pink'>עקב - <br>
</span>בדרכן ובמסילותם שהלכו ישובו, כמו (תהילים עז כ) ועקבותיך לא נודעו.<br>
וכן (שה'ש א ח) בעקבי הצאן, בלשון לע'ז תרצי'ש<span id='katom'> [עקבות]:</span><br>
<br>


autr: רשי
trm: מאשר שמנה לחמו
id: 0149
nru: כ
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
מאכל הבא מחלקו של אשר יהא שמן, שיהיו זיתים מרובים בחלקו, והוא מושך שמן כמעין. וכן ברכו משה (דברים לג כד) וטובל בשמן רגלו, כמו ששנינו במנחות (דף פה ב) פעם אחת הוצרכו אנשי לודקיא לשמן וכו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: אילה שלוחה
id: 0149
nru: כא
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
זו בקעת גינוסר שהיא קלה לבשל פירותיה כאילה זו שהיא קלה לרוץ. <br>
<span id='pink'>אילה שלוחה -<br>
</span> אילה משולחת לרוץ:<br>
<br>
<span id='pink'>הנותן אמרי שפר - <br>
</span>כתרגומו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>על מלחמת סיסרא נתנבא (שופטים ד ו) ולקחת עמך עשרת אלפים איש מבני נפתלי וגו', והלכו שם בזריזות, וכן נאמר שם לשון שלוח (שופטים ה טו) בעמק שלח ברגליו:<br>
<span id='pink'>הנותן אמרי שפר - <br>
</span>על ידם שרו דבורה וברק שירה. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשוהו:</b> <br>
<blockquote>על יום קבורת יעקב כשערער עשו על המערה.<br>
</blockquote><br>
<b>במסכת סוטה (דף יג א): <br>
</b><blockquote>[ותרגומו] יתרמי עדביה ייפול חבלו, והוא יודה על חלקו אמרים נאים ושבח:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: בן פרת
id: 0149
nru: כב
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
<blockquote>בן חן, והוא לשון ארמי אפריון נמטייה לרבי שמעון <b>בסוף בבא מציעא (קיט א):<br>
</b><br>
</blockquote><span id='pink'>בן פרת עלי עין - <br>
</span>חנו נטוי על העין הרואה אותו:<br>
<br>
<span id='pink'>בנות צעדה עלי שור - <br>
</span>בנות מצרים היו צועדות על החומה להסתכל ביופיו. ובנות הרבה צעדה, כל אחת ואחת במקום שתוכל לראותו משם. עלי שור. על ראייתו, כמו (במדבר כד יז) אשורנו ולא קרוב. <span id='katom'>ומדרשי אגדה יש רבים, וזה נוטה לישוב המקרא:<br>
</span><br>
<span id='pink'>פרת - <br>
</span><span id='katom'>תי'ו שבו הוא תיקון הלשון, </span>כמו (קהלת ג יח) על דברת בני האדם:<br>
<span id='pink'>שור - <br>
</span>כמו לשור:<br>
<span id='pink'>עלי שור - <br>
</span>בשביל לשור. <br>
<br>
<b>ותרגום של אונקלוס: <br>
</b><blockquote>בנות צעדה עלי שור תרין שבטין יפקון מבנוהי וכו'. <br>
</blockquote>וכתב בנות על שם בנות מנשה בנות צלפחד שנטלו חלק בשני עברי הירדן. ברי דיסגי יוסף פורת לשון פריה ורביה. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ויש מדרשי אגדה המתיישבים על הלשון: <br>
</b><blockquote>בשעה שבא עשו לקראת יעקב, בכולן קדמו האמהות ללכת לפני בניהם להשתחוות, וברחל כתיב (לעיל לג ז) נגש יוסף ורחל וישתחוו. <br>
אמר יוסף: רשע הזה עינו רמה, שמא יתן עינו באמי, יצא לפניה ושרבב קומתו לכסותה, והוא שברכו אביו בן פורת, הגדלת עצמך יוסף עלי עין של עשו, לפיכך זכית לגדולה:<br>
</blockquote><br>
<span id='pink'>בנות צעדה עלי שור - <br>
</span>להסתכל בך בצאתך על מצרים. <br>
<span id='katom'><br>
<b></b></span><b>ועוד דרשוהו: <br>
</b><blockquote>לעניין שלא תשלוט בזרעו עין רעה, ואף כשברך מנשה ואפרים ברכם כדגים שאין עין רעה שולטת בהם:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וימררהו ורבו
id: 0149
nru: כג
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
וימררוהו אחיו, וימררוהו פוטיפר ואשתו לאסרו, לשון (שמות א יד) וימררו את חייהם:<br>
<span id='pink'>ורבו - <br>
</span>נעשו לו אחיו אנשי ריב. ואין הלשון הזה לשון פעלו, שאם כן היה לו לינקד ורבו, כמו (במדבר כ יג) המה מי מריבה אשר רבו וגו'. <br>
ואף אם לשון רביית חצים הוא, כך היה לו להנקד. ואינו אלא לשון פועלו, כמו שמו שמים (ירמיה ב יב), שהוא לשון הושמו. <br>
וכן (איוב כד כד) רומו מעט, שהוא לשון הורמו. <br>
<br>
<span id='katom'>אלא שלשון הורמו והושמו על ידי אחרים,</span> ולשון שמו, רמו, רבו, מאליהם הוא, משוממים את עצמם, נתרוממו מעצמם, נעשו אנשי ריב. וכן (ישעיה כג ב) דומו יושבי אי, כמו נדמו. <br>
<br>
<b>וכן תרגם אונקלוס: <br>
</b><blockquote>ונקמוהי:<br>
</blockquote><span id='pink'>בעלי חצים - <br>
</span>שלשונם כחץ. ותרגומו לשון (במדבר לא לו) ותהי המחצה, אותן שהיו ראויים לחלוק עמו נחלה:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ותשב באיתן קשתו
id: 0149
nru: כד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
נתיישבה בחוזק. קשתו, חזקו:<br>
<span id='pink'>ויפזו זרעי ידיו - <br>
</span>זו היא נתינת טבעת על ידו, לשון (מלכים א' י יח) זהב מופז, זאת הייתה לו מידי הקב'ה שהוא אביר יעקב, ומשם עלה להיות רועה אבן ישראל, עקרן של ישראל לשון (זכריה ד ז) האבן הראשה לשון מלכות. <br>
<br>
<b>ואונקלוס אף הוא כך תרגמו: <br>
</b><blockquote>ותשב. <br>
</blockquote>ותבת בהון נביאותיה, החלומות אשר חלם להם, על דקיים אורייתא בסתרא, תוספת הוא ולא מלשון עברי שבמקרא, ושוי בתוקפא רוחצניה, תרגום של באיתן קשתו.<br>
וכך לשון התרגום על העברי ותשב נבואתו, בשביל שאיתנו של הקב'ה הייתה לו לקשת ולמבטח. בכן יתרמא דהב על דרעוהי, לכך ויפזו זרעי ידיו, לשון פז:<br>
<span id='pink'>אבן ישראל - <br>
</span><span id='katom'>לשון נוטריקון אב ובן,</span> אבהן ובנין, יעקב ובניו. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>ותשב באיתן קשתו על כבישת יצרו באשת אדוניו, וקוראו קשת על שם שהזרע יורה כחץ. ויפזו זרעי ידיו, כמו ויפוצו. שיצא הזרע מבין אצבעות ידיו:<br>
</blockquote><span id='pink'>מידי אביר יעקב - <br>
</span><blockquote>שנראתה לו דמות דיוקנו של אביו וכו' כדאיתא <b>בסוטה (דף לו ב):</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: מאל אביך
id: 0149
nru: כה
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
הייתה לך זאת והוא יעזרך:<br>
<span id='pink'>ואת שדי - <br>
</span>ועם הקב'ה היה לבך, כשלא שמעת לדברי אדונתך והוא יברכך:<br>
<span id='pink'>ברכות שדים ורחם - <br>
</span>ברכתא דאבא ודאמא, כלומר יתברכו המולידים והיולדות, שיהיו הזכרים מזריעין טיפה הראויה להריון, והנקבות לא ישכלו את רחם שלהן להפיל עובריהן:<br>
<span id='pink'>שדים - <br>
</span>כמו (שמות יט יג) ירה יירה, דמתרגמינן אישתדאה ישתדי, אף שדים כאן על שם שהזרע יורה כחץ:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ברכת אביך גברו וגו'
id: 0149
nru: כו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
הברכות שברכני הקב'ה גברו והלכו על הברכות שברך את הורי:<br>
<span id='pink'><br>
עד תאות גבעות עולם - <br>
</span>לפי שהברכות שלי גברו עד סוף גבולי גבעות עולם, שנתן לי ברכה פרוצה בלי מצרים, מגעת עד ארבע קצות העולם שנאמר (לעיל כח יד) ופרצת ימה וקדמה וגו', מה שלא אמר לאברהם אבינו וליצחק. <br>
<b>לאברהם אמר</b> (שם יג יד - טו) שא נא עיניך וראה צפנה וגו', כי את כל הארץ אשר אתה רואה לך אתננה, ולא הראהו אלא ארץ ישראל בלבד. <br>
<b>ליצחק אמר</b> (שם כו ג) כי לך ולזרעך אתן את כל הארצות האל והקימותי את השבועה וגו', זהו שאמר ישעיה (ישעיה נח יד) והאכלתיך נחלת יעקב אביך, ולא אמר נחלת אברהם:<br>
<br>
<span id='pink'>תאות - <br>
</span><blockquote>אשמול'ץ בלע'ז [גבול], <b>כך חברו מנחם בן סרוק:</b><br>
</blockquote><span id='pink'>הורי - <br>
</span><span id='katom'>לשון הריון,</span> שהורוני במעי אמי, כמו (איוב ג ג) הורה גבר:<br>
<span id='pink'>עד תאות - <br>
</span>עד קצות, כמו (במדבר לד י) והתאויתם לכם לגבול קדמה (שם לד ח) תתאו לבוא חמת:<br>
<span id='pink'>תהיין - <br>
</span>כולם לראש יוסף:<br>
<span id='pink'>נזיר אחיו - <br>
</span><blockquote>פרישא דאחוהי.<br>
</blockquote>שנבדל מאחיו, כמו: <br>
(ויקרא כב ב) וינזרו מקדשי בני ישראל.<br>
(ישעיה א ד) נזורו אחור. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>תאות גבעת עולם, <br>
</blockquote><span id='katom'>לשון תאוה וחמדה,</span> וגבעות לשון (שמואל א' ב ח) מצוקי ארץ, שחמדתן אמו והזקיקתו לקבלם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: בנימין זאב יטרף
id: 0149
nru: כז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
זאב הוא אשר יטרף, נבא על שיהיו עתידין להיות חטפנין (שופטים כא כא) וחטפתם לכם איש אשתו, בפלגש בגבעה, ונבא על שאול שיהיה נוצח באויביו סביב, שנאמר (ש'א יד מז) ושאול לכד המלוכה וילחם וגו' במואב ובאדום ובכל אשר יפנה ירשיע:<br>
<br>
<span id='pink'>בבקר יאכל עד - <br>
</span><span id='katom'>לשון ביזה ושלל,</span> המתורגם (במדבר לא יב) עדאה. <br>
ועוד יש לו דומה בלשון עברית (ישעיה לג כג) אז חולק עד שלל מרבה, ועל שאול הוא אומר שעמד בתחילת פריחתן וזריחתן של ישראל:<br>
<br>
<span id='pink'>ולערב יחלק שלל -<br>
</span> אף משתשקע שמשן של ישראל על ידי נבוכדנצר שיגלם לבבל, יחלק שלל. מרדכי ואסתר שהם מבנימין יחלקו את שלל המן, שנאמר (אסתר ח ז) הנה בית המן נתתי לאסתר. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם: <br>
</b><blockquote>על שלל הכוהנים בקדשי המקדש:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וזאת אשר דבר להם אביהם ויברך אותם
id: 0149
nru: כח
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
והלא יש מהם שלא ברכם אלא קינטרן?! <br>
אלא כך פירושו וזאת אשר דבר להם אביהם מה שנאמר בענין. <br>
<span id='red'>יכול שלא ברך לראובן שמעון ולוי? <br>
</span>תלמוד לומר: ויברך אותם, כולם במשמע:<br>
<span id='pink'>איש אשר כברכתו - <br>
</span>ברכה העתידה לבא על כל אחד ואחד:<br>
<br>
<span id='pink'>ברך אותם - <br>
</span>לא היה לו לומר אלא איש אשר כברכתו ברך אותו.<br>
<span id='red'>מה תלמוד לומר ברך אותם?</span> <br>
לפי שנתן ליהודה גבורתו של אריה, ולבנימין חטיפתו של זאב, ולנפתלי קלותו של איל.<br>
<span id='red'>יכול שלא כללן בכל הברכות? <br>
</span>תלמוד לומר: ברך אותם:<br>
<br>


autr: רשי
trm: נאסף אל עמי
id: 0149
nru: כט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 49
htm:
על שם שמכניסין הנפשות אל מקום גניזתן, שיש אסיפה בלשון עברי שהיא לשון הכנסה, כגון: (שופטים יט טו) ואין איש מאסף אותם הביתה.<br>
(דברים כב ב) ואספתו אל תוך ביתך.<br>
(ויקרא כג לט) באספכם את תבואת הארץ, הכנסתם לבית מפני הגשמים. <br>
(שמות כג טז) באספך את מעשיך. <br>
<span id='katom'>וכל אסיפה האמורה במיתה אף היא לשון הכנסה:<br>
</span><span id='pink'><br>
אל אבותי - <br>
</span>עם אבותי:<br>
<br>


autr: רשי
trm: וימלאו לו
id: 0150
nru: ג
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
השלימו לו ימי חניטתו עד שמלאו לו ארבעים יום:<br>
<span id='pink'>ויבכו אתו מצרים שבעים יום - <br>
</span>ארבעים לחניטה, ושלשים לבכיה, לפי שבאה להם ברכה לרגלו, שכלה הרעב, והיו מי נילוס מתברכין:<br>
<br>


autr: רשי
trm: אשר כריתי לי
id: 0150
nru: ה
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
<span id='katom'>כפשוטו</span> כמו (שמות כא לג) כי יכרה איש. <br>
<br>
<span id='katom'>ומדרשו:</span><blockquote> עוד מתיישב על הלשון, כמו אשר קניתי. <br>
אמר רבי עקיבא: כשהלכתי לכרכי הים היו קורין למכירה כירה. <br>
ועוד מדרשו לשון כרי, דגור, שנטל יעקב כל כסף וזהב שהביא מבית לבן ועשה אותו כרי, ואמר לעשו טול זה בשביל חלקך במערה:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: כאשר השביעך
id: 0150
nru: ו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
<blockquote>ואם לא בשביל השבועה לא הייתי מניחך, אבל ירא לומר עבור על השבועה, שלא יאמר אם כן עבור על השבועה שנשבעתי לך שלא אגלה על לשון הקודש שאני מכיר עודף על שבעים לשון ואתה אינך מכיר בו,<b> כדאיתא במסכת סוטה (דף לו ב):</b><br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: גרן האטד
id: 0150
nru: י
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
מוקף אטדין היה. <br>
<br>
<span id='katom'>ורבותינו דרשו: <br>
</span><blockquote>על שם המאורע שבאו כל מלכי כנען ונשיאי ישמעאל למלחמה, וכיון שראו כתרו של יוסף תלוי בארונו של יעקב, עמדו כולן ותלו בו כתריהם, והקיפוהו כתרים כגורן המוקף סייג של קוצים:<br>
</blockquote><br>


autr: רשי
trm: וישאו אתו בניו
id: 0150
nru: יג
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
ולא בני בניו, שכך צום אל יישאו מיטתי, לא איש מצרי, ולא אחד מבניכם שהם מבנות כנען, אלא אתם, וקבע להם מקום, שלושה למזרח וכן לארבע רוחות, וכסדרן למסע מחנה של דגלים נקבעו כאן. לוי לא ישא שהוא עתיד לשאת את הארון, ויוסף לא ישא שהוא מלך, מנשה ואפרים יהיו תחתיהם, וזהו (במדבר ב ב) איש על דגלו באותות, באות שמסר להם אביהם לישא מיטתו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: הוא ואחיו וכל העלים אתו
id: 0150
nru: יד
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
בחזרתן כאן הקדים אחיו למצרים העולים אתו, ובהליכתן הקדים מצרים לאחיו, שנאמר (לעיל פסוק ז) ויעלו אתו כל עבדי פרעה וגו' ואחר כך (שם ח) כל בית יוסף ואחיו, אלא לפי שראו הכבוד שעשו מלכי כנען שתלו כתריהם בארונו של יעקב נהגו בהם כבוד:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויראו אחי יוסף כי מת אביהם
id: 0150
nru: טו
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
<span id='red'>מהו ויראו? <br>
</span>הכירו במיתתו אצל יוסף, שהיו רגילים לסעוד עמו על שולחנו של יוסף והיה מקרבן בשביל כבוד אביו, ומשמת יעקב לא קרבן:<br>
<span id='pink'>לו ישטמנו - <br>
</span>שמא ישטמנו. <br>
<span id='katom'><br>
לו מתחלק לעניינים הרבה:</span> <br>
<span id='katom'>יש לו משמש בלשון בקשה ולשון הלואי, כגון: <br>
</span>(לעיל ל לד) לו יהי כדבריך.<br>
(שם כג יג) לו שמעני.<br>
(יהושע ז ז) ולו הואלנו.<br>
(במדבר יד ב) לו מתנו. <br>
<br>
<span id='katom'>ויש לו משמש בלשון אם ואולי, כגון:</span> <br>
(דברים לב כט) לו חכמו.<br>
(ישעיה מח יח) לו הקשבת למצותי. <br>
(שמואל ב' יח יב) ולו אנכי שוקל על כפי. <br>
<br>
<span id='katom'>ויש לו משמש בלשון שמא לו ישטמנו, ואין לו עוד דומה במקרא, והוא לשון אולי, כמו: <br>
</span>(לעיל כד ה) אולי לא תלך האשה אחרי לשון שמא הוא.<br>
<br>
<span id='katom'>ויש אולי לשון בקשה כגון</span>: <br>
(שמואל ב' טז יב) אולי יראה ה' בעניי.<br>
(יהושע יד יב) אולי ישיב ה' אותי.<br>
הרי הוא כמו, (לעיל ל לד) לו יהי כדבריך.<br>
<br>
<span id='katom'>ויש אולי לשון אם,</span> <br>
(לעיל יח כד) אולי יש חמישים צדיקים:<br>
<br>


autr: רשי
trm: ויצוו אל יוסף
id: 0150
nru: טז
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
כמו (שמות ו יג) ויצום אל בני ישראל, ציווה למשה ולאהרן להיות שלוחים אל בני ישראל, אף זה ויצוו אל שלוחם להיות שליח אל יוסף לומר לו כן. ואת מי צוו, את בני בלהה שהיו רגילין אצלו, שנאמר (לעיל לז ב) והוא נער את בני בלהה:<br>
<span id='pink'>אביך ציווה - <br>
</span>שינו בדבר מפני השלום, כי לא ציווה יעקב כן שלא נחשד יוסף בעיניו:<br>
<br>


autr: רשי
trm: כי התחת אלוהים אני
id: 0150
nru: יט
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
שמא במקומו אני?! בתמיה, אם הייתי רוצה להרע לכם, כלום אני יכול?! <br>
והלא אתם כולכם חשבתם עלי רעה והקב'ה חשבה לטובה, והיאך אני לבדי יכול להרע לכם!<br>
<br>


autr: רשי
trm: וידבר על לבם
id: 0150
nru: כא
pch: ויחי
lvr: C0147
prk: 50
htm:
דברים המתקבלים על הלב, עד שלא ירדתם לכאן היו מרננים עלי שאני עבד, ועל ידיכם נודע שאני בן חורין, ואם אני הורג אתכם מה הבריות אומרות כת של בחורים ראה ונשתבח בהן, ואמר אחי הם, ולבסוף הרג אותם, יש לך אח שהורג את אחיו. <br>
<br>
<span id='katom'>דבר אחר:<br>
</span>עשרה נרות לא יכלו לכבות נר אחד וכו':<br>
<br>


autr: רשי
trm: ואלה שמות בני ישראל
id: 0201
nru: א
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>אף על פי שמנאן בחייהן בשמותן, חזר ומנאן במיתתן [אחר מיתתן], להודיע חבתן שנמשלו לכוכבים, שמוציאן ומכניסן במספר ובשמותם, שנאמר (ישעיהו מ כו) המוציא במספר צבאם לכולם בשם יקרא:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויוסף היה במצרים
id: 0201
nru: ה
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>והלא הוא ובניו היו בכלל שבעים, ומה בא ללמדנו, וכי לא היינו יודעים שהוא היה במצרים?! אלא להודיעך צדקתו של יוסף, הוא יוסף הרועה את צאן אביו, הוא יוסף שהיה במצרים ונעשה מלך ועומד בצדקו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: פרו
id: 0201
nru: ז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>שלא הפילו נשותיהם ולא מתו כשהם קטנים:<br>
<b><span id='pink'>וישרצו -<br>
</span></b>שהיו יולדות שישה בכרס אחד:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויקם מלך חדש
id: 0201
nru: ח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b><blockquote>רב ושמואל: <br>
חד אמר: חדש ממש. <br>
וחד אמר:, שנתחדשו גזרותיו:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>אשר לא ידע - <br>
</span></b>עשה עצמו כאלו לא ידע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הבה נתחכמה לו
id: 0201
nru: י
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
<span id='katom'>כל הבה לשון הכנה והזמנה לדבר הוא,</span></b> כלומר הזמינו עצמכם לכך:<br>
<b><span id='pink'><br>
נתחכמה לו - <br>
</span></b>לעם. נתחכמה מה לעשות לו. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>נתחכם למושיען של ישראל לדונם במים, שכבר נשבע שלא יביא מבול לעולם (והם לא הבינו שעל כל העולם אינו מביא, אבל הוא מביא על אומה אחת):<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ועלה מן הארץ - <br>
</span></b>על כורחנו. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>כאדם שמקלל עצמו ותולה קללתו באחרים, והרי הוא כאלו כתב ועלינו מן הארץ והם יירשוה:<br>
</blockquote><br>
<b


autr: רשי
trm: עליו
id: 0201
nru: יא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>על העם:<br>
<b><span id='pink'>מסים - <br>
</span><span id='katom'>לשון מס,</span></b> שרים שגובין מהם המס. <br>
<span id='red'>ומהו המס? <br>
</span>שיבנו ערי מסכנות לפרעה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>למען ענתו בסבלתם - <br>
</span></b>של מצרים:<br>
<b><span id='pink'>ערי מסכנות - <br>
</span>כתרגומו. <br>
</b>וכן (ישעיהו כב טו) לך בא אל הסוכן הזה, גזבר הממונה על האוצרות:<br>
<b><span id='pink'>את פתם ואת רעמסס - <br>
</span></b>שלא היו ראויות מתחלה לכך ועשאום חזקות ובצורות לאוצר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וכאשר יענו אתו
id: 0201
nru: יב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>בכל מה שהם נותנין לב לענות, כן לב הקב'ה להרבות ולהפריץ:<br>
<b><span id='pink'>כן ירבה - <br>
</span></b>כן רבה וכן פרץ. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>רוח הקודש אומרת כן אתם אומרים פן ירבה, ואני אומר כן ירבה:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ויקצו - <br>
</span></b>קצו בחייהם. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>כקוצים היו בעיניהם:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: למילדת
id: 0201
nru: טו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
<span id='katom'>הוא לשון מולידות, אלא שיש לשון קל ויש לשון כבד,</span></b> כמו: <br>
שובר ומשבר.<br>
דובר ומדבר.<br>
כך מוליד ומילד:<br>
<br>
<b><span id='pink'>שפרה - <br>
</span></b>זו יוכבד, על שם שמשפרת את הולד:<br>
<b><span id='pink'>פועה - <br>
</span></b>זו מרים, שפועה ומדברת והוגה לולד כדרך הנשים המפייסות תינוק הבוכה. <br>
<span id='katom'><b>פועה לשון צעקה,</b></span> כמו (ישעיהו מב יד) כיולדה אפעה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בילדכן
id: 0201
nru: טז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>כמו בהולידכן:<br>
<b><span id='pink'>על האבנים - <br>
</span></b>מושב האשה היולדת, ובמקום אחר קוראו משבר, וכמוהו (ירמיהו יח ג) עושה מלאכה על האבנים, מושב כלי אומנות יוצר חרס:<br>
<b><span id='pink'>אם בן הוא וגו' - <br>
</span></b>לא היה מקפיד אלא על הזכרים, שאמרו לו אצטגניניו שעתיד להיוולד בן המושיע אותם:<br>
<b><span id='pink'>וחיה - <br>
</span></b>ותחיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ותחיין את הילדים
id: 0201
nru: יז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>מספקות להם מים ומזון. <br>
<b><br>
תרגום הראשון: </b><blockquote>וקיימא. <br>
</blockquote><b><br>
והשני: </b><blockquote>וקיימתין. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>לפי שלשון עברית לנקבות רבות, תיבה זו וכיוצא בה, משמשת לשון פעלו ולשון פעלתן,</b></span> כגון: <br>
(שמות ב יט) ותאמרנה איש מצרי, לשון עבר. <br>
כמו ויאמרו לזכרים, ותדברנה בפיכם (ירמיהו מד כה) לשון דברתן, כמו ותדברו לזכרים. <br>
וכן (יחזקאל יג יט) ותחללנה אותי אל עמי, לשון עבר חללתן, כמו ותחללו לזכרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי חיות הנה
id: 0201
nru: יט
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 01
htm:
</b>בקיאות כמילדות. <br>
<b><br>
תרגום: <br>
</b><blockquote>מילדות חיתא. <br>
</blockquote><b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>הרי הן משולות לחיות השדה שאינן צריכות מילדות. <br>
</blockquote><span id='red'>והיכן משולות לחיות?<br>
</span>גור אריה (בראשית מט ט). <br>
זאב יטרף (שם כז). <br>
בכור שורו (דברים לג יז).<br>
אילה שלוחה (בראשית מט כא).<br>
ומי שלא נכתב בו הרי הכתוב כללן (בראשית מט כח) ויברך אותם. <br>
ועוד כתיב (יחזקאל יט ב) מה אמך לביא:<br>
<br>
<b><span id='pink'>(כ - כא) וייטב -<br>
</span></b>הטיב להם. <br>
<span id='katom'><b>וזה חלוק בתיבה שיסודה שתי אותיות ונתן לה וי'ו יו'ד בראשה, כשהיא באה לדבר בלשון ויפעיל הוא נקוד היו'ד בציר'י שהוא קמ'ץ קטן,</b></span> כגון: <br>
וייטב אלוהים למילדות.<br>
וירב בבת יהודה. <br>
(איכה ב ה), הרבה תאניה. <br>
וכן ויגל השארית (דברי הימים ב' לו כ), דנבוזראדן הגלה את השארית.<br>
ויפן זנב אל זנב (שופטים טו ד), הפנה הזנבות זו לזו. <br>
<span id='katom'><b>כל אלו לשון הפעיל את אחרים.</b></span> <br>
<br>
<span id='katom'><b>וכשהוא מדבר בלשון ויפעל, הוא נקוד היו'ד בחיר'ק, </b></span>כגון: <br>
(ויקרא י כ) ויִטב בעיניו, לשון הוטב. <br>
וכן וירב העם (פסוק כ), נתרבה העם.<br>
ויגל יהודה (מלכים ב' כה כא) הגלה יהודה.<br>
ויפן כה וכה (ב יב), פנה לכאן ולכאן. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ואל תשיבני וילך, וישב, וירד, ויצא, לפי שאינן מגזרתן של אלו, שהרי היו'ד יסוד בהן,</b></span> <br>
ירד, יצא, ישב, ילך, היו'ד אות שלישית בו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>וייטב אלוהים למילדת - <br>
</span></b><span id='red'>מהו הטובה?<br>
</span><b><span id='pink'>ויעש להם בתים - <br>
</span></b>בתי כהונה ולוויה ומלכות שקרויין בתים. <br>
ויבן את בית ה' ואת בית המלך (מלכים א' ט א). <br>
<blockquote>כהונה ולוויה מיוכבד, ומלכות ממרים, כדאיתא <b>במסכת סוטה (סוטה יא ב):<br>
</b></blockquote><b


autr: רשי
trm: ויקח את בת לוי
id: 0202
nru: א
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>פרוש היה ממנה מפני גזירת פרעה (וחזר ולקחה. וזהו וילך, שהלך בעצת בתו שאמרה לו גזרתך קשה משל פרעה, אם פרעה גזר על הזכרים, ואתה ג'כ על הנקבות). והחזירה ועשה בה לקוחין שניים. ואף היא נהפכה להיות נערה. ובת מאה שלושים שנה הייתה שנולדה בבואה למצרים בין החומות, ומאתים ועשר שנה נשתהו שם, וכשיצאו היה משה בן שמונים שנה. אם כן כשנתעברה ממנו הייתה בת מאה שלושים וקורא אותה בת לוי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולא יכלה עוד הצפינו
id: 0202
nru: ג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>שמנו לה המצריים מיום שהחזירה, והיא ילדתו לששה חדשים ויום אחד, שהיולדת לשבעה יולדת למקוטעין, והם בדקו אחריה לסוף תשעה:<br>
<b><span id='pink'>גמא - <br>
</span></b>גמי בלשון משנה ובלעז יונ'ק <span id='katom'><b>[גומא]</b></span>. <br>
ודבר רך הוא, ועומד בפני רך ובפני קשה:<br>
<b><span id='pink'>בחמר ובזפת - <br>
</span></b>זפת מבחוץ וטיט מבפנים, כדי שלא יריח אותו צדיק ריח רע של זפת:<br>
<b><span id='pink'>ותשם בסוף - <br>
</span><span id='katom'>הוא לשון אגם</span></b> רושי'ל בלעז <span id='katom'><b>[סוף],</b></span> <br>
ודומה לו (ישעיה יט ו) קנה וסוף קמלו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לרחץ על היאר
id: 0202
nru: ה
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
<span id='katom'>סרס המקרא ופרשהו</span></b> ותרד בת פרעה על היאור לרחוץ בו:<br>
<b><span id='pink'>על יד היאר - <br>
</span></b>אצל היאור, כמו (שמואל ב יד ל) ראו חלקת יואב על ידי, והוא לשון יד ממש, שיד האדם סמוכה לו. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>הולכות לשון מיתה, כמו (בראשית כה לב) הנה אנכי הולך למות, הולכות למות לפי שמיחו בה. והכתוב מסייען, כי למה לנו לכתוב ונערותיה הולכות:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>את אמתה - <br>
</span></b>את שפחתה. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו: <br>
</b><blockquote>לשון יד. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>אבל לפי דקדוק לשון הקודש היה לו להינקד אמתה מ'ם דגושה.</b></span> <br>
<br>
<b>והם דרשו: <br>
</b><blockquote>את אמתה את ידה, שנשתרבבה אמתה אמות הרבה:</blockquote><br>
<b


autr: רשי
trm: ותפתח ותראהו
id: 0202
nru: ו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b><span id='red'>את מי ראתה? <br>
</span>את הילד, <span id='katom'><b>זהו פשוטו.</b></span> <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>שראתה עמו שכינה:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>והנה נער בכה - <br>
</span></b>קולו כנער:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: משיתהו
id: 0202
nru: י
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>שחילתה והוא לשון הוצאה בלשון ארמי, כמשחל ביניתא מחלבא. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ובלשון עברי משיתהו לשון הסירותיו,</b></span> כמו: <br>
(יהושע א ח) לא ימוש. לא משו (במדבר יד מד) <span id='katom'><b>כך חברו מנחם. <br>
</b></span><br>
<span id='katom'><b>ואני אומר: שאינו ממחברת מש, וימוש, אלא מגזרת משה, ולשון הוצאה הוא.</b></span><br>
וכן (שמואל ב כב יז) ימשני ממים רבים. שאילו היה ממחברת <b>מש</b>, לא יתכן לומר משיתהו, אלא המישותיהו, כאשר יאמר מן קם הקימותי, ומן שב השיבותי, ומן בא הביאותי. או משתיהו, כמו (זכריה ג ט) ומשתי את עון הארץ. <br>
<span id='katom'><b>אבל משיתי אינו אלא מגזרת תיבה שפעל שלה מיוסד בה'א בסוף התיבה.</b></span> כגון משה, בנה, עשה, צוה, פנה. <span id='katom'><b>כשיבוא לומר בהם פעלתי, תבא היו'ד במקום ה'א</b></span>, כמו עשיתי, בניתי, פניתי, צויתי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויגדל משה
id: 0202
nru: יא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b><blockquote><b>והלא כבר כתיב ויגדל הילד (פסוק י) <br>
</b>אמר רבי יהודה ברבי אלעאי: הראשון לקומה והשני לגדולה, שמינהו פרעה על ביתו:<br>
<b></b></blockquote><b><span id='pink'>וירא בסבלתם - <br>
</span></b>נתן עיניו ולבו להיות מיצר עליהם:<br>
<b><span id='pink'>איש מצרי - <br>
</span></b>נוגש היה, ממונה על שוטרי ישראל והיה מעמידם מקרות הגבר למלאכתם:<br>
<b><span id='pink'>מכה איש עברי - <br>
</span></b>מלקהו ורודהו. ובעלה של שלומית בת דברי היה, ונתן בה עיניו, ובלילה העמידו והוציאו מביתו, והוא חזר ונכנס לבית ובא על אשתו, כסבורה שהוא בעלה, וחזר האיש לביתו והרגיש בדבר, וכשראה אותו מצרי שהרגיש בדבר, היה מכהו ורודהו כל היום:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויפן כה וכה
id: 0202
nru: יב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>ראה מה עשה לו בבית ומה עשה לו בשדה. ולפי פשוטו כמשמעו:<br>
<b><span id='pink'>וירא כי אין איש - <br>
</span></b>עתיד לצאת ממנו שיתגייר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שני אנשים עברים
id: 0202
nru: יג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>דתן ואבירם הם שהותירו מן המן:<br>
<b><span id='pink'>נצים - <br>
</span></b>מריבים:<br>
<b><span id='pink'>למה תכה - <br>
</span></b>אף על פי שלא הכהו, נקרא רשע בהרמת יד:<br>
<b><span id='pink'>רעך - <br>
</span></b>רשע כמותך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מי שמך לאיש
id: 0202
nru: יד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>והרי עודך נער:<br>
<b><span id='pink'>הלהרגני אתה אמר -<br>
</span></b>מכאן אנו למדים שהרגו בשם המפורש:<br>
<b><span id='pink'>ויירא משה - <br>
</span><span id='katom'>כפשוטו.</span></b> <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>דאג לו על שראה בישראל רשעים דלטורין, אמר מעתה שמא אינם ראויין להגאל:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>אכן נודע הדבר - <br>
</span><span id='katom'>כמשמעו. <br>
</span></b><br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>נודע לי הדבר שהייתי תמה עליו, מה חטאו ישראל מכל שבעים אומות להיות נרדים בעבודת פרך, אבל רואה אני שהם ראויים לכך:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: וישמע פרעה
id: 0202
nru: טו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>הם הלשינו עליו:<br>
<b><span id='pink'>ויבקש להרג את משה - <br>
</span></b>מסרו לקוסטינר להרגו, ולא שלטה בו החרב, הוא שאמר משה (יח ד) ויצילני מחרב פרעה:<br>
<b><span id='pink'>וישב בארץ מדין - <br>
</span></b>נתעכב שם, כמו (בראשית לז א) וישב יעקב:<br>
<b><span id='pink'>וישב על הבאר - <br>
</span><span id='katom'>לשון ישיבה,</span></b> למד מיעקב שנזדווג לו זווגו על הבאר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולכהן מדין
id: 0202
nru: טז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>רב שבהן ופירש לו מעבודה זרה ונידוהו מאצלם:<br>
<b><span id='pink'>את הרהטים - <br>
</span></b>את בריכות מרוצת המים העשויות בארץ:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: למה זה עזבתן
id: 0202
nru: כ
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>הכיר בו שהוא מזרעו של יעקב, שהמים עולים לקראתו:<br>
<b><span id='pink'>ויאכל לחם - <br>
</span></b>שמא ישא אחת מכם. <br>
כמה דאת אמרת (בראשית לט ו) כי אם הלחם אשר הוא אוכל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויואל
id: 0202
nru: כא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
כתרגומו.</b> <br>
ודומה לו: (שופטים יט ו) הואל נא ולין. <br>
ולו הואלנו (יהושע ז ז).<br>
הואלתי לדבר (בראשית יח כז).<br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote><b>לשון אלה, </b>נשבע לו שלא יזוז ממדין כי אם ברשותו:<br>
<b></b></blockquote><b></b><b


autr: רשי
trm: ויהי בימים הרבים ההם
id: 0202
nru: כג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>שהיה משה גר במדין, וימת מלך מצרים והוצרכו ישראל לתשועה. ומשה היה רועה וגו' (ג א) ובאת תשועה על ידו, ולכך נסמכו פרשיות הללו:<br>
<b><span id='pink'>וימת מלך מצרים - <br>
</span></b>נצטרע והיה שוחט תינוקות ישראל ורוחץ בדמם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: נאקתם
id: 0202
nru: כד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 02
htm:
</b>צעקתם. <br>
וכן (איוב כד יב) מעיר מתים ינאקו:<br>
<b><span id='pink'>את בריתו את אברהם - <br>
</span></b>עם אברהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אחר המדבר
id: 0203
nru: א
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>להתרחק מן הגזל שלא ירעו בשדות אחרים:<br>
<b><span id='pink'>אל הר האלוהים - <br>
</span></b>על שם העתיד:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בלבת אש
id: 0203
nru: ב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>בשלהבת אש לבו של אש, כמו: <br>
(דברים ד יא) לב השמים. <br>
(שמואל ב יח יד) בלב האלה. <br>
<span id='katom'><b>ואל תתמה על התי'ו,</b></span> שיש לנו כיוצא בו (יחזקאל טז ל) מה אמולה לבתך:<br>
<b><span id='pink'>מתוך הסנה - <br>
</span></b>ולא אילן אחר, משום עמו אנכי בצרה (תהילים צא טו):<br>
<b><span id='pink'>אכל - <br>
</span></b>נאכל, כמו (דברים כא ג) לא עבד בה.<br>
אשר לקח משם (בראשית ג כג):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: של
id: 0203
nru: ה
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>שלוף והוצא. <br>
כמו (דברים יט ה) ונשל הברזל. <br>
(דברים כח מ) כי ישל זיתך:<br>
<br>
<b><span id='pink'>אדמת קדש הוא -<br>
</span></b>המקום:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי ידעתי את מכאביו
id: 0203
nru: ז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>כמו (לעיל ב כה) וידע אלוהים, כלומר כי שמתי לב להתבונן ולדעת את מכאוביו ולא העלמתי עיני ולא אאטום את אזני מצעקתם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מי אנכי
id: 0203
nru: יא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>מה אני חשוב לדבר עם המלכים:<br>
<b><span id='pink'>וכי אוציא את בני ישראל - <br>
</span></b>ואף אם חשוב אני, מה זכו ישראל שתעשה להם נס ואוציאם ממצרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויאמר כי אהיה עמך
id: 0203
nru: יב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
<span id='katom'>השיבו על ראשון ראשון ועל אחרון אחרון. <br>
</span>שאמרת מי אנכי כי אלך אל פרעה, <br>
</b>לא שלך היא, כי אם משלי. <br>
<br>
<b>כי אהיה עמך, <br>
</b>וזה המראה אשר ראית בסנה לך האות כי אנכי שלחתיך. <br>
<br>
<b>וכדאי אני להציל כאשר ראית הסנה עושה שליחותי ואיננו אוכל, <br>
</b>כך תלך בשליחותי ואינך ניזוק. <br>
<br>
<b>וששאלת מה זכות יש לישראל שיצאו ממצרים, <br>
</b>דבר גדול יש לי על הוצאה זו, שהרי עתידים לקבל התורה על ההר הזה לסוף שלושה חדשים שיצאו ממצרים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span><b><span id='pink'>כי אהיה עמך <br>
</span><span id='katom'></span></b>וזה שתצליח בשליחותך לך האות על הבטחה אחרת שאני מבטיחך, שכשתוציאם ממצרים תעבדון אותי על ההר הזה, שתקבלו התורה עליו והיא הזכות העומדת לישראל. <br>
<br>
ודוגמת לשון זה מצינו (ישעיהו לז ל) וזה לך האות אכול השנה ספיח וגו', מפלת סנחריב תהיה לך אות על הבטחה אחרת שארצכם חרבה מפירות ואני אברך הספיחים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אהיה אשר אהיה
id: 0203
nru: יד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>אהיה עמם בצרה זו אשר אהיה עמם בשעבוד שאר מלכויות. <br>
אמר לפניו ריבונו של עולם: מה אני מזכיר להם צרה אחרת דיים בצרה זו. <br>
אמר לו: יפה אמרת, כה תאמר וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: זה שמי לעלם
id: 0203
nru: טו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
<span id='katom'>חסר וי'ו, לומר העלימהו,</span></b> שלא יקרא ככתבו:<br>
<b><span id='pink'>וזה זכרי - <br>
</span></b>למדו היאך נקרא. <br>
וכן דוד הוא אומר (תהילים קלה יג) ה' שמך לעולם ה' זכרך לדור ודור:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושמעו לקלך
id: 0203
nru: יח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>מאליהם, מכיוון שתאמר להם לשון זה ישמעו לקולך, שכבר סימן זה מסור בידם מיעקב ומיוסף שבלשון זה הם נגאלים. <br>
<b>יעקב אמר </b>(בראשית נ כב) ואלוהים פקוד יפקוד אתכם. <br>
<b>יוסף אמר</b> להם (בראשית נ כה) פקוד יפקוד אלוהים אתכם:<br>
<b><span id='pink'>[אלוהי העבריים - <br>
</span><span id='katom'>יו'ד יתירה</span></b> רמז לעשר מכות]:<br>
<b><span id='pink'>נקרה עלינו - <br>
</span><span id='katom'>לשון מקרה</span></b> וכן: <br>
(במדבר כג ד) ויקר אלוהים, <br>
(שם טו) ואנכי אקרה כה, אהא נקרה מאתו הלום:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא יתן אתכם מלך מצרים להלך
id: 0203
nru: יט
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 03
htm:
</b>אם אין אני מראה לו ידי החזקה, כלומר כל עוד שאין אני מודיעו ידי החזקה לא יתן אתכם להלוך:<br>
<b><span id='pink'>לא יתן - <br>
</span></b>לא ישבוק, כמו: <br>
(בראשית כ ו) על כן לא נתתיך. <br>
(שם לא ז) ולא נתנו אלוהים להרע עמדי.<br>
<span id='katom'><b>וכולן לשון נתינה הם.</b></span> <br>
<br>
<b>ויש מפרשים: <br>
</b><blockquote>ולא ביד חזקה ולא בשביל שידו חזקה, כי מאז אשלח את ידי והכיתי את מצרים וגו', ומתרגמין אותו: ולא מן קדם דחיליה תקיף. <br>
<b>משמו של רבי יעקב ברבי מנחם נאמר לי:</b><br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: מזה בידך
id: 0204
nru: ב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>לכך נכתב תיבה אחת, לדרוש מזה שבידך אתה חייב ללקות, שחשדת בכשרים. <br>
<span id='katom'><b>ופשוטו</b></span> כאדם שאומר לחברו מודה אתה שזו שלפניך אבן היא! <br>
אומר לו הן. <br>
אמר לו: הריני עושה אותה עץ:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויחזק בו
id: 0204
nru: ד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
<span id='katom'>לשון אחיזה הוא,</span></b> והרבה יש במקרא: <br>
(בראשית יט טז) ויחזיקו האנשים בידו. <br>
(דברים כה יא) והחזיקה במבושיו.<br>
(שמואל א יז לה) והחזקתי בזקנו. <br>
<span id='katom'><b>כל לשון חזוק הדבוק לבי'ת, לשון אחיזה הוא:<br>
</b></span><br>
<b


autr: רשי
trm: מצרעת כשלג
id: 0204
nru: ו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>דרך צרעת להיות לבנה (ויקרא יג ד) אם בהרת לבנה היא. <br>
אף באות זה רמז שלשון הרע סיפר באומרו (פסוק א) לא יאמינו לי, לפיכך הלקהו בצרעת, כמו שלקתה מרים על לשון הרע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והאמינו לקל האת האחרון
id: 0204
nru: ח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>משתאמר להם בשבילכם לקיתי על שספרתי עליכם לשון הרע יאמינו לך, שכבר למדו בכך שהמזדווגין להרע להם לוקים בנגעים, כגון פרעה ואבימלך בשביל שרה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולקחת ממימי היאור
id: 0204
nru: ט
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>רמז להם שבמכה ראשונה נפרע מאלוהותם:<br>
<b><span id='pink'>והיו המים וגו' - <br>
</span></b>והיו והיו שתי פעמים. <br>
<span id='katom'><b>נראה בעיני,</b></span> אלו נאמר והיו המים אשר תיקח מן היאור לדם ביבשת, שומע אני שבידו הם נהפכים לדם ואף כשירדו לארץ יהיו בהווייתן, אבל עכשיו מלמדנו שלא יהיו דם עד שיהיו ביבשת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: גם מתמול וגו'
id: 0204
nru: י
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>למדנו שכל שבעה ימים היה הקב'ה מפתה את משה בסנה לילך בשליחותו: <br>
<b>מתמול <br>
שלשום <br>
מאז דברך <br>
</b>הרי שלשה, <br>
<b>ושלשה גמין רבויין הם, <br>
</b>הרי ששה, <br>
והוא היה עומד ביום השביעי כשאמר לו זאת עוד (להלן פסוק יג) שלח נא ביד תשלח, עד שחרה בו וקבל עליו. <br>
וכל זה, שלא היה רוצה ליטול גדולה על אהרן אחיו שהיה גדול הימנו ונביא היה, שנאמר (שמואל א ב כז) הנגלה נגליתי אל בית אביך בהיותם במצרים, הוא אהרן. <br>
וכן ביחזקאל (כ ה) ואודע להם בארץ מצרים וגו'. <br>
(שם ז) ואומר אליהם איש שקוצי עיניו השליכו, ואותה נבואה לאהרן נאמרה:<br>
<b><span id='pink'>כבד פה - <br>
</span></b>בכבידות אני מדבר, ובלשון לעז בלב'א [<span id='katom'><b>גמגמן</b></span>]:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מי שם פה וגו'
id: 0204
nru: יא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>מי למדך לדבר כשהיית נדון לפני פרעה על המצרי:<br>
<b><span id='pink'>או מי ישום אלם - <br>
</span></b>מי עשה פרעה אלם שלא נתאמץ במצוות הריגתך, ואת משרתיו חרשים, שלא שמעו בצוותו עליך, ולאספקלטורין ההורגים מי עשאם עיוורים, שלא ראו כשברחת מן הבימה ונמלטת:<br>
<b><span id='pink'>הלא אנכי - <br>
</span></b>ששמי ה' עשיתי כל זאת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ביד תשלח
id: 0204
nru: יג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>ביד מי שאתה רגיל לשלוח, והוא אהרן. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>ביד אחר שתרצה לשלוח, שאין סופי להכניסם לארץ ולהיות גואלם לעתיד, יש לך שלוחים הרבה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויחר אף
id: 0204
nru: יד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b><blockquote>ר' יהושע בן קרחה אומר: כל חרון אף שבתורה נאמר בו רושם, וזה לא נאמר בו רושם, ולא מצינו שבא עונש על ידי אותו חרון. <br>
אמר לו רבי יוסי: אף בזו נאמר בו רושם, הלא אהרן אחיך הלוי, שהיה עתיד להיות לוי ולא כהן, והכהונה הייתי אומר לצאת ממך, מעתה לא יהיה כן, אלא הוא יהיה כוהן ואתה הלוי, שנאמר (דברי הימים א' כג כד) ומשה איש האלוהים בניו יקראו על שבט הלוי:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>הנה הוא יצא לקראתך - <br>
</span></b>כשתלך למצרים:<br>
<b><span id='pink'>וראך ושמח בלבו - <br>
</span></b>לא כשאתה סבור שיהא מקפיד עליך שאתה עולה לגדולה. ומשם זכה אהרן לעדי החשן הנתון על הלב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ודבר הוא לך
id: 0204
nru: טז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>בשבילך ידבר אל העם וזה יוכיח על כל לך ולי ולו ולכם ולהם הסמוכים לדבור, שכולם לשון על הם:<br>
<b><span id='pink'>יהיה לך לפה - <br>
</span></b>למליץ, לפי שאתה כבד פה:<br>
<b><span id='pink'>לאלוהים - <br>
</span></b>לרב ולשר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וישב אל יתר חתנו
id: 0204
nru: יח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>ליטול רשות, שהרי נשבע לו. ושבעה שמות היו לו: <br>
<b>רעואל, יתר, יתרו, קני, חובב, חבר, פוטיאל:<br>
</b><br>
<b


autr: רשי
trm: על החמר
id: 0204
nru: כ
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>חמור המיוחד, הוא החמור שחבש אברהם לעקידת יצחק והוא שעתיד מלך המשיח להגלות עליו, שנאמר (זכריה ט ט) עני ורוכב על חמור:<br>
<b><span id='pink'>וישב ארצה מצרים ויקח משה את מטה וגו' - <br>
</span><span id='katom'>אין מוקדם ומאוחר מדוקדקים במקרא:<br>
</span></b><br>
<b


autr: רשי
trm: בלכתך לשוב מצרימה וגו'
id: 0204
nru: כא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>דע שעל מנת כן תלך, שתהא גבור בשליחותי לעשות כל מופתי לפני פרעה ולא תירא ממנו:<br>
<b><span id='pink'>אשר שמתי בידך - <br>
</span></b>לא על שלוש האותות האמורות למעלה, שהרי לא לפני פרעה ציווה לעשותם אלא לפני ישראל, שיאמינו לו, ולא מצינו שעשאם לפניו, אלא מופתים שאני עתיד לשום בידך במצרים, כמו (שמות ז ט) כי ידבר אליכם פרעה וגו'. <br>
<span id='katom'><b>ואל תתמה על אשר כתיב אשר שמתי, </b></span>שכן משמעו כשתדבר עמו, כבר שמתים בידך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואמרת אל פרעה
id: 0204
nru: כב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>כשתשמע שלבו חזק וימאן לשלוח אמור לו כן:<br>
<b><span id='pink'>בני בכרי - <br>
</span><span id='katom'>לשון גדולה.</span></b> <br>
כמו (תהילים פט כח) אף אני בכור אתנהו<span id='katom'><b>, זהו פשוטו.</b></span> <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>כאן חתם הקב'ה על מכירת הבכורה שלקח יעקב מעשו:<br>
</blockquote><b><span id='pink'><br>
(כג) ואמר אליך - <br>
</span></b>בשליחותו של מקום:<br>
<b><span id='pink'>שלח את בני וגו' הנה אנכי הרג וגו' - <br>
</span></b>היא מכה אחרונה ובה התרהו תחלה מפני שהיא קשה, וזה הוא שאמר (איוב לו כב) הן אל ישגיב בכוחו, לפיכך מי כמוהו מורה (איוב לו כב). בשר ודם המבקש להנקם מחברו מעלים את דבריו שלא יבקש הצלה, אבל הקב'ה ישגיב בכוחו ואין יכולת להימלט מידו, כי אם בשובו אליו, לפיכך הוא מורהו ומתרה בו לשוב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויהי
id: 0204
nru: כד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>משה בדרך במלון:<br>
<b><span id='pink'>ויבקש המיתו - <br>
</span></b>המלאך למשה, לפי שלא מל את אליעזר בנו, ועל שנתרשל נענש מיתה. <br>
<blockquote>תניא, אמר רבי יוסי: חס ושלום לא נתרשל, אלא אמר אמול ואצא לדרך, סכנה היא לתינוק עד שלושה ימים, אמול ואשהה שלושה ימים, הקב'ה ציוני (פסוק י'ט) לך שוב מצרים. ומפני מה נענש, לפי שנתעסק במלון תחלה.<b> במסכת נדרים (דף לא ב).</b> <br>
</blockquote>והיה המלאך נעשה כמין נחש ובולעו מראשו ועד ירכיו, וחוזר ובולעו מרגליו ועד אותו מקום, הבינה צפורה שבשביל המילה הוא:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ותגע לרגליו
id: 0204
nru: כה
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 04
htm:
</b>השליכתו לפני רגליו של משה:<br>
<b><span id='pink'>ותאמר - <br>
</span></b>על בנה:<br>
<b><span id='pink'>כי חתן דמים אתה לי - <br>
</span></b>אתה היית גורם להיות החתן שלי נרצח עליך, הורג אישי אתה לי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואחר באו משה ואהרן וגו'
id: 0205
nru: א
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>אבל הזקנים נשמטו אחד אחד מאחר משה ואהרן, עד שנשמטו כולם קודם שהגיעו לפלטין, לפי שיראו ללכת, ובסיני נפרע להם (כד ב) ונגש משה לבדו והם לא יגשו, החזירם לאחוריהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: פן יפגענו
id: 0205
nru: ג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>פן יפגעך היו צריכים לומר, אלא שחלקו כבוד למלכות. <br>
<span id='katom'><b>פגיעה זו לשון מקרה מות היא:<br>
</b></span><br>
<b


autr: רשי
trm: תפריעו את העם ממעשיו
id: 0205
nru: ד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>תבדילו ותרחיקו אותם ממלאכתם, ששומעין לכם וסבורים לנוח מן המלאכה. <br>
וכן (משלי ד טו) פרעהו אל תעבר בו, רחקהו. <br>
וכן (שם א כה) ותפרעו כל עצתי. <br>
(שמות לב כה) כי פרוע הוא, נרחק ונתעב:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לכו לסבלתיכם - <br>
</span></b>לכו למלאכתכם שיש לכם לעשות בבתיכם. אבל מלאכת שעבוד מצרים לא הייתה על שבטו של לוי, ותדע לך שהרי משה ואהרן יוצאים ובאים שלא ברשות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הנגשים
id: 0205
nru: ו
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>מצריים היו, והשוטרים היו ישראלים, הנוגש ממונה על כמה שוטרים, והשוטר ממונה לרדות בעושי המלאכה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: תבן
id: 0205
nru: ז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>אשטובל'א <span id='katom'><b>[קש]</b></span> היו גובלין אותו עם הטיט:<br>
<b><span id='pink'>לבנים - <br>
</span></b>טיולי'ש בלעז <span id='katom'><b>[רעפים]</b></span> שעושים מטיט ומייבשין אותן בחמה, ויש ששורפין אותן בכבשן:<br>
<b><span id='pink'>כתמול שלשם - <br>
</span></b>כאשר הייתם עושים עד הנה:<br>
<b><span id='pink'>וקששו - <br>
</span></b>ולקטו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואת מתכנת הלבנים
id: 0205
nru: ח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>סכום חשבון הלבנים שהיה כל אחד עושה ליום כשהיה התבן נתן להם, אותו סכום תשימו עליהם גם עתה, למען תכבד העבודה עליהם:<br>
<b><span id='pink'>כי נרפים - <br>
</span></b>מן העבודה הם, לכך לבם פונה אל הבטלה וצועקים לאמר נלכה וגו':<br>
מתכנת ותוכן לבנים (פסוק ח). <br>
ולו נתכנו עלילות (שמואל א' ב ג).<br>
את הכסף המתוכן (מלכים ב' יב יב).<br>
<span id='katom'><b>כולם לשון חשבון הם:<br>
</b></span><b><span id='pink'><br>
נרפים - <br>
</span><span id='katom'></span></b>המלאכה רפויה בידם ועזובה מהם והם נרפים ממנה, רטריי'ש בלע'ז [<b>אחיזתם רופפת]</b>:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואל ישעו בדברי שקר
id: 0205
nru: ט
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>ואל יהגו וידברו תמיד בדברי רוח לאמר נלכה נזבחה. <br>
ודומה לו: (תהילים קיט קיז) ואשעה בחקיך תמיד. <br>
(דברים כח לז) למשל ולשנינה. <br>
<b>מתרגמינן:<br>
</b><blockquote> ולשועין. <br>
</blockquote>(בראשית כד סו) ויספר ואשתעי. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ואי אפשר לומר</b></span> ישעו לשון (בראשית ד ד) וישע ה' אל הבל וגו', (שם ה) ואל קין ואל מנחתו לא שעה, ולפרש אל ישעו אל יפנו, שאם כן היה לו לכתוב ואל ישעו אל דברי שקר או לדברי שקר, כי כן גזרת כולם: <br>
(ישעי' יז ז) ישעה האדם על עושהו. <br>
(שם לא א) ולא שעו על קדוש ישראל.<br>
(שם יז ח) ולא ישעה אל המזבחות.<br>
ולא מצאתי שימוש של בי'ת סמוכה לאחריהם. <br>
<br>
<span id='katom'><b>אבל אחר לשון דבור, במתעסק לדבר בדבר נופל לשון שימוש בי'ת,</b></span> כגון: <br>
(יחזקאל לג ל) הנדברים בך. <br>
(במדבר יב א) ותדבר מרים ואהרן במשה.<br>
(זכריה ד א) המלאך הדובר בי.<br>
(דברים יא יט) לדבר בם.<br>
(תהילים קיט מו) ואדברה בעדותיך.<br>
אף כאן אל ישעו בדברי שקר אל יהיו נדברים בדברי שווא והבאי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אתם לכו קחו לכם תבן
id: 0205
nru: יא
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>וצריכים אתם לילך בזריזות:<br>
<b><span id='pink'>כי אין נגרע מעבדתכם דבר - <br>
</span></b>מכל סכום לבנים שהייתם עושים ליום בהיות התבן ניתן לכם מזומן מבית המלך:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לקשש קש לתבן
id: 0205
nru: יב
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>לאסוף אסיפה, ללקוט לקט לצורך תבן הטיט. <br>
<span id='katom'><b>קש לשון לקוט.</b></span> על שם שדבר המתפזר הוא וצריך לקוששו, קרוי קש בשאר מקומות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אצים
id: 0205
nru: יג
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>דוחקים:<br>
<b><span id='pink'>דבר יום ביומו - <br>
</span></b>חשבון של כל יום כלו ביומו, כאשר עשיתם בהיות התבן מוכן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויכו שטרי בני ישראל
id: 0205
nru: יד
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>השוטרים ישראלים היו וחסים על חבריהם מלדחקם, וכשהיו משלימים הלבנים לנוגשים שהם מצריים, והיה חסר מן הסכום, היו מלקין אותם על שלא דחקו את עושי המלאכה, לפיכך זכו אותם שוטרים להיות סנהדרין, ונאצל מן הרוח אשר על משה, והושם עליהם, שנאמר (במדבר יא טז) אספה לי שבעים איש מזקני ישראל אשר ידעת, מאותן שידעת הטובה שעשו במצרים, כי הם זקני העם ושוטריו:<br>
<b><span id='pink'><br>
ויכו שטרי בני ישראל - <br>
</span></b>אשר שמו נוגשי פרעה אותם לשוטרים עליהם לאמר מדוע וגו'. <br>
<span id='red'>למה ויכו? <br>
</span>שהיו אומרים להם מדוע לא כליתם גם תמול גם היום חוק הקצוב עליכם לליבון כתמול השלישי שהוא יום שלפני אתמול, והוא היה בהיות התבן נתן להם:<br>
<b><span id='pink'>ויכו - <br>
</span><span id='katom'>לשון ויופעלו,</span></b> הוכו מיד אחרים, הנוגשים הכום:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולבנים אמרים לנו עשו
id: 0205
nru: טז
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>כמנין הראשון:<br>
<b><span id='pink'>וחטאת עמך - <br>
</span><span id='katom'>אלו היה נקוד פת'ח הייתי אומר שהוא דבוק, ודבר זה חטאת עמך הוא, עכשיו שהוא קמ'ץ,</span> <span id='katom'>שם דבר הוא. <br>
<br>
וכך פירושו:</span></b> ודבר זה מביא חטאת על עמך, כאלו כתוב וחטאת לעמך. <br>
כמו (רות א יט) כבאנה בית לחם, שהוא כמו לבית לחם וכן הרבה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ותכן לבנים
id: 0205
nru: יח
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>חשבון הלבנים, וכן (מלכים ב יב יב) את הכסף המתוכן, המנוי. <br>
כמו שאמר בענין (שם יא) ויצורו וימנו את הכסף:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויראו שטרי בני ישראל
id: 0205
nru: יט
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>את חבריהם הנרדים על ידם:<br>
<b><span id='pink'>ברע - <br>
</span></b>ראו אותם ברעה וצרה המוצאת אותם בהכבידם העבודה עליהם לאמר לא תגרעו וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויפגעו
id: 0205
nru: כ
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 05
htm:
</b>אנשים מישראל את משה ואת אהרן וגו'. <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשו:</b> <br>
<blockquote>כל נצים ונצבים דתן ואבירם היו, שנאמר בהם יצאו נצבים:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: עתה תראה וגו'
id: 0206
nru: א
pch: שמות
lvr: C0201
prk: 06
htm:
</b>הרהרת על מדותי, לא כאברהם שאמרתי לו (בראשית כא יב) כי ביצחק יקרא לך זרע, ואחר כך אמרתי לו (שם כב ב) העלהו לעולה, ולא הרהר אחרי, לפיכך עתה תראה. העשוי לפרעה תראה, ולא העשוי למלכי שבעה אומות, כשאביאם לארץ:<br>
<b><span id='pink'>כי ביד חזקה ישלחם - <br>
</span></b>מפני ידי החזקה שתחזק עליו ישלחם:<br>
<b><span id='pink'>וביד חזקה יגרשם מארצו - <br>
</span></b>על כרחם של ישראל יגרשם, ולא יספיקו לעשות להם צידה. וכן הוא אומר (שמות יב לג) ותחזק מצרים על העם למהר לשלחם וגו':<br>
<span id='red'><br>
פרשת וארא<br>
</span><b


autr: רשי
trm: וידבר אלוהים אל משה
id: 0206
nru: ב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>דבר אתו משפט על שהקשה לדבר ולומר (לעיל ה כב) למה הרעותה לעם הזה:<br>
<b><span id='pink'>ויאמר אליו אני ה' - <br>
</span><span id='katom'>נאמן לשלם שכר טוב למתהלכים לפני.</span></b> ולא לחנם שלחתיך כי אם לקיים דברי שדברתי לאבות הראשונים<span id='katom'><b>. <br>
ובלשון הזה מצינו שהוא נדרש בכמה מקומות אני ה' נאמן ליפרע.</b></span> <br>
<span id='katom'><b><br>
כשהוא אמור אצל עונש,</b></span> כגון: <br>
(ויקרא יט יב) וחללת את שם אלוהיך אני ה'.<br>
<span id='katom'><b><br>
וכשהוא אמור אצל קיום מצות,</b></span> כגון: <br>
(ויקרא כב לא) ושמרתם מצותי ועשיתם אותם אני ה', נאמן ליתן שכר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וארא
id: 0206
nru: ג
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>אל האבות:<br>
<b><span id='pink'>באל שדי - <br>
</span></b>הבטחתים הבטחות ובכולן אמרתי להם אני אל שדי:<br>
<b><span id='pink'>ושמי ה' לא נודעתי להם - <br>
</span></b>לא הודעתי אין כתיב כאן אלא לא נודעתי לא נכרתי להם במידת אמתות שלי שעליה נקרא שמי ה' נאמן לאמת דברי, שהרי הבטחתים ולא קיימתי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וגם הקמתי את בריתי וגו'
id: 0206
nru: ד
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>וגם כשנראיתי להם באל שדי הצבתי והעמדתי בריתי ביני וביניהם:<br>
<b><span id='pink'>לתת להם את ארץ כנען - <br>
</span>לאברהם</b> בפרשת מילה נאמר: <br>
(בראשית יז א) אני אל שדי וגו'. <br>
(בראשית יז ח) ונתתי לך ולזרעך אחריך את ארץ מגוריך.<br>
<br>
<b>ליצחק:</b> (בראשית כו ג) כי לך ולזרעך אתן את כל הארצות האל והקימותי את השבועה אשר נשבעתי לאברהם. <br>
ואותה שבועה שנשבעתי לאברהם באל שדי, אמרתי<b> ליעקב</b>: <br>
(בראשית לה יא - יב) אני אל שדי פרה ורבה וגו' ואת הארץ אשר וגו', הרי שנדרתי להם ולא קיימתי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וגם אני
id: 0206
nru: ה
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>כמו שהצבתי והעמדתי הברית יש עלי לקיים, לפיכך שמעתי את נאקת בני ישראל הנואקים:<br>
<b><span id='pink'>אשר מצרים מעבדים אתם ואזכר - <br>
</span></b>אותו הברית. כי בברית בין הבתרים אמרתי לו (בראשית טו יד): וגם את הגוי אשר יעבודו דן אנכי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לכן
id: 0206
nru: ו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>על פי אותה השבועה:<br>
<b><span id='pink'>אמר לבני ישראל אני ה' - <br>
</span></b>הנאמן בהבטחתי:<br>
<b><span id='pink'>והוצאתי אתכם - <br>
</span></b>כי כן הבטחתיו (שם שם): ואחרי כן יצאו ברכוש גדול:<br>
<b><span id='pink'>סבלת מצרים - <br>
</span></b>טורח משא מצרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולא שמעו אל משה
id: 0206
nru: ט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>לא קבלו תנחומין:<br>
<b><span id='pink'>מקצר רוח - <br>
</span></b>כל מי שהוא מיצר, רוחו ונשימתו קצרה ואינו יכול להאריך בנשימתו. <br>
<b></b><blockquote><b>קרוב לעניין זה שמעתי פרשה זו מרבי ברוך ברבי אליעזר,</b> והביא לי ראיה ממקרא זה (ירמיהו טז כא) (כי) בפעם הזאת אודיעם את ידי ואת גבורתי וידעו כי שמי ה', למדנו כשהקב'ה מאמן את דבריו אפילו לפורענות מודיע ששמו ה', וכל שכן האמנה לטובה. <br>
<b></b></blockquote><b></b><b>ורבותינו דרשוהו: <br>
</b><blockquote>לענין של מעלה, שאמר משה (לעיל ה כב) למה הרעותה? <br>
אמר לו הקב'ה חבל על דאבדין ולא משתכחין. יש לי להתאונן על מיתת האבות, הרבה פעמים נגליתי אליהם באל שדי ולא אמרו לי מה שמך, ואתה אמרת (לעיל ג יג) מה שמו מה אומר אליהם:<br>
<br>
<b>וגם הקמתי וגו' </b>- וכשבקש אברהם לקבור את שרה לא מצא קבר עד שקנה בדמים מרובים, וכן ביצחק ערערו עליו על הבארות אשר חפר, וכן ביעקב (בראשית לג יט) ויקן את חלקת השדה, לנטות אוהלו, ולא הרהרו אחר מידותיי, ואתה אמרת (ה כב) למה הרעותה? <br>
</blockquote><span id='katom'><b>ואין המדרש מתיישב אחר המקרא מפני כמה דברים:</b></span> <br>
<span id='katom'><b>אחת,</b></span><span id='red'> שלא נאמר, ושמי ה' לא שאלו לי. ואם תאמר לא הודיעם שכך שמו, הרי תחלה כשנגלה לאברהם בין הבתרים נאמר (בראשית טו ז) אני ה' אשר הוצאתיך מאור כשדים?<br>
</span><br>
<span id='katom'><b>ועוד,</b></span><span id='red'> היאך הסמיכה נמשכת בדברים שהוא סומך לכאן (פסוק ה) וגם אני שמעתי וגו' (פסוק ו) לכן אמור לבני ישראל? <br>
</span><br>
<span id='katom'><b>לכך אני אומר יתיישב המקרא על פשוטו דבר דבור על אופניו, והדרשה תדרש,</b></span> שנאמר (ירמיה כג כט) הלא כה דברי כאש נאם ה' וכפטיש יפוצץ סלע, מתחלק לכמה ניצוצות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ערל שפתים
id: 0206
nru: יב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>אטום שפתים. <br>
<span id='katom'><b>וכן כל לשון ערלה אני אומר שהוא אטום:</b></span> <br>
(ירמיה ו י) ערלה אזנם, אטומה משמוע. <br>
(ירמיה ט כה) ערלי לב, אטומים מהבין. <br>
(חבקוק ב טז) שתה גם אתה והערל, והאטם משכרות כוס הקללה. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ערלת בשר, שהגיד אטום ומכוסה בה. <br>
</b></span>(ויקרא יט כג) וערלתם ערלתו, עשו לו אוטם וכיסוי איסור, שיבדיל בפני אכילתו. <br>
(שם) שלוש שנים יהיה לכם ערלים, אטום ומכוסה ומובדל מלאכלו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ואיך ישמעני פרעה - <br>
</span><span id='katom'>זה אחד מעשרה קל וחומר שבתורה:<br>
</span></b><br>
<b


autr: רשי
trm: וידבר ה' אל משה ואל אהרן
id: 0206
nru: יג
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>לפי שאמר משה (פסוק יב) ואני ערל שפתים, צירף לו הקב'ה את אהרן להיות לו לפה ולמליץ:<br>
<b><span id='pink'>ויצום אל בני ישראל - <br>
</span></b>צום עליהם להנהיגם בנחת ולסבול אותם:<br>
<b><span id='pink'>ואל פרעה מלך מצרים - <br>
</span></b><blockquote>צום עליו לחלוק לו כבוד בדבריהם, <b>זהו מדרשו. </b><br>
</blockquote><span id='katom'><b>ופשוטו:</b></span> צום על דבר ישראל ועל שליחותו אל פרעה. <br>
<span id='red'>ודבר הציווי מהו? <br>
</span>מפורש בפרשה שניה לאחר סדר היחס, אלא מתוך שהזכיר משה ואהרן הפסיק העניין באלה ראשי בית אבותם (פסוק יב) ללמדנו היאך נולדו משה ואהרן ובמי נתייחסו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אלה ראשי בית אבתם
id: 0206
nru: יד
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>מתוך שהוזקק ליחס שבטו של לוי עד משה ואהרן, בשביל משה ואהרן התחיל ליחסם דרך תולדותם מראובן. <br>
<b></b><blockquote><b>[ובפסיקתא רבתי ראיתי:</b> לפי שקנטרם יעקב אביהם לשלשה שבטים הללו בשעת מותו, חזר הכתוב ויחסם כאן לבדם לומר שחשובים הם]:<br>
<b></b></blockquote><b></b><b


autr: רשי
trm: ושני חיי לוי וגו'
id: 0206
nru: טז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b><span id='red'>למה נמנו שנותיו של לוי? <br>
</span>להודיע כמה ימי השעבוד, שכל זמן שאחד מן השבטים קיים לא היה שעבוד, שנאמר (שמות א ו) וימת יוסף וכל אחיו, ואחר כך (שם ח) ויקם מלך חדש, ולוי האריך ימים על כולם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושני חיי קהת ושני חיי עמרם וגו'
id: 0206
nru: יח
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>מחשבון זה אנו למדים על מושב בני ישראל ארבע מאות שנה שאמר הכתוב, שלא בארץ מצרים לבדה היו, אלא מיום שנולד יצחק, שהרי קהת מיורדי מצרים היה, חשוב כל שנותיו ושנות עמרם ושמונים של משה לא תמצאם ארבע מאות שנה, והרבה שנים נבלעים לבנים בשני האבות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הוא אהרן ומשה
id: 0206
nru: כו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>אלו שהוזכרו למעלה, שילדה יוכבד לעמרם, הוא אהרן ומשה. יש מקומות שמקדים אהרן למשה ויש מקומות שמקדים משה לאהרן, לומר לך ששקולין כאחד:<br>
<b><span id='pink'>על צבאתם - <br>
</span></b>בצבאותם, כל צבאם לשבטיהם. <br>
<span id='katom'><b>יש על שאינו אלא במקום אות אחת: <br>
</b></span>(בראשית כז מ) ועל חרבך תחיה, כמו בחרבך. <br>
(יחזקאל לג כו) עמדתם על חרבכם, כמו בחרבכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הם המדברים וגו'
id: 0206
nru: כז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>הם שנצטוו הם שקיימו:<br>
<b><span id='pink'>הוא משה ואהרן - <br>
</span></b>הם בשליחותם ובצדקתם מתחלה ועד סוף:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וידבר ה'
id: 0206
nru: כט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 06
htm:
</b>הוא הדבור עצמו האמור למעלה (פסוק יא) בא דבר אל פרעה מלך מצרים, אלא מתוך שהפסיק הענין כדי ליחסם, חזר הענין עליו להתחיל בו:<br>
<b><span id='pink'>אני ה' - <br>
</span></b>כדאי אני לשלחך ולקיים דברי שליחותי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: נתתיך אלוהים לפרעה
id: 0207
nru: א
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>שופט ורודה לרדותו במכות ויסורין:<br>
<b><span id='pink'>יהיה נביאך - <br>
</span>כתרגומו: <br>
</b><blockquote>מתורגמנך. <br>
</blockquote>וכן כל לשון נבואה אדם המכריז ומשמיע לעם דברי תוכחות. <br>
והוא מגזרת (ישעיה נז יט) ניב שפתים. <br>
(משלי י לא) ינוב חכמה. <br>
ויכל מהתנבות דשמואל (א' י יג). <br>
ובלעז קוראין לו פרקייר'א [<span id='katom'><b>מליץ ומטיף</b></span>]:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואני אקשה
id: 0207
nru: ג
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>מאחר שהרשיע והתריס כנגדי, וגלוי לפני שאין נחת רוח באומות עובדי עבודה זרה לתת לב שלם לשוב, טוב לי שיתקשה לבו למען הרבות בו אותותי ותכירו אתם את גבורותי. <br>
<br>
וכן מדתו של הקב'ה מביא פורענות על האומות עובדי עבודה זרה כדי שישמעו ישראל וייראו, שנאמר (צפניה ג ו) הכרתי גויים נשמו פנותם וגו'.<br>
(שם ז) אמרתי אך תיראי אותי תקחי מוסר. <br>
ואף על פי כן בחמש מכות הראשונות לא נאמר ויחזק ה' את לב פרעה, אלא ויחזק לב פרעה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מופת
id: 0207
nru: ט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>אות להודיע שיש צרוך במי ששולח אתכם:<br>
<b><span id='pink'>לתנין - <br>
</span></b>נחש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בלהטיהם
id: 0207
nru: יא
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
<span id='katom'>בלחשיהון ואין לו דמיון במקרא,</span></b> ויש לדמות לו (בראשית ג כב) להט החרב המתהפכת, דומה שהיא מתהפכת על ידי לחש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כבד
id: 0207
nru: יד
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
תרגומו: <br>
</b><blockquote>יקיר. <br>
</blockquote>ולא אתיקר, <span id='katom'><b>מפני שהוא שם דבר.</b> <br>
</span>כמו (שמות יח יח) כי כבד ממך הדבר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הנה יצא המימה
id: 0207
nru: טו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>לנקביו, שהיה עושה עצמו אלוה ואומר שאינו צריך לנקביו ומשכים ויוצא לנילוס ועושה שם צרכיו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עד כה
id: 0207
nru: טז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>עד הנה. <br>
<br>
<b>ומדרשו: <br>
</b><blockquote>עד שתשמע ממני מכת בכורות, שאפתח בה בכה (יא ד) כה אמר ה' כחצות הלילה:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ונהפכו לדם
id: 0207
nru: יז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>לפי שאין גשמים יורדים במצרים, ונילוס עולה ומשקה את הארץ, ומצרים עובדים לנילוס, לפיכך הלקה את יראתם ואחר כך הלקה אותם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אמר אל אהרן
id: 0207
nru: יט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>לפי שהגין היאור על משה כשנשלך לתוכו, לפיכך לא לקה על ידו לא בדם ולא בצפרדעים, ולקה על ידי אהרן:<br>
<b><span id='pink'>נהרתם - <br>
</span></b>הם נהרות המושכים כעין נהרות שלנו:<br>
<b><span id='pink'>יאריהם - <br>
</span></b>הם בריכות ונגרים העשויות בידי אדם משפת הנהר לשדות, ונילוס מימיו מתברכים ועולה דרך היאורים ומשקה השדות:<br>
<b><span id='pink'>אגמיהם - <br>
</span></b>קבוצת מים שאינן נובעין ואינן מושכין, אלא עומדין במקום אחד, וקורין לו אישטנ'ק <span id='katom'><b>[אגם]</b></span>:<br>
<b><span id='pink'>בכל ארץ מצרים - <br>
</span></b>אף במרחצאות ובאמבטאות שבבתים:<br>
<b><span id='pink'>ובעצים ובאבנים - <br>
</span></b>מים שבכלי עץ ובכלי אבן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בלטיהם
id: 0207
nru: כב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>לחש שאומרין אותו בלט ובחשאי. <br>
<br>
<b>ורבותינו אמרו:</b> <br>
<blockquote>בלטיהם מעשה שדים, בלהטיהם מעשה כשפים:<br>
</blockquote><b><span id='pink'><br>
ויחזק לב פרעה - <br>
</span></b>לומר על ידי מכשפות אתם עושים כן, תבן אתם מכניסין לעפריים, עיר שכולה תבן, אף אתם מביאין מכשפות למצרים שכולה כשפים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וימלא
id: 0207
nru: כה
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>מנין שבעת ימים, שלא שב היאור לקדמותו, שהייתה המכה משמשת רביע חדש ושלשה חלקים היה מעיד ומתרה בהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם מאן אתה
id: 0207
nru: כז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>ואם סרבן אתה. מאן כמו ממאן, מסרב,<span id='katom'><b> אלא כינה האדם על שם המפעל, </b></span>כמו: <br>
(איוב טז יב) שלו. <br>
(ירימיהו מח יא) ושקט. <br>
(מלכים א' כ מג) סר וזעף:<br>
<br>
<b><span id='pink'>נגף את כל גבולך - <br>
</span></b>מכה. <br>
<span id='katom'><b>וכן כל לשון מגפה אינו לשון מיתה אלא לשון מכה,</b></span> וכן: <br>
(שמות כא כב) ונגפו אשה הרה, אינו לשון מיתה. <br>
וכן (ירמיהו יג טז) ובטרם יתנגפו רגליכם. <br>
(תהילים צא יב) פן תגוף באבן רגליך.<br>
(ישעיהו ח יד) ולאבן נגף:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ועלו
id: 0207
nru: כח
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 07
htm:
</b>מן היאור:<br>
<b><span id='pink'>בביתך - <br>
</span></b>ואחר כך בבתי עבדיך. הוא התחיל בעצה תחלה (שמות א ט) ויאמר אל עמו, וממנו התחילה הפורענות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ותעל הצפרדע
id: 0208
nru: ב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b><blockquote>צפרדע אחת הייתה והיו מכין אותה והיא מתזת נחילים נחילים <b>זהו מדרשו</b>. <br>
</blockquote><span id='katom'><b>ופשוטו:</b></span> יש לומר שרוץ הצפרדעים קורא לשון יחידות. <br>
וכן (להלן יד) ותהי הכנם, הרחישה דוילייר'א בלעז <span id='katom'><b>[רחישת כנים]</b></span>. <br>
ואף ותעל הצפרדע גרינוילייר'א בלעז<span id='katom'><b> [רחישת צפרדעים]:</b></span><br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: התפאר עלי
id: 0208
nru: ה
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>כמו (ישעיהו י טו) היתפאר הגרזן על החוצב בו, משתבח לומר אני גדול ממך ונט'ר בלעז <span id='katom'><b>[להתפאר]</b></span>. <br>
וכן התפאר עלי, השתבח להתחכם ולשאול דבר גדול ולומר שלא אוכל לעשותו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>למתי אעתיר לך - <br>
</span></b>את אשר אעתיר לך היום על הכרתת הצפרדעים, למתי תרצה שיכרתו, ותראה אם אשלים דברי למועד שתקבע לי. <br>
אלו נאמר מתי אעתיר, היה משמע מתי אתפלל, עכשיו שנאמר למתי משמע אני היום אתפלל עליך שיכרתו הצפרדעים לזמן שתקבע עלי, אמור לאיזה יום תרצה שיכרתו. <br>
<br>
אעתיר, העתירו, והעתרתי, ולא נאמר אעתר עתרו ועתרתי, <span id='katom'><b>מפני שכל לשון עתר הרבות פלל הוא, וכאשר יאמר הרבו, ארבה, והרביתי לשון מפעיל.</b></span> <br>
כך יאמר, אעתיר, העתירו, והעתרתי דברים, ואב לכולם העתרתם עלי דבריכם (יחזקאל לה יג), הרביתם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והכבד את לבו
id: 0208
nru: יא
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
<span id='katom'>לשון פעול הוא,</span></b> כמו: <br>
(בראשית יב ט) הלוך ונסוע. <br>
וכן (מלכים ב' ג כד) והכות את מואב.<br>
(שמואל א' כב יג) ושאול לו באלוהים.<br>
(מלכים א' כ לז) הכה ופצוע:<br>
<br>
<b><span id='pink'>כאשר דבר ה' - <br>
</span></b><span id='red'>והיכן דבר? <br>
</span>(שמות ז ד) ולא ישמע אליכם פרעה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אמר אל אהרן
id: 0208
nru: יב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>לא היה העפר כדאי ללקות על ידי משה לפי שהגין עליו כשהרג את המצרי ויטמנהו בחול ולקה על ידי אהרן:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: להוציא את הכנים
id: 0208
nru: יד
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>לבראותם ממקום אחר:<br>
<b><span id='pink'>ולא יכלו - <br>
</span></b>שאין השד שולט על בריה פחותה מכשעורה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אצבע אלוהים הוא
id: 0208
nru: טו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>מכה זו אינה על ידי כשפים, מאת המקום היא:<br>
כאשר דבר ה'. (ז ד) ולא ישמע אליכם פרעה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: משליח בך
id: 0208
nru: יז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>מגרה בך. <br>
וכן (דברים לב כד) ושן בהמות אשלח בם, <span id='katom'><b>לשון שסוי</b></span> אינציטי'ר בלעז <span id='katom'><b>[לשסות]:</b></span><br>
<b><span id='pink'>את הערב - <br>
</span></b>כל מיני חיות רעות ונחשים ועקרבים בערבוביא והיו משחיתים בהם. <br>
<br>
<b>ויש טעם בדבר באגדה: <br>
</b><blockquote>בכל מכה ומכה למה זו ולמה זו. בטכסיסי מלחמות מלכים בא עליהם, כסדר מלכות כשצרה על עיר, בתחילה מקלקל מעיינותיה, ואחר כך תוקעין עליהם ומריעין בשופרות ליראם ולבהלם, וכן הצפרדעים מקרקרים והומים וכו'. <b>כדאיתא במדרש רבי תנחומא:</b><br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: והפליתי
id: 0208
nru: יח
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>והפרשתי. <br>
וכן (שמות ט ד) והפלה ה'. <br>
וכן (דברים ל יא) לא נפלאת היא ממך. <br>
לא מובדלת ומופרשת היא ממך:<br>
<br>
<b><span id='pink'>למען תדע כי אני ה' בקרב הארץ - <br>
</span></b>אף על פי ששכינתי בשמים גזרתי מתקיימת בתחתונים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: תועבת מצרים
id: 0208
nru: כב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>יראת מצרים. <br>
כמו (מלכים ב' כב יג) ולמלכום תועבת בני עמון, ואצל ישראל קורא אותה תועבה. <br>
<span id='katom'><b><br>
ועוד יש לומר בלשון אחר </b></span>תועבת מצרים, דבר שנאוי הוא למצרים זביחה שאנו זובחים, שהרי יראתם אנו זובחים:<br>
<b><span id='pink'>ולא יסקלנו - <br>
</span></b>בתמיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויעתר אל ה'
id: 0208
nru: כו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 08
htm:
</b>נתאמץ בתפילה, וכן אם בא לומר, ויעתיר היה יכול לומר ומשמע וירבה בתפילה. <br>
<span id='katom'><b>וכשהוא אומר בלשון ויפעל משמע וירבה להתפלל:</b></span><br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: הנה יד ה' הויה
id: 0209
nru: ג
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
<span id='katom'>לשון הוה, כי כן יאמר בלשון נקבה על שעבר הייתה ועל העתיד תהיה ועל העומד הויה,</span></b> כמו עושה, רוצה, רועה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מלא חפניכם
id: 0209
nru: ח
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>ילויני'ש בלעז<span id='katom'><b> [גלונים]:</b></span><br>
<b><span id='pink'>פיח כבשן - <br>
</span></b>דבר הנפח מן הגחלים עמומים הנשרפים בכבשן, ובלעז אולבי'ש <span id='katom'><b>[אפר].</b></span> <br>
<b><span id='pink'>פיח<br>
</span><span id='katom'>לשון הפחה,</span></b> שהרוח מפיחן ומפריחן:<br>
<b><span id='pink'>וזרקו משה - <br>
</span></b>כל דבר הנזרק בכח אינו נזרק אלא ביד אחת. הרי נסים הרבה, אחד שהחזיק קומצו של משה מלא חפנים שלו ושל אהרן. ואחד שהלך האבק על כל ארץ מצרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לשחין פרח אבעבעת
id: 0209
nru: ט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
כתרגומו: <br>
</b><blockquote>לשחין סגי אבעבועין. <br>
</blockquote>שעל ידו צומחין בהן בועות:<br>
<b><span id='pink'>שחין - <br>
</span><span id='katom'>לשון חמימות.</span></b> והרבה יש בלשון משנה (יומא נג ב) שנה שחונה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: באדם ובבהמה
id: 0209
nru: י
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b><blockquote>ואם תאמר מאין היו להם הבהמות והלא כבר נאמר (פסוק ו) וימת כל מקנה מצרים? <br>
אלא לא נגזרה גזרה אלא על אותן שבשדות בלבד, שנאמר (פסוק ג) במקנך אשר בשדה והירא את דבר ה' הניס את מקנהו אל הבתים.<b> וכן שנויה במכילתא אצל</b> (יד ז) ויקח שש מאות רכב בחור:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: כי עתה שלחתי את ידי וגו'
id: 0209
nru: טו
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>כי אלו רציתי כשהייתה ידי במקנך שהכיתים בדבר שלחתיה והכיתי אותך ואת עמך עם הבהמות ותכחד מן הארץ, אבל בעבור זאת העמדתיך וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עודך מסתולל בעמי
id: 0209
nru: יז
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
כתרגומו: <br>
</b><blockquote>כבישת ביה בעמי.<br>
</blockquote>והוא מגזרת (ישעיהו יא טז) מסלה, דמתרגמינן אורח כבישא, ובלעז קלקיי'ר<span id='katom'><b> [לכבוש].</b></span> <br>
<br>
<span id='katom'><b>וכבר פירשתי בסוף ויהי מקץ כל תיבה שתחילת יסודה סמ'ך והיא באה לדבר בלשון מתפעל, נותן התי'ו של שמוש באמצע אותיות של עיקר,</b></span> כגון זו, וכגון: <br>
(קהלת יב ה) ויסתבל החגב, מגזרת סבל.<br>
(במדבר טז יג) כי תשתרר עלינו, מגזרת שר ונגיד.<br>
(דניאל ז ח) משתכל הוית:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כעת מחר
id: 0209
nru: יח
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>כעת הזאת למחר, שרט לו שריטה בכותל למחר כשתגיע חמה לכאן ירד הברד:<br>
<b><span id='pink'>הוסדה - <br>
</span></b>שנתיסדה. <br>
<span id='katom'><b>וכל תיבה שתחילת יסודה יו'ד כגון יסד, ילד, ידע, יסר, כשהיא מתפעלת תבא הוי'ו במקום היו'ד,</b></span> כמו: <br>
הוסדה (הושע ב ה). <br>
הולדה (אסתר ב כה). <br>
ויודע (בראשית מו כ). <br>
ויולד ליוסף, בדברים לא יוסר עבד (משלי כט יט):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שלח העז
id: 0209
nru: יט
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
כתרגומו: <br>
</b><blockquote>שלח כנוש. <br>
</blockquote>וכן (ישעיהו י לא) יושבי הגבים העיזו.<br>
(ירמיהו ו א) העיזו בני בנימן:<br>
<b><span id='pink'>ולא יאסף הביתה - <br>
</span><span id='katom'>לשון הכנסה</span></b> הוא:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: על השמים
id: 0209
nru: כב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>לצד השמים. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>הגביהו הקב'ה למשה למעלה מן השמים:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: טרם תיראון
id: 0209
nru: ל
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>עדין לא תיראון. <br>
<span id='katom'><b>וכן כל טרם שבמקרא עדיין לא הוא, ואינו לשון קודם, </b></span>כמו: <br>
(בראשית יט ד) טרם ישכבו, עד לא שכיבו. <br>
(שם ב ה) טרם יצמח, עד לא צמח.<br>
אף זה כן הוא ידעתי כי עדיין אינכם יראים ומשתהיה הרוחה תעמדו בקלקולכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והפשתה והשערה נכתה
id: 0209
nru: לא
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>נשברה. <br>
לשון (מלכים ב כג כט) פרעה נכה. <br>
(ישעיהו טז ז) נכאים.<br>
וכן (פסוק לב) לא נכו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ולא יתכן לפרשו לשון הכאה, שאין נו'ן במקום ה'א </b></span>לפרש נכתה כמו הוכתה, נכו כמו הכו, <span id='katom'><b>אלא הנו'ן שורש בתיבה</b></span> והרי הוא מגזרת (איוב לג כא) ושפו עצמותיו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>כי השערה אביב - <br>
</span></b>כבר ביכרה ועומדת בקשיה ונשתברו ונפלו. <br>
וכן הפשתה גדלה כבר והוקשה לעמוד בגבעוליה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>השעורה אביב - <br>
</span></b>עמדה באביה, לשון (שיר השירים ו יא) באבי הנחל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כי אפילת הנה
id: 0209
nru: לב
pch: ואירא
lvr: C0206
prk: 09
htm:
</b>מאוחרות, ועדיין היו רכות ויכולות לעמוד בפני קשה. ואף על פי שנאמר (פסוק כה) ואת כל עשב השדה הכה הברד יש לפרש פשוטו של מקרא בעשבים העומדים בקלחם הראויים ללקות בברד. <br>
<br>
<b>ובמדרש רבי תנחומא: </b><br>
<blockquote>יש מרבותינו שנחלקו על זאת ודרשו כי אפילות פלאי פלאות נעשו להם, שלא לקו:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ולמען תספר
id: 0210
nru: ב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>בתורה להודיע לדורות:<br>
<b><span id='pink'>התעללתי -<br>
</span></b>שחקתי, כמו: <br>
(במדבר כב כט) כי התעללת בי. <br>
(שמואל א' ו ו) הלא כאשר התעולל בהם, האמור במצרים. <br>
<span id='katom'><b><br>
ואינו לשון פועל ומעללים, שאם כן היה לו לכתוב עוללתי,</b></span> כמו: <br>
(איכה א כב) ועולל למו כאשר עוללת לי.<br>
(שם יב) אשר עולל לי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לענת
id: 0210
nru: ג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
כתרגומו:</b> <br>
<blockquote>לאתכנעא. <br>
</blockquote>והוא מגזרת עני, מאנת להיות עני ושפל מפני:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: את עין הארץ
id: 0210
nru: ה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>את מראה הארץ:<br>
<b><span id='pink'>ולא יוכל וגו' - <br>
</span></b>הרואה לראות את הארץ,<span id='katom'><b> ולשון קצרה דבר:</b></span><br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כאשר אשלח אתכם ואת טפכם
id: 0210
nru: י
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>אף כי אשלח גם את הצאן ואת הבקר כאשר אמרתם:<br>
<b><span id='pink'>ראו כי רעה נגד פניכם - <br>
</span>כתרגומו. <br>
</b><br>
<b>ומדרש אגדה: <br>
</b><blockquote>שמעתי כוכב אחד יש ששמו רעה. <br>
אמר להם פרעה: רואה אני באיצטגנינות שלי אותו כוכב עולה לקראתכם במדבר, והוא סימן דם והריגה וכשחטאו ישראל בעגל ובקש הקב'ה להרגם אמר משה בתפלתו (שמות לב יב) למה יאמרו מצרים לאמר ברעה הוציאם, זו היא שאמר להם: ראו כי רעה נגד פניכם, מיד (שם יד) וינחם ה' על הרעה והפך את הדם לדם מילה, שמל יהושע אותם, וזהו שנאמר (יהושע ה ט) היום גלותי את חרפת מצרים מעליכם, שהיו אומרים לכם דם אנו רואין עליכם במדבר:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: לא כן
id: 0210
nru: יא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>כאשר אמרתם להוליך הטף עמכם אלא לכו נא הגברים ועבדו את ה':<br>
<b><span id='pink'>כי אתה אתם מבקשים - <br>
</span></b>כי אותה בקשתם עד הנה (שמות ה ח) נזבחה לאלוהינו, ואין דרך הטף לזבוח:<br>
<b><span id='pink'>ויגרש אתם - <br>
</span><span id='katom'>הרי זה לשון קצר</span></b> ולא פירש מי המגרש:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ורוח הקדים
id: 0210
nru: יג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>רוח מזרחית נשא את הארבה, לפי שבא כנגדו שמצרים בדרומית מערבית הייתה, כמו שמפורש במקום אחר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואחריו לא יהיה כן
id: 0210
nru: יד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>ואותו שהיה בימי יואל, שנאמר (יואל ב ב) כמוהו לא נהיה מן העולם, למדנו שהיה כבד משל משה כי אותו של יואל היה על ידי מינין הרבה, שהיו יחד ארבה ילק חסיל גזם, אבל של משה לא היה אלא של מין אחד, וכמוהו לא היה ולא יהיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: רוח ים
id: 0210
nru: יט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>רוח מערבי:<br>
<b><span id='pink'>ימה סוף - <br>
</span></b>אומר אני שים סוף היה מקצתו במערב כנגד כל רוח דרומית וגם במזרח של ארץ ישראל, לפיכך רוח ים תקעו לארבה בימה סוף כנגדו. וכן מצינו לענין תחומין שהוא פונה לצד מזרח, שנאמר (שמות כג לא) מים סוף ועד ים פלשתים, ממזרח למערב, שים פלשתים במערב היה, שנאמר בפלשתים (צפניה ב ה) יושבי חבל הים גוי כרתים:<br>
<b><span id='pink'>לא נשאר ארבה אחד - <br>
</span></b>אף המלוחים שמלחו מהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וימש חשך
id: 0210
nru: כא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>ויחשיך עליהם חשך יותר מחשכו של לילה, וחשך של לילה יאמיש ויחשיך עוד:<br>
<b><span id='pink'>וימש - <br>
</span><span id='katom'>כמו ויאמש יש לנו תיבות הרבה חסרות אל'ף לפי שאין הברת האל'ף נכרת כל כך אין הכתוב מקפיד על חסרונה,</span></b> כגון: <br>
(ישעיהו יג כ) ולא יהל שם ערבי, כמו לא יאהל, לא יטה אהלו. <br>
וכן (שמואל ב כב מ) ותזרני חיל, כמו ותאזרני. <br>
<br>
<b>ואונקלוס תרגם:<br>
</b><blockquote>לשון הסרה.<br>
</blockquote>כמו (שמות יג כב) לא ימיש בתר דיעדי קבל ליליא, כשיגיע סמוך לאור היום. <br>
אבל אין הדבור מיושב על הוי'ו של וימש, לפי שהוא כתוב אחר ויהי חשך. <br>
<br>
<b>ומדרש אגדה פותרו: <br>
</b><blockquote>לשון (דברים כח כט) ממשש בצהרים, שהיה כפול ומכופל ועב עד שהיה בו ממש:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: ויהי חשך אפלה שלשת ימים וגו'
id: 0210
nru: כב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
<span id='katom'>חשך של אופל</span></b> שלא ראו איש את אחיו אותן שלשת ימים. <br>
<span id='katom'><b><br>
ועוד שלשת ימים אחרים חשך מוכפל על זה,</b></span> שלא קמו איש מתחתיו. יושב אין יכול לעמוד, ועומד אין יכול לישב. <br>
<span id='red'>ולמה הביא עליהם חשך? <br>
</span>שהיו בישראל באותו הדור רשעים, ולא היו רוצים לצאת, ומתו בשלשת ימי אפלה כדי שלא יראו מצרים במפלתם ויאמרו אף הן לוקין כמונו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ועוד</b></span> שחיפשו ישראל וראו את כליהם, וכשיצאו והיו שואלין מהן והיו אומרים אין בידינו כלום אומר לו אני ראיתיו בביתך ובמקום פלוני הוא:<br>
<b><span id='pink'>שלשת ימים - <br>
</span></b>שלוש של ימים טירציינ'א בלעז [קבוצה של שלושה ימים רצופים] וכן שבעת ימים בכל מקום שטיינ'א של ימים [קבוצה של שבעה ימים רצופים]:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: פרסה
id: 0210
nru: כו
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 10
htm:
</b>פרסת רגל פלנט'א בלעז [<span id='katom'><b>כף רגל]</b></span>:<br>
<b><span id='pink'>לא נדע מה נעבד - <br>
</span></b>כמה תכבד העבודה שמא ישאל ממנו יותר ממה שיש בידינו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: דבר נא
id: 0211
nru: ב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 11
htm:
<span id='katom'>אין נא אלא לשון בקשה,</span></b> בבקשה ממך הזהירם על כך שלא יאמר אותו צדיק אברהם (בראשית טו יג) ועבדום וענו אותם קיים בהם, (שם יד) ואחרי כן יצאו ברכוש גדול לא קיים בהם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויאמר משה כה אמר ה'
id: 0211
nru: ד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 11
htm:
</b>בעמדו לפני פרעה נאמרה לו נבואה זו שהרי משיצא מלפניו לא הוסיף ראות פניו:<br>
<b><span id='pink'>כחצת הלילה - <br>
</span></b>כהחלק הלילה, כחצות, כמו: <br>
(מלכים א' יט כה) כעלות. <br>
(תהילים קכד ג) בחרות אפם בנו. <br>
<span id='katom'><b>זהו פשוטו לישבו על אופניו, שאין חצות שם דבר של חצי.</b></span> <br>
<br>
<b>ורבותינו דרשוהו: <br>
</b><blockquote>כמו בחצי הלילה (שמות יב כט) ואמרו, שאמר משה כחצות, דמשמע סמוך לו או לפניו או לאחריו, ולא אמר בחצות, שמא יטעו אצטגניני פרעה, ויאמרו משה בדאי הוא:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: עד בכור השבי
id: 0211
nru: ה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 11
htm:
</b><span id='red'>(שמות יב כט) למה לקו השבויים? <br>
</span>כדי שלא יאמרו, יראתם תבעה עלבונם והביאה פורענות על מצרים:<br>
<b><span id='pink'>מבכור פרעה עד בכור השפחה - <br>
</span></b>כל הפחותים מבכור פרעה וחשובים מבכור השפחה היו בכלל. <br>
<span id='red'>ולמה לקו בני השפחות: <br>
</span>שאף הם היו משעבדים בהם ושמחים בצרתם:<br>
<b><span id='pink'>וכל בכור בהמה - <br>
</span></b>לפי שהיו עובדין לה, וכשהקדוש ברוך הוא נפרע מן האומה נפרע מאלוהיה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא יחרץ כלב לשנו
id: 0211
nru: ז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 11
htm:
<span id='katom'>אומר אני שהוא לשון שנון,</span></b> לא ישנן, וכן: <br>
(יהושע י כא) לא חרץ לבני ישראל לאיש את לשונו, לא שנן. <br>
(שמואל ב' ה כד) אז תחרץ תשתנן. <br>
(ישעיהו מא טו) למורג חרוץ שנון. <br>
(משלי כא ה) מחשבות חרוץ, אדם חריף ושנון.<br>
(משלי י ד) ויד חרוצים תעשיר, חריפים, סוחרים שנונים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>אשר יפלה - <br>
</span></b>יבדיל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וירדו כל עבדיך
id: 0211
nru: ח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 11
htm:
</b>חלק כבוד למלכות שהרי בסוף ירד פרעה בעצמו אליו בלילה (שמות יב לא) ויאמר קומו צאו מתוך עמי ולא אמר לו משה מתחלה וירדת אלי והשתחווית לי:<br>
<b><span id='pink'>אשר ברגליך - <br>
</span></b>ההולכים אחר עצתך והלוכך:<br>
<b><span id='pink'>ואחרי כן אצא - <br>
</span></b>עם כל העם מארצך:<br>
<b><span id='pink'>ויצא מעם פרעה - <br>
</span></b>כשגמר דבריו יצא מלפניו:<br>
<b><span id='pink'>בחרי אף - <br>
</span></b>על שאמר לו (שמות י כח) אל תוסף ראות פני:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויאמר ה' אל משה ואל אהרן
id: 0212
nru: א
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>בשביל שאהרן עשה וטרח במופתים כמשה, חלק לו כבוד זה במצוה ראשונה שכללו עם משה בדבור:<br>
<b><span id='pink'>בארץ מצרים - <br>
</span></b><span id='red'>חוץ לכרך, או אינו אלא בתוך הכרך? <br>
</span>תלמוד לומר (לעיל ט כט): כצאתי את העיר וגו'.<br>
ומה תפילה קלה לא התפלל בתוך הכרך דבור חמור לא כל שכן.<br>
<span id='red'>ומפני מה לא נדבר עמו בתוך הכרך? <br>
</span>לפי שהייתה מלאה גלולים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: החדש הזה
id: 0212
nru: ב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>הראהו לבנה בחידושה ואמר לו כשהירח מתחדש יהיה לך ראש חודש. <br>
<span id='katom'><b>ואין מקרא יוצא מידי פשוטו,</b></span> על חדש ניסן אמר לו, זה יהיה ראש לסדר מנין החדשים, שיהא אייר קרוי שני, סיון שלישי:<br>
<b><span id='pink'>הזה - <br>
</span></b>נתקשה משה על מולד הלבנה באיזו שיעור תראה ותהיה ראויה לקדש, והראה לו באצבע את הלבנה ברקיע, ואמר לו כזה ראה וקדש. <br>
וכיצד הראהו, והלא לא היה מדבר עמו אלא ביום שנאמר: <br>
(שמות ו כח) ויהי ביום דבר ה'.<br>
(ויקרא ז לח) ביום צוותו.<br>
(במדבר טו כג) מן היום אשר ציווה ה' והלאה?! <br>
אלא סמוך לשקיעת החמה נאמרה לו פרשה זו, והראהו עם חשכה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: דברו אל כל עדת
id: 0212
nru: ג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>וכי אהרן מדבר והלא כבר נאמר (שמות ז ב) אתה תדבר?! <br>
אלא חולקין כבוד זה לזה ואומרים זה לזה למדני, והדבור יוצא מבין שניהם, כאלו שניהם מדברים:<br>
<b><span id='pink'>אל כל עדת ישראל וגו' בעשר לחדש - <br>
</span></b>דברו היום בראש חודש שיקחוהו בעשור לחודש:<br>
<b><span id='pink'>הזה - <br>
</span></b>פסח מצרים מקחו בעשור, ולא פסח דורות:<br>
<b><span id='pink'>שה לבית אבת - <br>
</span></b>למשפחה אחת. <br>
<span id='red'>הרי שהיו מרובין יכול שה אחד לכולן?</span> <br>
תלמוד לומר: שה לבית:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ואם ימעט הבית מהיות משה
id: 0212
nru: ד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>ואם יהיו מועטין מהיות משה אחד שאין יכולין לאכלו ויבא לידי נותר, ולקח הוא ושכנו וגו' <span id='katom'><b>זהו משמעו לפי פשוטו.</b></span> <br>
<br>
<b>ועוד יש בו מדרש ללמד: <br>
</b><blockquote>שאחר שנמנו עליו יכולין להתמעט ולמשוך ידיהם הימנו ולהימנות על שה אחר, אך אם באו למשוך ידיהם ולהתמעט מהיות משה, יתמעטו בעוד השה קיים בהיותו בחיים, ולא משנשחט:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>במכסת - <br>
</span></b>חשבון וכן (ויקרא כז כג) מכסת הערכך:<br>
<b><span id='pink'>לפי אכלו - <br>
</span></b>הראוי לאכילה פרט לחולה וזקן שאינן יכולין לאכול כזית:<br>
<b><span id='pink'>תכסו - <br>
</span></b>תתמנון:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: תמים
id: 0212
nru: ה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>בלא מום:<br>
<b><span id='pink'>בן שנה - <br>
</span></b>כל שנתו קרוי בן שנה כלומר שנולד בשנה זו:<br>
<b><span id='pink'>מן הכבשים ומן העזים - <br>
</span></b>או מזה או מזה שאף עז קרויה שה, שנאמר (דברים יד ד) ושה עזים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה לכם למשמרת
id: 0212
nru: ו
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
<span id='katom'>זה לשון בקור</span></b> שטעון בקור ממום ארבעה ימים קודם שחיטה, ומפני מה הקדים לקיחתו לשחיטתו ארבעה ימים מה שלא ציווה כן בפסח דורות.<br>
<blockquote>היה ר' מתיא בן חרש אומר: הרי הוא אומר (יחזקאל טז ח): ואעבור עליך ואראך והנה עתך עת דודים, הגיעה שבועה שנשבעתי לאברהם שאגאל את בניו ולא היו בידם מצוות להתעסק בהם כדי שיגאלו, שנאמר (שם ז): ואת ערום ועריה, ונתן להם שתי מצוות דם פסח ודם מילה, שמלו באותו הלילה, שנאמר (שם ו): מתבוססת בדמיך, בשני דמים, ואומר (זכרי' ט יא): גם את בדם בריתך שלחתי אסיריך מבור אין מים בו, ולפי שהיו שטופים בעבודה זרה אמר להם (פסוק כא): משכו וקחו לכם, משכו ידיכם מעבודה זרה וקחו לכם צאן של מצוה:<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ושחטו אתו וגו' - <br>
</span></b>וכי כולן שוחטין אלא מכאן ששלוחו של אדם כמותו:<br>
<b><span id='pink'>קהל עדת ישראל - <br>
</span></b>קהל ועדה וישראל. <br>
<blockquote>מכאן אמרו, פסחי צבור נשחטין בשלש כתות זו אחר זו, נכנסה כת ראשונה ננעלו דלתות העזרה וכו',<b> כדאיתא בפסחים (דף סד א):<br>
</b><br>
</blockquote><b><span id='pink'>בין הערבים - <br>
</span></b>משש שעות ולמעלה קרוי בין הערבים, שהשמש נוטה לבית מבואו לערוב. <br>
<span id='katom'><b>ולשון בין הערבים נראה בעיני אותן שעות שבין עריבת היום לעריבת הלילה, עריבת היום בתחלת שבע שעות</b></span> מכי ינטו צללי ערב (ירמיהו ו ד). <br>
<br>
<span id='katom'><b>ועריבת הלילה בתחילת הלילה.</b></span> ערב לשון נשף וחשך, כמו (ישעיהו כד יא) ערבה כל שמחה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ולקחו מן הדם
id: 0212
nru: ז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>זו קבלת הדם. <br>
<span id='red'>יכול ביד? <br>
</span>תלמוד לומר (פסוק כב): אשר בסף:<br>
<br>
<b><span id='pink'>המזוזת - <br>
</span></b>הם הזקופות אחת מכאן לפתח ואחת מכאן:<br>
<b><span id='pink'>המשקוף - <br>
</span></b>הוא העליון שהדלת שוקף עליו כשסוגרין אותו לינט'ר בלעז [משקוף]. <br>
<span id='katom'><b>ולשון שקיפה חבטה,</b></span> כמו: <br>
(ויקרא כו לו) קול עלה נדף, טרפא דשקיף. <br>
(שמות כא כה) חבורה משקופי:<br>
<br>
<b><span id='pink'>על הבתים אשר יאכלו אתו בהם - <br>
</span></b>ולא על משקוף ומזוזות שבבית התבן ובבית הבקר, שאין דרין בתוכו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: את הבשר
id: 0212
nru: ח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>ולא גידים ועצמות:<br>
<b><span id='pink'>על מררים - <br>
</span><span id='katom'>כל עשב מר נקרא מרור.</span></b> וציום לאכול מרור זכר לוימררו את חייהם (שמות א יד):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אל תאכלו ממנו נא
id: 0212
nru: ט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>שאינו צלוי כל צורכו קוראו נא בלשון ערבי:<br>
<b><span id='pink'>ובשל מבשל - <br>
</span></b>כל זה באזהרת אל תאכלו:<br>
<b><span id='pink'>במים - <br>
</span></b><span id='red'>מנין לשאר משקין? <br>
</span>תלמוד לומר: ובשל מבושל מכל מקום:<br>
<b><span id='pink'><br>
כי אם צלי אש - <br>
</span></b>למעלה גזר עליו במצוות עשה וכאן הוסיף עליו לא תעשה אל תאכלו ממנו כי אם צלי אש:<br>
<b><span id='pink'>ראשו על כרעיו - <br>
</span></b>צולהו כולו כאחד עם ראשו ועם כרעיו ועם קרבו, ובני מעיו נותן לתוכו אחר הדחתן. <br>
<span id='katom'><b><br>
ולשון על כרעיו ועל קרבו כלשון (שמות ו כו) על צבאותם, כמו בצבאותם, כמות שהן,</b></span> אף זה כמות שהוא, כל בשרו משלם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והנתר ממנו עד בקר
id: 0212
nru: י
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>מה תלמוד לומר עד בקר פעם שניה? <br>
</span><span id='katom'><b>ליתן בקר על בקר, שהבקר משמעו משעת הנץ החמה,</b></span> ובא הכתוב להקדים שאסור באכילה מעלות השחר, <span id='katom'><b>זהו לפי משמעו</b></span>. <br>
<br>
<b>ועוד מדרש אחר:</b> <br>
<blockquote>למד שאינו נשרף ביום טוב אלא ממחרת. וכך תדרשנו והנותר ממנו בבקר ראשון עד בקר שני תעמוד ותשרפנו:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: מתניכם חגרים
id: 0212
nru: יא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מזומנים לדרך:<br>
<b><span id='pink'>בחפזון - <br>
</span><span id='katom'>לשון בהלה ומהירות,</span></b> כמו: <br>
(שמואל א' כג כו) ויהי דוד נחפז ללכת.<br>
(מלכים ב' ז טו) אשר השליכו ארם בחפזם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>פסח הוא לה' - <br>
</span></b>הקרבן קרוי פסח על שם הדילוג והפסיחה שהקב'ה היה מדלג בתי ישראל מבין בתי מצרים וקופץ ממצרי למצרי, וישראל אמצעי נמלט, ואתם עשו כל עבודותיו לשם שמים. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
דרך דילוג וקפיצה,</b></span> זכר לשמו שקרוי פסח וגם פשק'א <span id='katom'><b>[פסח] לשון פסיעה</b></span>:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ועברתי
id: 0212
nru: יב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>כמלך העובר ממקום למקום, ובהעברה אחת וברגע אחד כולן לוקין:<br>
<b><span id='pink'>כל בכור בארץ מצרים - <br>
</span></b>אף בכורות אחרים והם במצרים. <br>
<span id='red'>ומנין אף בכורי מצרים שבמקומות אחרים? <br>
</span>תלמוד לומר: (תהילים קלו י) למכה מצרים בבכוריהם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>מאדם ועד בהמה - <br>
</span></b>מי שהתחיל בעבירה ממנו מתחלת הפורענות:<br>
<b><span id='pink'>ובכל אלוהי מצרים - <br>
</span></b>של עץ נרקבת, ושל מתכת נמסת ונתכת לארץ:<br>
<b><span id='pink'>אעשה שפטים אני ה' - <br>
</span></b>אני בעצמי ולא על ידי שליח:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה הדם לכם לאת
id: 0212
nru: יג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>לכם לאות ולא לאחרים לאות מכאן שלא נתנו הדם אלא מבפנים:<br>
<b><span id='pink'>וראיתי את הדם - <br>
</span></b>הכל גלוי לפניו, אלא אמר הקב'ה נותן אני את עיני לראות שאתם עסוקים במצותי ופוסח אני עליכם:<br>
<b><span id='pink'>ופסחתי - <br>
</span></b>וחמלתי, ודומה לו: <br>
(ישעיהו לא ה) פסוח והמליט. <br>
<br>
<span id='katom'><b>ואני אומר כל פסיחה לשון דלוג וקפיצה</b></span>. ופסחתי מדלג היה מבתי ישראל לבתי מצרים, שהיו שרוים זה בתוך זה. <br>
וכן (מלכים א' יח כא) פוסחים על שתי הסעיפים, וכן כל הפסחים הולכים כקופצים. <br>
וכן (ישעיהו לא ה) פסוח והמליט, מדלגו וממלטו מבין המומתים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ולא יהיה בכם נגף - <br>
</span></b><span id='red'>אבל הווה הוא במצרים הרי שהיה מצרי בביתו של ישראל, יכול ימלט? <br>
</span>תלמוד לומר: ולא יהיה בכם נגף. <br>
<span id='red'>אבל הווה במצרי שבבתיכם, הרי שהיה ישראל בביתו של מצרי, שומע אני ילקה כמותו?<br>
</span>תלמוד לומר: ולא יהיה בכם נגף:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לזכרון
id: 0212
nru: יד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>לדורות:<br>
<b><span id='pink'>וחגתם אתו - <br>
</span></b>יום שהוא לך לזיכרון אתה חוגגו. <br>
<span id='red'>ועדיין לא שמענו אי זהו יום הזכרון? <br>
</span>תלמוד לומר (שמות יג ג): זכור את היום הזה אשר יצאתם. <br>
למדנו שיום היציאה הוא יום של זיכרון. <br>
<span id='red'>ואיזה יום יצאו? <br>
</span>תלמוד לומר (במדבר לג ג): ממחרת הפסח יצאו, הוי אומר יום חמישה עשר בניסן הוא של יום טוב, שהרי ליל חמישה עשר אכלו את הפסח ולבקר יצאו:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לדרתיכם - <br>
</span></b><span id='red'>שומע אני מיעוט דורות שנים? <br>
</span>תלמוד לומר חקת עולם תחגוהו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: שבעת ימים
id: 0212
nru: טו
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>שטיינ'א של ימים [קבוצה של שבעה ימים רצופים]:<br>
<b><span id='pink'>שבעת ימים מצוות תאכלו - <br>
</span></b><span id='red'>ובמקום אחר הוא אומר (דברים טז ח) ששת ימים תאכל מצות? <br>
</span>למד על שביעי של פסח שאינו חובה לאכול מצה, ובלבד שלא יאכל חמץ. <br>
<span id='red'>מנין אף שישה רשות? <br>
</span>תלמוד לומר ששת ימים. <br>
<span id='katom'><b>זו מידה בתורה, דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד, לא ללמד על עצמו בלבד יצא, אלא ללמד על הכלל כולו יצא.</b></span><br>
מה שביעי רשות אף שישה רשות. <br>
<span id='red'>יכול אף לילה הראשון רשות? <br>
</span>תלמוד לומר (להלן פסוק יח): בערב תאכלו מצות, הכתוב קבעו חובה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>אך ביום הראשון תשביתו שאר - <br>
</span></b>מערב יום טוב, וקרוי ראשון לפי שהוא לפני השבעה. <br>
ומצינו מוקדם קרוי ראשון, כמו: (איוב טו ז) הראשון אדם תולד, הלפני אדם נולדת. <br>
<span id='red'>או אינו אלא ראשון של שבעה? <br>
</span>תלמוד לומר (שמות לד כה): לא תשחט על חמץ, לא תשחט הפסח ועדיין חמץ קיים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>הנפש ההוא - <br>
</span></b>כשהיא בנפשה ובדעתה, פרט לאנוס:<br>
<b><span id='pink'>מישראל - <br>
</span></b><span id='red'>שומע אני תכרת מישראל ותלך לה לעם אחר? <br>
</span>תלמוד לומר: במקום אחר (ויקרא כב ג) מלפני, בכל מקום שהוא רשותי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מקרא קדש
id: 0212
nru: טז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
<span id='katom'>מקרא שם דבר</span></b>, קרא אותו קדש לאכילה ושתייה וכסות:<br>
<b><span id='pink'>לא יעשה בהם - <br>
</span></b>אפילו על ידי אחרים:<br>
<b><span id='pink'>הוא לבדו - <br>
</span></b>הוא ולא מכשיריו שאפשר לעשותן מערב יום טוב:<br>
<b><span id='pink'>לכל נפש - <br>
</span></b>אפילו לבהמה. <br>
<span id='red'>יכול אף לנכרים? <br>
</span>תלמוד לומר: לכם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ושמרתם את המצוות
id: 0212
nru: יז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>שלא יבאו לידי חמוץ מכאן אמרו תפח, תלטוש בצונן. <br>
<blockquote>רבי יאשיה אומר: אל תהי קורא את המצוות אלא את המצוות, כדרך שאין מחמיצין את המצה כך אין מחמיצין את המצווה אלא אם באה לידך עשה אותה מיד:<br>
<br>
</blockquote><b><span id='pink'>ושמרתם את היום הזה - <br>
</span></b>ממלאכה:<br>
<b><span id='pink'>לדרתיכם חקת עולם - <br>
</span></b>לפי שלא נאמר דורות וחקת עולם על המלאכה אלא על החגיגה, לכך חזר ושנאו כאן, שלא תאמר אזהרת (לעיל טז) כל מלאכה לא יעשה, לא לדורות נאמרה, אלא לאותו הדור:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עד יום האחד ועשרים
id: 0212
nru: יח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>למה נאמר, והלא כבר נאמר (לעיל טו) שבעת ימים? <br>
</span>לפי שנאמר ימים. <br>
<span id='red'>לילות מנין? <br>
</span>תלמוד לומר: עד יום האחד ועשרים וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: לא ימצא בבתיכם
id: 0212
nru: יט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>מנין לגבולין? <br>
</span>תלמוד לומר (להלן יג ז) בכל גבולך. <br>
<span id='red'>מה תלמוד לומר בבתיכם? <br>
</span>מה ביתך ברשותך אף גבולך שברשותך, יצא חמצו של נוכרי שהוא אצל ישראל ולא קבל עליו אחריות:<br>
<b><span id='pink'>כי כל אכל מחמצת - <br>
</span></b>לענוש כרת על השאור. <br>
והלא כבר ענש על החמץ, אלא שלא תאמר חמץ שראוי לאכילה ענש עליו שאור שאינו ראוי לאכילה לא יענש עליו. <br>
ואם ענש על השאור ולא ענש על החמץ, הייתי אומר שאור שהוא מחמץ אחרים ענש עליו, חמץ שאינו מחמץ אחרים לא יענש עליו, לכך נאמרו שניהם:<br>
<br>
<b><span id='pink'>בגר ובאזרח הארץ - <br>
</span></b>לפי שהנס נעשה לישראל, הוצרך לרבות את הגרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מחמצת לא תאכלו
id: 0212
nru: כ
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>אזהרה על אכילת שאור:<br>
<b><span id='pink'>כל מחמצת - <br>
</span></b>להביא את תערובתו:<br>
<b><span id='pink'>בכל מושבתיכם תאכלו מצוות - <br>
</span></b>זה בא ללמד שתהא ראויה ליאכל בכל מושבותיכם, פרט למעשר שני וחלות תודה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: משכו
id: 0212
nru: כא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מי שיש לו צאן ימשוך משלו:<br>
<b><span id='pink'>וקחו - <br>
</span></b>מי שאין לו יקח מן השוק:<br>
<b><span id='pink'>למשפחתיכם - <br>
</span></b>שה לבית אבות:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אזוב
id: 0212
nru: כב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מין ירק שיש לו גבעולין:<br>
<b><span id='pink'>אגדת אזוב - <br>
</span></b>שלושה קלחין קרויין אגודה:<br>
<b><span id='pink'>אשר בסף - <br>
</span></b>בכלי. <br>
כמו (מלכים ב' יב יד) ספות כסף:<br>
<br>
<b><span id='pink'>מן הדם אשר בסף - <br>
</span></b><span id='red'>למה חזר ושנאו? <br>
</span>שלא תאמר טבילה אחת לשלש המתנות, לכך נאמר עוד אשר בסף, ושתהא כל נתינה ונתינה מן הדם אשר בסף, על כל הגעה טבילה:<br>
<br>
<b><span id='pink'>ואתם לא תצאו וגו' - <br>
</span></b>מגיד שמאחר שנתנה רשות למשחית לחבל אינו מבחין בין צדיק לרשע, ולילה רשות למחבלים הוא, שנאמר (תהילים קד כ) בו תרמוש כל חיתו יער:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ופסח
id: 0212
nru: כג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>וחמל, ויש לומר ודלג:<br>
<b><span id='pink'>ולא יתן המשחית - <br>
</span></b>ולא יתן לו יכולת לבא. <br>
כמו (בראשית לא ז) ולא נתנו אלוהים להרע עמדי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה כי תבאו אל הארץ
id: 0212
nru: כה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>תלה הכתוב מצווה זו בביאתם לארץ, ולא נתחייבו במדבר אלא בפסח אחד שעשו בשנה השנית ועל פי הדבור:<br>
<b><span id='pink'>כאשר דבר - <br>
</span></b><span id='red'>והיכן דבר? <br>
</span>והבאתי אתכם אל הארץ וגו' (שמות ו ח):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וילכו ויעשו בני ישראל
id: 0212
nru: כח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>וכי כבר עשו, והלא מראש חודש נאמר להם? <br>
</span>אלא מכיוון שקבלו עליהם, מעלה עליהם כאלו עשו:<br>
<b><span id='pink'><br>
וילכו ויעשו - <br>
</span></b>אף ההליכה מנה הכתוב, ליתן שכר להליכה ושכר לעשיה:<br>
<b><span id='pink'>כאשר ציווה ה' את משה ואהרן - <br>
</span></b>להגיד שבחן של ישראל, שלא הפילו דבר מכל מצוות משה ואהרן. <br>
<span id='red'>ומהו כן עשו?<br>
</span>אף משה ואהרן כן עשו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וה'
id: 0212
nru: כט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
<span id='katom'>כל מקום שנאמר וה' הוא ובית דינו, שהוי'ו לשון תוספת</span></b> הוא כמו פלוני ופלוני:<br>
<b><span id='pink'>הכה כל בכור - <br>
</span></b>אף של אומה אחרת והוא במצרים:<br>
<b><span id='pink'>מבכר פרעה - <br>
</span></b>אף פרעה בכור היה ונשתייר מן הבכורות, ועליו הוא אומר (שמות ט טז) [בעבור הראותך את כחי בים סוף]:<br>
<b><span id='pink'>עד בכור השבי - <br>
</span></b>שהיו שמחין לאידם של ישראל. <br>
<span id='katom'><b>ועוד,</b></span> שלא יאמרו יראתנו הביאה הפורענות זו, ובכור השפחה בכלל היה, שהרי מנה מן החשוב שבכולן עד הפחות, ובכור השפחה חשוב מבכור השבי:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויקם פרעה
id: 0212
nru: ל
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>ממטתו:<br>
<b><span id='pink'>לילה - <br>
</span></b>ולא כדרך המלכים בשלש שעות ביום:<br>
<b><span id='pink'>הוא - <br>
</span></b>תחילה ואחר כך עבדיו, מלמד שהיה הוא מחזר על בתי עבדיו ומעמידן:<br>
<b><span id='pink'>כי אין בית אשר אין שם מת - <br>
</span></b>יש שם בכור מת. אין שם בכור, גדול שבבית קרוי בכור, שנאמר (תהילים פט כח) אף אני בכור אתנהו. <br>
<br>
<span id='katom'><b>דבר אחר:<br>
</b></span>מצריות מזנות תחת בעליהן ויולדות מרווקים פנויים, והיו להם בכורות הרבה, פעמים הם חמישה לאשה אחת, כל אחד בכור לאביו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ויקרא למשה ולאהרן לילה
id: 0212
nru: לא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מגיד שהיה מחזר על פתחי העיר וצועק היכן משה שרוי היכן אהרן שרוי:<br>
<b><span id='pink'>גם אתם - <br>
</span></b>הגברים:<br>
<b><span id='pink'>גם בני ישראל - <br>
</span></b>הטף:<br>
<b><span id='pink'>ולכו עבדו את ה' כדברכם - <br>
</span></b>הכל כמו שאמרתם, ולא כמו שאמרתי אני, בטל לא אשלח (שמות ה ב) בטל מי ומי ההולכים (שם י ח) בטל רק צאנכם ובקרכם יצג (שם כד):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: גם צאנכם גם בקרכם קחו
id: 0212
nru: לב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>ומהו כאשר דברתם? <br>
</span>גם אתה תתן בידינו זבחים ועולות (שמות י כה):<br>
<br>
<b><span id='pink'>קחו כאשר דברתם וברכתם גם אתי - <br>
</span></b>התפללו עלי שלא אמות, שאני בכור:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כלנו מתים
id: 0212
nru: לג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>אמרו לא כגזרת משה הוא, שהרי אמר (לעיל יא ה) ומת כל בכור, וכאן אף הפשוטים מתים חמישה או עשרה בבית אחד:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: טרם יחמץ
id: 0212
nru: לד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>המצריים לא הניחום לשהות כדי חימוץ:<br>
<b><span id='pink'>משארתם - <br>
</span></b>שירי מצה ומרור:<br>
<b><span id='pink'>על שכמם - <br>
</span></b>אף על פי שבהמות הרבה הוליכו עימהם מחבבים היו את המצווה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כדבר משה
id: 0212
nru: לה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>שאמר להם במצרים (לעיל יא ב) וישאלו איש מאת רעהו:<br>
<b><span id='pink'>ושמלת - <br>
</span></b>אף הן היו חשובות להם מן הכסף ומן הזהב, והמאוחר בפסוק חשוב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: וישאלום
id: 0212
nru: לו
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>אף מה שלא היו שואלים מהם היו נותנים להם. אתה אומר אחד, טול שנים ולך:<br>
<b><span id='pink'>וינצלו - <br>
</span></b>ורוקינו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: מרעמסס סכתה
id: 0212
nru: לז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מאה ועשרים מיל היו ובאו שם לפי שעה, שנאמר (שמות יט ד) ואשא אתכם על כנפי נשרים:<br>
<b><span id='pink'>הגברים - <br>
</span></b>מבן עשרים שנה ומעלה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: עגת מצוות
id: 0212
nru: לט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>חררה של מצה בצק שלא החמיץ קרוי מצה:<br>
<b><span id='pink'>וגם צדה לא עשו להם - <br>
</span></b>לדרך. <br>
מגיד שבחן של ישראל, שלא אמרו היאך נצא למדבר בלא צדה, אלא האמינו והלכו. <br>
<b>הוא שמפורש בקבלה:<br>
</b><blockquote>(ירמיהו ב ב) זכרתי לך חסד נעוריך אהבת כלולותיך לכתך אחרי במדבר בארץ לא זרועה, ומה שכר מפורש אחריו (שם ג) קודש ישראל לה' וגו':<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: אשר ישבו במצרים
id: 0212
nru: מ
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>אחר שאר הישיבות שישבו גרים בארץ לא להם:<br>
<b><span id='pink'>שלשים שנה וארבע מאות שנה - <br>
</span></b>בין הכל משנולד יצחק עד עכשיו היו ארבע מאות שנה. <br>
משהיה לו זרע לאברהם נתקיים (בראשית טו יג) כי גר יהיה זרעך. <br>
ושלשים שנה היו משנגזרה גזירת בין הבתרים עד שנולד יצחק. <br>
ואי אפשר לומר בארץ מצרים לבדה, שהרי קהת מן הבאים עם יעקב היה, צא וחשוב: <br>
כל שנותיו, <br>
וכל שנות עמרם בנו, <br>
ושמונים של משה, <br>
לא תמצאם כל כך, ועל כורחך הרבה שנים היו לקהת עד שלא ירד למצרים, <br>
והרבה משנות עמרם נבלעים בשנות קהת, <br>
והרבה משמונים של משה נבלעים בשנות עמרם, <br>
הרי שלא תמצא ארבע מאות לביאת מצרים, והוזקקת לומר על כורחך, שאף שאר הישיבות נקראו גרות, אפילו בחברון, שנאמר (בראשית לה כז) אשר גר שם אברהם ויצחק. <br>
ואומר (שמות ו ד) את ארץ מגוריהם אשר גרו בה.<br>
לפיכך אתה צריך לומר כי גר יהיה זרעך משהיה לו זרע. <br>
וכשתמנה ארבע מאות שנה משנולד יצחק, תמצא מביאתן למצרים עד יציאתן מאתים ועשר שנה, <span id='katom'><b>וזה אחד מן הדברים ששינו לתלמי המלך:<br>
</b></span><br>
<b


autr: רשי
trm: ויהי מקץ שלשים שנה וגו' ויהי בעצם היום הזה
id: 0212
nru: מא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>מגיד שכיון שהגיע הקץ לא עיכבן המקום כהרף עין. <br>
<b>בחמישה עשר בניסן</b> באו מלאכי השרת אצל אברהם לבשרו. <br>
<b>בחמישה עשר בניסן </b>נולד יצחק. <br>
<b>ובחמישה עשר בניסן</b> נגזרה גזירת בין הבתרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ליל שמרים
id: 0212
nru: מב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>שהיה הקב'ה שומר ומצפה לו לקיים הבטחתו להוציאם מארץ מצרים:<br>
<b><span id='pink'>הוא הלילה הזה לה' - <br>
</span></b>הוא הלילה שאמר לאברהם בלילה הזה אני גואל את בניך:<br>
<b><span id='pink'>שמרים לכל בני ישראל לדרתם - <br>
</span></b>משומר ובא מן המזיקין, כענין שנאמר (פסוק כג) ולא יתן המשחית וגו':<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: זאת חקת הפסח
id: 0212
nru: מג
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>בי'ד בניסן נאמרה להם פרשה זו:<br>
<b><span id='pink'>כל בן נכר - <br>
</span></b>שנתנכרו מעשיו לאביו שבשמים. <br>
ואחד נוכרי ואחד ישראל משומד במשמע:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ומלתה אתו אז יאכל בו
id: 0212
nru: מד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><blockquote>רבו, מגיד שמילת עבדיו מעכבתו מלאכול בפסח, דברי רבי יהושע. <br>
רבי אליעזר אומר: אין מילת עבדיו מעכבתו מלאכול בפסח.<br>
אם כן מה תלמוד לומר אז יאכל בו? <br>
העבד:<br>
</blockquote><b


autr: רשי
trm: תושב
id: 0212
nru: מה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>זה גר תושב:<br>
<b><span id='pink'>ושכיר - <br>
</span></b>זה הנכרי. <br>
<span id='red'>ומה תלמוד לומר, והלא ערלים הם, ונאמר (פסוק מח) וכל ערל לא יאכל בו? <br>
</span>אלא כגון ערבי מהול וגבעוני מהול והוא תושב או שכיר:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בבית אחד יאכל
id: 0212
nru: מו
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b>בחבורה אחת, שלא יעשו הנמנין עליו שתי חבורות ויחלקוהו. <br>
<span id='red'>אתה אומר בחבורה אחת, או אינו אלא בבית אחד כמשמעו וללמד שאם התחילו והיו אוכלים בחצר וירדו גשמים שלא יכנסו לבית?<br>
</span>תלמוד לומר (פסוק ז): על הבתים אשר יאכלו אותו בהם, מכאן שהאוכל אוכל בשני מקומות:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לא תוציא מן הבית - <br>
</span></b>מן החבורה:<br>
<b><span id='pink'>ועצם לא תשברו בו - <br>
</span></b>הראוי לאכילה, כגון שיש עליו כזית בשר יש בו משום שבירת עצם, אין עליו כזית בשר אין בו משום שבירת עצם:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: כל עדת ישראל יעשו אתו
id: 0212
nru: מז
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>למה נאמר? <br>
</span>לפי שהוא אומר בפסח מצרים (פסוק ג) שה לבית אבות, שנמנו עליו למשפחות. <br>
<span id='red'>יכול אף פסח דורות כן? <br>
</span>תלמוד לומר: כל עדת ישראל יעשו אותו:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: ועשה פסח
id: 0212
nru: מח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 12
htm:
</b><span id='red'>יכול כל המתגייר יעשה פסח מיד? <br>
</span>תלמוד לומר: והיה כאזרח הארץ, מה אזרח בארבעה עשר אף גר בארבעה עשר:<br>
<b><span id='pink'>וכל ערל לא יאכל בו - <br>
</span></b>להביא את שמתו אחיו מחמת מילה שאינו משומד לערלות ואינו נלמד מבן נכר לא יאכל בו (פסוק מג):<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: פטר כל רחם
id: 0213
nru: ב
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b>שפתח את הרחם תחלה, כמו: <br>
(משלי יז יד) פוטר מים ראשית מדון, <br>
וכן (תהילים כב ח) יפטירו בשפה, יפתחו שפתים:<br>
<br>
<b><span id='pink'>לי הוא - <br>
</span></b>לעצמי קניתים על ידי שהכיתי בכורי מצרים:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בחדש האביב
id: 0213
nru: ד
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b><span id='red'>וכי לא היו יודעין באיזה חדש? <br>
</span>אלא כך אמר להם: ראו חסד שגמלכם שהוציא אתכם בחדש שהוא כשר לצאת, לא חמה ולא צנה ולא גשמים. <br>
וכן הוא אומר (תהילים סח ז) מוציא אסירים בכושרות, חדש שהוא כשר לצאת:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: אל ארץ הכנעני וגו'
id: 0213
nru: ה
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b>אף על פי שלא מנה אלא חמישה עממין, כל שבעה גויים במשמע, שכולן בכלל כנעני הם, ואחת ממשפחת כנען הייתה שלא נקרא לה שם אלא כנעני:<br>
<b><span id='pink'>נשבע לאבתיך וגו' - <br>
</span>באברהם</b> הוא אומר (בראשית טו יח) ביום ההוא כרת ה' את אברם וגו'. <br>
<b>וביצחק </b>הוא אומר (שם כו ג) גור בארץ הזאת וגו'.<br>
<b>וביעקב </b>הוא אומר (שם כח יג) הארץ אשר אתה שוכב עליה וגו':<br>
<br>
<b><span id='pink'>זבת חלב ודבש - <br>
</span></b>החלב זב מן העזים והדבש זב מן התמרים ומן התאנים:<br>
<b><span id='pink'>את העבדה הזאת - <br>
</span></b>של פסח. <br>
<span id='red'>והלא כבר נאמר למעלה (יב כה) והיה כי תבואו אל הארץ וגו', ולמה חזר ושנאה?<br>
</span>בשביל דבר שנתחדש בה. <br>
<b>בפרשה ראשונה</b> נאמר (שם כו): והיה כי יאמרו אליכם בניכם מה העבודה הזאת לכם, <b>בבן רשע </b>הכתוב מדבר שהוציא את עצמו מן הכלל. <br>
<br>
<b>וכאן (פסוק ח) והגדת לבנך, בבן שאינו יודע לשאול,</b> והכתוב מלמדך שתפתח לו אתה בדברי אגדה המושכין את הלב:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: בעבור זה
id: 0213
nru: ח
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b>בעבור שאקיים מצוותיו, כגון פסח מצה ומרור הללו:<br>
<b><span id='pink'>עשה ה' לי - <br>
</span></b>רמז תשובה לבן רשע לומר, עשה ה' לי ולא לך, שאלו היית שם לא היית כדאי ליגאל:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה לך לאות
id: 0213
nru: ט
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b>יציאת מצרים תהיה לך לאות:<br>
<b><span id='pink'>על ידך ולזכרון בין עיניך - <br>
</span></b>שתכתוב פרשיות הללו ותקשרם בראש ובזרוע:<br>
<b><span id='pink'>על ידך - <br>
</span></b>יד שמאל, לפיכך ידכה מלא בפרשה שניה (פסוק טז) לדרוש בה, יד שהיא כהה:<br>
<br>
<b


autr: רשי
trm: והיה כי יבאך
id: 0213
nru: יא
pch: בוא
lvr: C0210
prk: 13
htm:
</b><blockquote><b>יש מרבותינו</b> שלמדו מכאן שלא קדשו בכורות הנולדים במדבר, והאומר שקדשו מפרש ביאה זו לומר אם תקיימוהו במדבר תזכו ליכנס לארץ ותקיימוהו שם:<br>
<br>
<b></b></blockquote><b><span id='pink'>נשבע לך - <br>
</span></b><span id='red'>והיכן נשבע לך? <br>
</span>והבאתי אתכם אל הארץ אשר נשאתי וגו' (שמות ו ח):<br>
<b><span id='pink'>ונתנה לך - <br>
</span></b>תהא בעיניך כאלו נתנה לך בו ביום, ואל תהי בעיניך כירושת אבות:<br>
<br>
<b


